Kdo má alibi - Frantiek Uher

1

Dlouhá rychlíková souprava zaduněla na elezném mostě přes hluboké údolí proaté

blytivou stukou říčky. Prosmekla se kolem cihlových zdí továrny se dvěma vysokými

komíny, na kterých vlály edavé chocholy dýmu, a začala zpomalovat, a zastavila u krytého nástupitě. Sotva jsem vystoupil, upoutala mě známá tvář.

Buďte zdráv,” pronesl nadporučík Knap.

Přiel jste mi naproti?” zeptal jsem se s obavami, e z volného víkendu nebude nic.

Eskortoval jsem podnikavce, který v Koicích vykradl zlatnictví a u nás rozprodával kořist,”

odpověděl a hleděl za vlakem, dokud poslední vagón nezmizel v kolejiti. Přijel jste sluebně?” Soukromě.” To se mi ulevilo. Vezmu vás do města.”

Spokojeně pokýval hlavou s krátce zastřienými vlasy. Kdysi nás svedly povinnosti, dospěli jsme ke zdárnému uzavření případu, nicméně se nám nepovedlo navodit drunějí pracovní atmosféru. Usedli jsme do vozu a blonďatý praporčík u volantu vystartoval závodním tempem. Bravurně předjel trolejbus a spolehlivě vedl auto klikatou silničkou mezi několika vzájemně propojenými rybníky. Potom se objevilo město stísněné v kotlině kolem řeky.

Kde vás mám vysadit?” ozval se řidič.

U nejblií restaurace, poádal jsem. Od rána jsem nejedl.”

Zajeď k Centrálu,” vyzval Knap řidiče. Tam solidně vaří.”

Volný stůl pro dva jsem nael a v zadní části jídelny. Hned vedle seděly tři dívenky, které mohly mít sotva padesát roků ivotních zkueností dohromady, ale málo jich být nemuselo.

Jejich slovník nepostrádal hodně jadrné výrazy. Popíjely červené víno a kouřily dlouhé cigarety. Oblak dýmu nad jejich hlavami by nezahanbil komín teplárny. Přisedl si olysalý elegán v křiklavě luté koili s černým límečkem a černými knoflíčky, jich bylo o dva tucty víc ne bylo nezbytně nutné. Snail se vystupovat jako generální zástupce firmy Ford pro Evropu a okolí. Jak mu sluneční paprsky dopadly ikmo na tvář, viděl jsem zřetelné jizvičky po nepříli zdařilé plastické operaci. Podobu náhodného společníka jsem znal z kartónu, na něm jsou vdy připevněny tři fotografie. Plastickou operaci odbyli v cizinecké legii. Jenom elegánovo jméno se mi nevybavovalo. Zamrkal na mne a voňavým doutníkem ukázal na děvčata. Kůstky, co?” Z generálního ředitele se rázem stal hlídač na soukromém parkoviti.

Neřekl jsem nic. Zkusíme je nabalit?” pokračoval. Mám venku fáro.”

Necháme to na jindy,” řekl jsem a zamířil k východu. O rám dveří se opíral pohublý číník a pozoroval hosty jako obtíný hmyz. Trochu ivota projevil asi pouze dvakrát do měsíce, protoe peníze dokáí s mnoha lidmi zahýbat i na smrtelné posteli.

Kde najdu telefon?” zeptal jsem se.

3

Nepohnul se, jenom stočil oči a zíral na mne jako kdybych měl na těle upiny. Palcem ukázal přes rameno k atně. Starí ena s unaveným obličejem hlídala několik zavazadel a byla o poznání ochotnějí. Vytočil jsem číslo a téměř okamitě jsem uslyel Editin měkký alt.

Volám z Centrálu,” oznámil jsem. Budu na nábřeí pozorovat racky.

V kolik končí?” Za hodinu. Zatím se věnuj rackům.”

Zamířil jsem k navigaci, opřel se o zábradlí a sledoval vlečný člun naloený uhlím. Jenom pomalu se propracovával proti silnému proudu pinavě zelené vody. U protějího břehu stál mohutný bagr natřený výraznou oranovou barvou a několik nákladních aut. Dělníci seděli na kamenech, pokuřovali a civěli na hladinu. Viditelně lo o partu mající chu do veho kromě práce.

2

Edita přila v bílé sukni a fialově červeném svetříku s bílým proukem u krku. Přeliv na vlasech hrál do stříbrna. Mlčky se opřela o zábradlí vedle mne. Daleko na řece táhle zahoukala loď s výletníky. Nad hladinou se předváděli rackové. Létali, usedali na vlny, nechávali se unáet proudem a kdy se nala dobrá due, pohotově se vznáeli a chytali sousta za letu. Minuly nás děvenky z restaurace. Za nimi se inul antala v černoluté koili. Sepulil ústa v obdivném pohledu, kterým sjel Editu.

Předstíral jsem, e mě zajímá vrabec poskakující na okraji chodníku.

Projídí nebo se zdrí?” promluvila konečně Edita a lehce se dotkla mé ruky.

Nebude se Zuzana zlobit?”

Usmála se mírným, skoro veselým úsměvem. Od naeho prvního setkání mi velice

imponovala, jenome tehdy jsme byli o tři roky mladí. Od včerejka jsem ji neviděla.”

Kde se toulá?” Co já vím? Měla noční slubu. Asi jela rovnou na tenis. Dělá to často.”

Po probděné noci myslím výhradně na spánek.”

Vak ona si někde zdřímla,” poznamenala Edita zasvěceně. Nepodíváme se k rozhledně?

Při dnením počasí bude krásný výhled.”

Na tu mylenku ji patrně přivedla edivá volha taxisluby, kterou právě opoutěli dva pasaéři.

Kdy jsme se vraceli, nad městem leela vlahá tma. Ulice se vyprázdnily, pouze toulaví psi honili toulavé kočky a z blízkého přístavního překladitě třeskaly nárazníky.

Jednopokojový byt v pátém patře dokazoval, e je obýván výhradně enami. Nikdy jsem se nezajímal o způsob, jakým ho Zuzana získala. Bytové odbory nemívají pro podobná řeení valné pochopení. Počkáme na Zuzanu?”

Blázínku! Kde bere jistotu, e přijde na noc domů? Někdy se neukáe několik dnů. Ty snad spí kadou noc pod vlastní přikrývkou?”

4

Občas,” řekl jsem. Třeba má zase noční.”

Vzkázala jsem jí, e mám návtěvu,” odpověděla Edita klidně. Zhasla ostré stropní světlo.

Jak stála proti jasnému obdélníku otevřeného okna, vypadala neobyčejně křehce.

Za zdi tlumeně zněly hlasy z nočního televizního programu. Na ulici pravidelně zhasínal a pozvolna se rozsvěcel modrý neón reklamy, umístěné na protějím domě. Do pokoje vnikal svěí vzduch a malí noční motýlci s blanitými křídly. Někde blízko se přehnala kvílící sanitka.

O hodně později mě napadla jakási nepodstatná otázka. Odpovědi jsem se nedočkal. Edita tie a pravidelně oddechovala. Vysvobodil jsem z krabičky cigaretu a sledoval její havý konec. Nad temnými konturami stromů visel nehybný, sytě lutý půlměsíc.

Probudilo mě nezvyklé ticho. ádný lomoz tramvají, ádný ruch velkoměstské ulice. Otevřel jsem oči do krásného letního dne. Obloha měla pastelově modrou barvu. Edita seděla v křesle a četla časopis s křiklavou obálkou.

Slastně jsem se protáhl a pohlédl na hodinky. Blíila se osmá. Co si dá k snídani?”

Cokoli,” řekl jsem. A jezero černé kávy.” Kdo půjde pro rohlíky?”

Ty. Kup také nějaké noviny.”

Doufám, e je nebude číst při snídani,” poznamenala mentorsky. Nemám to ráda.”

Ale,” řekl jsem se smíchem. U koho?”

U vagra, kdy se jednou za čas dostanu na návtěvu.”

Snad si zvykne a bude tolerantní.” Moná budu tolerantní, ale určitě si nezvyknu.”

Uchýlil jsem se do koupelny. Pod proudem studené, teplé a zase studené vody jsem se brzy cítil jako rybička. Ne se Edita vrátila, stačil jsem postavit na kávu. V náručí drela haldu novin. To budu číst jetě na Silvestra,” zhrozil jsem se.

Můe začít hned,” pronesla rozhodně. Kávu raději udělám sama.”

V předsíni zadrnčel zvonek. Dlouze, energicky, neodbytně.

Jako k ohni! To je Zuzana,” volala Edita z kuchyně. Jdi se ukázat paní domu.”

3

Nebyla to Zuzana.

Za dveřmi stáli dva mui. A příli nenápadní mui. Zírali na mne překvapeně a snail se nedal to najevo.

Rádi bychom mluvili se slečnou Gruberovou,” vzpamatovali se mení. Pátravě mi nahlíel přes rameno a nohu strčil za práh. Není doma.” Kdy odela?” Nevím,” řekl jsem podle pravdy.

5

A kdo jste vy?” poloil otázku, která přijít musela.

,,Host, vysvětlil jsem lakonicky. Host Zuzany Gruberové?”

Jistě vám neuniklo, e na dveřích jsou dvě jména.”

Můeme dovnitř?” otázal se dlouhán ve vínově červeném saku a ukázal mi sluební průkaz.

My jsme toti z kriminálky. Poručík Mare.”

Podporučík Kotlas,” představil se druhý s pousmáním, v něm vězelo víc pepře ne slunce.

Jmenuju se Král,” řekl jsem. Roman Král.”

Zuzana Gruberová ví o vaí přítomnosti?” zajímal se poručík Mare.

Jestli jí vyřídili vzkaz.” Pustíte nás dovnitř?” Proč ne,” řekl jsem.

Vpochodovali za mnou do pokoje. Mení zůstal u dveří a upřeně hleděl na Editu, která

stanula na prahu. Najdou se dvě porce kávy navíc?” řekl jsem.

Nepřili jsme na kávu,” pronesl Mare, na něho Edita neudělala nejmení dojem. Prosím vae občanské průkazy.”

Edita se chvilku přehrabovala v kabelce. Konečně průkaz nala, čekal jsem, a poručík prolistuje vechny stránky. Potom tázavě pohlédl na mne. Nemám.”

Zajímavé,” sykl a pokusil se mě hypnotizovat přísným pohledem. Udělal jsem krok k saku, ale rázně mě zarazil. Nechtěl riskovat.

Zbraň u sebe nemám,” řekl jsem. Celkem mimořádně.”

Vtipálek,” poznamenal podporučík Kotlas. Kde ji máte?”

Zamknutou v trezoru. Kdy se budete obtěovat, najdete v saku můj sluební průkaz.”

Kotlas uchopil sako dvěma prsty, jako by se bál nákazy. Opakoval jsem si přísloví o

trpělivosti a růích, třebae nebylo příli vhodné. Příchod místních kriminalistů nesignalizoval nic dobrého.

Kapitán Roman Král,” řekl Kotlas svému kolegovi. Take soudruzi nahoře se zase jednou vytáli. Potom, e kriminalistika Je týmová práce! Ani se nesvěříte místním poldíkům se svou přítomností.”

Včera jsem se setkal s nadporučíkem Knapem,” řekl jsem. Připoutím, e náhodou.

Abychom měli jasno, můj pobyt ve městě je ryze soukromého charakteru.”

Chápu,” přikývl Kotlas a znovu spočinul uznalým pohledem na Editě. Co děláte právě v tomhle bytě?” Spal jsem tady.”

Poručík Mare se tvářil jako pojiovací agent, který pracuje na procenta a nemá zrovna astný den. Tuil jsem, e přijde něco nepříjemného, a nemýlil jsem se.

Zuzana Gruberová je mrtvá.” Zavraděná,” připojil Kotlas.

Ukrcená,” dodal Mare drsně. Skoro jsem měl dojem, e úmyslně drsně, jako kdyby nás chtěl probudit z krásného snu.

Pohlédl jsem na Editu. Vůbec nevypadala překvapeně. Ne jsem si stačil tu mylenku

přebrat, podlomila se pod ní kolena a s tupým uchnutím klesla na koberec.

6

A je po ptákách,” pravil s povzdechem podporučík Kotlas.

4

Porybný Milo Tejchman patřil k muům staré koly a kadé ráno svědomitě projíděl vemi rybníky na oprýskané pramičce. Znal průjezdy rákosím a bainatými zákoutími a protoe měl důchod na dosah, nečinilo mu potíe vstávat za svítání. Snad i proto, e měl bohaté zkuenosti s pytláky, a těch se v okolí rybníků vdycky vyskytovalo hodně. Zejména z řad turistů, kteří se v létě rojili kolem vody ve stejném mnoství jako komáři, a ranní chlad je vyháněl ze stanů velice časně.

Nad hladinou se vznáel lehounký mlný opar, bystrým očím porybného vak neunikla

červená skvrna v rákosí. Zavesloval blí, protoe to místo nepatřilo k nejfrekventovanějím.

Voda tam byla mělká a břehy zarostlé vysokým rákosím jen obtíně přístupné. Sotva se

pramice dotkla přídí břehu, vyrazil porybnému na čele studený pot. Najít mrtvého člověka není potěující za ádných okolností. Jetě tak utopence, na to byl zvyklý, u jich několik nael, červená skvrna byl svetr a patřil eně, která leela v nepřirozené poloze, obličejem dolů, ruce rozhozené do stran, jako kdyby jetě s posledním záchvěvem ivota hledaly oporu.

Nikde se nic nehýbalo. Porybný zavesloval kousek od břehu, ráznými tempy se dostatečně vzdálil od místa hrůzného nálezu a vesloval do blízkosti tenisového hřitě. Věděl, e v nízkém domku u dvou kurtů najde telefon.

Byl to správce Josef Fotfolc, který o něco později identifikoval zavraděnou enu.

5

Sbalili jsme si zavazadla a odsunuli se do blízkého hotelu. V bytě bychom zbytečně

překáeli. Flegmatický recepční rezolutně prohlásil hotel za plně obsazený. Kdy se do rozhovoru zapojil poručík Mare, rychle se mu rozbřesklo, e ráno nečekaně odcestovali dva hosté.

Edita zůstala pod dohledem mladičké pokojské a mne pozvali na vyjíďku. Sluební vůz

projel stejnou silnicí, kterou mě předchozího dne dopravil nadporučík Knap z nádraí do města. Jenom řidič byl jiný a jezdil o poznání méně riskantně.

Kdy zemřela?” zeptal jsem se a porovnával si dostupné časové údaje.

Nevím,” přiznal Mare. Kdy jsem odjíděl od rybníka, lékař jetě nebyl na místě. Knap soudí, e včera večer.”

Prostor jsem nael vzorově zajitěný. Barevné praporky vyznačovaly přístupovou trasu jako průchod zamořený radioaktivním zářením.

7

Pohyblivý technik pobíhal kolem a bohatě plýtval filmovým materiálem.

Mladý lékař odstranil na Knapův pokyn bílou plachtovinu, kterou tělo přikryli. Zuzana na sobě měla stejný svetr, v jakém za mnou přila Edita. Vedle leely titěrné dámské hodinky výcarské výroby vyvedené ve zlatě. Hezká a drahá věcička. Na běné noení se příli

nehodily. Kde vás Mare sehnal?” otázal se Knap podezřívavě.

V jejím bytě,” ukázal jsem na plachtovinu. Edita s ní bydlela. To jste nevěděl?”

Ne, to jsem nevěděl. Znáte se dlouho?”

Tři roky. Tedy s Editou. Zuzanu Gruberovou jsem poznal loni v létě.”

Je to váné?” zeptal se netečně. Zřejmě myslel na něco jiného. Nebo se snail, abych se domníval, e se zabývá důleitějími událostmi.

Bylo to váné. Později nastaly komplikace. Postupně se nejostřejí hrany obrousily,” řekl jsem. Za stávající situace měl právo něco vědět. Neobtěuju?”

Nesmysl,” zabručel. Znovu odkryl část plachty. Kolem krku Zuzany Gruberové byla staená silná ňůra. Oklivá smrt. Tady moc poznatků nezískáme. Půda je bainatá a jistě smazala případné stopy. Co víte o Gruberové?” Málo a větinou z doslechu. Kdy jsem přijel, brala si noční.” Určitě?” Nevylučuju, e chodila spát jinam.” Vezmu ji na prosekturu,” ozval se lékař. Kde je doktor Hlásek?” Na dovolené. Vrátí se a přítí týden.”

Kdo bude provádět pitvu?” zajímal se Knap.

Já, řekl lékař skromně. Jsem patolog. Zatím nemám mnoho zkueností, ale můete

poádat o převezení těla do Prahy.”

Soudruh nadporučík nepochybuje o vaich schopnostech, doktore,” řekl jsem. Ale vrada je vrada. Zopakujte nám závěry, ke kterým jste doel.”

Zemřela včera mezi osmnáctou a dvacátou hodinou. Předpokládám, e se můj odhad

potvrdí. Smrt nastala okamitě. ádné zjevné stopy obrany. Pachatel jí přehodil smyčku přes hlavu zezadu. Musel mít pořádnou sílu. Nechci vám radit, ale u pár desetiletí jsou v různých zemích koleni lidé pro komanda a jiné nechvalné profese.”

Nedělejte nám z toho horor,” zarazil jsem ho a zároveň mi vytanula v paměti podoba antaly z restaurace.

Jediný moný příchod je přes rákosí, evelí, praská, pohybuje se,” uvaoval nahlas Knap.

Gruberová patrně vraha znala nebo přila v jeho doprovodu. Podle Fotfolce, to je správce kurtů, sem chodila pravidelně. Sprchy v umývárně u delí dobu nefungují.”

Doktore,” zavolal jsem na odcházejícího lékaře. Jaké má spodní prádlo?”

Normální. Bleděmodré s černou krajkou. Nejsem ovem odborník,” odpověděl poněkud rozpačitě. Věřil jsem, e není odborník na dámské prádlo, i kdy bych vzhledem k jeho věku pochopil i opak.

8

Někde by měl být tenisový úbor. V těch červených sandálech sotva hrála tenis, na rtech zůstaly stopy rtěnky, oči má zvýrazněné.” Knap přikývl. Umývat se nepřila.”

Nebo ty věci odnesl vrah. Taku, kabelku .. Zatím jsme nic nenali,” vysvětlil Knap.

Hleděl jsem na vodu. Lehce se pohupovala, měkce olizovala travnatý břeh. Slunce začínalo nepříjemně připalovat.

Mám kamaráda mezi sportovními potápěči, poádám ho o pomoc, ale zázraky nečekám.

Dno je bahnité,” pokračoval Knap. Nemůeme vyloučit ani sexuální motiv.”

Je oblečená,” podotkl poručík Mare.

Pachatele mohlo něco vyruit. Rozhodně prověříme vechny závadové osoby, ale dávám

přednost verzi o vrahovi, kterého Gruberová znala.”

Jedno nevylučuje druhé,” namítl jsem. ňůru i oblečení polete k expertize.”

Knap se omezil na souhlasné přikývnutí.

Promiňte,” omluvil jsem se. Nechtěl jsem vám radit.”

Jsme takový poklidný kraj. Sem tam nějaký mord máme, to přece víte. Tohle vypadá na

promylený čin. Práce pro specialistu.”

Jsem ve městě soukromě a vzhledem k okolnostem mohu patřit do okruhu podezřelých.

Nerad bych zasahoval do vaí kompetence.”

Nebudeme se dohadovat o kompetenci, kdy vyetřujeme vradu,” prohlásil Knap sue.

Máte větí zkuenosti. O svých ovečkách samozřejmě něco vím. V poslední době se

Gruberová často vyskytovala ve společnosti doktora Foltyna. Můeme narazit i na jiné mue.

Nic ve  zlém, ale měla laskavé srdce.”

Věděl jsem, proč to říká. Čekal mě polosluebnl rozhovor s Editou. Kdo jiný by měl mít přehled? Napadlo mě, zda právě moje osoba nebude příčinou, e se od Edity nedočkáme vyčerpávajících Informací. Zkusil jsem to Knapovi naznačit, ale nepochopil nebo pochopit nechtěl. Moná se mu v hlavě rýsovaly kontury, s nimi zatím nechtěl na světlo. Zuzana se jetě včera těila ze ivota. Stačilo několik sekund, pevně staená smyčka… Oklivá, brutální smrt. Samozřejmě, kadá vrada je oklivá. Kadá smrt, nejenom násilná. Vrada je ovem mimořádná událost. Stín zděení zachvacuje i zdánlivě otrlého profesionála nad tělem mrtvého dítěte. Nával lítosti doprovází pohled na zavraděného starce či stařenku. Plíivý pocit marnosti se vloudí nad tělem mue ve zralém věku. Co vechno jetě mohl vykonat!

Kdy člověk stojí nad zavraděnou mladou enou, má pocit něčeho nepatřičného. Zlomený květ? Moná, kdyby to neznělo tak lacině. Jenome právě mládí a půvab násilníky přímo či nepřímo provokují. Je to chmurné konstatování, ale s mládím a enským půvabem se nejednou snoubí i lehkomyslnost, prospěchářství, bezohlednost, sobectví a naivní

důvěřivost. Zuzana Gruberová se stala obětí oklivé, bestiální vrady. Vyvstaly dvě základní otázky. Ta rutinní: Kdo je vrah a jaký měl motiv? A druhá, hlodavá a znepokojující: Jaká byla … dokud ila?

Knap patrně vytuil moje úvahy, estadvacet roků! Vechno měla před sebou.”

10

Ptejme se jinak,” řekl jsem. Co měla za sebou?”

Někde v těch estadvaceti letech se zrodil okamik, který vyvrcholil smyčkou staenou kolem krku. čeká nás pěkná piplačka!” Vás,” upozornil jsem.

Myslíte?” protáhl Knap skoro jízlivě. Nechcete se podívat za Fotfolcem?”

Doprovodím vás,” řekl jsem bez nadení, profesionál ve mě vak nedokázal odmítnout.

6

Fotfolc vypadal na sedmdesát, ale pravděpodobně vypadal stejně u před dvaceti roky. Byl z těch lidí, kteří jako by v určitém věku přestali stárnout. Správcováním si zřejmě vylepoval důchod. Za málo muziky, na kterou to ukazovalo, byl sotva placen bohatě. Kostnatý obličej znázorňoval pole orná i válečná. Samá vráska. Desítky drobných vrásek a mezi nimi pozorné, zpytavé oči. Bydlíte tady dlouho?” zajímal jsem se.

Desátý rok. Nastěhoval jsem se po inenýru Kalinovi. Pan nadporučík ho zná,” odpovídal nejistě. Lidé bývají rozrueni, kdy zemře známý. Gruberová zemřela nejen nečekaně, ale dokonce násilně. Neklid vak mohl vyvěrat z jiných pramenů.

Knap se zeptal: Gruberová tady včera hrála?”

Selo se několik pravidelných hráčů. Chcete slyet jejich jména?”

Čas hraje důleitou roli,” podotkl Knap stroze.

Mně to povídejte,” uklíbl se Fotfolc. Minulý rok otevřeli nové kurty dole ve městě. Parádní, ale je tam nával. Sem jezdí sami hodní lidé. Doktor Foltyn, inenýr Rendl, ten tady včera nebyl, pan doktor Halm. Zprostředkoval mi to místo tady. Chodí sem jetě dva studenti.

Mazur a … počkejte, jak se jmenuje druhý… Cep! Nebo čáp?”

Kdy se včera seli?”

Studenti tady byli ráno. Odpoledne se nezdreli, zmizeli kolem třetí. Gruberová přijela autem asi ve dvě.” Vlastním autem?” přeruil ho Knap.

Má lutou kodovku s černou střechou. Koupila ji z druhé ruky,” řekl jsem.

Po Gruberové přijel doktor Halm s doktorem Foltynem,” pokračoval Fotfolc.

Kdy odeli?”

Nevím. Dal jsem si dvacet. Probudil jsem se k večeru, právě odjídělo nějaké auto.”

Viděl jste ho?” Jenom slyel. Mohlo být… est, půl sedmé.”

Na kurtech u nikdo nebyl?” Nikdo. Vypravil jsem se na pivo. Kousek odtud je útulná hospoda.” Knap o něčem uvaoval.

11

Zuzanino auto,” připomenul jsem. Právě si to přebírám jako hráek.”

Parkují u silnice,” poznamenal Fotfolc.

Vrah musel vědět, e přijela po vlastní ose,” podotkl Knap.

Fotfolc se zatvářil jako satyr a vysypal číslo Zuzanina vozu.

Čím jste byl dřív?” zeptal jsem se uznale. Máte znamenitou pamě. Někteří lidé si nepamatují číslo vlastního auta.”

Správně,” komentoval Fotfolc nečekaným způsobem, čekal jsem, kdy na mě dojde. Alibi vekeré ádné, mírácký dědek z kurtů, to se nabízí samo. Devatero řemesel, desátá bída.

Nenaříkám, to ne. Pokud jde o moje bývalé povolání, jsme kolegové. Dva roky jsem si

odkroutil v pohraničí u kriminálky. Jako noční hlídač Jsem el do důchodu. Stále na mne chodí ve dne spaní.”

Soudruh kapitán o vás nic nevěděl,” vysvětloval Knap smířlivě.

Vdy je dobře,” pokýval Fotfolc hlavou. Byl z těch lidí, jim bych bez rozmýlení půjčil peněenku. Kdybych neznal lidi.

Pane kolego,” řekl jsem, jak byste postupoval na naem místě?”

Fotfolc liácky zamrkal. Jo, páni, tehdy byla jiná doba. Taky jsem neměl velkou praxi.

Nechal bych sebrat tuláky, kteří se zrovna flákali v okolí. A cikány, kdyby se vradilo noem.

To vy udělat nemůete, na vechny trampy a rekreanty by vám museli pronajmout kasárna.

Navíc by vás zmáčkli tatíčkové, utřeli by vám nudli a nali místa nočních hlídačů.”

Vidíte to černě,” durdil se na oko Knap.

Vak vím svoje,” odsekl Fotfolc. Potom bych zail známé firmy a zase je pustil. V díře by skončil někdo z rodiny nebo milenec.” Mlčeli jsme, zaujati poslední moností.

Třeba bych zavřel i dědka z tenisových kurtů.”

S tím počkáme,” pronesl Knap s kamennou tváří. Zajímá mě zmínka o milenci. Který z pánů přichází v úvahu?” Sí vrásek se stáhla do vějířků. Kdybych se rozhodl pro elimlnační metódu, vykrtl bych sebe s ohledem na věk.

Zuzanka stála za hřích a věděla to. Nejvíc se měla k Foltynovi, ale v poslední době … No, nevím. Chcete na starém dědkovi hodně. Nerad bych trefil vedle.” Neklapalo to mezi nimi?”

Rozvíjel názory nepostrádající zajímavost, měly vak cenu spáleného papíru. Byly

subjektivní. Doktora Halma líčil málem jako lidumila, na inenýra Rendla hleděl přezíravě, doktora Foltyna snad neměl v oblibě. Navíc jsem postrádal jistotu, zda si z nás trochu nestřílí. Zaveďte nás do atny. Jistě tady něco takového máte,” poádal Knap.

Uvnitř stál dřevěný stůl se spoustou jizev, dvě dřevěné lavice a několik oprýskaných skříněk.

Na jedné visel lísteček s iniciálami ZQ. Zámek chyběl. Knap mlčky přebíral Zuzaniny věci.

ádný objev. Tenisová raketa s prasklou strunou, čistý a dosud nepouitý úbor, dvoje bílé ponoky, černý hřeben z umělé hmoty, zrcátko s opěrkou, umudlaná čelenka, dva načaté balíčky papírových kapesníků a nepouitý ručník.

Kudy chodila k rybníku?” prohodil Knap.Prolézala dírou v plotě.”

12

Stále uvauju o jejím autu,” dumal Knap. A ho najdeme, budeme moudřejí. Jestli neleí někde na dně.” Před domem neparkuje,” řekl jsem.

Mohla odjet svým a vrátit se jiným,” rozvíjel úvahy. Třeba pro hodinky. Leely asi půl metru od těla. K rybníku chodila sama?” Zásadně,” potvrdil Fotfolc.

7

Zazvonil telefon. Vezmi to,” poádal jsem Editu.

Zvedla sluchátko a hned mi je podala. Pro tebe.” .

Recepce,” uslyel jsem netečný baryton. Shání vás nějaký pán. Meni, drobný, má zlaté brýle.” Polete pana Santara nahoru.” Ano … Toti… právě odeel po schodech.”

Obrátil jsem se k Editě. Dostaneme návtěvu.” Nezdálo se, e by ji to potěilo.

Co máte?” zeptal jsem se nadporučíka Santara rezignovaně.

Příkaz být vám k dispozici. Poděkujte nadporučíku Knapovi. Telefonoval přímo náčelníkovi, abyste tu zůstal a pomohl.” Dali vám sluební vůz?” Nabízeli mi ho.”

To znamená, e jste přijel mým fiatem,” usoudil jsem. Santar věděl, e nerad spoléhám na sluební vozy. Nebývají k dispozici, kdy vozidlo nutně potřebuju.

Nejste rád?” zeptal se Santar odzbrojujícím způsobem. Vzal jsem vám taky pistoli a nějaké oblečení. Nastaly potíe s ubytováním. Hotel je obsazený, tvrdil ten dole.”

Budete spát ve vedlejím pokoji. Tady máte klíč,” vyřeil jsem situaci. Půjdeme na oběd.”

Santar se omluvil, e u jedl,

Mrzí mě to,” řekl jsem Editě cestou do jídelny. Domluvíme se na jiném víkendu.”

Rozumím,” poznamenala sklesle. Poručík Mare se mě vyptával na spoustu věcí. ádal, abych neodjíděla z města.”

Ber to jako prosbu. ily jste v jednom bytě. Nikdo neznal Zuzanu lip.”

Přítí týden musím odjet. Slíbila jsem sestře, e jí pohlídám děti. Jede s manelem na zájezd. Uvidím tě aspoň večer?” Budu se snait,” slíbil jsem.

13

8

Právě volal doktor Foltyn,” oznámil mi Knap. Zajímal se, čeká, kdy se objevíme. Studenti přijeli na hřitě. O vradě neměli ani tuení. Mare je právě zpovídá.”

Co dělá doktor Halm?” Ráno odjel na kraj. Odpoledne má být zpátky.”

Navařil jste mi pěknou kai,” řekl jsem vyčítavě. Mimochodem, kdy jste volal do Prahy?”

Pět minut po tom, co se potvrdilo, e Gruberová skutečně byla ukrcena,” přiznal Knap.

Cizí člověk vzbudí větí respekt a snadněji odlií zrno od plev. Ve středu terče je hodně lidí, kteří ve městě něco znamenají. Nebo jejich příbuzní.”

Myslel jsem si svoje. Nechtěl si asi pálit ruce. Pojedeme do nemocnice. Jistě tam pouívala nějakou atnu.”

Podporučík Kotlas nepřinesl nic zajímavého,” odpověděl Knap, zamkl pancéřovou skříň a zase se posadil. Na co čekáme?” Na vůz.”

Mám dole svůj,” řekl jsem.

Doktor Foltyn se nacházel na přívětivějí straně čtyřicítky, černé vlnité vlasy zastřihl zručný kadeřník podle poslední módy. Opálený obličej kontrastoval s bělostným límečkem koile.

Tvářil se pozorně a mírně blazeované. Celkově nepůsobil o nic příjemnějím dojmem ne patnáctistupňová kořalka nastavená deovou vodou. Jeho hlas zněl o málo vlídněji ne tření dvou zrezivělých plechů a oči hleděly na svět poněkud přezíravě, jako kdyby povaoval vechny lidi kolem sebe za potenciální ivý materiál pro svůj skalpel.

Usadil nás do bíle natřených dřevěných křesel, která asi patřila ke kmenovému inventáři nemocnice. Podle data v průčelí byla postavena ve stejném roce jako Národní divadlo. Pokoj s matným sklem ve dveřích i ve vysokém okně vyhlíel studeně, neosobně a asepticky. Příli mnoho bílé barvy navozuje ponurý dojem.

O smrti Zuzany Gruberové jistě víte,” řekl jsem.

Ovem,” odpověděl stroze a dál mě pozoroval jako mikroby pod mikroskopem. Zauvaoval jsem, jak dalece se ho Zuzanina smrt dotkla. Co vás zajímá?” Vechno,” řekl jsem.

Zatvářil se zamyleně a nervózně si mnul prsty. Promluvil s jemnou melancholií. Příli vám nepomůu. Zuzana vycházela s ostatními zaměstnanci oddělení dobře, svoje povinnosti si plnila, u pacientů byla oblíbená.”

Soustřeďte se zatím na včerejí odpoledne, doktore,” poádal jsem.

Rozumím. Zuzana se po hře la umýt k rybníku. Věnoval jsem se svému vozu. Cestou na

hřitě se mi zdálo, e mám podhutěnou jednu pneumatiku. Zmínil jsem se o tom doktoru Halmovi, který jel se mnou. Změřil jsem tlak, pneumatiku přihustil a spěchal do města. Halm měl večer přednáku.”

14

Vůz Zuzany Gruberové stál na místě?” Ano.” Domluvili jste si na večer schůzku?”

Ne, odpověděl upjatě. Skončil jsem slubu ve čtrnáct hodin. Podle předchozí dohody jsem se zastavil pro Halma. Jeho vůz je v servisu. Kolem půl třetí jsme přijeli na hřitě. Zuzana pinkala se dvěma studenty, kteří s námi někdy hraji.”

Během hry se nikdo nevzdálil?”

I kdyby, mělo by to význam? Skončili jsme krátce po páté.” Kdo s kým hrál?”

Já se Zuzanou, doktor Halm střídal partnery. Ty dva studenty.”

Gruberová se chodila umývat k rybníku pokadé?” Jak to dovolilo počasí.”

Při patném počasí se tenis nehraje,” řekl jsem. Nechodil jste s ní?”

Nám muům stačí umyvadlo. Sprchy jsou v dezolátním stavu a oddíl pochopitelně nemá

zájem investovat peníze do objektu odsouzeného ke zruení. V tom prostoru se mají stavět autobusové garáe. Dost jsem Halmovi vyčítal, e ten záměr jako vedoucí odboru výstavby nezmařil. Aby bylo jasno, nejsem studentík lačnící podret střevíček.”

Máte na mysli konkrétní osobu?” Ach tak,” usmál se shovívavě, řekl jsem to jako příměr.”

Jistě chápete, e nás okolnosti nutí k otázkám důvěrného charakteru, pokouel jsem se naladit správnou vlnu k dalímu rozhovoru a ukázal jsem mu Zuzanlny zlaté hodinky. Znáte je, doktore?”

Samozřejmě. Patří… patřily Zuzaně. Před dvěma roky jsem doprovázel naeho primáře na kongres v Basileji. Hodinky jsem Zuzaně koupil jako malou pozornost. Abych vás uchránil od zbytečné ztráty času, k proclení jsem je nepřiznal.”

Kupujete takové pozornosti vem sestrám?”

Rozhodně ne,” odsekl příkře. Znal jste Zuzanu?” Velmi povrchně.”

Tedy neznal. Nevadí. Ostatně, jednou se o vás zmínila. Pokud jde o to, zda jsme spolu spali, odpovídám kladně. V poslední době ila pod nějakým depresivním tlakem. Pokouel jsem se zjistit podrobnosti, ale neuspěl jsem.”

Odrazilo se to ve vaem vzájemném vztahu?”

Částečně.” Dopřál si kratičkou pauzu. Zuzana byla vdycky trochu rozmarná. Náladová.

Snad a nestálá.”

Která mladá ena není?”

Jistě, Zpočátku mi to nevadilo, zamilovaný člověk je ochoten ledacos přehlédnout. Její okruh mylení byl ovem značně úzký. Nějaký čas trvalo, ne jsem to pochopil. Jako ena znala svou cenu, ale neuměla odhadnout kvalitu svých přátel. Tím samozřejmě nemyslím vai přítelkyni.”

Zmínka o Editě byla logická, ale trochu mě rozladila.

Přesněji řečeno, nehodlal jste se s ní oenit.”

O tom jsem neuvaoval nikdy.”

Navtěvoval jste Zuzanu v jejím bytě?”

15

Mám vlastni dům. Se Zuzanou jsme si vechno vyjasnili. Nepůsobí vhodným dojmem, kdy si lékař vezme sestru ze stejného oddělení.”

eny obvykle začnou bývalé milence nenávidět,” ozval se Knap.

Nestal jsem se bývalým milencem.” Noc před vradou nespala Zuzana ve svém bytě.”

Byla u mne.” Jak vycházela s těmi studenty z tenisu?”

Vynechal bych je,” prohlásil doktor Foltyn klidně. Obvykle s námi hraje inenýr Rendl.

éfuje stavebnímu drustvu, jestli to nevíte. Včera jsem mu volal, ale řekli mi, e odeel.

Vrchní sestra mi ráno opoděně vyřizovala vzkaz, e musel odjet za rodinou na venkov. Mají chalupu v Blanici. Malebné hnízdo. Hříbky rostou a na návsi a celá vesnička vzbuzuje zdání, e utekla Ladovi z obrázku.” Kdy jste se dověděl o Zuzanině smrti?”

Dopoledne mi volal kolega doktor Jenč. Zastupuje doktora Hláska. Nemocnice je drbárna.

Jenč je tady teprve několik týdnů, ale něco se u doneslo i k němu.” Víte, jak zemřela?”

Jsem v tom a po ui,” pronesl rozpačitě. Tu taku jsem Zuzaně přivezl z dovolené ve panělsku.” Taku?” “Taku na dlouhé ňůře.”

Jak víte, e byla ukrcena právě tou ňůrou?” Jedna a jedna jsou dvě.”

Co jste dělal po návratu z tenisu?”

Nehnul jsem se z domu. Svědka nemám, iju sám. Ovdověl jsem před deseti roky. Nikdo

nepřiel, nikdo mě nezavolal, nikomu jsem netelefonoval.” Upřel pohled někam do prostoru za mými zády. Asi mě vidíte jako otrlého chlapa. Zuzanina smrt mě okovala, ale v nemocnici umírají lidé téměř denně. Někdy mi pacient zemře pod rukama na operačním

stole. Je to smutné, ale zákonité. Přes dvůr leí pavilón porodnice. Vidíte, nezdá se mi, e by gynekologové patřili mezi mimořádně veselé jedince.”

Moná vás jetě vyhledáme, doktore,” řekl jsem a pohlédl na Knapa, aby si nemyslel, e hraje druhé housle. Nadporučík vak jenom pokrčil rameny.

Jsem vám kdykoli k dispozici,” prohlásil doktor Foltyn, ale viditelně se mu ulevilo, kdy jsme se zvedli.

9

Znáte inenýra Rendla?”

O trochu víc ne ministra financí,” odpověděl Knap. Z veřejných schůzí. Kdy jde s manelkou po ulici, musejí ho zdravit i čísla domů, ale jinak je to pověstný sukničkář.

Rozhodně prověříme, jestli se skutečně zdroval v Blanici.”

Jak dopadla prohlídka Zuzanina bytu?”

16

Byl jste tam častěji ne moji chlapci. Viděl jste její atník?”

Skříně jsem neprohlíel. Měl jsem jiné starosti.”

atník Zuzany Gruberové by nedělal ostudu ádné zpěvačce, jestli je pravda, co se vykládá o nehorázných příjmech těch děv. Kde Zuzana brala peníze, sama samotinká v tomhle nelevném světě?”

Nikdy se neptejte, kde eny berou peníze na aty a boty, na prádlo, na klobouky a

kosmetické prostředky,” řekl jsem nabádavě.

Neptám se,” ujistil mě Knap a jeho tvář ztratila upjatý výraz. Manelka by se mnou vyběhla.”

Řekl jste sama,” uvaoval jsem. Sama jako ta lama v zoologické zahradě.”

To jste někde četl!” Nezval, čtete někdy básně?”

Nedávno jsem zail jednoho básníka. Něco vypil a recitoval sprosačinky vlastní produkce.

Hosté měli námitky. Ale Gruberová neila v zoologické zahradě. Konečně, neila ani moc sama. Viz prezenty doktora Foltyna.”

Kdo ví,” řekl jsem poněkud frivolně. Moná ila v dungli. To jeden nikdy neví, kam takové slečny zabloudí, s kým se stýkají, kdo je ovlivňuje a jaké mají záměry.”

Jako ta vae,” připomenul Knap.

Jako Edita,” souhlasil jsem. To odpoledne byla se mnou. Zatím bereme v úvahu partu z tenisu. Někdo mimo ten poměrně úzký okruh by nebyl?”

Jmenuje se Krupička,” konkretizoval Knap pohotově. Foltyn měl pochybnosti právě o jeho kvalitách. Kdyby chtěl kandidovat ve volbách nebo cestovat za strýčkem do Argentiny, nevylučuju komplikace stran trestního rejstříku.”

Poslyte,” řekl jsem po chvíli. Ruku na srdce. Co víte o pánech, na které jsme zatím narazili?”

Knap se oil. Abychom neviděli moře v kadé mělké kalui. Pánové si nahrávají nejen při tenisu. Rendl vede stavební podnik, Halm odbor výstavby na národním výboru, Foltynův tchán byl donedávna ředitelem největí továrny ve městě. Vichni si postavili náramné vily zčásti v parku, zčásti na kolním pozemku. Mezi lidmi z toho bylo hodně zlé krve, ale znáte to! patní byli nakonec ti, kteří pozvedli hlas. Rendlovo drustvo odprodalo před několika roky jeden venkovský objekt Halmovi. Ten nyní poilhává po rozvedené dceři Foltynova tchána. Různými úsluhami si zavázali dalí lidi. Mají elví krunýř a iroké svědomí, ale proti občanské kritice jsou zatím neprůstřelní. Jednou na ně dojde, ale kdy to bude?”

Mezi námi,” řekl jsem. Patříte mezi ty, které si nějak zavázali?”

Ne,” odpověděl Knap okamitě. Natěstí ne. Jenom si uvědomte, e nebudou vypovídat proti sobě. Na to jsou k sobě připoutáni příli pevně. Vdycky dovedou zachytit správný vítr.

Teď se vydávají za experty na přestavbu.” Ve verbální rovině,” usoudil jsem.

Představují si přestavbu jako dva uhláky. Jeden je plný, druhý prázdný. Kdy se uhlí přesypává z plného do prázdného, vzniká velký rachot.”

17

Ale jeden uhlák stále zůstává prázdný.”

Právě,” přisvědčil Knap. Moc planých řeči dokáe zprofanovat i nejkrásnějí mylenku.”

A sem tam spadne kousek uhlí do vlastní kapsy.”

To bych netvrdil. Záleí jim víc na lukrativním prospěchu. Třeba Foltyn. Poilhává po místě primáře. Rozhodně se mi nezdá, e by někdo z nich riskoval postavení vradou.”

Pokud se nedostal do slepé uličky,” řekl jsem. Navtívíme doktora Halma. Uvidíme, co nám poví k probíranému tématu.”

10

Pan doktor se jetě nevrátil,” prohlásila odměřeně ena v tmavých atech a obrátila se k nám zády. Rázem jsme pro ni byli vzduch. Počkáme,” nedal se Knap odradit.

Jste objednáni?” vzala nás na vědomí asi po třech minutách.

Nejsme objednáni,” řekl jsem a prohlíel si obludnou reprodukci, která uráela i nejnanicovatějí les. Pan doktor nás přesto přijme.”

Dokonce nai návtěvu očekává,” dodal Knap.

Doktor Halm se objevil za dvacet minut, přejel nás netečným pohledem a obrátil se k eně.

Něco nového, paní Volfová?” Soudruzi vás čekají,” pronesla nevraivě.

Prosím, pojďte do mé kanceláře,” vyzval nás. el napřed. Vlasy na spáncích mu začínaly edivět. Dodávaly zdání serióznosti a vyrovnanosti. Klidnými gesty moná dobře působil na rozčilené adatele. Také se mohlo jednat o manýru, kterou si osvojil v někdejí praxi advokáta. Kapitán Král,” představil mě Knap. Vyetřuje vradu Zuzany Gruberové.”

Federální?” zeptal se významně. Přikládáte její smrti takový význam?”

Kadé vradě přikládáme význam.”

Určitě ji spáchal nějaký maniak.” Přistoupli k oknu a otevřel ho dokořán. Mluvili jste ji s doktorem Foltynem?” Ano,” řekl jsem. Jeli jsme za vámi rovnou z nemocnice.”

Soudruzi, Zuzanu jsem často vídal na tenisu,” artikuloval velice pregnantně. Naprosto se mi k němu nehodila představa, e v horkém dni zajde na půlčíka do bufetu nebo si kupuje tkaničky do bot. Měl na sobě světle edý oblek, edou kravatu s drobnými kostkami a

nepatrně světlejí koili. Prosím, poslouchám.”

Zajímá nás vechno, co se stalo to odpoledne.” Docela obyčejné odpoledne.”

Pro něho snad. Zuzana Gruberová by rozhodně mluvila jinak, kdyby mohla svůj názor

vyslovit.

Foltyn mi volal, co se stalo. Znal jsem Zuzanu jako temperamentní dívku. ádný netečný lotosový květ. Pravda, působila poněkud jednodue, ale vzhledem k jejímu věku ..

18

estadvacet není ádné mládí,” poznamenal Knap.

Jak pro koho, jak pro koho,” pokýval Halm edivějící hlavou. Jsem vám k dispozici.

Rozhodně vylučuji, e by pachatelem mohl být někdo z naich společných přátel.”

Soudruh nadporučík zastává stejný názor,” řekl jsem se záměrem, který Knap nepochopil, a udiveně na mne pohlédl.

Včera mě vezl na tenis doktor Foltyn. Gruberová pinkala se studenty. Skončili jsme kolem páté. Hlídal jsem čas, večer mě čekala přednáka. Kdy jsme odjíděli, Zuzanino auto stálo na parkoviti.” Kde byla Zuzana?” la se umýt k rybníku.” Jakou jste měl přednáku?”

Bavil jsem hrstku dřímajících dědečků a babiček v klubu důchodců. Nevím, proč pořádají přednáky v létě. Zřejmě potřebují vykázat činnost. Ta generace nám stejně neodpustí, e jsme zbourali staré město a postavili nové.” Kdy jste se vrátil domů?”

Jsme téměř sousedy. Mezi naimi domy bydlí pouze inenýr Rendl. Umyl jsem se, najedl a nahlédl do materiálů připravených na přednáku. Před osmou jsem zamířil ke klubu důchodců.” Viděl vás někdo?”

Určitě. Osobně si na ádný známý obličej nevzpomínám,” odsekl popuzeně. Poslyte, vae otázky mě znepokojují. Skoro to vypadá, e jste mě zařadili mezi podezřelé.”

Rutinní praxe,” vymluvil jsem se. Neměl jste doma telefonický rozhovor?”

Před odchodem jsem se chtěl ujistit, jestli se přednáka koná. Sluchátko nikdo nezvedl.”

Jaký byl vá vztah k Zuzaně Gruberové?”

Váení přátelé,” pronesl, jako bychom se nacházeli na schůzi. Zuzana byla přítelkyní doktora Foltyna. Respektoval jsem ji, nejednou mě navtívili ve Speřicích. Tam je můj útulek a skrýe před ruchem vedního dne. V poslední době utrpěl jejich poměr nějakou trhlinu.

Tento postřeh berte s rezervou. Po příčině jsem nepátral, ale je nasnadě.”

Zmínil jste se o tom doktoru Foltynovi?”

Máte mě za netaktního člověka? Váený příteli, kadá sestra se pokouí ulovit doktora.”

Co ti dva studenti?”

Mazur a Cep? Byli do Zuzany trochu zamilovaní, ale pro Zuzanu nic neznamenali.”

Neměl jsem jistotu, zda to neřekl záměrně. Máte na mysli její ivotní standard?”

Standard i ambice.”

Stýkala se s jistým Krupičkou,” střelil jsem naslepo. Knap na mne znovu vyčítavě pohlédl, jako kdybych při kartách vynesl příli brzo trumf.

Doktor Halm si neodpustil pompézní gesto. Skláním se před vaím tempem, ale obávám se, e jste chytili do plachet falený vítr. Zuzana určitě nebrala Krupičku váně. Udrovala si jistou úroveň.”

19

Znáte Krupičku osobně?”

Dokonce velmi dobře. Kdysi jsem ho hájil. Potom nouzově přistál s větroněm a málem mi poboural plot. Také mi ve Speřicích spravoval vodovod.”

Udrovala Zuzana jetě jiné kontakty?”

Příteli,” povzdychl doktor Halm shovívavě, já ji vídal výhradně na kurtech nebo ve společnosti doktora Foltyna.”

Ve výtahu mi Knap řekl: Váený příteli, začínám mít pocity psa, kterého hladí proti srsti.”

Kdyby si vichni lidé byli navzájem sympatičtí, přili bychom o chleba,” řekl jsem smířlivě.

Copak já. Býval jsem solidní zubní technik. Vrátil bych se ke svému řemeslu. Ale co byste dělal s diplomem doktora práv, to je ve hvězdách.”

Oenil bych se a stal se muem v domácnosti.”

11

Volali z Ústavu soudního lékařství,” oznámil nám Santar. Nefetovala. Gravidní nebyla.

Zdravá jako řípa.” A na tu smyčku kolem krku.”

Písemná zpráva je na cestě,” dodal Santar nevzrueně. Smrt nastala mezi osmnáctou a devatenáctou hodinou.”

Do kanceláře vrazil bez zaklepání poručík Mare, v nezbytném červeném saku.

Člověče, Mare, vy máte chování,” pronesl Knap skoro výhruně. Hoří radnice nebo hlásili létající talíř?”

Taková lapálie by mě nevzruila,” ujistil nás Mare, ani by si něco dělal z výtky. Nali auto Gruberové. Stálo kousek za gymnáziem. Na zadním sedadle leela plátěná taka. Pracuje na ní technik.”

Nevyskočil jsem radostí, protoe Zuzanino auto se dřív nebo později objevit muselo. ,,Byla u taky ňůra?”

Jenom otvory s kovovými okraji,” odpověděl Mare pohotově. Auto přitáhli na dvůr.

V nádri nezůstala ani kapka benzínu. Měl jsem ověřit servis. Doktor Halm tam skutečně měl vůz. Jeden z mechaniků bydlí blízko Halma a vydal se domů v jeho voze. Zaparkoval kolem páté, klíčky a účet hodil Halmoví do potovní schránky, doma zasedl k televizi a usnul.”

Nadporučík Knap natáhl ruku po telefonu.

Nespěchejte,” zarazil jsem ho. Halm by na nás neel s takovou primitivní lí. Také jsme se ho neptali, kdy měl auto k dispozici.”

Taka Zuzany Gruberové obsahovala pinavé oblečení z tenisu, peněenku s několika

desetikorunami, osobní doklady i doklady k vozu, hřeben, rtěnku, pouzdro s očními stíny, sprej, lístek z čistírny, načaté balení antikoncepčního prostředku, několik výkaček, zapalovač a pomačkanou krabičku spart.

Zřejmě se chtěla k autu vrátit,” usoudil Santar. Předpokládejme, e se vracela k rybníku pro hodinky. Někoho poádala o svezení”.

20

Foltyna,” vyhrkl Knap. Nebo Krupičku,” řekl jsem.

Krupička nemá ani motocykl. Pochybuju, e má řidičský průkaz. Větinou je pod párou,”

objasnil Knap mylnost mé domněnky.

Vechno ukazuje na tenisovou partu,” připojil Mare. Pinkali si s míčkem, ale moná i s Gruberovou.”

Můeme podezřívat i vrátného z hotelu,” dodal Santar utěpačně, nebo uspěchané závěry se příčily jeho exaktnímu způsobu mylení. Odposlouchává hovory.”

Zařídíme sledováni?” zeptal se Knap opatrně. Ten nápad se mu moc nezamlouval.

Máte tolik lidí? Sledovat několik podezřelých řadu dní, v takovém městě, jako je vae… To chcete nasadit poručíka Maree v jeho pestrém saku?” vyslovil Santar přesně to, co jsem měl na jazyku.

Lidi nemám,” připustil Knap s odzbrojující upřímností. Pachatele by sledování mohlo dohnat k nepředloenému jednání.” Mluvíte o dalí vradě?” vyhrkl Santar.

Kde je podporučík Kotlas?” zajímal jsem se, abych měl přehled o těch, které mám k dispozici. Poslal jsem pár lidí k rybníkům, aby se poptali rekreantů,” odpověděl Knap.

Přemýlel jsem o nápadné nesrovnalosti. Jestlie ňůra patřila k tace nalezené ve voze Zuzany Gruberové, jak se taka dostala do vozu nebo ňůra do vrahových rukou? e by se pachatel namáhal vracet taku do auta zaparkovaného na poměrně frekventované ulici, to mi připadalo absurdní. Něco nehraje,” pronesl Knap velice tie.

ňůra u vody, taka v autě,” souhlasil Santar. Snad nám pomůou v laboratoři. Měli by zjistit, zda ňůra skutečně patří k tace. Nevím jak vy, ale já mám hlad jako vlk.”

Knap na mne pohlédl. Kde vás najdu, kdybychom na něco narazili?”

Někde ve městě,” ozval se za mne Santar. Budu v posteli. Soudruha kapitána vyhledám i dva metry pod zemí, pokud vím, na které polokouli se pohybuje.”

12

Edita po mně střelila vyčítavým pohledem a provokativně se věnovala hodinovým ručičkám, překrývajícím se blízko osmičky. Zná útulný podnik, ve kterém se dá posedět?”

Ty mi věnuje večer?” Udiveně napulila rty. Las Vegas to není, putyka na rohu také ne.

Ale raději bych dneska zůstala doma.”

Potřebujeme přijít na jiné mylenky,” řekl jsem rozhodně. Oba.”

Převlékl jsem se do obleku, který mi přivezl Santar. Editě to trvalo podstatně delí dobu. Cítil jsem určité napětí a protoe nerad chodím kolem horké kae, řekl jsem: Zatím tápeme.

Navrhuju pro dnení večer dohodu. Nebudeme o Zuzaně mluvit. Platí?”

21

Má taková dohoda význam? Nebudeme o Zuzaně mluvit, ale rozhodně na ni budu myslet.

Pochop, jetě včera byla plná elánu a … Včera jste se neviděly,” připomenul jsem.

Jsi protivný, ale má pravdu. Myslela jsem to obrazně. Stále mám pocit, e se objeví, spustí vodopád novinek z nemocnice, kdo s kým spal, co říkal Petr Pavlovi a Pavel Petrovi, dvakrát se mezi řečí půjde přesvědčit, e je zamknuto a potom usne uprostřed věty. Nechce se mi mezi lidi, budou se vyptávat. Nebudou, kdy půjdu s tebou.”

Nad městem se stahovala hrozivá mračna. Dusno k zalknutí. Kolem svítidel se rojil noční hmyz a připaloval si křídla.

Podnik se jmenoval Trakia a za nenápadným vchodem ukrytým v podloubí zářil novotou.

Tie se pohybující číník nás usadil u stolku na vyvýeném místě, odkud jsme měli výhled na bar i na taneční parket, zespodu osvětlený barevnými světly. Náhle jsem si uvědomil, e stojím na pokraji dobrodruství. Omluvil jsem se a zamířil do atny. Nabízela hostům telefonní kabinu, ne pouhou plastikovou muli popírající poadavek soukromí. Neznámý

chamtivec sice odcizil árovku, skleněnou výplní dveří vak pronikalo dostatečné mnoství jasu. Vytočil jsem číslo hotelu.

Spojte mě s pokojem sto dvacet pět.” Trvalo hezkou chvilku, ne jsem uslyel Santarův hlas. Spal jste?” Stál jsem pod sprchou.”

Oblečte se a přijďte do podniku Trakia. Nad vchodem bliká reklama. Je to asi tři sta metrů od hotelu směrem k náměstí.”

Objevil se svěí, pomrkávající, v dobré pohodě. Vysekl Editě poklonu, zeptal se, jak se bavíme a tlumeným hlasem pravil: Něco důleitého?” Přikývl jsem a vyzval ho k atně.

Straně důleitá věc. Potřebuju půjčit tři stovky. Nechal jsem peněenku v hotelovém pokoji.” To je z přepracování,” pronesl. Jetě něco?”

Neposedíte s námi?” Ruil bych.”

S posíleným sebevědomím jsem se vrátil ke stolu. Na sebevědomí nepůsobí nic

povzbudivěji ne plná peněenka.

Čekal jsem, zda Edita projeví zájem o příčinu nečekaného vyruení. Nezeptala se.

U barového pultu se chumelili tři mládenci. Několik minut se s nimi pochechtávala hubená dívka s dlouhými vlasy převázanými lutou stuhou irokou jako ústí Dunaje. Kdy se pootočila a viděl jsem ji z profilu, pochopil jsem, e u má svoje roky. Hádal jsem třicet.

Edita partu po očku pozorovala.

Zná je?”

Trochu,” připustila váhavě.

22

13

Jeden z mládenců stanul u naeho stolu. Paul Belmondo v bleděmodré bundě a ryze

českém vydání. Edita se tvářila rozpačitě.

Posaď se,” vyzvala chasníka, kdy hrozilo nebezpečí, e vystojí v koberci důlek. Přinesl si idli a zahradil cestu číníkovi, který reagoval nelibě zvednutým obočím.

Edita nás představila. Taktně, spokojila se s jmény. Naím nezvaným společníkem byl

Vincenc Krupička. Protoe u něco vypil a neměl zdání o mém povolání, počastoval nás

několika přestavbovými vtípky. K popukání nebyly. Konečně se odporoučel zpátky ke svým kumpánům. Se idlí se neobtěoval.

Kamarád?” Nemohla tuit, e můj zájem není osobní ani formální. Zuzanin.”

Nepochlubil jsem se vědomostmi o Vincenci Krupičkovi. Edita se rozhovořila. Nepřeruoval jsem ji, třebae mluvila hodně překotně. Na tvářích se objevovaly a ztrácely drobné půlměsíčky.

Zuzanini kamarádi mě zajímají,” vyuil jsem kratičké pauzy. Jistě chápe.”

Je samý malér. Kdy hořela lepenkárna, hasil s nesmírným nadením. Dlouho leel v

nemocnici, tam poznal Zuzanu. Jiný by dostal řád, jenome Vincek první den po proputění vyvolal rvačku. Traduje se, e pro děvče. Potom vytáhl z řeky dva kluky. Hráli si na piráty a neuměli plavat.” Piráti by měli umět plavat.”

Taky si myslím. Vincka pochválili v okresních novinách. Z radosti se namazal a uzavřel sázku, e se vyplhá na tovární komín. Vrátný neměl o ničem tuení a ráno se náramně divil, kdy Vincka přijeli sundat hasiči. Nadýchal se jedovatých zplodin, ale včas se přivázal opaskem.” Hezké,” řekl jsem ironicky. Jako pohádka.”

Moná to je pohádka,” připustila Edita. Čím se iví?”

Dělá instalatéra ve stavebním drustvu.”

Které vede inenýr Rendl,” usoudil jsem. asnu,” napulila Edita ústa.

Rendl patří do té tenisové party,” řekl jsem, protoe nějaké vysvětlení čekala. Uvaoval jsem, jak daleko můe být od lehkomyslných kousků k vradě. Ze zkuenosti jsem věděl, e někdy je to vzdálenost nesmírně kratičká. Ale jaký motiv by měl Krupička? árlivost? Snad, snad. Lehký dotyk na rameni mě přinutil, abych se otočil.

Stál za mnou. Ovanul mě dech prosycený alkoholem.

Bavíte se o mně? A, já ti Editu přeju, bráko. Hele, pojď se mnou na slovíčko.”

Ne,” zasáhla Edita rázně. Nechoďl”

Neboj se, bráko,” pobízel Vincenc Krupička a jeho dlaň sevřela moje rameno jako kovářské kletě. el jsem. Skandál v zaplněném podniku jsem nemohl potřebovat.

24

Úzkou chodbou mě vyvedl na tmavý dvorek obehnaný ze tří stran vysokou cihlovou zdí.

14

Uprostřed dvora stáli dva Krupičkovi společníci a Vincenc se postavil mezi ně jako hlavní rozhodčí při nástupu k utkání. Převyoval je o hlavu.

V duchu jsem si tu trojici představil v pruhovaném. To oblečení by jim docela sluelo. Potom jsem zaznamenal čtvrtého, který za mými zády zabouchl dveře a uzavřel mi tak ústupovou cestu. Hodně tlumené blues tvořilo pochmurnou zvukovou kulisu.

Mlčel jsem a mládenci mlčeli také.

Hezky si povídáme,” řekl jsem, kdy se mi vyčkávání zdálo hodně.

Pomalu, bráko,” pronesl Krupička sotva slyitelně.

Nerad bych se v přítích dnech pohyboval po městě a kolem Edity s obličejem polepeným náplastí. Také se mi nezamlouvala představa, e budu bloudit po nemocnici a hledat stomatologické oddělení s chrupem v kapesníku. Jednoho dva bych si troufnul zdolat, čtyři vak tvořili značnou přesilu. Dospěl jsem k názoru, e mírové řeení bude v dané situaci přijatelnějí. Pro mne a perspektivně i pro povedený čtyřlístek. Ostatně, slabím nezbývá jiné řeení, pokud nechtějí hrát hazardně. Dal jsem přednost holubičce s ratolestí. Otázkou zůstávalo, zda najdu potřebnou míru pochopení u těch čtyř muketýrů.

Tak co,” hlesl Krupička. Hele, Edita je tvoje buchta?”

Jak se to vezme,” odpověděl jsem. Bylo mi volněji, mluvkům schází odvaha.

Sedí s ní, netancuje, to se mi nelíbí, bráko. Byla to moje holka. Taky postrádám Zuzanu.

Nechali jste ji u ledu nebo oblauje doktůrka?”

Kterého?” vyuil jsem příleitosti.

Krupička se provokativně zaklebil. Zřejmě měl přehled. Celý výstup se ovem posunul do jiného světla, jakmile padla zmínka o Zuzaně. I kdy její momentální pobyt definoval s krutou přesností. Zda náhodou, to byl námět k úvaze. Má cigaretu?” zeptal se.

Mohlo jít o trik. S rukou v kapse je monost obrany podstatně mení. Nezbývalo ne

riskovat.

Sekáč,” pronesl Krupička uznale, zatímco jeho společníci zachovávali druné mlčení.

Nebojí se. Zapal si z mých. Hele, dáme si skleničku?”

Proč ne, řekl jsem se snahou o ledabylý tón.

Co tak pospíchá? Nelíbí se ti na čerstvém vzduchu?” ozvalo se za mými zády. Obrátil jsem se. Měl krátké nohy a jak stál nahrbený a se zlým pohledem, připomínal rozhněvaného jezevčíka. Hrál si na ostrého hocha. Moná to byl ostrý hoch. Vůbec se mi nelíbil.

Je tu hezky,” řekl jsem. Jenom trochu těsno.” Jdeme,” rozhodl Krupička. Cvaká ty.”

Jezevčík nám úsluně přidrel dveře. Edita si viditelně oddechla, kdy mě spatřila

nepokozeného.

25

Sledovala ná návrat skoro nevěřícně. Usadili jsme se na vysokých barových stoličkách.

Nepozveme dámu?” podotkl jezevčík pichlavě. Teprve nyní jsem si ho mohl pořádně prohlédnout. Mrňous. Týpek, který se najde kdekoli kromě koncertní síně nebo výstavy obrazů. tětina. Vyskakováček. Zbabělec. Hrdina, ne zapití my. Takoví se celý ivot na kadé tancovačce perou, stále dostávají na frak, ale nikdy se nepoučí.

Proč kazit pánskou jízdu mizernou griotkou,” namítl Krupička.

Nehodlal jsem mu svěřovat, e Edita nejraději pije koňak. Konečně, moná skutečně dávala přednost griotce. Co pijete vy?” zeptal jsem se.

Rum. Vodku. Koňak. Slivovici. Renou. Meruňku. Myslivce,” přeříkali jako nacvičené zaklínadlo. Asi často trénovali. Rozhodně častěji, ne skok daleký.

Krupička se naklonil a přiloil ústa a k mému uchu. Edita nebyla moje kost, ale těmhle cvokům to prozrazovat nebudeme. Jasný, bráko?”

Plácnul jsem ho do ramene tak bodře, e se málem sesunul na parkety.

Pánovi otrnulo,” poznamenal Jezevčík a upřel na mne prázdné, bezcitné oči. Nebezpečné oči. Líbil se mi stále míň.

Má ránu, e bys mohl pěstí zabíjet voly,” prohlásil uznale Krupička a pohlédl na barmanku.

Mařenko, pětkrát tuplovanýho myslivce.”

Barmanka vypadala trochu jako Mona Lisa na proslulém obrazu v paříském Louvru.

Jenome měla moderní účes a nebyla tak při těle. Tázavě na mne pohlédla, naplnila

skleničky k cejchovnímu znaménku a nepříli vlídně je přisunula k naim rukám.

U vchodu se objevila dvoučlenná uniformovaná hlídka. Decentně preludující orchestr

postupně utichl, jenom bubeník se opozdil a navodil dramatickou atmosféru. Nepochybně úmyslně. Bubeníci mívají smysl pro humor.

Vechno v pořádku?” zeptal se ramenatý nadstrámistr číníka a upřel na mne dlouhý pohled.

Zdá se vám tady něco v nepořádku?” zabručel číník nerudně. V Trakii výtrnosti nevedeme, to přece víte.”

Pokračujte,” oslovil nadstrámistr prostor a provedl téměř vzorový obrat.

15

Kdy rozdávali vtipnou kai, Vincenc Krupička si určitě pospíil a stál ve frontě mezi prvními.

Člověče, bráko, neříkej, e patří k chlupům” U ano, člověče, bráko.”

Mrňous pohotově přeel k vykání. Místní nejste.” Jistě si děkoval, e dal ten večer olůvku v kapse dovolenou.

Co tady dělá?” poloil Krupička otázku na tělo, zatímco si bubeník dopřával dlouhé sólo.

Povaoval jsem za zbytečné něco jim napovídat. Ten výstup mohl být divadýlkem, jeho

smysl zůstával zatím nejasný.

26

Jestli některý z nich tuil o pozadí smrti Zuzany Gruberové něco víc, určitě pozorně sledoval dění. Viděl mě s Editou, mohl mě zahlédnout s nadporučíkem Knapem.

Vyetřuju vradu,” řekl jsem a pozvedl skleničku. Na zdraví.”

Obrátili do sebe myslivce, ale příli jim nechutnal. Barmanka drela v jedné ruce láhev martellu, v druhé připravenou baňatou sklenku a civěla na mě jako na zjevení. Vyjekla: Někoho zabili?” Zuzanu Gruberovou,” řekl jsem do ticha. Víte o tom něco, mládenci?”

Saxofonista si začal procvičovat synkopy a poskytl jim čas na rozmylenou.

Proč my?” ozval se mrňous. Zase my. Vdycky jenom my!”

A ty?” obrátil jsem se na Krupičku.

Na skráních mu vyskočily kapičky potu a ruka odkládající sklenku se viditelně chvěla. Něco si rovnal v hlavě. Zaujal mě jeho pohled. Přilepil se někam mezi řady lahví za barmančinými zády a vypadal docela ztuhle.

Zuzana je mrtvá?” zaeptal zděeně. Vdy jsem ji včera odpoledne viděl vystupovat z auta!”

Kde a kdy?” kul jsem havé elezo. Můj praský náčelník vyslovoval někdy určité výhrady k mému způsobu práce, ale občasný pobyt v nejrůznějích lokálech se vyplácel, třebae přináel málo potěení. Kde se člověk doví tolik zajímavých věcí? Mnohdy stačí pečlivě oddělit zrno od plev. U gymplu. Mohlo být… půl esté. Pospíchali jsme likvidovat havárku.”

Zná nadporučíka Knapa?”

Bohuel,” hlesl s náhlou melancholií. Knap je můj osobní přítel. Známost, ze které přejde chu na pivo.” Zítra dopoledne se u něho zastavte. V devět. Berte to jako pozvání.”

Vichni?” zaprotestoval jezevčík. Já se Zuzanou nic neměl.”

Vichni,” řekl jsem nekompromisně.

e já trouba neel na kuelky,” politoval se Krupička. Musím spadnout do kadýho průvihu.” Kdo Zuzanu doprovázel?”

Nikdo. Viděl jsem ji přecházet ulici k telefonní budce,” vysvětloval neochotně.

Vrátil jsem se k Editě.

U jsem tě viděla v sanitce,” uvítala mě. To nejsou hoi k achovnici. Hlavně ten maličký je kvítko.”

S tebou rád i v sanitce,” snail jsem se obrátit příhodu v legraci, ačkoli jsem měl hráek k přebírání. Příli mnoho očí nás zvědavě sledovalo a proto jsme se raději zvedli. Krupička a jeho nohsledi se vytratili před námi. Rozhodně to nebyl vydařený večer.

Ulice se měkce leskly. Černý asfalt se blytěl pod zářivkami jako v úvodních metrech

televizního seriálu. Citelně se ochladilo. Obloha vak ji zase byla jasná, hvězdy se podobaly lutým konfetám a slibovaly hezký den.

27

16

Nazdar, bráko,” pozdravil jsem Vincence Krupičku, sedícího zkormouceně proti

zamračenému, vymydlenému a čerstvě ostříhanému nadporučíku Knapovi. Odměřeně mi

pokynul na pozdrav.

Kancelář vypadala stroze. Knap si sem nepřinesl ádnou věc pro potěchu. Ani pohlednici pod sklo, ani květináč, nic. Kromě umyvadla a pancéřové skříně zaplňovaly prostor malý stolek pod psací stroj, pokroucený věák a polička s elektrickým vařičem.

Krupička nejistě zailhal po Knapovi, který měl před sebou čistý arch papíru a pečlivě přiříznutou tuku.

Vidím, e jste se stačili seznámit,” pronesl nadporučík. Tak znovu, Krupička!”

Pane Krupička,” zdůraznil oslovený první slovo.

Hm,” udělal Knap a potřásl hlavou. Doel k názoru, e můj příchod zvedl Krupičkovi hřebínek. Mohl mít pravdu.

Pane Krupička,” nyní dal důraz na první slovo Knap, povězte laskavě, kde jste se zdroval ve čtvrtek kolem osmnácté hodiny.” Makal jsem ” Kdo vám to můe dosvědčit?”

Parák. Soudruh Gygal, vak ho znáte. Taky nájemnici z domu číslo pětadvacet v Jahodové ulici. Rupla stoupačka. Čtyři kvartýry pod vodou. Skončili jsme po deváté.”

Cestou jste zahlédl Gruberovou,” pokračoval Knap. Jak byla oblečené?”

Měla červený svetr. Nebo fialový. Neměl jsem čas prohlíet její ohoz. Spěchali jsme.”

Určitě jste viděl Gruberovou?” ujioval se nadporučík. Věděl jsem proč.

Jako e si teď povídám s vámi.”

Gruberová vás viděla?” pokračoval Knap.

Sotva. Moc spěchala.” Byla sama?” Nikdo s ní neel.” Zamykala auto?”

Nevím.” Krupička se zamyslel, často nechávala auto nezamknuté, u platila pokutu.”

Seděl někdo uvnitř?” Pochybuju. Asi by mi to neulo.” Co nesla v ruce?”

Krupička na Knapa zaraeně pohlédl. Počkejte … ona něco nesla?”

Já ji neviděl,” zahřímal Knap. Tak proč mě matete?”

Nematu vás, jenom se ptám.”

Neviděl jsem, e by něco nesla.”

Taku,” snail jsem se oivit Jeho vzpomínky. Viděl jste někdy její taku?”

28

Tu s dlouhou ňůrou?” zeptal se pro jistotu.

Přesně tu,” potvrdil jsem. Nosila ji přes rameno.”

Ne, taku neměla,” pronesl Krupička rozhodně. Zuzana byla dobrá holka.”

Chodil jste s ni?” Kamarádka,” upřesnil. Jenome si nasadila laku hodně vysoko.”

Nevím, jestli jde o poklonu, kdy to říkáte vy,” neodpustil si Knap.

Nemyslel jsem to jako poklonu. Zuzana se prostě chtěla vdát.”

Koho lovila?” zajímal se Knap. Křena.”

S kým se stýkala? Ale ádné podrazy,” varoval Knap. Vytvořil si o Krupičkovi názor a nijak se s ním netajil. Patrně měl svoje zkuenosti. Na prkotiny nemáme čas.”

Spuste,” řekl jsem přátelsky. My si vae tvrzení přebereme.”

Tahala se s doktorem Foltynem. Veřejné tajemství číslo jedna. Chodila s ním dlouho a marně.” Neárlil jste?” zaryl Knap.

Myslíte, e by se Zuzana spokojila s instalatérem s poramocenou pověstí?”

Přesto jste se stýkali,” upozornil Knap. Pravidelně.” Byli jsme kamarádi.”

Na kamarádství mezi muem a enou nevěřím. Sexuální motivaci obvykle nahrazuje jiné

pouto. Rád bych věděl, co spojovalo ty dva. Znal jsem Zuzanu natolik, e se mi ke

Krupičkovi nehodila.

Kdo se jetě pohyboval kolem Zuzany?” poloil Knap dalí otázku.

Doktor Halm. Veřejné tajemství číslo dvě. Zuzana jezdila s Foltynem na Halmovu haciendu ve Speřicích. Má tam i domovníka. V poslední době o ně Halm moc nestál. Ukazuje se s mladou Lorencovou.”

Vy toho najednou víte,” zasáhl Knap popuzeně a mávl rukou, jako by chtěl odehnat dotěrný hmyz. Říkal jsem, e nestojíme o prkotiny!”

Krupička nasadil trpitelský výraz. Ptáte se, odpovídám. Kdy říkám málo, je zle. Kdy říkám vechno, zase vám to není po chuti. Jak mají občani s bezpečnostními orgány spolupracovat, kdy se jim nevěří?”

S vaí spoluprací nemám nejlepí zkuenosti, pane Krupička,” podotkl Knap sue. Koho nám jetě předhodíte?”

Nebylo mi jasné, jaké vztahy se mezi nimi v minulosti vytvořily. Skoro se mi zdálo, e Krupička nebere nadporučíkovo hartusení váně a Knap mu ponechává na vůli, do jaké míry se uvolí spolupracovat.

Poptejte se v Merkuru,” pronesl Krupička na půl úst.

V Merkuru?” zpozorněl jsem. Koho?” Třeba Halase.” Kdo je to?”

Číník v restaurací. Pan nadporučík ho zná jako svoje boty.”

Knap se projevil jako zasvěcený pastýř svého stáda. Nedávno jste spolu měli konflikt.”

Zapomenuto,” prohlásil Krupička velkomyslně. patně mi spočítal útratu.”

Byl u toho Paulus.” Knap ohrozil Krupičku hrotem tuky. Do vaí party nepatří.”

29

Paulus má nějaké kefty s Halasem. Je to kra. Přisedl si. Radost jsme z toho neměli, ale hospoda je veřejný prostor.”

Doneslo se mi,” poznamenal Knap, e se Paulus taky občas vyskytoval vedle Gruberové.”

To si vygumujte,” pronesl Krupička přesvědčivě. Zuzana by o Pauluse ani nezavadila.

Moná jsme stávali na jiné straně mostu, pane nadporučíku. V tomhle jedu s vámi. Prvně v ivotě drím palce esenbákům. Lidi by se neměli mordovat. Dát přes hubu, budi… Ale zabíjet?”

ádné vylomeniny,” přeruil ho Knap rázně. Nezapomínejte, e jste v podmíněném trestul”

Byl jsem,” opravil nadporučíka. Jetě minulý měsíc.”

Nemyslete, e vás krtám,” upozornil Knap téměř dobrácky. A visím, jestli jste si nenechal něco v záloze.”

Jste nebotík,” usmál se Krupička. To by se vám hodilo.”

Ale jděte! Seznamovat se s novým vyetřovatelem … Mohl by to být pes. S vámi vdycky vím, jak si stojím.”

Přiel jste sám?” zasáhl jsem do konverzace, která se začala rozplývat do ztracena.

Přili jsme vichni. Pan nadporučík přidělil kluky svým lidem a mě si vzal na pakál sám.

Jenome jsme měli dost času domluvit se, jak budeme vypovídat.”

O čem?” O včerejku.” Někdo se zajímal o včerejek?”

Zatím ne. Můu jít? Tak nazdar,” řekl trochu nejistě. Musím do práce.”

Nazdar,” oplatil jsem mu pozdrav. Knap jenom zasyčel a s mimořádnou pozorností si připravoval dýmku. Vypotřeboval čtvrt krabičky zápalek, ne ji rozdýmal a zaplnil kancelář vůní bramborové natě. Co to kouříte?” zeptal jsem se.

Svinstvo,” odsekl, jako kdybych nesl vinu na patném zásobování. Pořádný tabák neseenu a kupovat tuzexové bony si nemůu dovolit.”

17

Podal jsem si telefon. Editu museli zavolat, byla s dětmi na zahradě. Kdy jste si kupovaly ty fialové svetry?” Minulou středu. Je to důleité?” Není.” To jsem ráda. Má se?”

Stále stejně. A ty?” Také tak. Ahoj.” Ahoj,” uzavřel jsem.

30

Lásko, boe lásko,” zanotoval Knap faleně. Abych vás informoval,

V autě Gruberové je otisků jako na dveřích obchodního domu. Některé patři studentům z tenisu. Také jsme nali spoustu otisků vaí slečny. Na volantu se podepsala jenom Gruberová.” Edita se zmínila, e jí Mare přiel umazat prsty.”

Kotlas se věnoval bytu. Je od fochu a ocenil garderóbu Gruberové. Drahý pás. K tomu nájem, elektrika, plyn, televize, rádio, auto. Jíst také musela, i kdy připustíme, e polovinu výloh na byt hradila vae slečna, zůstává otázka. Kde na to brala? Jako zdravotní sestra na melouchy nechodila. Jedině snad nějaký ten melouek v posteli, ale my tady ijeme druněji, vidíme do lonice. V Halmově lonici se občas objeví dámská návtěva, ale celkový popis je diametrálně odliný. O Foltynovi víme, e Gruberové stoprocentně věrný nebyl.”

Překvapilo by mě opačné tvrzení,” řekl jsem.

Před časem jsme dostali hláku ze Speřic. Mejdan. Anonym. Hodil jsem ho do koe.”

K mému údivu,” řekl jsem upřímně.

Knap mě okamitě uzemnil. Obrazně.” Padlo jméno Lorencová.”

Knap odloil dýmku, jako by mu náhle přestala chutnat. Rozvedená panička. Třiatřicítka. O

jejím tátovi jsme vedli řeč. Továrnu u sice neřídí, ale ve městě má stále slovo. Nedávno se konaly volby ředitele. Prohrál. Lidé se vdycky domnívají, e nové kotě lip mete.”

I svobodnému rozhodováni se musíme učit.”

Knap souhlasně přikývl. Chytám jiný vítr. Ten číník Halas je grázl.

V době vrady se vak zdroval v hotelu. Svědků desítky. Gruberová se kdysi stýkala s Paulusem. Milostný vztah krtám. Dotyčný pracuje jako kuchař v jídelním voze. Ve čtvrtek se nacházel někde mezi Sofií a Bukuretí. Snad nám poví něco o Zuzaniných vedlejích příjmech. Předloni ho vyetřovali pro paování, ale vyel z toho čistý jako sklo.”

Edita mě v hrubých rysech seznámila se Zuzaniným ivotopisem. Co o ní víte vy?”

Narodila se jako nemanelská dcera třicetileté výtvarnice. Matka odmítla sdělit otcovo jméno. Zemřela, kdy se Zuzana chystala k maturitě na zdravotní kole. ily v malém domku na kraji města. Později ho Zuzana prodala a dostala byt. Na národním výboru ji li na ruku.

Kdy na to někdo upozornil, vzala k sobě tu vai.”

Nali v bytě nějakou korespondenci?”

Zuzaninu ne. Kotlas přinesl několik milostných dopisů starího data. Bez obálek, Podepsán Roman,” odpověděl Knap sue.

Neřekl jsem nic. Mlčení je nejlepí obranou proti drobným invektivám. Také si ze mne mohl střílet. Zvlá plamenné milostné dopisy jsem nikdy nepsal.

Vkladní kníka?” Na jméno Gruberové ne. Asi stačila vechno utratit.”

Udělal jste si verzi ohledně auta?”

Vracela se domů, doel jí benzín. Mrkla na hodinky, hodinky nikde. Potřebovala se pro ně vrátit k rybníku. Telefonicky hledala ochotného řidiče. Nala svého vraha,”

31

Halm tvrdil, e mu nikdo nevolal.”

Foltyn zase vypověděl, e se nevzdálil z bytu. Nasadil jsem Maree, aby se poptal. Blízko Foltynovy vily stojí velký panelák. Bydlí v něm doktor Gruntorád. Slouí na jedné námořní lodi. Má pohlednou manelku. Bez okolků připustila, e ji Foltyn navtívil. Maree upozornila jiná nájemnice. Vypadala prý rozhořčeně. Moná proto, e Foltyn nezazvonil u jejích dveří.

Kdysi tam zvoníval.” Mare tedy obstaral Foltynovi alibi.”

Víme, co vechno by byla Gruntorádová ochotna udělat pro naeho chirurga?

Mimochodem, auto má i číník Halas.” Nezmínil jste se o desítkách svědků?”

Kdo si povimne, kdy číník zmizí? Personál drí při sobě. Fotfolc opravdu seděl v

hospodě. Mluvil jsem s výčepním. Přiel asi v půl esté a odeel před devátou. Mazur a Cep byli od osmi v kině Svět se dvěma děvčaty. Seli se v sedm na druhé straně města a ádný z nich nevlastní jiný dopravní prostředek ne kolo. Nemají telefon a od oběda do půlnoci se od sebe nehnuli. Nezkusíme uvaovat o motivu?” Na nic jiného nemyslím,” řekl jsem.

Tak to jsme dva. Hromské vedro, potím se jako na plái v Mamaji. Manelka mě tam před několika roky vylákala. V ivotě do ciziny nepojedu. Lidi jako o pouti, k jídlu samá zelenina a ádné pivo. Dovedete si představit ta muka?”

Zkusil jsem je na vlastní kůi,” souhlasil jsem nezávazně. Jaký motiv byste předpokládal u doktora Foltyna?”

Řekněme, e se potřeboval Gruberové zbavit,” pronesl Knap opatrně. Byl mezi nimi značný věkový rozdíl.”

Trochu málo na vradu. Kdyby se takovým způsobem zbavovali milenek vichni mui,

lidstvo by záhy vyhynulo po přeslici.”

Hezké slečny bývají tvrdohlavé a často způsobují různé svízele,” dumal Knap.

To mi povídejte,” uznal jsem fatalistický. Připusme, e Gruberová na Foltyna něco věděla.

Co asi?”

Ptáte se mne?” protáhl Knap udiveně. Uvaoval jsem i o Halmoví. Nic jsem nevymyslel.

Rozeslali jsme dotazy do psychiatrických léčeben. Nikoho nepostrádají. Prověrka

závadových osob zatím nepřinesla ádný uitečný poznatek.”

Vyruilo nás tiché zaklepání. Vstoupil nadporučík Santar. Nohavice edých kalhot měl mokré a po kolena.

Vy jste si nevzal plavky? Mohl jste se zmínit, bez váhání bych vám vypomohl,” uvítal ho Knap poouchle. Schovávám doma jedny z mládí. Mají na koleně záplatu, ale padly by vám.” To uschne,” namítl Santar klidně. Polu pro rum,” kádlil ho dál Knap.

Pro rum polete,” souhlasil Santar a liácky zamrkal. Pijeme vechno. Kdy jsem vracel loďku, nabral jsem si nepatrně do bot. To místečko je pro vradu jako stvořené, vude kolem vysoké rákosí, přístup jenom od tenisových kurtů.”

Vyptávali jsme se i stanařů, kteří kolem rybníků táboří,” poznamenal Knap dotčeně.

32

Jenome vrah se sotva producíroval po břehu jako na přehlídce.”

Santar navtívil půjčovnu loděk,” řekl jsem.

Knap nápadně posmutněl. Jsme lidé chybující. Pokorně přiznávám, e na půjčovnu jsme

zapomněli.”

Přeel jsem mnoné číslo mlčením.

Děda od lodiček má svěřený majetek zajitěný důkladnými zámky. Ve čtvrtek ho trápily zuby, celý den nepůjčoval,” vysvětloval Santar. Nenali jsme ádné stopy, e by si někdo vypůjčil loďku bez jeho vědomí. Musel by mít klíček. Děda tvrdí..

Vrah přiel po soui,” prohlásil Knap rozhodně. Nebo má vlastní loďku,” řekl jsem.

Rendl má dokonce plachetnici,” zaskočil mě Knap. Na přehradě. Z naich podezřelých nikdo nevlastní loďku, se kterou by mohl vyplout na rybníky. Připravil jsem Krupičkův spis.

Chcete se podívat?”

Nelo o veselé čtení, zajímavost se vak popřít nedala. Zaujala mě jedna maličkost. Před několika roky začal Krupička fetovat. Léčil se. V Editině vyprávění tato pikantnost chyběla.

Proč jste pozval Krupičkovy nohsledy?” zeptal se nadporučík. Abychom něco nezanedbali.”

Hora porodila my,” konstatoval Knap. Za pozornost stojí jenom Hryzánek. Před pěti roky vytáhl ve rvačce nů. Napadený utrpěl povrchovou ránu. Krupička u toho nebyl.”

Hryzánek? Není to hoch se vzhledem jezevčíka?” Hádáte správně.”

Od toho noe je čistý?”

A na nějakou tu drobnou výtrnost.” Knap náhle luskl prsty a vylovil z kapsy dálnopisné hláení. Vy jste posílal dotaz ohledně člověka s plastickou operací obličeje? Jmenuje se Heller. Okresní prokuratura v Plzni na něho vydala zatykač pro podvody a podezření z bytových loupeí.”

Viděl jsem ho v restauraci, u které jste mě vyloil,” vysvětlil jsem. Zmiňoval se, e vlastní auto.”

Najdeme ho, jestli se nevydal do jiných končin. Spojujete jeho pobyt ve městě se smrtí Zuzany Gruberové?”

Nevidím důvod, ale pochybné existence musíme prověřit. Nemohl jsem si vzpomenout na

jeho jméno. Lákal mě za děvčaty.” Samozřejmě marně, poznamenal tichounce Santar.

Samozřejmě marně,” řekl jsem. Měl jsem domluvenou schůzku s Editou. Jetě maličkost, přátelé. Od této chvíle budeme vechny akce koordinovat.”

Nadporučík Knap neřekl ani popel. Poručík Mare nezávazně přikývl. Santar hleděl z okna.

Moná se jim moje poznámka nelíbila, ale za výsledek vyetřováni jsem spoluodpovídal i já.

Rozdělili jsme si úkoly.

33

18

Na stanoviti stála jediná edivá volha. Řidič odpočíval na lavičce pod klenutou lípou. Zvedal se rychlostí, kterou by označil za zanedbatelnou i líný hlemýď.

Jezdil jste ve čtvrtek odpoledne?”

Informační kancelář nejsem, éfe,” prohlásil podezřívavě a znovu se posadil na znamení, e audience skončila. Ukázal jsem mu sluební průkaz.

Ve čtvrtek jsem jezdil pouze dopoledne.” Kolik vozů má taxisluba?” Čtyři.”

Potřebuju mluvit s řidiči, kteří jezdili ve čtvrtek odpoledne mezi sedmnáctou a dvacátou hodinou.” Na rohu se objevila dalí volha. Támhle Vaek jezdil.”

Působil dojmem ochotnického milovníka, který si odskočil ze zkouky. Upravil si átek u krku a z rukávu koile otřepal pomyslné smítko.

Fialový svetr s bílým proukem, krátce zastřiené vlasy s přelivem do bronzová,” opakoval si a mnul hranatou bradu. Ne, ve čtvrtek jsem Zuzanu nevezl.”

Jak víte, e se ptám na Zuzanu Gruberovou?”

Je mrtvá. Mluví o tom celé město. Vezl jsem jinou enu ve stejném svetru. Vlasy měla do stříbrná.” Kam?”

K rozhledně za městem. Doprovázel ji chlápek s černou koenou kabelou. Moc jsem si ho neprohlíel.” Neměl jste na hlavě bílou čepici?”

Udiveně na mne pohlédl. Stará ji dneska odnesla do čistírny. Jak se tak na vás dívám …

vezl jsem vás.” Jak jste se seznámil se Zuzanou?”

V nemocnici. Potom jsem ji několikrát vezl.” Samotnou?” S celou společností.”

Znáte ty lidi?” Doktora Foltyna, operoval mě. Od vidění také doktora Halma.” ‘

Kam jste je vezl?”

Jednou do motelu v Jezerní zátoce a několikrát do Speřic.” Kdy to bylo?”

Naposled v zimě. Sotva jsem projel. Padaly kalamitky.” Kalamitky?”

Sněhové vločky,” rozířil moje vědomosti. Upřímně řečeno, enili se vichni čerti.”

Kolik vás jezdilo ve čtvrtek odpoledne?” Jenom já. Martínek spravoval.”

Nechal jsem se odvézt do hotelu, aby ze mne měl nějaký uitek. Edita seděla na terase a zadumaně pozorovala dus ve tíhlé sklenici. Kdy jsem ji oslovil, polekaně vzhlédla, rychle vak přeladila na vlídný úsměv.

34

Pozorovali jsme runou ulici a poklidnou zeleň parčíku.

Tělnatý číník mě pozoroval jako bankovní úředník podezřelého zákazníka. Opřel se rukama o stůl a familiárně pronesl: Pivečko?” Dus. S ledem.”

Dus s ledem,” opakoval si, snad aby objednávku nezapomněl.

Také známý?” zeptal jsem se Edity.

Zuzanin pacient. Protivnějí ne čine.”

Nedaleko se usadila dvojice starích manelů. Jejich podoba byla nápadná. Ne fyziognomii.

Pohyby, gesty, způsobem, jakým íznivě a labunicky zvedali k ústům napěněné sklenice.

Soustavně civěli k naemu stolu. Edita vycítila jejich pohledy a otočila se.

Kolegyně s manelem. Ví o kadém hnutí ve městě a záhadou je pro ni jenom skutečnost, e někoho nezajímají drby. Včera mě bavila novinkami o doktoru Halmovi a mladé Lorencové. Vidí je u na radnici.”

Dočká se?”

Co já vím?” pokrčila rameny.

Nadporučík Santar přiel v roli zachránce. Manelé si toti vyloili Editino zdvořilé pokývnutí jako pozvání k naemu stolu a stěhovali se i se sklenicemi. Představeni jsme se nevyhnuli, omezili jsme se na jména, a zanechali jsme jim Editu jako nedobrovolnou obě.

19

Kam pojedeme?” zeptal se Santar, kdy jsem vycouval z parkovitě. Na uvolněné místo okamitě zakormidloval poslední model mercedesu se výcarskou značkou.

Chci si pohovořit s Fotfolcem a se studenty. Snad je zastihnu na hřiti. Máte Zuzaninu fotografii? Výborně. Hovořil jsem s jedním taxíkářem, který jezdil ve čtvrtek. Druhý, jmenuje se Martínek, údajně spravoval. Měli bychom to ověřit. Taxíkáři jsou vímaví hoi. Hodně jezdí k nádraí. Martínek mohl zahlédnout vůz zaparkovaný u kurtů.”

Vysadil jsem Santara u stanovitě taxisluby a zamířil k rybníkům. Studenti sváděli urputný boj. Fotfolce jsem nikde neviděl.

Mazur byl statný blonďák s postavou, která by se uplatnila mezi vzpěrači. Podání měl

perfektní a Cep jeho prudké a dobře umísované voleje odvracel jenom s námahou a značně nepřesně. Můu vás vyruit?”

Stejně nás to dneska nebaví,” odpověděl Mazur.

Jeli jste někdy se Zuzanou v autě?”

Občas nás svezla do města.”

Jaký byl vztah mezi Zuzanou a ostatními?” zeptal jsem se otevřeně, nebo podle Tuwima je sice taktnost nevyslovitelnou součásti naich mylenek, ale jetě ádný kriminalista nedostal na nevyslovené otázky vyčerpávající odpověď.

My je známe jenom z tenisu,” poznamenal Mazur. Větí anci měla medicína ne národní výbor.

35

Halmovi hodila udičku Lorencová z Čedoku. Pan doktor zasekl jako hladový kapr.”

Kdo říká?” Máma. Dělá s Lorencovou v Čedoku.”

Jak vycházela Zuzana s doktorem Halmem?”

Choval se k ní takovým historickým způsobem. Trochu odměřeně, ale viditelně toleroval její přátelství s Foltynem. Halm je korektní a za hrob a mluví spisovně i ve chvíli, kdy by pouila argónu i Boena Němcová.

V poslední době se něco pokazilo. Víte, jak hnali otrokáři pochytané otroky na loď?”

Spoutali dva a dva řetězy nebo kládami kolem krku,” lovil jsem v paměti matné útrky vědomostí získané víc dobrodrunou četbou klukovských let ne seriózním studiem.

Neklapalo to ani mezi Zuzanou a Foltynem,” pokračoval Mazur. Chovali se skoro jako manelé. Ti se znají, vědí o slabinách druhého, jdou si na nervy, ale nemají východisko. Řekl bych, e ani sex u nehrál v jejich vztahu podstatnou roli. Prostě na sebe byli velice sluní.”

Obrátil jsem se na mlčenlivého Cepa. Co studujete?”

Psychologii,” přiznal váhavě subtilní mládenec. Začnete mě zkouet?”

Povíte mi něco k probírané látce?”

Mía dramatizuje. Zuzana chtěla Foltyna oenit. Pan doktor si uil svoje a zařadil zpátečku.

Předem si krtněte erotický vztah mezi Zuzanou a doktorem Halmem. Ten je studený jako polární ryba, ale zdá se mi rovnějí ne Foltyn. Ten s námi hraje, vede pět nula, protoe umí, potom pustí pět gamů a dalí dva vyhraje bez ztráty mlčku. Nakonec poděkuje jako kdyby hrál s Wilanderem. Někdy s námi jde válcovat, protoe Fotfolc je spí hlídač ne správce.

Hned potom poádá o pomoc při mytí auta. Jdeme, protoe se chceme revanovat. Halmovi bych neel píchnout ani za akcie platinových dolů. On to ví a nikdy nepoádá.”

Z čeho usuzujete na napětí mezi Zuzanou a Halmem?”

Dřív ji etřil. Teď na ni hrál děsně sveřepě.”

Trochu málo,” usoudil jsem. Třeba se chtěl vytáhnout. Zejména, kdy je Foltyn lepi hráč.”

Omyl, Halm s Foltynem větinou vyhrává,” nevydrel Mazur. Foltyn má ze hry radost, Halmovi jde vdycky jenom o vítězství. Stále musí dokazovat sám sobě, Jaký je machr.”

Inenýra Rendla znáte?” My mu říkáme hrabě Rendl,” odpověděl Cep.

Jako tenista je dobrý?”

Obě i pro Halma, ale nevadl mu to. Vytahuje se na slečinky, které si občas vodí.”

Slyel jsem, e ve městě otevřeli nové kurty. Proč nehrajete tam? Měli byste to blí.”

Dneska je tenis v módě. Kadá matinka chce mít z ratolestí eso, které bude vozit z turnajů balík. Moc bychom si nezahráli.”

Nejezdili jste sem také kvůli Zuzaně?” trefil jsem na hlavičku hřebík, který se mi jevil jako nadějný.

36

Vyměnili si spiklenecké pohledy. Mazur se trochu začervenal, Cep váhavě přisvědčil. Tím neverbálním přiznáním ztratilo jejich svědectví na hodnotě. Fotfolc je doma?

Asi spí, soudil Mazur. Stále spí. Probouzí se a k večeru. Cítí čas napěněného půllitru jako vlatovka jaro.

Fotfolc skutečně spal. Vycouval jsem tie ze dveří, abych ho nevzbudil.

20

Od vody táhl lehký chlad. Zaparkoval jsem na stejném místě jako odpoledne.

Proč jsme jeli právě sem?” otázala se Edita podezřívavé. Několikrát jsem tady byla se Zuzanou. Samozřejmě jako divák. Pánové předváděli tenisová kouzla.”

Komu?” Předevím sobě.” Pohltilo nás vysoké rákosí. Stanuli jsme na místě, kde porybný nael mrtvou Zuzanu.

Její oblíbené místo,” pronesla Edita stísněně. Mohla se tady koupat nahá. Hrozně ráda se koupala nahá. Vypravovala, e sem není vidět. Ale mezi námi, Zuzaně dělalo dobře, kdy někdo míroval.” Nad hladinou se zvedal mlhavý opar a rychle krátil vzdálenosti.

Potom někde nedaleko zaplouchala voda. Co to bylo?” pitala vystraeně.

Ryba.” Určitě?” Myslím si to.” To je rozdíl!”

Často hádám a teprve potom hledám důkazy.”

Na tvé práci se mi nelíbí, e musí podezřívat kadého,” vyhrkla podráděně.

Praxe nebývá tak sloitá jako románový děj. Sloitějí a zdlouhavějí je řeení. Ostatně, chirurg také musí operovat vlastní dítě, kdy není po ruce jiný schopný operatér.”

Porovnává naprosto odliné věci!”

Měl jsem jednoho přítele. Hodně jsem se od něho naučil. Vyetřoval zabití odcizeným

vozem. Byl to jeho poslední případ před odchodem do důchodu. Odvedl znamenitou práci.

Pachatelem byl jeho syn. Potvrzuje moje slova.”

Neznám jiný podobný případ,” namítl jsem.

Rychle se stmívalo. Obloha potemněla, objevily se hvězdy a nad hřeben vzdáleného lesa se vyhoupl měsíc. Hladina kolébala odraz jeho tváře.

Jsi smutný,” ozvala se Edita. Řekla jsem něco nevhodného? Nechtěla jsem se tě

dotknout.”

38

Vdycky jsem smutný, kdy mě něco ere.” Co tě ere?” Komáři.” Co jetě?”

Motiv. Skutečný motiv, který vedl vrahovu ruku. Musel Zuzanu íleně nenávidět.”

Nebo íleně milovat.

To se mi k ádnému z pánů nehodí. Jsou to pragmatici.”

A prospěcháři.”

Je tu jetě jedna monost,” řekl jsem. Vrah mohl mít ze Zuzany strach.”

Bát se Zuzany? To je směné. Byla jako rozevřená kniha.”

Zuzana asi měla nějaký vedlejí příjem.”

Penězi v poslední době neetřila,” připustila Edita zamyleně. Trpělivě jsem čekal, ne si zformuje mylenky. Zuzana se změnila. Pochopila, e ji Foltyn vodí za nos. Stala se popudlivějí, jednou jsme se pohádaly pro úplnou maličkost. Najednou začala ít na vysoké noze. Vyhýbala se důvěrnějím rozhovorům, vysedávala po večerech s Krupičkou. Asi na truc Foltynovi. Vrátíme se? Je mi chladno.”

Cestou k vozu ve mně zabubnovalo tisíc malých paliček na tisíc malých bubínků. Měl jsem si vimnout, e to nebyla jenom Zuzana, kdo ije nad poměry.

Co kdy někoho vydírala?” řekl jsem.

Hodně se mluví o úplatcích ve zdravotnictví,” odporovala Edita. Proč hned vydírání?”

Z etického hlediska není mezi vydíráním a úplatkářstvím podstatný rozdíl,” řekl jsem.

Úplatek můe někdo nabídnout lékaři, ale zdravotní sestře?”

Projíděli jsme pustými ulicemi. Ojedinělí chodci spěchali k domovům, dvojice milenců naopak vůbec nepospíchaly, jen tu a tam se zableskly reflektory auta.

Promiň Edito, řekl jsem před hotelem. Musím jetě něco zařídit.”

Je to důleité?” otázala se trochu dotčeně. Můe to být důleité.”

Toleruju, ale nepřivykám. ivot má mít určitou pravidelnost. Byl bys docela snesitelný chlap, kdybys nebyl stále ve větru.” A trochu se drel sukně,” dodal jsem.

Moná. Ne moc pevně a ne stále. Nejhorí je pocit, e člověka nikdo nepotřebuje. 

Potřebují tě děti v domově.” Mluvím o soukromí. Mám čekat?”

Jdi si lehnout. Nevím, kdy se vrátím. Zítra se můe vrátit do svého bytu.”

Zůstanu jetě pár dnů v hotelu, odpověděla rozhodně. Doma by na mě vechno padalo.”

Přemýlej o Zuzaně,” poádal jsem. Myslím na ni, kudy chodím.”

39

21

Nadporučík Knap seděl za stolem v oblaku dýmu, před sebou fotografie z místa činu a

sloku spisů, kterou mrzutě odsunul. Vy nikdy neodpočíváte?”

Pohlédl na mne s netajenou zvědavostí. Jednou za rok o dovolené. Jetě se nestalo, aby mě neodvolali. Mimochodem, nali Hellera. Na kritickou dobu má alibi, pověsil se na tři polopanny. Váleli se na plovárně, seděli v Merkuru, v noci je odvezl k jedné z nich. Kotlas je vytáhl ze stejné postele.” Vypadaly hodně mladé?”

Jsou hodně mladé. Chcete s Hellerem mluvit nebo ho vyexpedujeme do Plzně?”

Proč přijel do města?”

Zřejmě náhodou. Často mění působitě. Uvědomoval si, e mu hoří koudel. Auto si vypůjčil v Liberci ze soukromé garáe. Majitel se zdruje u moře. Taky mu vybral byt. Volali z kriminalistického ústavu, ňůra nesporně patřila k tace. Obojí je zahraniční výroby.”

Aspoň něco, řekl jsem bez nadení.

Málo,” doplnil mě Knap trpce. Zatraceně málo. Stále si lámu hlavu, jak se ňůra dostala z taky na krk Gruberové, a nevymyslel jsem ani trakař.”

Snad se chtěla vrátit k autu, kdy nechala vechny věci uvnitř. Doklady, peněenku,

cigarety…” Mohl se ňůry zmocnit vrah?”

Za určitého předpokladu. Posadil Zuzanu do svého vozu, ta si na něco vzpomněla…

Krupička ji neviděl zamykat auto.”

To jsou hodně spekulativní závěry,” podotkl Knap.

Scházejí nám klíčky od Zuzanina auta,” připomenul jsem. Prověřoval někdo Krupičkovo alibi?” Vstal jste z postele, abyste mi poloil tuhle otázku?”

Postel jsem jetě neviděl a moná hned tak neuvidím.”

Krupičkovo alibi je neprůstřelné. Rozeel se s parákem před půl desátou. Něco vás

napadlo nebo konečně promluvila ta vae?”

Vevědoucí nejste,” řekl jsem. Někdo číhá v rákosí?”

Nemám k dispozici pěí pluk. Také jsme se dohodli, e budeme koordinovat vechny akce.

Hoi z hlídkového vozu si vimli vaeho auta. Nevím, jestli jste mluvil se Santarem. Ten taxikář ve čtvrtek vůbec nejezdil.” Vím,” řekl jsem. Znáte Krupičkovu adresu?”

Samozřejmě. Nemám o něm valné mínění, ale určitým způsobem je mi sympatický. Nikdy

nezatloukal a nesnail se shodit vlnu na druhé.” Překvapujete mě, řekl jsem upřímně.

Vím, vypadám jako bručoun. Vyčítají mi to i doma. V tomhle městě jsem se narodil, znám větinu obyvatel, často je to na překáku. Vyetřujte chlapa, s nim jste jako kluk hrál kuličky!” Krupička ráno koupil auto.”

40

Neříkejte,” výdech Knap překvapeně. Nevěřil bych, e má řidičák. Kde vzal peníze?”

Právě to mě děsí,” přiznal jsem. Knap natáhl ruku po sluchátku. Vůz. Okamitě.”

Před budovou čekal Niki Lauda v uniformě. Od minuty by mohl jezdit závodně. Řidič, který mě vezl z nádraí, byl proti němu jelimánek z autokoly.

Dostat se na místo povauju za důleitějí ne dostat se tam co nejrychleji,” poznamenal jsem melancholicky. Dopravní předpisy platí i pro sluební vozidla.”

Zasmál se a maličko sníil rychlost, protoe vjíděl do ostré zatáčky. Na rovince selápl pedál plynu k podlaze. Vzdal jsem se dalích připomínek a věřil ve astnou hvězdu.

Konečně, kadá rychlá jízda nemusí skončit havárií.

Okna malého přízemního domku byla temná. Zaklepal jsem na domovní dveře, protoe po

zvonku zůstala pouze světlejí skrvna na omítce.

Krupičková je hluchá jako poleno,” zasvětil mě Knap a zabuil na dveře pěstí. Potom se obrátil k řidiči. Běte dozadu. Kdyby měl Vincek zaječí úmysly…”

V jednom okně zablikalo světlo, později se osvětlilo pootevřené okénko nad dveřmi a ozvaly se oulavé kroky. Krupičková,” zahalasil Knap. Otevřete!”

Mohlo jí být dost přes edesát. Choulila se ve vyrudlém upanu a ospale mourala

krátkozrakýma očima. Kde máte syna, matko?” spustil Knap rázně.

Jetě se nevrátil. Ráno el kupovat auto. Taková zbytečnost! koda korun. Snad zase něco neprovedl?” zeptala se, ale příli vyplaeně nevypadala, nebo u byla náleitě obrněna proti podobným návtěvám a Jobovým zvěstem o synovi.

Knap změnil tón a promluvil neobyčejně mírně. Pustíte nás dovnitř? Papír na to nemáme, tak jenom ze známosti.” Mlčky ustoupila, abychom mohli vejít.

Dává vám syn nějaké peníze?” pokračoval Knap.

Musí. Přece ho nebudu ivit z důchodu,” odpověděla bezbarvým hlasem.

Tohle je jeho pokoj, viďte?” Pokojík byl vkusně zařízený. Překvapila mě knihovnička, stohy různých novin a časopisů a předevím úzkostlivý pořádek. Krupičkovy obzory byly zřejmě irí, ne jsem předpokládal. Knap nahlédl do několika zásuvek, otevřel noční stolek a rázn se v něm přehraboval. Sklonil jsem se k němu a tie poznamenal: Papír na to nemáme.”

Upřel na mne krátký, trochu pohorený pohled. Rozhlíel se po místnosti, jako kdyby o něčem uvaoval. Nakonec vak zamířil ke starým varcvaldkám, které nely a měly jenom malou ručičku. Skrývaly svazek stokorun zabalený v novinách s květnovým datem vydání.

Napočítal rovných deset tisíc. Ty bankovky rozhodně příli v oběhu nebyly.

41

,.Takové peníze,” asla Krupičková. Odněkud vytrachala brýle a na jejím obličeji se usadil dychtivý výraz. Snad je Vincek neukradl, pane Knap? Odjakiva s ním bylo trápení, ale na cizí nikdy nesáhl. Schoval je … abych se k nim nedostala. Stále peníze schovává.”

Asi ho oberete o poslední esták,” usoudil Knap.

Nemusí tolik utrácet. Najíst mu přece dávám. Stejně strká prachy bábě,” lamentovala Krupičková. Myslíte tchyni?” tázal se Knap. Jezdíte za ní?”

Jsem ráda, e je z baráku. Vdycky Vincka jenom kazila. Stále ho proti mně tve. Dám na to krk, e z něho tahá peníze, kdy za ní přijede do domova důchodců.” Nastavila ruku.

Ukate, pane Knap, schovám ty prachy.”

To nepůjde,” prohlásil Knap rozhodně. Vystavím vám potvrzení.”

Ale dostaneme je zpátky,” ujiovala se.

Vá syn je dostane,” odpověděl Knap. Za předpokladu, e jsou poctivě vydělané.”

Jak jinak,” zabručela Krupičková hněvivě. Knap pro ni zřejmě velkou autoritou nebyl, hledala zastání u mne. Pane, to se smi, odnést peníze z domu a dát za ně kus papíru?”

Ujistil jsem ji, e nemusí mít ádné obavy, rozloučili jsme se a zamířili k vozu. Knap zahoukal a řidič přiklusal ze tmy.

Na stokorunách moná najdeme otisky prstů,” uvaoval Knap. Deset tisíc u Vincka, to je silné kafe. Hádám, e celou výplatu utratí s tou povedenou partou. Vytáhnu technika z kanafasu. Kdyby se Vincek objevil…”

Musíme Krupičku hezky svině najít. Ráno koupil auto a jetě mu zůstalo deset tisíc. Při jeho způsobu ivota to vypadá na nelegální a moná náramně nebezpečný vedlejí příjem,”

uvaoval jsem. Někdo by měl hlídat domek.”

Zařídím,” řekl Knap. Upozorním dopraváky a vechna obvodní oddělení. Jaký bourák koupil?”

Červenou stopětku. Dvacet dva, sedm, osm, ale poslední dvě čísla jdou moná v opačném pořadí. Kdyby Krupičku objevili, a zavolají do hotelu.”

Odvezu vás,” nabízel se řidič. Potřebuju se trochu projít.” Máte před budovou auto.”

Počká do rána,” řekl jsem. Dobrou noc.”

I vám,” poznamenal Knap s úsměvem, o něm se domníval, e je nepostřehnutelný.

Noc byla tmavá, měsíc co chvíli překryly těké mraky. Sotva koncová světla volhy zmizela za rohem, spustil se krátký, ale vydatný dé. Přečkal jsem ho v temné chodbě starého domu.

Ne jsem doel k hotelu, obloha u zase zářila, zmapovaná hvězdami a měsícem. Vysoko

převysoko padal meteor. Nic se mi nevyplnilo, nebo jsem si nic nepřál. Byl jsem příli unavený a víčka se mi klíila. S noční procházkou jsem to trochu přehnal.

42

22

Svaitá ulice končila v polích. Větina domků prola mnoha stavebními úpravami, které neprospívaly vzhledu, ale nepochybně měly účel pro obyvatele. Postupně přibývaly garáe, přístavby, patra, úzká okna nahradila moderní iroká s kovovými rámy, odlinou podobu dostaly střechy. Ke dveřím natřeným křiklavou zelení vedly z ulice dva vylapané kamenné schody. Otevřela mi drobná ena neurčitého věku ve lutých atech, které jí byly hodně těsné. Paní Hryzánková? Rád bych mluvil s vaím synem.

Co mu chcete?” otázala se břitce. Jsem kapitán Král z kriminálky.”

Hnědé oči potemněly nevolí. Syn nic neprovedl.” Mateřská láska dodávala slovům

rozhodnost. Větinou bývá pevnou bránou s těko dostupným klíčem.

Zavolejte ho, prosím,” řekl jsem zdvořile, ale důrazně.

Vyvolává film. Má nahoře temnou komoru.”

Počkám.” Můete, ale venku.”

Pomoc přila z nečekané strany. Vojtěch Hryzánek stanul za matkou jenom v trenýrkách a tílku. Pus ho,” vyzval matku a zavedl mě do úzkého pokojíku s oknem vedoucím do přerostlé zahrady. Stromům u dlouho nikdo nevěnoval potřebnou péči. Zdi byly polepeny křiklavými plakáty s fotografiemi populárních zpěváků. Větina tváří mi nic neříkala. Na svoje si přiel i strop. Přímo nad lůkem se skvěl plakát se zpěvačkou, oděnou v levhartí kůi.

Mezi plakáty visely fotografie různého formátu. Krajiny, v nich převládal motiv cest. Zdařilé portrétní snímky, skupinové fotografie, na nich jsem nalezl i známé tváře. Krupičku a jeho kamarády z Trakie, Zuzanu Gruberovou vedoucí kolo rozjeděným úvozem, Zuzanu na lyích a potom jetě jednou, v plavkách u neznámé vody. Akty měly blízko k

pornografii, tvář modelky vak vdycky zakrýval átek nebo zkříené pae. Vůbec se mi nelíbilo, e na jednom skupinovém snímku byla zvěčněna i Edita. Měla na sobě krátký koíek.

Hryzánek mi přistrčil idli, uvelebil se na rozestlané posteli a zvedl dlaň k ústům, aby zakryl zívnutí. Spal bych jako kotě.” Co jste dělal v noci?” Jedna buchta mě pozvala na chatu.”

Budu diskrétní,” slíbil jsem. Slavili jsme. Včera prodala auák.” Krupičkovi.” Jo.”

Vidíte, právě Krupička mi dělá starost. Vytratil se jako pára nad hrncem.”

Asi někde paří.” Moná. Povězte mi, co mělo znamenat to extempore v Trakii?”

Pokrábal se na prsou. Normální finta.” Uniká mi její smysl.”

43

Kdy jsme vorcoví, vylákáme nějakého kořena na dvůr a pustíme trochu hrůzy.”

Aby vám zaplatil panáka.” Jo.”

U to nezkouejte,” řekl jsem. Krupička byl také vorcový?” Jasně.”

Ale včera ráno měl na auto.” Dvacet talířů není tolik. Deset jetě visi.” Do kdy?”

Slíbil je do pondělka.” Máte pozoruhodné informace,” řekl jsem.

Byl jsem u toho, kdy si plácli.” Na dopravním inspektorátu o převodu nevědí.”

Vincek si chtěl fáro vyzkouet.”

Podle barmanky z Trakie utratí Krupička měsíčné nejméně tisíc korun. Navtěvuje i jiné podniky. Jeho průměrný měsíční příjem nečiní víc ne tři tisíce. Kde sehnal peníze na auto?”

Jeho věc,” odsekl Hryzánek. Proč slečna Vrátníková prodala auto?”

Fotřík si koupil favorita a Lídě věnoval svou ladu.”

Nezdá se vám, e Krupička najednou disponuje podezřelým mnostvím peněz?”

Umí máknout. Dělá melouchy.” Znala slečna Vrátníková Zuzanu Gruberovou?”

Byly kamarádky. A potom, vdy obě dělají v nemocnici. To jste nevěděl?”

Řekl jste, byly kamarádky.” Zuzana je přece mrtvá.” Stýkáte se s panem Halasem?”

Halas je podrazník,” odpověděl přezíravě.

Pročetl jsem záznam vaí výpovědi. Mezi Zuzaninými známými jste jmenoval pana

Pauluse.”

Taky číslo. Pro korunu si nechá vrtat koleno. Nepamatuju, e by někdy někomu zaplatil frana.” Pochopil, kam mířím. Zuzana ho nemohla ani cítit. Kdysi za ní lezl.”

Jaký je vztah mezi Krupičkou a Paulusem?”

Vincek mu jednou rozbil drku, kdy si na Zuzanu moc dovoloval.” Kdy to bylo?”

Asi před rokem. Na diskotéce.” Co jetě víte o Paulusovi?” Málo a jetě z doslechu.”

Kdo vám o něm vyprávěl?” Lída.” Mluvíte o slečně Vrátníkové?”

Bydlí ve stejném domě.” Otevřely se dveře. Proč Vojtu trápíte?” vyjela zlostně Hryzánková.

U odcházím, paní.” Kdy jsem procházel chodbou, zaslechl jsem pádné plesknutí. Neznal jsem jeho příčinu, ale patrně mělo přijít o hezkou řadu let dřív.

44

Hryzánek mi mohl jetě ledacos povědět, ale neměl jsem k jeho slovům stoprocentní důvěru.

Příliná ochota vzbuzuje podezření. Rozhodně vak stálo za úvahu, koho si Krupička se Zuzanou vzali na pakál, pokud jsme nezabloudili na absolutně slepou kolej. Vyloučit jsem to nemohl. Doktora Halma? Nebo doktora Foltyna? Zuzana jistě měla monost poodhalit nějaké doktorovo tajemství. Zůstával jetě téměř chimérický inenýr Rendl, jeho se dosud nepodařilo zastihnout doma, v podniku ani na chalupě v Blanici. Jako zaměstnanec drustva měl Krupička monost nahlédnout do zákulisí a vystopovat nějaký éfův vroubek. Rozhodl jsem se poádat o spolupráci oddělení hospodářské kriminality. Trochu mě trápilo pomylení, jak bude reagovat nadporučík Knap.

Před dvěma roky obrátili Rendlovo hospodářství vzhůru nohama na základě oznámení

proputěného zaměstnance,” pronesl Knap zadumaně. Něco zjistili, ale nestačilo to ani jako podklad ke kádrovým opatřením.”

Tentokrát dostanou jako konkrétní vodítko Krupičku,” řekl jsem s pohledem na hodinky.

V kolik přijídí Paulusův rychlík?”

Máme edesát minut času. Kotlas volal na nádraí. Vlak má patnáct minut zpodění. Santar u sedí v jídelním voze.”

23

Přijeli jsme na poslední chvíli, rychlík zřejmě dohnal zpodění. Z okna jídelního vozu se vyklonil chlapík v kuchařské čepici a rozhlíel se po nástupiti. Z davu cestujících přistoupil k okénku asi padesátiletý mu ve světlé bundě a podal Paulusovi balíček zabalený v modrém papíru. Prohodili několik slov, jim jsem nemohl rozumět, protoe pasaéři vystupovali a nastupovali, bouchala dvířka, chraptěl nádraní rozhlas a na vedlejí koleji brumlal lokotraktor. Pohledem jsem se dorozuměl s poručíkem Mareem, který si vzal Santarovu

připomínku k srdci a nechal červené sako doma.

Nastoupil jsem do jídelního vozu a vyhledal nadporučíka Santara. Rozpačitým pokrčením ramen mi dal na srozuměnou, e si nepoviml ničeho podstatného.

Hlavní nádraí v Praze se podobalo velkému lidskému mraveniti. Paulus opustil vlak těsně před odjezdem, patrně předával kuchyň střídajícímu kolegovi.

Někdo mi poloil ruku na rameno. Odkud jede?” zajímal se kapitán Obermeier s významně nakrčeným obočím. Jsi tady sluebně?” zeptal jsem se.

Sledujeme toho člověka v zelené koili.” Netajil jsem překvapení.

,,‘Posly,” Obermeier se zachmuřil, vidím, e má jitění. Pokud vím, hodili ti na krk nějakou vradu. Snad se do případu nezamotal Paulus?” Přisvědčil jsem.

Je pod drobnohledem. Pojďte, svezu vás. Ví, e pátrám po paerácích.

45

Keftují se zahraničními léky. Prodávají hodně draho prostřednictvím barmanky v Bonanze.

Ten podnik určitě zná,” popíchl mě kodolibě.

Dokonce si vzpomínám i na barmanku,” souhlasil jsem. Velice distinguovaná dáma.”

Nemohli jsme odhalit způsob, jakým přepravují léky přes hranice. Celníci hlídají Pauluse jako ostříi. Spojili jsme se Maďary, Rumuny, Bulhary i Jugoslávci, ale výsledek je zatím absolutně nulový.”

Pomůu ti,” řekl jsem. Viděl jsem člověka, který Paulusovi předal modrý balíček.”

Tak přece,” hlesl Obermeier. Napadlo mě, e zásilky mají tuzemský původ. Zachytili jsme několik stop. Vdycky lo o léky, které republika oficiálně nakupuje. Teď prověřujeme vechny domácí zdroje. Dneska nastoupil na hranicích dohled. Jak jste se dostali k Paulusovi?” Patří do okruhu známých zavraděné eny.”

Paulus je podezřelý z vrady?” podivoval se.

Má skálopevné alibi, ale mrtvá byla v posledních měsících nápadně při penězích.

Uvaujeme o vydírání.”

Paulus je jenom prostředník. Sotva dostává tolik, aby se mohl dělit.”

Jeho dodavatel patrně bere víc.” Zná jeho jméno?”

Budu ho znát. Stačí jeden telefonický rozhovor.”

Do kanceláře,” nařídil Obermeier řidičovi.

Nadporučík Knap se ohlásil okamitě, jako kdyby čekal s rukou na sluchátku. Něco

nového?” zeptal jsem se. Paulus melí s léky.”

A tajenka je vylutěná,” výdech Knap uvolněně. Ten chlap z nádraí se jmenuje Vrátník.

Vede sklad zdravotnických prostředků ve Speřicích.”

Nepuste z něho oči. Brzy se ozvu nebo přijedu. Zatím se omezte na sledování. Vyetřování vede kapitán Obermeier,” informoval jsem Knapa. Krupička se objevil?” Ne.” Chyba.”

Nae chyba to není,” zaprotestoval Knap mírně.

Nic vám nevyčítám.”

Kapitán Obermeier si spokojeně mnul ruce. Dostal zprávu, e Paulus předal modrý balíček v baru Bonanza.

Kdy známe zdroj, můeme spustit klec,” prohlásil rozhodně. Ta dáma se jmenuje Olga Skálová. Rozvedená čtyřicítka. Bydli na Jiním městě. Jezdí starím renaultem. V baru nám neujde ani my. Dopřejeme Skálové dnení večer a počkáme na ni před domem. Příkaz k domovní prohlídce mám ve stole u druhý týden.”

24

Přijela krátce před čtvrtou hodinou. Kdy opustila vůz, vypadala jako starí unavená ena.

Ve stylovém prostředí baru byla korektní, chápavá, rutinovaná, s nevtíravým řemeslným úsměvem.

46

Ani o krok dál. tíhlé ruce se vdy pohybovaly klidně, jistě a bez viditelného chvatu. Sotva někdy zvedaly těí předmět ne láhev alkoholu.

Kráčela pomalu, se sklopenou hlavou. V ruce nesla nákupní taku, přes rameno měla

přehozenou kabelku. Zasunula klíč do zámku, otevřela dveře a na sekundu stanula bez

pohybu. Patrně zaslechla nae kroky. Tázavě na nás pohlédla. Někoho hledáte, pánové?”

Vás, paní Skálová,” odpověděl kapitán Obermeier.

Co pro vás mohu udělat?” otázala se korektně a vyloudila na tváři úsměv hřejivý jako polární noc. Kdy jsme se představili a umonili jí nahlédnout do tiskopisu s hlavičkou prokuratury, viditelně pobledla. Jantarové oči hleděly s bezmezným údivem.

Obývala hezky zařízený dvoupokojový byt v osmém podlaí. Taku odloila v předsíni na podlahu.Vysvětlíte mi..

Vysvětlovat budete vy,” přeruil ji Obermeier příkře. Snad abychom se posadili.”

Poloil jsem na stolek fotografii Zuzany Gruberové. Znáte tuto enu, pani Skálová?”

Neznám,” odpověděla po chvilce. Nikdy jsem ji neviděla. Na obličeje mám pamě.”

Pochopitelně,” řekl jsem. Pana Pauluse ovem znáte.”

Paulus … Paulus … Nevzpomínám si. Večer vám předal zásilku.”

Zásilku? Jakou zásilku?”

Na stolku mezi okny zazvonil telefon. Chtěla se zvednout, ale Obermeier ji zadrel. To je pro nás.”

Chvilku naslouchal a potom beze slova zavěsil. Za eninými zády mi dal znamení.

V Bonanze nenali modrý balíček ani léky.

Pánové,” pronesla Skálová s přezíravým pousmáním. Máte jistotu, e jste se nezmýlili?

Nevím, jak vy, ale byla jsem celou noc vzhůru a na nohou. Ráda bych si la lehnout..

Obermeier se usadil do protějího křesla a spustil čtvrthodinový monolog, při něm rozkládal průkazné snímky a několik výpovědí osob, které od Skálové koupily zahraniční léky. Skončil otázkou: Kde je balíček, který vám přinesl Paulus?” V autě, vydechla bezmocně.

Zásilka obsahovala výcarské, rakouské a západoněmecké léky.. Pouze tři balení morfia byla tuzemské výroby.”

Předpokládám,” poznamenala Skálová vemlouvavě, e vezmete přiznání jako polehčující okolnost.”

Vy jste se nepřiznala,” upozornil Obermeier, byla jste usvědčena. Komu jsou léky určeny?”

Známým.”

To víme. Neprodáváte právě levně.”

Také je levně nedostávám,” bránila se. Kdy nemocní nedostanou potřebné léky legálně, hledají jinou cestu. Co člověk neudělá pro vlastní zdraví.”

47

A pro vlastní kapsu,” neodpustil si Obermeier.

Paní Skálová,” spustil jsem pomalu. Vy se prostě obohacujete nezákonným prodejem.

Paulus je nula. Spojka. U zdroje sedí jistý pan Vrátník.” Neznám.”

Nějak to začalo. Někdy, někým. Rádi bychom slyeli jméno.”

Jindříek,” odpověděla bez váhání.

Jindříka neberu,” řekl jsem, protoe ten pán sice Karltejn ani Hradčany důvěřivému zájemci neprodal, podvedl vak hezkou řádku důvěřivců, touících získat dobré auto, byt, zlato, valuty, přímluvu na vysoké kole. To byla jeho specialita. Kolik maturantů lo k přijímacím zkoukám s přesvědčením, e mají nejblií budoucnost zajitěnou! Jenome Jindříek zemřel před rokem zcela prozaicky ve vlastní posteli na chřipku a následný zápal plic. Konečně, měl u svoje roky. Paní Skálová, nerad někoho obviňuju ze li. Zejména půvabnou, inteligentní enu.”

Inteligentní,” povzdychla. Kdybych měla aspoň trochu za uima, nesedla bych Jindříkovi na vějičku.”

Svým způsobem měla pravdu, ale zahrála míč do autu a s tím jsem se nemohl smířit. Na Jindříka je světská spravedlnost krátká. Neházejte pínu na nebotíka.”

Zemřel v březnu minulého roku,” poznamenala. Byl to můj strýc. Vymyslel celou akci i spojení přes Pauluse. Zdroj mi neprozradil. Pokouela jsem se dostat pravdu z Pauluse, ale neřekl mi jediné slůvko. Jenom se připitoměle usmíval.”

Kolik vám to vynáelo?” Polovinu prodejní ceny.” Dělila jste se s Jindříkem?”

Dokud il.” Informovala jste Pauluse o jeho smrti?”

Paulus se to nějak dověděl. Podezřívala jsem ho, e dával Jindříkovi avízo, abych je nevzala na hůl. Jindříkovi jsem musela vyhovět. Vyhrooval mi.”

Něco na vás věděl?”

Něco na mne věděl,” opakovala hořce, lo o nezákonnou činnost mého bývalého manela.

Měla politické pozadí.”

Kdepak,” ozval se Obermeier. My si vás i vae okolí důkladně oukali. Jednalo se o obyčejnou zlodějnu.”

Manel je mrtvý. Ostatně, jeho … činnost byla skutečnou příčinou rozvodu.”

Souhlasil?”

Neměl na vybranou,” odpověděla tvrdě. Rozvod nebo kriminál.”

Dočkal se obojího,” uzavřel Obermeier tu neveselou kapitolu. Zvedl se, protoe někdo zazvonil. Vrátil se v doprovodu muů, jejich starostí bylo obrátit byt naruby.

Opustil jsem je a Santar el se mnou. Ne jsem ulehl, spojil jsem se s Knapem. Krupičkův osud mi dělal stále větí starost.

Zapomněl jsem na jednu maličkost,” spustil Knap. Dostal jsem zprávu o expertize peněz nalezených u Krupičky.

48

Výsledek se rovná velké nule. Zajímavějí je, e inenýr Rendl ve čtvrtek do Blanice

nedojel.” Hleďme. Kde je nyní?”

To kdybychom věděli. Co uděláme s Paulusem?” My nic. U je ve vazbě.” Kdy přijedete?”

A vyslechnu Pauluse. Tady v Praze je toti ráno. Mohl by si stěovat, e jsme ho nenechali vyspat.”

25

Paulus zapíral. Zapíral hodinu, dvě, a vechno. Snad byl dobrým kuchařem, ale uivil by se i jako herec. Chvílemi nadával, chvílemi plakal, potom celkem obstojně předstíral bezvědomí, nače si začal stěovat na trudný osud sirotka. Nakonec přiel hysterický výbuch vrcholící idlí hozenou do okna. Nepomohly ani fotografie, které zapůsobily na Olgu Skálovou.

Paulusovo jednání bylo poetilé a zcela zbytečné. Dopřáli jsme mu hodinový odpočinek a kolotoč Obermeierových otázek se znovu roztočil. Bezvýsledně.

Znáte Zuzanu Gruberovou?” zeptal jsem se znenadání a docela tichoučce, jako kdyby mi na odpovědi ani příli nezáleelo. Fajnovka,” odpověděl lhostejně.

Konečně něco přiznáváte.” Nic nepřiznávám,” najeil se. Nic nepřiznávám, protoe …”

Zuzana je mrtvá.”

Lidi umíraj.”

Poloil jsem před něho snímek pořízený na místě činu. Znetvořený obličej a ňůra staená kolem hrdla zapůsobily. Hleděl na mne s očima rozířenýma hrůzou. V tom okamiku nepředstíral, neklamal. Vrátník mu o Zuzanině smrti neřekl. Kdyby o jejich čachrech věděla, rozhodně by Pauluse informoval. Kdo … kdo to Zuzaně … kdo jí to udělal?”

Věděla, e vozíte Skálové zásilky od Vrátníka?”

Nejsem hlupák, abych něco takového vykládal… Sakra! Nic jsem neřekl!”

Ani nemusíte. Vechno víme. I o Jindříkovi.”

Jednoho Jindřika jsem znal,” připustil. Leel se mnou v nemocnici.”

Třeba o vaem spojení s Vrátníkem věděl Krupička. Nedávno jste se nepohodlí.”

Vincek je vanil.” Vrame se k Zuzaně,” řekl jsem. Co pro vás znamenala?”

Ptáte se blbě,” odsekl popuzeně. Já neznamenal vůbec nic pro Zuzanu. Ta mířila hodně vysoko. Hodila udičku jednomu doktorovi.” Foltynovi?”

Taky. Předtím to byl Halm z výboru a úplně napřed Rendl.”

Náhle mluvil docela ochotně a víc, ne musel. Z té strany necítil nebezpečí.

49

Nestojím o pomluvy,” upozornil jsem.

Vím svoje. Kdo Zuzanu … to … zabil…? Najednou se mu roztřásly ruce, jimi zmateně přejíděl pro hraně stolu. Snad mě nepodezříváte?”

Máte alibi,” řekl jsem a zachytil nespokojený pohled kapitána Obermeiera. V době Zuzaniny smrti jste byl mimo území republiky.”

Zanechal jsem Pauluse osudu a svému kolegovi. Volal jsem Knapovi, ale trvalo skoro

hodinu, ne se přihlásil.

Mám pro vás prácičku. Polete do nemocnice, aby zjistili, kdy hospitalizovali Josefa Jindříka z Prahy,” poádal jsem. Dalí pán ve hře?”

Zemřel, ale zůstalo po něm pinavé prádlo. Se Zuzanou neměl ádnou souvislost, jestli ho náhodou neoetřovala v nemocnici. Krupička je stále nezvěstný?”

Uhodl jste,” konstatoval Knap rezignovaně. Jak vidím situaci, v případu Gruberová jsme nepokročili ani o píď.”

Neodpověděl jsem. Nebylo co. I mlčení znamená souhlas.

26

Ospalý recepční listoval v obrázkovém časopisu. Maličko pozvedl oči, podal mi hruku s klíčem a zase věnoval pozornost obrázkům. Měl skelný pohled a jeho dech čpěl lihem. S

nadějí, e ráno přinese obrat k lepímu, jsem uléhal do Santarova lůka. Nechtěl jsem Editu budit. Ohledy se vak ukázaly zbytečné. Ozvalo se tichounké zaklepáni a Edita stanula na prahu.

Myslela jsem si to,” poznamenala. Pan Santar má úplně jinou chůzi, nemyje se pod tekoucí vodou a nekouří. Slyela jsem cvaknutí zapalovače.”

Byla by z tebe výtečná kriminalistka,” řekl jsem. Případně hotelový detektiv, kdyby se u nás něco takového vedlo. Má postřeh.”

Postřeh moná, ale ádný zájem,” odpověděla měkce. Ráda se pořádně vyspím.

Ponocování by mě umořilo. Kde zůstal pan Santar?”

Přijede ráno,” řekl jsem. Má rodinu.”

O něco později zacinkal na nočním stolku telefon. Probouzel jsem se s pocitem, e spím sotva minutu. Natáhl jsem ruku po růovém sluchátku.

Neber to, ádala Edita naléhavě. Promiň,” řekl jsem.

Vy, soudruhu kapitáne?” zeptal se Knap pro jistotu. Můete se uvolnit?”

Pokusím se,” řekl jsem, zatímco nechybělo mnoho, abych začal lapat po dechu. Editino objeti připomínalo útok chobotnice.

Zkuste to, odpověděl Knap bez petky humoru. Objevili Krupičku.”

Co říká?” otázal jsem se bláhově. U nikdy nepromluví,” hlesl Knap otráveně.

Edita hlasitě vyjekla, přikryla si ústa dlaní a hleděla na mne s vytřetěnýma očima. Něco si eptala, slovům jsem vak nerozuměl.

50

Posílám pro vás vůz,” ukončil Knap rázně.

Jetě chvilku jsem si pohrával se sluchátkem. Ozvalo se lehké klapnutí. Recepční dal pohov obrázkům. Trocha vzruení mu přilo po celonoční nudě náramně vhod.

Před hotelem zastavilo auto, jeho řidič neetrně zahoukal.

27

Krupička leel několik metrů od břehu líné říčky v hustém trnitém křoví. Po horkých dnech se jeho tělo nacházelo v rozkladu. Trosky červené kodovky se válely kolem jako důkaz dočasnosti vech materiálních hodnot. Kdo ho nael?” Nějaký Ducháček. Bydlí na samotě kousek odtud. Ujel mu autobus, tak se vypravil do práce na kole. Vzal to zkratkou podle řeky.

Teď je u nás. Sebralo ho to.” Řeka v těch místech vůbec nepřipomínala řeku. Úzký, stojatý, kalný proud tísněný bahnitými břehy s vrbami nachýlenými nad koryto se vlekl neuvěřitelně pomalu. Vincenc Krupička leel na obličeji, hlavou k řece, pravou ruku zkroucenou pod tělem, levou zvrácenou v nepřirozené poloze. Vypadala jako vykloubená v rameni, co bylo s ohledem na ostatní zjevná poranění zanedbatelné. Při pádu asi vypadl z auta,” řekl jsem.

Knap ukázal do stráně. Nahoře vede silnice. Pravděpodobně nezvládl v zatáčce řízení.

Tohle je nepřístupné místo, vak jste se přesvědčil. Mohl tady leet jetě několik dnů.”Kdo podá zprávu pani Krupičkové?” Poslal jsem tam Kotlase,” odpověděl Knap.

Podle břehu kodrcal černý furgon. Zastavil asi sto metrů od nás, dál projet nemohl. Zřízenci přili s nosítky. Tvářili se řemeslně a neprojevili ádné vzrueni.

Usadili jsme se na břehu a pozorovali vodu. Netekla. Vlekla se a zapáchala.

Co říkal lékař?” Zemřel před třemi dny. Hledali jsme mrtvého člověka.”

Zahleděl jsem se na trosky vozu. Techniky čeká sloitá práce.”

Uvaujete o cizím zavinění?” Nemůeme je vyloučit,” řekl jsem.

O zbytek se postarají zřízenci pohřební sluby, lékař a Ducháček. Ve městě se povechně ví, co vařili sousedi a s kým se kdo vyspal,” meditoval Knap. Krupičková smrt bude dalí senzací. Spousta lidí ji začne spojovat se smrtí Gruberové. Kdo uvěří v obyčejnou dopravní nehodu?”

V kanceláři čekal poručík Mare. Jindřiek leel ve zdejí nemocnici před pěti roky. Omdlel ve vlaku, vyloili ho s prasklým slepým střevem. Ve stejné době hospitalizovali Pauluse a Vrátníka. Vypůjčil jsem si chorobopisy. Měli námitky, musel jsem se spojit s prokurátorem.”

52

Jindříek byl exemplárním příkladem kriminálního ivlu, ale na lidi měl nos,” řekl jsem.

Kdy někoho uznal za nepouitelného, určitě lo o charakterního člověka nebo notorického hlupáka. Krupičku tedy máme. Jinak ne jsme chtěli, ale rozhodně nám nic neprozradí. Stále postrádáme Inenýra Rendla.”

Mám verzi,” poznamenal Knap trochu nejistě. Poptávali jsme se. Vechno ukazuje na jednu vdanou enu. Také zmizela. Můu poslat Maree? Rendl toti občas navtěvuje motel u přehrady. Jmenuje se Jezerní zátoka.”

Třeba Maree,” souhlasil jsem. Kruh se nám podezřele zuuje kolem Speřic. Halm tam má soukromý rekreační objekt, vichni zainteresovaní ho navtěvovali, Vrátník nael ve Speřicích svůj morální konec. Existuje mezi těmi pány nějaké spojení?”

Sotva,” zapochyboval Knap. Ráno začala ve Speřicích hloubková kontrola. Od Vrátníka mohl něco potřebovat doktor Foltyn.”

Proč by platil horentní ceny,” zapochyboval jsem. Vyloučit to nemůeme, ale pokusíme se hnát vodu na jiný jez. Rozhodně bychom si měli s Foltynem pohovořit.”

Seenu ho,” nabídl Knap.

Vrátil se za hodinu. Doktor Foltyn se tvářil odměřeně, jako kdyby nám prokazoval

mimořádnou laskavost.

Zemřel Vincenc Krupička,” řekl jsem.

Soudruh nadporučík mě informoval. Vidíte nějakou spojitost mezi Krupičkou a Zuzaninou smrtí?” Teoretickou,” připustil jsem. Jistě znáte pana Vrátníka.”

Připravil jsem ho o aludeční vředy.”

Nechtělo se mi chodit kolem loue, která mohla rychle vyschnout. Pan Vrátník je ve

vyetřovací vazbě. Jeho jednání bude oficiálně hodnoceno jako rozkrádání majetku v

socialistickém vlastnictví. Kdy to povím česky, kradl. Dlouho a patrně ve velkém.”

Ale, ale, ale,” rozpřáhl doktor Foltyn ruce v nevěřícném gestu. Zřejmě nemáte správnou představu o systému rozdělování léků. Speřice leí za hranicemi okresu i kraje. Soukromě jsem s panem Vrátníkem ádné styky neudroval. Stačí?”

Stýkal se s Vrátníkem doktor Halm?” Ne. Aspoň pokud vím.” Inenýr Rendl?”

Zeptejte se jeho.” Dobrá rada nad zlato,” povzdychl jsem. Zatím se nám nepodařilo pana inenýra najít. Kde se můe zdrovat?”

Jde vám o Halma, o Rendla nebo o Vrátníka? otázal se doktor Foltyn prudce. Uniká mi toti smysl vaich otázek.” Jde nám předevím o Zuzanu Gruberovou,” řekl jsem.

Chápu. Jezdila občas do Speřic.” Kdo jetě?”

Inenýr Kalina, ne se za ním přistěhovala rodina. Očividně se mezi námi nudil. Kolega doktor Bolen, ne odeel do Brna, doktor Gruntorád, ne nastoupil na zaoceánské lodi.

Inenýr Janík s manelkou, značně prudérní a árlivý člověk.

53

Několikrát se objevila Halmova sekretářka paní Volfová. Její manel je nesmírně otravný chlap, neustále se vnucuje obscéními vtipy, vaní a nedovede poslouchat. Kdysi pozval Halm i mého tchána, ale pro toho jsme byli malé rybky. Uznává jenom kapitány průmyslu.

Příleitostně přitáhl Halm také jiné lidi z města.” ,,Podle jakého klíče?”

,,O tom jsem neuvaoval,” odpověděl Foltyn lhostejně. Ná rozhovor se ubírá směrem, který se mi nezamlouvá. Ostatně, byli to Halmovi hosté.”

Já vám ten klíč prozradím,” zasáhl nečekaně Knap a v jeho hlasu vibrovala jakási drádivá struna. Doktor Halm zval lidi, od kterých v dohledné době něco potřeboval.”

To jste řekl vy,” podotkl lékař indiferentně.

Zatím jste nemluvil o enách,” pokračoval Knap útočně.

Těch nebylo tolik, kolik se obecně soudí.

Lída Vrátníková,” vzpomenul Knap. Jistě věděl svoje. Za těch několik dnů spolupráce jsem poznal, e si rád nechává v rukávu kartu, která by se mohla změnit v eso.

Máte pravdu.” Doktor Foltyn udělal omluvné gesto. Úplně mi vypadla z paměti. Mezi námi, je to značně prostoduchá dívenka. Pardon, mladá ena. Nedávno slavila třicáté narozeniny.

Nedivte se, e jsem ji vynechal. Vidím ji téměř denně v nemocnici. Ve Speřicích nebyla několik let.” ,,S kým kamarádila?” naléhal Knap. Se Zuzanou.

Nadporučík vydal zvuk, který mohl představovat stejně dobře zakalání jako akustické

zpochybnění doktorovy odpovědi.

Nejlepí přítelkyní Lídy Vrátníkové byla jistá Věra Pouzarová.”

To jméno podrádilo doktora Foltyna jako tříska zadřená za nehet. Okolnosti jejího zmizení jistě znáte. Mám dojem, e se pokouíte vyvolávat duchy.”

Emigrovala,” upřesnil Knap spí pro moje ui. Sdělujete mi to nebo se ptáte?”

Spis se jménem Věry Pouzarové zůstal neuzavřený,” vysvětlil Knap. Stále patří mezi nezvěstné.”

Z místních nechodil k doktoru Halmovi nikdo?” ujal jsem se znovu slova.

Kdysi magistra Slováčková. Vdala se do Francie.” Ironicky pohlédl na Knapa. Asi rok po odchodu Věry Pouzarové.” Setkal jste se někdy s Olgou Skálovou?”

To jméno mi nic neříká.” Pamatujete se na pacienta Jindříka?”

Ovem,” řekl Foltyn s maskou zdvořilého nezájmu. Zdálo se mi, e pohánět líného osla by bylo mnohem snadnějí ne získat od Foltyna vyčerpávající informace. Neřekl nám jedinou skutečnost, kterou by někdo z nás neznal. Leel na chirurgickém odděleni před pěti roky.

Přivezli ho …

Známe okolnosti a dobu jeho pobytu v nemocnici.” Mohl jsem se zeptat, zda ví o Mareově pátrací akci. Nezeptal jsem se, stejně by pravdivě neodpověděl.

54

Jednou večer se vetřel do lékařského pokoje. Zcela nezastřeně projevil zájem o určité léky.

Vyhodil jsem ho.Jindříek byl hodně vtíravý pán,” řekl jsem. Nepokusil se o nový kontakt?”

Chvilku si otázku přebíral. Snad se domníval, e něco víme od Jindříka, protoe neklidně zatěkal očima. Dalí den jsem měl noční slubu. Zastihl mě s jednou sestrou. Ne snad in flagranti, ale začal vyhroovat. Musím sestru jmenovat? Vdala se.”

Zatím nemusíte,” dovolil jsem si drobnou benevolenci.

Svěřil jsem se primářovi. Sestru přeloili na plicní oddělení. Jindříek el domů, jakmile to jeho zdravotní stav dovolil.” U se neozval?” Ne. Přesto na něho nikdy nezapomenu.”

Jindříek zemřel minulý rok. Jeho rodina vlastnila v Praze a okolí několik obchodů. Za války se z něho stal velkomelinář. Udal ho vlastni vagr. Spoluvězňové o něm mluvili hezky. Po válce se dal na politiku.

V sedmačtyřicátém praskla melinářská aféra a Jindříek putoval za katr. Později stanul před soudem jetě několikrát. Naposled byl proputěn ze zdravotních důvodů, ale il jetě sedm roků. V té době na něho nic neprasklo.”

Pohnutý ivotní příběh,” odtuil Foltyn bez hlubího zájmu. Zajímali jste se o Vrátníka.

Myslím, e leel s Jindříkem ve stejném pokoji.”

Děkuju, doktore,” řekl jsem. Hodně jste nám pomohl.”

Tázavě pohlédl na Knapa. Náhlé ukončeni rozhovoru jej překvapilo. Odeel se

znepokojeným výrazem.

Spuste,” vyzval jsem rozpačitě se tvářícího Knapa. Věra Pouzarová mě mimořádně zajímá.”

Najednou jsem si na ni vzpomněl. Ne zmizela, rozvázala v nemocnici pracovní poměr a údajně odjela na dovolenou. Dlouho se po ni nikdo nesháněl. Na podzim zemřela na vsi někde u Břeclavi její matka. Podle pozdějích svědectví sousedek dostala od dcery pozdrav z Rakouska.

V domku se nic nenalo. Moná se jednalo o ústní zprávu. Jisté je, e Pouzarová legálně nevycestovala. Vyádejte si její spis. Třeba nám pomůe.”

Něco o tom vím. Pouzarová byla naposled viděna ve Speřicích, odkud údajně odjela

autobusem. Speřice vzbudily pozornost, ale Halmový konexe zapracovaly. Několik osob

vypovídalo. Samozřejmě Halm, manelé Rendlovi, také Gruberová a Vrátníková.”

Marně jsem čekal, kdy se mezi Halmovými hosty objeví jméno Lorencová.”

V této době neila ve městě,” reagoval Knap pohotově. Vrátila se po rozvodu… asi před čtyřmi roky. Halm ji zřejmě bere váněji, ne vechny předcházející děvy.”

Jak to bude pokračovat, kdy její otec přiel o vedoucí místo v továrně?”

Ztratil postaveni, nikoli vliv.” Neměli bychom s Lorencovou pohovořit?”

Sjednám vám schůzku,” nabídl se Knap velice ochotně. Raději v neutrálním prostředí.”

55

Jak ji poznám?” Bezpečně,” ujistil mě s vědoucím úsměvem.

Ne jsem odeel, dostali jsme dvě hláení. Pitevní nález Vincence Krupičky odpovídal

následkům nehody. Také prohlídka toho, co bývalo kodovkou, přinesla negativní výsledek.

Náhoda se často ukazuje jako uitečná pomocnice. Tentokrát stála proti nám.

28

V téměř liduprázdné kavárně seděla ena, kterou jsem při troe dobré vůle mohl označit za plnotíhlou. Půvabný obličej měla dokonale nalíčený a plavé vlasy naznačovaly, e jim věnuje velkou pozornost. Oči pozvedla od lahve koly teprve ve chvíli, kdy jsem stanul po jejím boku. Afektovaně ukázala na protějí idli, vytáhla z krabičky cigaretu, počkala na plamen mého zapalovače a pozorovala mě jako elvu v pojízdném teráriu.

Tak vy jste detektiv,” protáhla zasněně. Opravdový, skutečný, ivý detektiv.”

Sáhněte si,” natáhl jsem k ní ruku. Dalo mi dost přemáhání, abych nevypadal natvaně.

Rád bych vám poloil několik otázek.”

To jsem pochopila.” Vypustila kouř nosem a zatvářila se jako panovnice, která milostivě svolí, aby poddaný uctivě přednesl prosbu. Dalí rozhovor přeruila servírka. Vedle Lorencové připomínala kopretinu ve stínu rozkvetlé magnólie. Odjakiva mám slabost pro luční květiny. Znala jste Zuzanu Gruberovou?”

Jo, tu panenku jsem skutečně znala.” První slabika se podobala výstřelu do tunelu. Co vechno obsahovala? Pohrdání, árlivost…

Podrobněji, prosím,” poádal jsem s trpělivostí, která mně samotného udivila. Začínal jsem chápat, proč mi ji Knap přihrál. Respekt z vlivného otce nemusel hrát podstatnou roli.

Lepí tětka,” prohlásila drsně. Ochotně vlezla do kadé postele. Neznáte zajímavějí námět rozhovoru?”

Celou řadu. Mohli bychom o nich hovořit. Jenome vyetřuju vradu Zuzany Gruberové.”

V tomto městě ji znala nejméně třetina obyvatel. Pozvete je vechny do kavárny? Slyela jsem, e zahynul také jeden její kavalír.”

Dopravní nehoda.” Ano?” pronesla utěpačně. No, kdy to tvrdíte …

Gruberovou jsem nesnáela. Byla to protivná, namylená holka. Obyčejná sestra ze pitálu, trapná jako patně vyprávěná anekdota. Pro mue ovem jisté kouzlo měla, zejména pro starí pány.” O mrtvých jen dobře,” připomenul jsem přísloví.

Váený soudruhu kapitáne!” Vypustila pečlivý krouek dýmu a pozorně ho sledovala, dokud se nerozplynul, zamáčkla zbytek cigarety a sáhla po dalí. Zatím jsem o Gruberové mluvila dobře! Nepřejte si, abych začala z druhého konce.”

56

Krupičku jste znala?”

Vyloeně asociální ivel. Malý český darebáček.” Vyslovovala soudy s přesvědčením, e je vichni musí respektovat jako neměnné a absolutně pravdivé. I kdy Krupičku moná vystihla dobře. Jenom trocha shovívavosti chyběla.

Kdy jste se s Gruberovou viděly naposled?”

Někdy na jaře. Snad v květnu. Navtívila jsem svého přítele. Gruberová přijela s doktorem Foltynem. To je …”

S panem doktorem jsem se u setkal,” přeruil jsem ji, abych se vyhnul dalím pomluvám.

Pamatujete se na Věru Pouzarovou?”

Ne,” odpověděla bez rozmýlení. Slyela jsem, e utekla za kopečky. Do podrobností vás zasvětí pan Knap. Co ten neví o lidech ve městě, to by se velo do náprstku. Jenom se obávám, e svoje vědomosti nedovede třídit do správných kategorií.”

S Pouzarovou jste se nikdy nesetkala?” Ne.” Pana Pauluse znáte?”

Od vidění,” pronesla s výrazem, jakým hledíme na odhozenou banánovou slupku.

Doktor Foltyn má o Zuzaně Gruberové odliné mínění,” vrátil jsem se k oehavému námětu.

Prosím vás,” hlesla otráveně. Foltyn měl Gruberové plné zuby. Co se vám snaí ze slunosti pověsit na nos, to je druhá otázka. Náhodou mám pana doktora perfektně přečteného. Rád by vystrnadil primáře Bartáka. Bojí se skandálu. Jako potenciální vrah nepřichází v úvahu. Neriskoval by. Také mu bylo jasné, e ena s pověstí Zuzany Gruberové nemohla jeho ambice podpořit.” Má anci?”

U mne je totálně bez ancí,” odpověděla s pobaveným úsměvem. Primariáty ovem

neobsazuju. Vak víte, e na vedoucí místa se lidé nevybírají jenom podle odborných a lidských kvalit. Zdejí pitál není terno. Kapacitu sem nedostanou. Vypíou konkurs. Přihlásí se několik zájemců a vichni budou ádat odpovídající byt. Kdy nebude k dispozici, začnou hledat kandidáta mezi místními. Z nouze Honza dobrý, e ano. Proto se Foltyn lepí na Halma. Ten vás rozhodně zajímá. Nebo se mýlím?”

Nemýlíte se,” přiznal jsem upřímně. Povězte mi nejdřív něco o inenýru Rendlovi.”

Můj otec ho povauje za schopného vedoucího pracovníka.” A vy?” Rendl je záletník.”

Vae postřehy jsou nemilosrdné.”

Moná proto, e od těch pánů nic nepotřebuju.” Upřela na mne provokativní pohled.

Dostáváme se k doktoru Halmovi. Je to můj přítel.” Klidně doktora vynechte.”

Nebojte se, neodejdete s prázdnou. Halm je jeitný, velice houevnatý a cílevědomý,

úasně ctiádostivý a málo oblíbený. To ho ere. Dovede jednat a ít na úrovni. Tím

provokuje. Stačí?”

57

Něco postrádám.”

Chcete vědět, jaký je v posteli? Nebuďte indiskrétní, soudruhu kapitáne!”

Neuvaoval jsem o sexu,” řekl jsem s pocitem, e ji právě ten námět lákal.

Rozesmála se na celé kolo. Budu tedy pokračovat. Halm je znamenitý společník. Vzorný hostitel. Pozorný mu. Trochu sobec. Individualilsta. Sečtěte a dostanete obraz nudného člověka. Má vak jednu výhodu. Dodává ivotni jistotu.

To není zanedbatelné pro enu, která nerada prohrává, ale utrpěla krutou prohru. Nevím, jestli znáte příběh mého manelství. Věřte, nevěřte, manela mi odlákala jednadvacetiletá svobodná matka.”

Pokud očekávala, e ji začnu litovat, mýlila se. Vae charakteristiky nepostrádají originalitu,”

řekl jsem. Jsou skutečně objektivní?”

..Pouze upřímné. Lidi mě pomlouvají, protoe nesnáejí pravdu. A nyní se rozloučíme.

Doktor Halm si potrpí na přesnost. Asi jsem vám moc nepomohla.”

Vzdálila se hrdou chůzí panovnice, opoutějící rozputěné zasedání parlamentu. Zahlédl jsem ji jetě na ulici a potom za volantem černého mercedesu. Blahosklonně mi pokynula rukou v bílé rukavičce.

Nebyla to promarněná hodina, a přesto na ni nevzpomínám rád. Lituju vechny lidi stiené nezřízeným sebevědomím a pocitem nedotknutelnosti. iji v průhledné kleci, kterou si kolem sebe vystavěli. Chodi mezi námi, čilí, podnikaví, prozíraví, vypočítaví, ale uvnitř vyhasli. iví mrtví, na které padá sníh marnosti a vnitřní prázdnoty. Později jsem si uvědomil, e to platí jako na míru uité nejen o Lorencové. Také mě napadlo, zda jde jenom o jejich vinu, e jsou takoví, jací jsou.

29

Venku připaluje, co?” oslovil mě nadporučík Knap. Je vedro, ale krásně.”

Nic pro nás,” pronesl realisticky. Pobavil jste se nebo na mě máte vztek?”

Vyruil nás poručík Mare. Jako obvykle vstoupil bez zaklepání. Usedl na volnou idli a nechápavě kroutil hlavou. Já se těm starým kocourům divím. Inenýr Rendl se ve čtvrtek ráno ubytoval v motelu Jezerní zátoka.” Sám?” S manelkou.”

Která hlídala děti v Blanici a domnívá se, e manel byl na sluební cestě,” řekl jsem.

Take jste pana inenýra objevili.” V knize hostů zapsaný není,” upozornil Mare.

Pojedu se za ním podívat,” řekl jsem. Hláení a protokoly mohl Knap studovat sám.

Potřeboval jsem vypadnout, srovnat si mylenky. Měl jsem stále tísnivějí pocit, e mi něco podstatného proklouzává mezi prsty.

Motel zářil do houstnoucího era jako výletní loď. Zajel jsem na okraj parkovitě, aby mi nějaký neika vůz nezablokoval.

58

Za jednoposchoďovou budovou se mírně zvedala dlouhá louka zastavěná na chlup stejnými chatami. Mezi nimi blikalo několik slabých árovek. Za silnicí se zelenavě třpytila hladina.

Uprostřed plula plachetnice s napjatou bílou plachtou a blízko břehu předvádělo dovednost několik surfistů. Na protějím břehu plápolal velký táborák.

Pod nízkým dřevěným stropem výčepu se převaloval hustý dým, který jediný ventilátor

nestačil spolykat. Za dlouhým stolem v rohu prozpěvovalo několik mladíků za doprovodu rozladěné kytary. Na přísluníky tranzistorové generace zpívali obstojně, alkohol je vak u dostával do melancholické nálady. Právě hučela Niagara. Stůl se málem prohýbal pod půllitry a lahvemi vína. U vedlejího stolku seděla riflová dvojice s vlasy stejné barvy a délky.

Mladík si doel k výčepu pro dalí pivo. Snail se pohybovat jako dospělý mu, ale kromě řídkých vousů měl s dospělými mui společné snad jenom pánské hodinky. S opačným pohlavím ho zase pojily velké dřevěné korále a titěrná náunice v pravém uchu. Jeho vlasy byly klasickým popřením účesu. Začínal jsem věřit novinové zprávě, podle které jakýsi vlasatec procestoval celou západní Evropu s pasem, na něm byla fotografie jeho psa.

Přiloudal se číník v propocené koili. Dáte si?” Vy jste vedoucí?”

Výpomoc přes léto. Vedoucí jel na pohřeb chlápkovi, který sem jezdil dělat inventuru.”

To je vtip?”

Vypadá to tak?” otázal se podezřívavě. Prostě spolu náramně vycházeli. Máte tuení, kolik hektolitrů piva jsem dneska roznesl?”

Připustil jsem, e nemám a zeptal se na inenýra Rendla.

Moná ho znám,” připustil opatrně a sklonil se nad stůl. Mohl jsem si zblízka prohlédnout jeho malé černé oči, zarudlé od pobytu v zakouřené místnosti. Únavu a nezájem v nich vystřídala ostraitost. Ano nebo ne?”

Zaklebil se. Uměl v tom chodit. Patřil k tomu druhu lidí, kteří přetrumfnou i příslovečné kuře.

Vytáhl jsem z kapsy nevzhlednou novou bankovku v hodnotě padesáti korun, protoe

sluebním průkazem bych u toho filuty neuspěl. Zapomněl by i datum svého narození.

Je tady od čtvrtka,” přikývl a bankovka změnila majitele. Nějak mu uniklo, e se poručík Mare zajímal o knihu hostů. Kdyby to věděl, byl by neúplatný jako skála. Jde vám o něho nebo o paninku?” Tak napůl.”

Hezká enská. Nosánek nahoru,” pokračoval jedovatě. Jednou jsem jí přinesl příbor bez ubrousku. Sjela mě jako pikolíka. Tyhle kurvičky si vdycky hrají na nóbl dámy. Heleďte, neuděláte nám tady skandál? O skandály nestojíme. Kazí pověst podniku.”

Znáte paní Rendlovou?”

Čistě náhodou. Bydlím ve městě, víme? Moc nerad bych si od ní nechal vynadat. Má hodně silný hlas, jestli mi rozumíte. Kdy se natve, nekouká, komu padne rána.”

Klidně jsem slíbil, e se paní Rendlová nic nedoví. Ve které chatě pana inenýra najdu?”

59

Udělal nerozhodné gesto. Neznamenalo, e neví nebo nemůe vědět. Snad se mu zdálo, e za padesát korun odvedl dost muziky. Najdu si ho, řekl jsem.

Rendl má osmičku,” vyhrkl rychle.

Nepoděkoval jsem, protoe dostal zaplaceno. Kde máte telefon?” Vzadu v chodbě.”

Kolem proel člověk v ooupaných manestrových kalhotách a bílé koili potitěné odznaky slavných fotbalových klubů. Vlasy měl ostříhané na jeka a jeho nohy vězely v sematlaných hnědých semikách.

Telefon náhodou fungoval, slyitelnost vak byla mizivá. Z Ohňové země bych se domluvil snadněji. Vzdal jsem to.

30

Chatka v motelu je alibi nulové kvality. Kdokoli můe nepozorovaně odejít a zase se stejně nepozorovaně vrátit. Konečně, ani Rendlova společnice nehořela zájmem ukazovat se na veřejnosti víc, ne bylo nutné. Pokud skutečně nějakou měl.

Na chatách pokrytých světlým laminátem svítily velké číslice. Nael jsem osmičku.

Nad krajinou tmavla noc. Po jejím dně neslyně běela polohová světla několika rychlých letadel.

Zaklepal jsem, ale uvnitř se nic neozvalo. Zkusil jsem kliku a dveře povolily. Klíč trčel v zámku zevnitř. Nahmátl jsem vypínač. Chata byla oputěná. Nedbale srovnané lůko, popelník zaplněný nedopalky a papírky od bonbónů. Na novinách se kroutily slupky z

pomeranče a vedle leel zmuchlaný dámský kapesník. Potom mi padlo do očí rozbité vnitřní sklo dvojitého okna. Úlomky se blytěly na podlaze. Okenní klika leela mezi střepy.

Vyhlédl jsem do tmy. Za chatou se tyčil les, vzpurný a nepřátelský. Někde blízko poplaně zakřičel pták. Hluk z výčepu doléhal jen slabě. Na podlaze jsem nael stopy krve. Nebylo jí tolik, abych trnul o ivot postieného. Tukovou baterkou jsem posvítil pod lůko. Na linu se něco lesklo. Zvedl jsem zlatý řetízek s miniaturním přívěskem. Pavučinka s pavoučkem.

Komu měl přinést těstí? Nebyla to tuctová cetka, jaké prodávají pouoví prodavači. Hezká, jemně provedená práce z pravého zlata. Odpadkový ko byl prázdný. Nikde jsem nenael zavazadla. Na verandě protějí chaty seděl člověk s hlavou holou jako kulečníková koule.

Hověl si v houpacím křesle. Dobrý večer,” pozdravil jsem uctivě. Nevíte, kam odeel pán z protějí chaty?” Odjel.” Kdy?” Odpoledne. Spí k večeru,” zahoupal se. Pojďte nahoru, a si vás můu prohlédnout.”

60

Teprve na verandě jsem uviděl mohutnou sádru na jeho levé noze. O zábradlí měl opřenou hůl. Kdo řídil?” zajímal jsem se, protoe vedle chaty zůstaly hluboké otisky pneumatik.

Ona.” Kdy přijeli?” Ve čtvrtek odpoledne.” Vy tady sedíte stále?”

Co můu dělat s tímhle závaím,” poklepal rukou na sádru. Sedím, čtu, pozoruju cvrkot.

Hádali jsme se s panelem o stejné místo. Stavím gará.” Smůla,” řekl jsem.

Klika,” namítl. Mohlo to dopadnout hůř. Raději bych seděl doma, kamarádi občas zaskoč!

na karty. Právě proto jsem musel s rodinou. Jste enatý? Byl jsem.”

Tak to znáte,” pravil rezignovaně. Vdycky je to stejné. Nepovaujte mě za zvědavce, ale rád bych věděl, proč se vyptáváte.” Představil jsem se.

Aha,” pronesl neurčitě. Myslel jsem si to. Jsme skoro kolegové. Pracuju jako celník.”

To znamená, e máte oko na lidi,” řekl jsem se snahou podnítit jeho druhou signální soustavu. Ptáte se na tu povedenou dvojici?” Proč povedenou?” Vak mi rozumíte.”

Rozuměl jsem. Ze tmy se vynořila korpulentní ena. Vysoký rusý drdol ji činil jetě statnějí.

Za ní cupitala drobná dívenka v dlouhé luté sukni. Tvářila se jako zajatkyně, která nemá nejmení naději na útěk.

Rozloučil jsem se a zamířil k vozu. Na hladině svítila bílá plachta, vítr vytvářel jemné vlnky mlaskavě dotírající na plochý břeh. Nechal jsem přejet náladní auto s přívěsem a vycouval na silnici. Nespěchal jsem. Čistá těla bříz letěla proti vozu edesátikilometrovou rychlosti.

Noc voněla benzinem, pryskyřici, asfaltem, létem.

31

Pravou ruku inenýra Rendla zdobil důkladný obvaz. Levačkou si uhladil pečlivě pěstované licousy. Ve vyívaném domácím kabátku, flanelových kalhotách a bačkorách s bambulkou vypadal jako hodně pohodlný, naprosto seriózní otec spořádané rodiny. Důkaz, jak často zdání klame. Sháníme vás od čtvrtka,” spustil Knap. Byl jsem na sluební cestě.”

Copak se vám stalo?” Pořezal jsem se.”

61

Pozor na infekci,” upozornil Knap laskavě. Vyhledal jste lékaře?”

Samozřejmě. Mám na chirurgii kamaráda. Vynadal mi, e otravuju s maličkostí. Vak znáte doktory! Pokud ruka drí na kousku kůe, nepovaují to za zranění. Ale té krve!”

Pane inenýre,” převzal jsem iniciativu. Jistě u víte o tragické události, která potkala Zuzanu Gruberovou.”

Manelka mi to vypravovala,” povzdechl, jako kdyby sám cítil ňůru na krku. Straná věc.

Byla to taková čiperná křepelka. Proč se ptáte?”

Kde jste byl ve čtvrtek odpoledne?”

Nebudeme si hrát na slepou bábu, pánové.” Spiklenecky zamrkal. Manelka samozřejmě věří, e jsem musel na sluební cestu. Předpokládám, e vechno zůstane mezi námi.”

Slíbit vám to nemůu,” řekl jsem. Vai paní vynecháme.”

To jsem chtěl slyet,” prohlásil spokojeně. Kadý potřebujeme vysadit, přijít na jiné mylenky, dopřát si nějakou tu romantickou chvilku. Dneska jsem si pořezal ruku.”

Ulomila se klika u okna.” Jak to víte?” vyhrkl. Hledali jsme vás.”

To mě mrzí,” pronesl formálně. Soudruzi, chápejte …”

Pochopit musíte vy. Jde o vae alibi.” Podal jsem mu blok a tuku. Alibi?”

Abychom vás mohli vyloučit z okruhu podezřelých.”

Vae slova se mi nelíbí ani za mák,” poznamenal útočně. Máte vůbec právo vpadnout do mého bytu a klást mi urálivé otázky? Pro tohle město jsem hodně udělal!”

Souvisí to s ukrcením Zuzany Gruberové?” zeptal jsem se drsně. Co?”

To, co jste udělal pro město.”

Zaváhal. Zdálo se, e mu začínají docházet souvislosti. Napsal jméno a z vlastní iniciativy připojil adresu. Jenom prosím o diskrétnost! Ta ena je podnájemnicí tety mé manelky.”

Domníváte se, e lidé ve městě nevědí o vaich záletech?”

Moná to byla rána pod pas, ale Rendl mi připadal jako chameleón, kdykoli ochotný k ústupu i k útoku. Podle situace, podle vlastních potřeb. Také mě napadlo, e má na hlavě dost másla a náramně přísnou manelku. Kdyby se zapletl se Zuzanou … Manelka, střeící ohroené jistoty rodinné tvrze, se dokáe změnit v akutní nebezpečí.

Knap mi lehce poloil dlaň na loket, aby na sebe upozornil. Znáte pana Vrátníka?” zeptal se. Blbec.” Proč myslíte?” Protoe to vím, odpověděl Rendl sebevědomě.

Stýkal se s Gruberovou?” Zeptejte se jeho. Máte ho pod pokličkou.”

Informovala vás manelka nebo doktor Foltyn?” Oba.”

Lída Vrátníková kdysi navtěvovala doktora Halma ve Speřicích.”

62

Jezdila tam … vdycky s někým.”

Vás častěji doprovázela Věra Pouzarová,” pokračoval Knap.

O té huse mi nemluvte. Emigrovala. Měl jsem kvůli ni mrzutosti.”

Celkem pochopitelně,” ujal jsem se slova a pohlédl do bloku. Martina Linhartová. Slečna nebo paní?” Paní,” připustil Rendl bez rozpaků. Manel je doma?”

Přítí týden se vrátí ze zahraniční stáe. Pracuje v mém podniku,” odpověděl samozřejmě.

Těilo by mě, kdybyste ji vypustili ze hry. Je to citlivá ena.” Nehrajeme si. Hledáme vraha.”

Vae podezření je absurdní. Jsem měkký člověk, nezabiju ani vánočního kapra. Jak vidím krev, omdlím. Dneska odpoledne jsem se sotva udrel na nohou, kdy jsem si pořezal ruku.”

Stejným způsobem argumentoval kostelník, kterého jsme usvědčili z trojnásobné vrady kuchyňským noem,” řekl jsem. Ostatně, Zuzana Gruberová neztratila jedinou kapku krve.”

Moná mi nebudete věřit, ale se Zuzanou Jsem nikdy nic neměl,” pronesl Rendl vyprahle, jako kdyby litoval promarněné příleitosti. Nezlobte se, ale rád bych si el lehnout. Necítím se dobře.”

Zazvonil telefon. Přeel k aparátu a zvedl sluchátko. Naslouchal a na jeho tváři se postupně usazoval černý mrak. Seknul po nás zlobným pohledem, zabručel,zítra se uvidíme a práskl sluchátkem, jako kdyby neslo odpovědnost za vechna příkoří, jich se mu kdy dostalo.

V podniku jsou nějací ouralové. To je vae zásluha, Knape?”

Moje,” řekl jsem. Kdy se cítíte indisponován, necháme vás odpočívat. Zítra se dostavte na okresní oddělení. Přihlate se u nadporučíka Santara. Poloí vám řadu otázek a vechno s vámi sepíe.”

Pochybuju, e se uvolním. Nesu odpovědnost za celý podnik, soudruzi. Takové mnoství problémů si sotva dovedete představit,” chrlil překotně.

Kdy jste si udělal čas pro paní Linhartovou, najdete hodinku dvě pro nás. Dobrou noc.”

Dobrou noc,” opakoval Knap. Inenýr Rendl nás sledoval nenávistným pohledem.

32

Zazvonil jsem u malé vilky v tiché ulici plné zeleně. Odstoupil jsem od vrátek do světla jediné svítící lampy. Koho hledáte?” ozvalo se z podkrovního okna. Paní Linhartovou.”

To jsem já. Je půl jedenácté.”

Moje hodinky ukazují stejný čas,” řekl jsem. Přicházím ohledně odpolední nehody.”

63

Hlava rázem zmizela a za minutku se otevřely domovní dveře. Váhavě dola k brance.

Kapitán Král, kriminální sluba,” představil jsem se tie, protoe v přízemním okně jsem zahlédl světlou skvrnu obličeje. Co si přejete?” otázala se ledově.

Navtívil jsem motel a před čtvrthodinou jsem opustil inenýra Rendla.”

Otevřela branku a nechala mě projít. Stoupala přede mnou po ořechově mořených

dřevěných schodech s ozdobně vyřezávaným zábradlím. Na jednoduchých atech měla

svetr zdobený norským vzorem. Usadila mě do odřeného semiového křesla.

Podal jsem jí řetízek s pavučinkou.

Radostně se usmála, úsměv vak dlouho nevydrel. Uvědomila si souvislosti a upadla do rozpaků. O něco později u odpovídala na otázky bez uzardění, ačkoli měly podstatně důvěrnějí ráz.

Kdybyste mě jetě potřeboval, jsem k zastihnutí na telefonním čísle 32398,” pronesla, kdy mě doprovázela k brance. To je reklamní oddělení kovotepeckého závodu. Moná jste zahlédl v časopisech reklamní snímky prstenů a náramků. Bývají na mých rukou. Můu bez rozpaků tvrdit, e si vydělávám vlastníma rukama.”

Jejich půvab mi neunikl,” řekl jsem s vánou tváří. Náramkům a prstenům odvádíte skutečně vzornou reklamu.” Děkuji.” V edých očích se na okamik objevil tvrdý záblesk.

33

To je dost, e se ukáe,” přivítala mě Edita, její slova vak nezněla vyčítavě. Něco nového?” Začíná pret.”

O počasí mě informují sdělovací prostředky. Najeli jste prý na Rendla.”

Svérázný člověk,” připustil jsem. Mu dvou tváří.”

Zasmála se. Dvou? Deseti! Ohlíí se i za sukní vystavenou ve výkladní skříni.”

Rendl o sobě prohlauje, e je romantik.”

Tahá se s jednou vdanou manekýnkou. Starí ročník, ale zachovalá. Líbila by se ti,”

poznamenala pichlavě.

Proti tobě bledne její krása jako noc za úsvitu,” odpověděl jsem z miniaturní koupelny.

Nabízela mi kávu.” Co jetě?” Koňak.” Pokračuj.”

Svěřila mi svoje telefonní číslo. Kdo ti pověděl o Rendlovi?” Výslech?”

Zdvořilá otázka, má lásko.” Kdo asi? Halas. Jeho bratr dělá v motelu.”

64

Vyslepičil ti hodně?” Jenom dvě slova. Zmáčkli Rendla.”

Stoupnul jsem si pod sprchu a uvaoval o tiché potě. I ta nejdůvěrnějí informace vdycky někudy proskočí. Zveličená. Pomlouvačně. Zlá. kodolibá. Ale je tu, je na světě, mezi lidmi, nezničitelná a kdykoli pouitelná. Napadlo mě, zda by nebylo uitečnějí říkat vdy, vude a o vem úplnou, nezkreslenou, nepřibarvenou pravdu. Jenome jsem si uvědomil, e sám nemůu takovou praxi realizovat.

Překvapený detektiv, to je něco jako pokropený kropič,” pronesla o chvilku později.

Na okno dopadaly těké deové kapky. Někde daleko se zablesklo.

Má zítra volno?” Jdu na odpolední.” Pojedeme na výlet.”

Sláva nazdar,” poznamenala v předstíraném nadení. Nebude to zároveň sluební cesta?”

Částečně. Na kadý způsob budeme spolu.”

Jsem ráda, e to říká,” zaeptala mi do ucha.

34

Umyté ráno se chlubilo jasnou modří vysoké oblohy. Na náměstí postávaly skupinky turistů.

Se zájmem si prohlíely renezanční vě staré radnice. Projeli jsme kolem hodně pomalu, trochu rychleji předměstskými ulicemi mezi rozlehlými komplexy továren, přejeli jsme dlouhý most přes údolí proaté líně se vlekoucí říčkou a zamířili ke kopcům, které se rýsovaly daleko na obzoru. Silnička se kroutila do stráně a skýtala malebné výhledy na město v kotlině. Minuli jsme místo, kde sjel ze silnice Vincenc Krupička.

Tady rostou houby,” informovala mě Edita, kdy jsme projíděli rozlehlým lesem.

Odbočil jsem na lesní cestu a zastavil. Půjdeme hledat. Po nočním deti by měly růst.”

Na lesních cestách se nesmí parkovat.” Risknu to.”

Netrvalo dlouho a Edita jásavě vykřikla, skloněná nad rodinkou nádherných hřibů. Kousek stranou se červenala muchomůrka. Hříbky jsou náramné do bramboračky,” řekl jsem.

Muchomůrka se můe hodit k otrávení nepohodlného milence.”

Kdy jsme se vrátili k autu, nael jsem za stěračem pozdrav rovnající se pozvánce na

dopravní inspektorát. Zanedlouho jsme v dlouhé topolové aleji minuli tabuli, označující hranice okresu a kraje. Jedeme do Speřic,” hádala Edita. Chytrá,” řekl jsem.

Před vesnicí stály dvě betonové krabice v ohradě z ostnatého drátu. Na prostranství před nimi parkovalo několik osobních vozů.

66

Rejditě pana Vrátníka,” podotkla Edita.

Minuli jsme první domky. Na krajním visela oválná modrá tabule s nápisem místní obec

Speřice, u notně omelá a prorezlá. Po obou stranách silnice se táhly pečlivě upravené květinové záhony. Někdejí kolní budovu přestavěli na hostinec. Na návsi vybudovali hřitě a malé koupalitě, v něm dováděly děti. Nové vilky i staré, ale upravené chalupy, se ztrácely mezi bohatou zelení stromů. Na konci vesničky silnice mizela v ostré levotočivé zatáčce. Asi padesát metrů za posledním Speřickým stavením stála na vysoké kamenné podezdívce zajímavě řeená vilka připomínající miniaturní zámeček. Útěný pohled kazily mříe v přízemních oknech. Na asfaltové příjezdové cestě stálo osobní auto.

Vechno jsem viděl v reálu poprvé, ale překvapený jsem nebyl. Někde v blízkosti Halmovy venkovské usedlosti cvakla spou fotoaparátu, před jeho objektivem stála Zuzana Gruberová. Snímek jsem měl v kapse. Zdařilá momentka patřila k předmětům zajitěným v Zuzanině bytě.

Kolem auta pobíhal s hadicí v ruce mu v montérkách, gumových holínkách a slaměném

klobouku.

To je pan Bednář,” zasvětila mě Edita. Náramně hodný člověk. Má zlaté srdce a ikovné ruce. Domovník, nájemník a mu pro vechno.

V suterénu je útulný byteček. Halm se o sebe dovede postarat.”

Zastavil jsem před zavřenými vraty. Pane Bednář,” zavolala Edita. Dobrý den.”

Odloil hadici, zmizel v garái a zastavil vodu, stačil se i přezout, a volným krokem zamířil k plotu. Přejel mě pozorným pohledem, usmál se na Editu. Pěkně vítám, slečno. U jste u nás dlouho nebyla.” To víte, stále je co dělat.” Hledáte pana doktora?”

Edita mě představila pouze jménem, za co jsem jí byl vděčný. Bednář odemkl vrátka a

dovedl nás k březové lavičce. Svědčila o obratnosti výrobce, ale k sedění byla pohodlná asi jako kanálová mří.

Pan doktor el na houby,” oznámil konečně Bednář. Houbaři letos mají zlatý rok.”

Taky jsme nali pár hřibů,” souhlasila Edita.

Máma o vás často mluví. Kadou druhou sobotu. Jeden týden peče makové buchty, druhý

týden bábovku podle vaeho receptu.

Edita se zvedla. Kdy dovolíte, podívám se za vaí paní.”

Jenom běte, ráda vás uvidí,” ujioval ji Bednář. Krátce na mne pohlédl. Jak se vám tady líbí?”

Je tu nádherně,” řekl jsem upřímně. Vůbec jsem se nedivil, e Halma Speřice zlákaly.

Leely na plochém návrí, které skýtalo náramný výhled na vechny světové strany.

Zalesněné hřbety kopců se modraly a do kouřové edi na obzoru.

Nejhezčí je tady podzim,” pokračoval Bednář. Koncem září pravidelně přijídí mistr Váňa.

Je to svérázný člověk, jenom o pět let mladí, ale kadé ráno se sprchuje studenou vodou a cvičí. Někdy se toulá po okolí, jindy maluje tady na zahradě. V posledních letech se na pana doktora zlobí. Prý mu pokazil výhled, kdy vysázel vzadu v zahradě břízky a borovičky.

67

Pan doktor zase tvrdí, e budou dobrou ochranou před zimními fujavicemi.”

Chvilku jsme seděli mlčky. Bednář pozoroval starodávný holubník, vysoký a vyvedený v

pestré kále barev. To jsou doktorovi holubi?”

Moje,” odvětil Bednář hrdě. Tři páry pávíků a jeden pár potovních.”

Hezcí,” řekl jsem pochvalně. Zejména ti potovní.”

Byli to nesporně holubi, vyhřívali se na sluníčku nebo snad spali. Napočítal jsem jich osm, nemohl jsem si tedy udělat ostudu.

V zimě mám trápení s dravci,” posteskl si starý mu. Stahují se sem káňata z celého okolí.

Nebudete tomu věřit, ale jsem jediný chovatel holubů ve vesnici. Dravci jsou chránění, tak střílím jenom do vzduchu.” Máte puku?”

Pan doktor má brokovnici, ale střilet u nechodí. Není co. Zajíce abyste hledal jako zlatou ílu, baanti zmizeli úplně a koroptev jsem neviděl u tři roky.”

ijete ve Speřicích dlouho?”

Skoro pět let. Starám se panu doktorovi o barák. Celý ivot jsem si přál chovat holuby.

Mějte je v čináku! Máma stejně nadává, e vude… dělají nepořádek.”

Doktor Halm je shovívavějí?”

Holubi, to byla moje podmínka, ne jsme se dohodli. Rád bych i včelařil, ale doktor je na včelí píchnutí alergický. Jak dostane ihadlo, hrozně oteče a leí s horečkou.”

Není vám tady smutno?”

Doktor má často hosty,” poznamenal Bednář s nenápadným odstupem, jako kdyby se mu mnozí z nich nezamlouvali. Moná byl zaloením samotář a hlučnou společnost neměl v oblibě. ili jste ve městě?” Celý ivot.” Proč jste se stěhovali?”

Bydlíme zadarmo, máme pár slepic a králíky. Dcera se vdala do Prahy, platili bychom

nadměrné metry. Původně jsme chtěli do Blanice, ena tam zdědila po tetě malý domek.

Doktor nám sehnal kupce. Peníze jsme dali dceři do začátku.”

Nekoupil od vás domek inenýr Rendl?” Vy ho znáte?”

Setkali jsme se.”

Moje vyptávání vzbudilo Bednářovo podezření. Jste taky právník? Nebo děláte na národním výboru? e vás neznám.”

Jsem z Prahy,” řekl jsem. Studoval jsem práva, take jsme s doktorem Halmem tak trochu kolegové. Znal jste pana Krupičku?”

Myslíte Vincka? Chudák, takový oklivý konec!” Lítostivě pokýval hlavou. Loni v dubnu nám tady předělával vodovod.”

68

35

Doktor Halm veel patrně nějakou zadní brankou, protoe nečekaně stanul vedle nás.

Nezdálo se, e by ho moje přítomnost těila, a ani jsem se nedivil. Stroze pozdravil a usedl vedle Bednáře. Jaký máte úlovek?” zajímal se Bednář.

Plný koík,” odpověděl Halm. Nechal jsem ho v chodbě.”

To se musím podívat,” zvedl se Bednář.

Sám?” zeptal se mě Halm zdvořile. Sluebně?”

Napůl. Edita la navtívit paní Bednářovou.”

Ráno jsem hovořil s prokurátorem Loukotkou. Budu upřímný. Vae metody se mi

nazmlouvají, soudruhu.” Halmový oči dostaly bojovný lesk.

Stěoval jste si?” Ano.” Na to máte právo,” uznal jsem.

Pojďte do knihovny,” vyzval mě. Mám uvnitř nepořádek, začal jsem přerovnávat knihy.

Jednou za čas mě to chytí jako kadého knihomola.”

Editu jsme potkali na chodbě. Pozdravili se dost odměřeně.

Prostorné místnosti obloené tmavým dřevem vévodil mohutný krb. iroká okna vedla do

polí. V rohu stál malý bar. Jeho police se místo pestrých vinět lahví chlubily daleko humánnějími hřbety knih. Na barové desce stál rámeček s fotografií paní Lorencové. Byla to dobrá fotografie, ubírala roky, nedokázala vak zjemnit poněkud ostré rysy.

Usadil nás do koených křesel rozestavěných kolem nízkého stolku ledvinovitého tvaru, přinesl sklenky a láhev koňaku jako projev zdvořilosti, stále vak působil hodně upjatě.

Řídím,” omluvil jsem se. Neřídím,” ozvala se Edita. Pasaéři jsou ve výhodě.

Promiňte mi zvědavost,” poznamenal doktor Halm omluvně, paní Bednářová přinesla ze samoobsluhy novinku o Vrátníkoví.” Nevyetřuju tu záleitost, ” řekl jsem. Stýkali jste se?”

Ne, ne,” pronesl rázně. Trochu znám jeho dceru.”Okolnosti nás donutily nahlédnout hlouběji do minulosti Zuzany Gruberové. V jednom starím spisu jsem narazil na vae jméno. Mám na mysli vyetřování záhadného zmizení Věry Pouzarové.”Záhadné zmizení?”

pousmál se přezíravě. Ale jděte, dramatizujete banální událost. Pouzarová přece ije v cizině.” Nevycestovala z republiky,” upozornil jsem.

Nevycestovala legálním způsobem,” opravil mě. Proila dětství nedaleko Břeclavi. Na hranice skok. Určitě ji někdo převedl do Rakouska.”

Sotva, ” zapochyboval jsem. Tajné kanály u dneska prakticky neexistují. Navtěvovala vás Pouzarová často?” Párkrát sem přijela jako společnice inenýra Rendla.” Téměř zasněně pohlédl do zahrady. Někdy v září nebo v říjnu toho roku jsem od Pouzarové dostal pohlednici z Vídně. Adresovala ji mně, ale v podstatě byla určena spí Rendlovi.”

69

Zmínil jste se o pohlednici při vyetřování?”

U si nevzpomínám,” odpověděl s nejistotou, která se mi zdála a příli okázalá. To víte, Rendl je přece jenom kamarád, moná jsem mlčel kvůli němu. Také jsem nemohl existenci té pohlednice dokázat. Soukromou korespondenci neschovávám.” Nepředal jste pohlednici inenýru Rendlovi?”

Sotva. Rendl měl na Pouzarovou vztek. Snad proto, e se mu nesvěřila s úmyslem

emigrovat.” Slyel jsem, e vás navtěvuje mistr Váňa. Viděl jsem pár jeho obrazů,” uzavřel jsem kapitolu, která plavala na vodě.

Pojďte se podívat,” vyzval nás potěeně. Souhlasil jsem.

Vraceli jsme se za dvojhlasného mlčení. Topolová alej vrhala přes silničku dlouhé stíny.

Přinesl ná výlet očekávaný efekt?” pronesla Edita. Nali jsme hříbky.”

Nebuď protivný.” Nevím.” řekl jsem upřímně.

Proč tě zajímá Pouzarová? Ta přece nemůe mít se Zuzaninou smrtí nic společného.”

Rád bych poznal člověka, který Pouzarovou znal a je ochotný o ní mluvit,” řekl jsem.

Já ji neznala.” Zuzana o Pouzarové nemluvila?” Často.” To mě zajímá.”

Zlobila se, e Pouzarové nestojí za pár řádků. Snad jí i záviděla, e si uívá někde v Kanadě.” Proč právě v Kanadě?”

Neptala jsem se, odpověděla Edita s odstupem. Mám divný pocit, Romane. Strach.”

Strach je s námi stále. Ovlivňuje nae jednání, mylení, plány do budoucna. Zkuený

psycholog by ti podal vysvětlení. Řada lidí je schopna nejhnusnějích podrazů, aby získala výhodnějí nebo honorovanějí místo. I to je strach. Strach, e je předběhne dravějí konkurent.”

Poznámka o plánech do budoucna mě zaujala,” přeruila mě. Dostanu vysvětlení?”

Poádal bych tě o ruku, kdybych neměl strach z odmítnutí. Přiel bych s kyticí tulipánů, protoe tulipány údajně kladně působí na citové vztahy.”

Tulipány dávno odkvetly. Musím rok počkat. Jsi rafinovaný chlap.”

Přehání.”

Dej pozor, abys nenarazil na rafinovanějí enu. Proč jsem tě musela potkat právě já?”

dodala posmutněle.

Neměl jsem jistotu, e její smutek není upřímný, ale měl jsem plnou hlavu jiných mylenek.

Přemýlel jsem o Věře Pouzarové, ale předevím o Vincenci Krupičkovi a Zuzaně

Gruberové. Smrt si vybrala ty dva. Zatím. Právě to z a t í m mě děsilo.

70

36

Dobrý den, soudruhu kapitáne,” zahalasil recepční zlomyslně, kdy jsme procházeli halou k dokořán rozevřeným dveřím. Několik náhodných hostů se za námi zvědavě ohlédlo.

Odvezl jsem Editu do bytu a zamířil na okresní oddělení. Knap se někde toulal a Santar s poručíkem Mareem se skláněli nad stolem zavaleným papíry.

Studujete materiály?”

Krátíme si dlouhou chvíli,” odpověděl Mare prostořece. Něco nového?”

Prověřili jsme čtvrteční pohyby paní Rendlové a paní Lorencové. Obě mají alibi. Rendlová přijela kolem estnácté hodiny do Blanice a do večera pracovala na zahrádce. Lorencová seděla do osmnácté hodiny v Čedoku, odkud odjela se dvěma kolegyněmi na koupalitě.”

V pořádku,” řekl jsem. Marei, znáte město dobře?” Jsem rodák.”

Říká vám něco jméno Bednář?” Bednářů ije ve městě nejméně deset.”

Ten můj je v důchodu a dělá doktoru Halmovi ve Speřicích něco jako domovníka.”

Jak to vidím,” zachmuřil se poručík, Bednáře doběhli a on je jim jetě vděčný. Proč vás zajímá?” Chová holuby. Potovní a pávíky. Jeho manelka peče kadých čtrnáct dní makové buchty. Jistě uznáte, e jsem nemarnil čas.” Bednář uvolnil ve městě byt, který dostala Lorencová. Dlouho zůstával prázdný. Chalupu v Blanici prodal Bednář Rendlovi,”

vysvětloval Mare. ,,Na vem se podílel doktor Halm, který navíc získal ochotnou pracovní sílu.” Nadporučík Knap se objevil a mračil se jako děd Vevěd, jemu stařičká matka trhá poslední zlatý vlas. Komplikace?” zeptal jsem se.

Gordický uzel,” zabručel. Hodně lidí bude mít v přítích dnech patné spaní. Vrátníka odvezli do Prahy.” Kolik nakradl?”

koda mluvit! Čachrovat v takovém rozsahu mohl jedině díky laxní práci kontrolních orgánů.

Včera mě vyhledal prokurátor. Halm si stěoval na ná postup. Ohroujme prý jeho dobrou pověst, diskreditujeme jeho známé. To myslel Foltyna a Lorencovou.”

Včera jsem s doktorem mluvil.” Vím.” Jaké stanovisko zaujal prokurátor?”

Objektivní.” Myje si ruce,” pochopil jsem.

Volal kapitán Obermeier,” pokračoval Knap. Paulus vyslovil domněnku, e Krupička někoho dímal.” Sám nebo prostřednictvím Gruberové?”

71

Krupička ukazoval Paulusovi fotografii Věry Pouzarové a naznačil, e mu pomůe k

penězům.” Rád bych ji viděl,” řekl jsem. To jsme dva.” To jsme tři,” ozval se Santar.

Pouzarovou někdo vyfotografoval ve Speřicích na zahradě doktora Halma. V pozadí údajně leely trosky větroně, se kterým havaroval právě Krupička.”

Něměli bychom se u Krupičkových znovu porozhlédnout?” navrhoval Santar.

Určitě,” souhlasil jsem. Polu tam Maree s Kotlasem,” přikývl Knap.

Také by nekodilo vědět, kdy dolo k havárii,” řekl jsem. Na svazarmovském letiti jisté vedou přísluné záznamy.”

37

Palouk plný ostřice se pozvolna měnil v měkké, bainaté rákositě. Vybavila se mi

vzpomínka na klukovská léta u jiné vody s kulisou vysokého orobince, plná romantiky,

vysněných záhad a kouzelných besed u podvečerních ohňů. Vyplail jsem čejku hnízdící

někde blízko. Krouila mi nad hlavou a čekala, a se vzdálím, aby mohla bez obav zaletět zpátky k hnízdu. Půda se bořila pod nohama stále víc, okamitě po dolápnutí se vytvářely kaluinky vody. Vzdal jsem to, tou cestou se skutečně nedalo proniknout k místu, kde zemřela Zuzana Gruberová.

Uvaoval jsem, zda její smrt znamenala konec nebo teprve začátek tragédie. Kam sahaly kořeny dramatu, který se odehrával pod zdánlivě poklidnými, korektními vztahy poměrně úzkého okruhu lidí? Jaká motivace řídila jejich mylení a činy? Vechno nasvědčovalo, e Zuzana vraha znala. Patrně o něm věděl i Vincenc Krupička. Mlčení ho stálo ivot. Příli vysoká cena za touhu po snadném zisku.

Některé případy jsou uzavřeny odhalením pachatele, a přece zůstane mnoho otazníků.

Nevyjasněné události a souvislosti.

Voda doráela na břeh. Komáři podráděně bzučeli. Vítr se utiil, ze slunka zůstal jenom rozmáznutý pruh nízko nad hladinou. Rákosí stálo jako hnědé svíce, nehybné a ponuré.

Zaslechl jsem ruivý zvuk, jako kdyby se v mých stopách někdo blíil, pomalu a nesmírně opatrně. Čekal jsem.

Praskání zesilovalo a prozrazovalo pohyb stejně jako chvění rákosových stvolů. Náhle stál pět metrů přede mnou. Hrajete si na Indiány?” zeptal se Fotfolc. Polekal jste mě.”

Natíral jsem asfaltem střechu,” vysvětloval. Náhodou jsem mrknul k rybníku a uviděl pohyb v rákosí. Tudy neprojdete.”

To jsem pochopil. Útulná hospůdka vás dneska nezlákala?”

72

,,Má zavírací den. Nevrátíme se?”

Vlastně jsem přijel za vámi,” řekl jsem. Projít se po břehu, to byl jenom takový momentální nápad.”

Doli jsme k silnici, kde jsem zaparkoval auto. Svezl jsem Fotfolce těch několik stovek metrů ke kurtům. Slyel jsem o Vrátníkoví,” začal z jiného soudku. Rozkřiklo se, e jste mu zaali tipec.” Zaali,” připustil jsem.

Vrátník byl ejdíř. Nikdy jsem nepochopil, kdo mu svěřil takové důleité místo,” podivoval se Fotfolc. Zajdete na chvilku ke starému jezevcovi?”

Vypadalo to, e o návtěvu skutečně stoji. Snad měl dlouhou chvíli a rád by si poklábosil.

Posadili jsme se na lavici přistavenou ke zdi, hleděli na prázdné kurty a povídali.

iju tady jako Robinson na ostrově,” posteskl si. U dva dny nepřila ani noha. Kdy bude mít Zuzana pohřeb?” Pozítří.” Přijde hodně lidí.”

Sotva,” řekl jsem. Neměla ádné příbuzné.” Sejde se hodně zvědavců.”

Moná,” řekl jsem. Proč jste se stěhoval do téhle pustiny?”

Prohodil jsem si byt s inenýrem Kalinou. Bydlel tady sám, rodinu měl na Moravě. Dohodil mu to doktor Halm. Co já s bytem ve městě?” Kde jste bydlel?”

Na náměstí. Přímo nad restaurací Na rychtě. Pivo u ruky, ale ten rámus dlouho do noci!”

Projevil inenýr Kalina uznání?”

Poslal mi tisícovku,” připustil Fotfolc bezelstně. Stále myslím na Zuzanu. V naem světě rostou ceny a upadá morálka.”

Nehodlal jsem se poutět do debaty o cenách a u vůbec se mi nechtělo hovořit o morálce.

Z takové diskuse musela nutně vzejit válka dvou generací.

38

Z hospody Na rychtě pronikal do ulice pach piva a kouře, hluk hlasů a kvílení harmoniky.

Po vylapaných schodech jsem se dostal do chodby, v ní s hrůznou pravidelností

odkapával vodovod. Pod klenutou vazbou stropu se zvuk dopadajících kapek odráel s

kratičkou ozvěnou. Z podlahy čiel chlad a ze zdí sálala plíseň. Klenbu podpíral mohutný sloup, z něho vybíhalo ebroví do vech rohů. Zazvonil jsem u jediných dveří.

Ozvaly se ouravé kroky, zarachotil zajiovací řetízek a dveře se maličko pootevřely. Viděl jsem polovinu obličeje a jedno přivřené okno. Co chcete?” zachraptěl starý mu. Je pozdě.”

73

Hledám inenýra Kalinu.”

Ten u tady nebydlí.” Dveře se jetě o kousek pootevřely. Stařec v dlouhém upanu měl ostře řezanou tvář, trpitelskou a neústupnou. Herci s takovými obličeji jsou odsouzeni k rolím padouchů a kladného hrdinu si zahrají pouze tehdy, kdy reiséra chytne světobol a chce vymyslet větrný mlýn. Měl v sobě něco z figurek starých loutkářů. Mazanost, lakotnost, vychytralost. Moná jsem mu krůtě křivdil, snad byl jetě hodně starý a osamělý. Jeho dech čpěl česnekem.

Kam se odstěhoval?” Vytáhl jsem krabičku cigaret. Nabídněte si.

Sáhl po krabičce tak dychtivě, e jsem mu ji nechal celou.

Dostal byt na sídliti. Hned za kulturním domem.”

Na kterém sídliti?” zeptal jsem se, protoe město se rozrůstalo do vech stran.”

Blízko nemocnice.” Děkuji. Dobrou noc.”

Neodpověděl, nepohnul se, hleděl za mnou jetě ve chvíli, kdy jsem scházel po schodech.

Nezeptal se kdo jsem a proč hledám inenýra Kalinu. Krunýř stáří jej obklopoval příli těsně, take ztratil zájem o okolní svět.

Na návtěvu bylo příli pozdě, Edita měla noční slubu, vydal jsem se tedy k hotelu. Kolem projel hlídkový vůz s rozsvíceným majákem a krátce po něm vyjící sanitka.

Vstal jsem časně ráno, ale u dveří inenýra Kaliny jsem zvonil marně. Hovorná sousedka mi pověděla, kde inenýr pracuje.

Byl to tíhlý člověk s úzkou asketickou tváří a klidnýma očima. Pohlédl na můj sluební průkaz, pokývl na znamení, e ho bere na vědomí a odvedl mě přes nádvoří do miniaturní kanceláře. Jediné okno vedlo do jiného nádvoří, zaplněného obrovskými konopnými oky.

Jistě jste slyel o smrti Zuzany Gruberové,” začal jsem opatrně. Ve městě vzbudila pochopitelnou pozornost. Rád bych vám poloil několik otázek.”

To je mi jasné. Gruberovou jsem trochu znal. Dáte si kafe?”

Rád,” zalhal, jsem ale nabízel od srdce.

Zapnul vařič, natočil vodu do konvice, nasypal kávu do álků a usedl proti mně. Sladíte?”

Jednu kostku, prosím. Pane inenýre, nebudu z vaich slov vyvozovat ádné závěry. Jenom si potřebuju vytvořit obraz o určitých událostech.”

Hovoříme mezi čtyřma očima,” pronesl významně. O Gruberové vám nic zajímavého

nepovím. Neviděl jsem ji… moná rok.”

Pana Fotfolce těí i po letech uznalost, kterou jste projevil při výměně bytu,” řekl jsem.

Zatvářil se neurčitě. Kdybych vydrel v tom kurníku u tenisového hřitě, dostal bych od podniku byt.” Jak dolo k výměně?”

Manelka ila v Opavě v podnájmu, kadým dnem jsme očekávali narozeni druhého dítěte.

Proto jsem se nastěhoval na kurty. Sám, aby nevznikly komplikace na byáku. Později jsme uskutečnili výměnu. Tenisový oddíl argumentoval tím, e potřebují správce.

74

Tu akci jste vymyslel sám?”

Kdepak. Jsem nepraktický člověk.” Voda v konvici začala vřít. S úlevou se zvedl a rozlil ji do álku. Poslal jsem panu Fotfolcovi deset tisíc. Bylo mi trapné vyřizovat tu záleitost osobně.

Zdálo se mi to jako přiměřená satisfakce. Co člověk neudělá, aby byl pohromadě s rodinou!

Manelka mi to potom často vyčítala. Bydlet nad hospodou je spí trestem. O kvalitě bytu ani nemluvím.” Kdo výměnu sprostředkoval?”

Poslyte,” pronesl rozpačitě, co bylo bylo. Musíme o tom mluvit? Nerad bych tomu pánovi způsobil nepříjemnost. Jak se do něčeho zaplete kriminálka ..

Vechno zůstane mezi námi,” slíbil jsem. Vai záleitost nevytáhnu na světlo za ádných okolností.”

Doktor Halm.”

Poloil jsem inenýru Kalinovi několik nazávazných otázek o podniku, ve kterém pracoval, dopil jsem kávu a měl se k odchodu.

Jetě prosbičku,” řekl jsem. Nikdy jsem tady nebyl.”

Vak jsem vás neviděl,” odpověděl chápavě. Ale musím vás doprovodit k vrátnici.

Přiznávám, e mám z vaí návtěvy nepříjemný pocit. Můu se jetě jednou podívat na vá průkaz?”

Vyhověl jsem mu.

39

Máme to,” uvítal mě nadporučík Knap neobyčejně jásavě. Podal mi čtyři fotografie formátu 1 6 x 8 centimetrů. Hleděl jsem na část Halmový zahrady ve Speřicích. Věra Pouzarová se opírala o plot a hleděla někam do polí. V pozadí leely trosky větroně, kolem nich se shromádilo několik dospělých a hejno dětí. Havárie letadla přilákala zvědavce. Trochu stranou stála v zahradě dalí dívka, vysoká a hodně tíhlá, s dlouhými rozputěnými vlasy.

Připadala mi povědomá.

Vílu v pozadí jsem někde viděl.”

To je Lída Vrátníková,” odpověděl Knap. Byla s Krupičkou v Trakii… tehdy večer.”

Ovem,” řekl jsem spokojeně. Kde fotografie nali?”

V nějaké knize.”

Jak jste pochodil na letiti?”

Krupička havaroval u Speřic před pěti roky. Přesně pětadvacátého července. Byl to jeho poslední let.”

koda, e to nebyl poslední Krupičkův pád.”

Teď se podrte,” pokračoval Knap netrpělivě. Prolistoval jsem spis Věry Pouzarové. Podle výpovědí Halma, Foltyna, Rendla, Lídy Vrátníkové a Zuzany Gruberové viděli Pouzarovou posledně dvaadvacátého!”

Někdo lhal.” Nebo vichni,” dodal Knap trpce.

Na skupinovou vinu nevěřím. Nezabýváme se vykonstruovanými postavamy z detektivky

paní Agathy.”

75

Prohlíel jsem si fotografie. Vypadají jako ofotografované a zvětené.”

Správně,” přikývl Knap. U jsem nakoupil u odborníků. Ten, kdo je Krupičkovi zhotovil, pomohl Zuzaně Gruberové do hrobu.”

Náhle se mi rozbřesklo. Hryzánek! Kdy jsem ho navtívil, kutil něco v temné komoře. Po zdech má rozvěené různé fotografie.” Knap se zvedl. Jedeme.”

Kdy jsme opoutěli budovu, Nikl Lauda zastavoval u chodníku. Vedl vůz rozváně a

bezpečně. Buď se i jemu zdál provoz v úzkých uličkách nadmíru runý, nebo mu někdo

promluvil do due.

Vojtěch Hryzánek nám přiel otevřít osobně. Zase vy?” povzdychl otráveně.

Potřebujeme vai pomoc, pane Hryzánek,” řekl jsem vlídně, aby se zbytečně nestáhl do ulity. Pojďte dovnitř,” vyzval nás. Sousedi koukají.”

Nebudeme vás dlouho zdrovat.” V chodbě jsem mu podal jednu fotografii. U jste ji někdy viděl?” Aby ne.” Pro koho jste tuhle fotku zvětoval,”

Pro Krupičku,” odpověděl okamitě, protoe mrtvému nemohl ukodit. Kdy?”

Někdy v zimě. Snad v lednu, počátkem února ..

Věděl o tom jetě někdo?”

Zuzana. Přili spolu. Vincek se vytahoval, e rozsekal ten větroň.” Nestačil mu originál?”

Říkal, e chce fotku poslat Pouzarové. Dalí chtěla Zuzana. Pouzarová byla její

kamarádka.”

Věděl Krupička, kde Pouzarová ije?”

Asi jo. Chodil s ní, ne se zakoukala do jednoho fotříka.”

Mluvíte o inenýru Rendlovi?” Jasně.”

Jak se jim fotografie dostala do rukou?”

Neptal jsem se,” odpověděl Hryzánek nejistě. Měl jsem pocit, e le, jenome jsem mu nemohl le dokázat. Svědkové bylí mrtví. Jeho úhybný manévr vak dokazoval, e pozadí záleitosti nebylo zcela čisté. Dneska nepracujete?” zeptal jsem se.

Celý týden mám odpolední.”

Přijďte zítra v osm. Ptejte se po nadporučíku Santarovi.”

Je to nutné? Vdycky si někdo vimne, e jsem byl na kriminálce. Budu vypdat jako

donaeč.”

Jste důleitý svědek,” opravil jsem ho. Do zítřka nikomu ani slovo. Je to i ve vaem zájmu.”

Na zpáteční cestě mi Knap poloil otázku. Koho vlastně hledáme? Vraha Zuzany Gruberové nebo Pouzarovou? Stále zůstává na seznamu pohřeovaných.”

Abychom ji nenali,” řekl jsem s obavami.

76

40

Máte návtěvu,” oznámil Knapovi strámistr postávající u vchodu. Přila za vámi paní Rendlová.” Ale!” Vypadá na infarkt.”

Paní Rendlová vypadá na infarkt pokadé, kdy ji něco rozčílí. Kde je?”

U poručíka Maree. Měl co dělat, aby ji uklidnil.” Santar telefonoval. Kdy domluvil, upřel na mne dlouhý pohled. Skoro vyčítavý. Zaourali jsem do vosího hnízda a vosy se rojí.

Rendlová sekretářka odevzdala doklady, které Rendla usvědčují z různých machinací a

podvodů. Poádal jsem. aby ji přivedli.”

Výborně,” řekl jsem, ačkoli mi smysl Santarova jednání unikal. Kde je pan inenýr?”

Zmizel.” U zase?” Moc je to mrzí. Rendl se objevil v administrativní budově, mluvil se sekretářkou a vytratil se dírou v plotě. Vrátný ho zahlédl, jak vyjídí z parkovitě.”

Mare má v kanceláři paní Rendlovou, upozornil jsem.

Vím. Dělá mu peklo.” Přivedu ji, nabídl se Knap.

Byla to asi padesátiletá ena se světlými, od slunka vyrudlými vlasy, do bronzová opálená, s ráznými pohyby a očima srícíma hněvem. Na obličeji jí naskočily rudé skvrny.

Nenávistně pohlédla na Knapa. Vechno je vae vina! Proč jste si na Rendla zasedl?”

Uklidněte se, vyzval ji Knap hodně stroze a tím přilil do plamenů zloby.

Jak se mám uklidnit, kdy mi mu vtrhne do bytu jako pomatený, popadne pistoli, začne vykřikovat, e to nepřeije, e si něco udělá, e se zastřelí, a vypadne ze dveří dřív, ne se vzchopím k jediné otázce.” Pohlédla na Santara, jako kdyby u něho hledala zastání. Vás by to nenatvalo?”

Podal jsem Rendlové idli, protoe sedící člověk ztrácí hodně z agresivity. Klesla na ni jako podatá. Vá manel vlastní pistoli?” Zdědil ji po tátovi. Ten ji měl jetě za války.”

Má povolení k drení zbraně?”

Nemá,” ozval se Knap rozhodně. Od jisté doby to ověřuju u kadého, kdo se zaplete do vánějího případu.”

To je mi putna,” prohlásila Rendlová vztekle. Rendl se chce zastřelit!” Proč?”

Přili mu na nějaké nesrovnalosti. Co se to dneska s lidmi děje? Rendl přece není hej počkej, má důleité postavení, je politicky činný ..

Nejlepí politickou činnosti je dobrá a poctivá práce,” poznamenal Knap sue.

77

Kam pan inenýr odeel?” poloil jsem otázku, protoe jsem se obával dalí kontraverze.

Jak to mám vědět? Nestůjte jako svati na mostě a začněte jednat! Za co vás platí?”

el pěky?” nedbal jsem naléhání. Nebo měl k dispozici auto?”

Jel jako cvok, od chodníku k chodníku. Málem povalil popelnici. Dívala jsem se za ním.

Jaký má vůz?” Vzal si fiátka.” To je vae auto?” Dceřino.” Kam mohl jet?”

Rendlová zaváhala. Snad se snaila vyhnout zaujetí konkrétního stanoviska. Potom

rezignovaně sklopila hlavu. K nějaké enské. Vechno zavinily ty jeho neastné avantýry.”

Pomozte nám,” naléhal jsem. Joková je v práci. Volala jsem tam.” Kdo je to?”

Rendlová sekretářka,” odpověděla, jako kdyby vyplivovala červivou třeni.

Vdycky mluvíte o manelovi jako o Rendlovi?”

To je zvyk.” Začala si prohlíet červeně nalakované nehty. Zkuste to u Linhartové. Bydlí v podnájmu u mojí tety, ale doma není. Stavila jsem se tam také.”

K Linhartové inenýr rozhodně nejel,” prohlásil Knap přesvědčivě. Jejich vztah pro nás není tajemstvím.”

Rendlová vzhlédla s neskrývaným zátím. To je pěkné! Bezpečnost kryje milostné pletky enatého chlapa!”

Nekryje,” bránil se Knap. Náhodou o nich víme. Vdy víte, e jsme pana inenýra sháněli.

Nejel k synovi?”

Dcera je na dovolené ve Francii a syn sluebně ve výcarsku.” Probodávala nadporučíka očima. Tak u krucipísek něco dělejte! Navezli jste Rendla do pěkné kae. Jestli si něco udělá, budete ho mít na svědomí.”

Pokusil jsem se najít smířlivé řeení. Přemýlejte, kde mohl vá manel hledat úkryt, my ho neprodleně začneme hledat. Nejel do Blanice?”

Tam je sestra s mými vnoučaty.” Pobouřeně pohodila hlavou. Jaký úkryt? Co to melete?

Chce se zastřelit.” Od slov k činu bývá daleko,” řekl jsem. Proč nepouil vlastního vozu?”

Uno je nápadné,” usoudil Knap.

Inenýr Rendl má jistě pas,” řekl jsem.

Přítí týden jsme měli odjet na dovolenou do Řecka a potom lodí po Středozemním moři,”

pronesla mrzutě. Vechno zkazil. Úplně vechno. Tolik jsem se těila. Teď mě nikam

nepustíte.”

Odpovědi se nedočkala. Nenali jsme vhodná slova. Snad jsme je ani nehledali. Její

mylenky se ubíraly podivnými, těko pochopitelnými stezkami.

78

Pasy mám já,” pokračovala. Jsou zamknuté v trezoru. I s valutami. Vechno jsem vyřizovala sama.”

Zazvonil telefon. Pokynul jsem Knapovi, aby zvedl sluchátko. Kdy zavěsil, pohlédl na Rendlovou. Mám pro vás dalí nepříjemnou zprávu. Soudruzi z oddělení hospodářské kriminality dostali na prokuratuře příkaz k zahájení domovní prohlídky ve vaí vile i na chalupě v Blanici.”

Najdou pendrek,” odpověděla klidně. Vila je napsaná na dceru, chalupa v Blanici na syna a chata na Lipně mi patřila jetě za svobodna.” Máte příbuzné?”

Rodiče neijí. Rendlův bratr bydlí v Ostravě, ale nestýkáme se.”

Odvezeme vás domů,” nabídl jsem. Přijela jsem po vlastní ose.”

Čím jezdíte?” Samarou.” Syn ije s vámi?”

Jenom dcera, jetě studuje. Syn si postavil vlastní dům v sousední ulici.”

Jistě má také auto.” Koupil si favorita. Staráte se o maličkosti. Pátrejte po Rendlovi!”

Poslyte,” řekl jsem Knapovi, kdy za sebou zavřela dveře. Uno, samara, favorit, fiat, dva nové domy, nákladné dovolené… Copak to nikomu nebylo nápadné?”

Vdy jsem vám říkal, e u před dvěma roky prověřovali udání!”

Vzpomínám si. Vyhlásíme po Rendlovi pátrání. Polete někoho za Linhartovou, do Blanice, neměli bychom vynechat ani Jezerní zátoku. Poádejte o spolupráci Ostravu. V nouzi se navazují i přetrhaná rodinná pouta. Uvidíme, co nám svěří Rendlova sekretářka.”

41

Čekal jsem výrazný zjev na úrovni Linhartové. Přila vak baculatá třicátnice v riflovém obleku a střevíčkách na vysokých podpatcích, přehnaně nalíčená, s dlouhými černými vlasy.

Renata Joková,” představila se. Kde je inenýr Rendl?” zaútočil Knap.

Ráno se zastavil v podniku, ale hned odeel. Ne ho ti soudruzi stačili… ne s ním mohli mluvit.” S vámi hovořil?” Ano. Potkala jsem ho na nádvoří.” O čem jste si povídali?”

O tom průvihu.” Věděla jste, e inenýr Rendl hospodaří do vlastní kapsy,” řekl jsem.

Nejenom do vlastní,” opravila mě významně, časem mi začala být nápadná jeho horečná aktivita v záleitostech, které mohli vyřídit podřízení. Napadlo mě, e mezi tím a jeho narůstajícím majetkem existuje přímá souvislost. Uvědomila jsem si, e bych mohla sklouznout s ním, a něco praskne.

80

Rendlova nenasytná haminost se mi začala protivit, měla jsem z ní strach. Myslel si, e je nedotknutelný.” Dneska jste odevzdala nějaké doklady.”

Neudělala jsem dobře?” otázala se utěpačně.

Ale ano,” řekl jsem s nedobrým pocitem. Vedl vás pouze smysl pro povinnost?”

Nebuďte naivníl Vichni vědí, e jsme se stýkali i soukromě. Sliboval, e se rozvede.”

Věděla o vaem vztahu paní Rendlová?

Kdysi mi udělala scénu a důkladný monokl,” připustila bez rozpaků. Jenome Rendlové lo hlavně o peníze, které Rendl nosil.”

Kdy jste pochopila, e o rozvodu neuvauje?”

Volaly mu jiné eny. Některé znám osobně, některé jenom jménem. Stále si musel

dokazovat, jaký je sekáč.”

Před chvílí seděla na vaem místě paní Rendlová.”

Zahlédla jsem její samaru.”

Inenýr Rendl prý vyhrooval sebevradou.”

Ten?” Afektovaným pohybem si upravila vlasy. Nebuďte bláhoví, soudruzi! Z toho mráčku pret nebude.”

Má pistoli.”

Rendlové nevěřte ani pozdravení.”

Musíme její oznámení vzít v úvahu,” upozornil jsem. Jistě dokáete aspoň přiblině odhadnout částku, o kterou se Rendl nezákonně obohatil.”

Dopřála si dramatickou pauzu. Při bedlivém součtu přesáhne milión.”

Nepřeháníte?” zapochyboval jsem.

Přesvědčíte se.”

Knap se nespokojeně zavrtěl. Kolik káplo vám?”

Jenom sliby,” odpověděla rozčarovaně, ačkoli musela uplynout dlouhá doba od okamiku, kdy se vzdala naděje, e Rendla uloví. Ne vydá korunu, obrátí ji třikrát v levé dlani a třikrát v pravé.. Manelce dával peníze, aby mu dopřávala volnost. Syn a dcera to s ním uměli.

Nemluví se mi o tom lehce, ale před čtyřmi roky jsem se kvůli Rendlovi rozvedla. Měla jsem hodného manela a pětiletou dcerku. Nezbylo mi nic.”

Náhlý záchvat sebelítosti mě nedojal. Váená paní, pomstila jste se inenýru Rendlovi. U

soudu vám jistě připočtou k dobru, e jste odevzdala zatajené doklady. Nevyhnete se ovem trestnímu postihu. Přinejmením jste mlčením umoňovala dalí machinace. Dlouho jste Rendlovo počínání kryla. Těko přesvědčíte vyetřovatele a soud, e jste se neobohatila ani o korunu.”

Chtěla něco poznamenat, ale zarazil jsem ji. Mlčte, abyste neřekla něco neuváeného.

Podvody nás momentálně zajímají pouze okrajově. My toti vyetřujeme okolnosti smrti

Zuzany Gruberové.”

Nikdy jsem s ní nemluvila.”

S Věrou Pouzarovou jste se setkala?”

Hněvivě stiskla rty. Ta byla první!”

Nerozumím.”

První, kterou měl bokem. Měla tu drzost přijít za Rendlem a do kanceláře.”

81

Bokem vedle manelky nebo vedle vás?”

Na Rendlovou kalu. Ulevilo se mi, kdy Pouzarová zdrhla za kopečky. Jenome přily

dalí.”

Oznámila jste ráno inenýru Rendlovi, e jste odevzdala svůj soukromý archív?”

To potěeníčko jsem si nemohla nechat ujít. Zničil mi ivot.”

Třeba vám bývalý manel odpustí.” Znovu se oenil.”

Jak Rendl reagoval na vae sdělení?”

Řekl mi, e jsem svině, dal mi facku a odpálil.” S kým se stýkal v poslední době?”

S Linhartovou. Často volal do Ondřejovic. Dvacet dva patnáct. ije tam Vilma Stiborová.

Vyschlá studna, tvrdá jako křemen. Nevím, co na ní Rendl viděl. Pracovala pro drustvo externě a pokadé si nechala bohatě zaplatit.”

Tvrdíte, e Rendl zpronevěřil nejméně milión,” řekl jsem. To nemohl zvládnout sám.”

Zpronevěra není přesné označení,” namítla zadumaně a potom se hořce usmála. Pár zaměstnanců drustva čekají bezesné noci. Taky hodně jiných. Ani Stiborová nevyla naprázdno.”

Před několika dny jsme Rendla marně sháněli. Nakonec jsme ho nali v Jezerní zátoce. To se mohl kdykoli nenápadně vytratit?” Vdycky o něm někdo věděl.” Vy ?”

Já věděla jenom to, co jsem sama zjistila. U delí čas se uká, e Rendlovi zvoní hrana.

Dokonce se mluvilo o ministerstvu. To je běné, vak to jistě znáte. Udrel se zuby nehty.

Má vlivné přátele. Zavázal si je různými úsluhami. Báli se proti němu veřejně vystoupit.”

Zaměstnancem drustva byl také Vincenc Krupička.”

Lhostejně přisvědčila. Malá rybka. Neměl ani tuení, co se děje.”

Věděl o Rendlových pokoutních keftech?”

Jak by mohl? Rendl není hlupák. Budete asnout, kdo si jeho prostřednictvím pomohl,”

odsekla nenávistně.

Navtívila jste někdy doktora Halma?” Hrával s Rendlem tenis.”

To není odpověď,” upozornil jsem.

Prosím. Doktora Halma jsem nikdy nenavtívila. Stačí? Ale dám ruku do ohně, e se

náleitě přiivil. Stavěli jsme mu vilu. Byl s Rendlem jedna ruka.”

Na stavbě domu doktora Foltyna také pracovali zaměstnanci drustva?”

Přiblině ve stejném čase.” Byl mezi nimi Krupička?”

Pravděpodobně,” připustila váhavě.

Zřejmě máte dokonalý přehled o činnosti inenýra Rendla,” řekl jsem.

To si pite,” přikývla s netajeným uspokojením.

Odveďte paní Jokovou,” poádal jsem Knapa s mylenkou, kolik pinavého prádla bude vytaeno na světlo. Vdycky je to stejné. Kdy se loď začíná potápět, 82

kadý myslí na vlastní kůi a ze zdánlivě ryzích charakterů se loupají slupky jako z cibule.

Zůstanou slzy a nenávist.

42

Hledal jsem na mapě okresu Ondřejovice. Marně. Máte po ruce automapu?”

Pojedeme do Ondřejovic,” pochopil Santar.

Vy ne,” řekl jsem. Vezmu Maree. Marei, seeňte vůz s vysílačkou. Musíme zůstat ve spojení.”

Provedu,” vyhrkl Mare potěeně a odběhl.

Pohlédl jsem na Knapa. Informujte náčelníka, vyádejte si posilu a organizujte místní pátrání. Poádejte přísluné okresní oddělení, aby někoho poslali do Ondřejovic.

Nezasahovat, čekat. Nezapomeňte na hraniční přechody.”

Zařídím,” odpověděl Knap. Jenom nevím … Neměli bychom se předevím věnovat případu Gruberové? Rendla najdou i bez nás.” Nevidíte souvislost?”

Knap tie hvízdl. Domníváte se, e Gruberová s Krupičkou vydírali Rendla? Nemohl

Gruberovou ukrtit, má dokonalé alibi. I kdyby Linhartová inenýra kryla, jak by se s ním Gruberová telefonicky spojila?”

Nepodezřívám Rendla z vrady, ale určitě hodně ví o zmizení Pouzarové. Rendlovo

vyhroováni sebevradou neberu váně, ale musíme udělat vechno, abychom sebevradě

zabránili. U proto, e by jeho smrt mnoha lidem umonila vyhnout se plné odpovědnosti.

Mrtví se nemůou bránit, dá se na ně svalit ledacos,” řekl jsem. Nemám u sebe pistoli.

Moná ji budu potřebovat.” Nějakou vám seenu,” slíbil Knap.

Vyjeli jsme za deset minut.

lápněte na plyn,” poádal jsem Niki Laudu v uniformě. Máme před sebou osmdesát kilometrů.” Uasle na mne pohlédl a spokojeně se zazubil.

Vysílačka nás zásobila negativními hláeními. Posilovala moje přesvědčení, e Rendl hledal úkryt v Ondřejovicích. Jenom mi nebylo jasné, co překotným útěkem sledoval. Připoutěl jsem, e není v dobrém psychickém stavu. Velcí suveréni hodně zmatkují, kdy události neprobíhají podle jejich představ. Minuli jsme několik silničních kontrol.

Mare seděl mlčky. Co vás trápí?” zeptal jsem se.

Jestli to Rendl myslel se sebevradou váně, zajel někam do lesa.”

Věřím úsudku Jokové.”

Silnice se přehoupla přes lesnatý vrek a řidič tie zahromoval. Na křiovatce blokoval hlavní směr zátaras, za ním se pohybovalo několik nákladních vozů, válec a oranový finiér pokládající asfaltový koberec. Zajeli jsme si dvacet kilometrů. Před Ondřejovicemi stála kodovka s civilním číslem. Opustil ji podsaditý mu ve světlém obleku.

83

To je poručík Čemus,” řekl jsem. Zastavte!” Čekám skoro půl hodiny,” uvítal mě.

Zdrela nás objíďka. Kolik má lidí?”

Čtyři,” odpověděl Čemus. Kdo je to, ten Rendl?”

Mu na ikmé ploe. Ráno vyhrooval sebevradou. Pravděpodobně má pistoli. Ví něco o Vilmě Stiborové?”

Čemus na mne pohlédl zpod přivřených víček. Třiatřicet let. Rozvedená výtvarnice. Asi dost schopná, protoe si neije patně. Nápadná zjevem, způsobem oblékání i vystupováním.

Loni uklouzla po valutách a tuzexových bonech. Dostala pět měsíců s roční podmínkou.

Stavení znám, byl jsem při domovní prohlídce. Stojí na konci vesnice. Dvůr obklopuje

zahrada, vysoká zeď a stodola, která slouí jako gará. Ze stájí si Stiborová upravila ateliér.

Do stodoly proklouzli dva mládenci s vysílačkou. Vude je naprostý klid, ale uvnitř stojí garde Stiborové a cizí fiat estistovka.”

Stiborová má telefon. Odkud můeme volat?” Z hospody.”

Vchod do hostince byl zamknutý, museli jsme zadem. Na travnatém dvoře se opalovala

mladá ena s rusými vlasy. Leela na břie a měla na sobě pouze miniaturní kalhotky.

Pozvedla hlavu. Co chcete?”

Bezpečnost,” houkl Čemus. Oblečte se.”

Tak se na chvilku obrate,” poádala otráveně.

Vy jste vedoucí?” spustil Čemus.

Manel. Otvíráme ve čtyři.” Sejmula tmavé brýle a upřela na poručíka nyvý pohled zelených očí. Měla postavu, s ní se mohla bez váhání přihlásit do soutěe Miss roku. Napadlo mě, jaké okolnosti ji přivedly do vesnické hospody.

Kde máte telefon?” zeptal jsem se.

Pojďte,” vyzvala nás.

Přístroj stál na polici ve výčepu. Vytočil jsem číslo Vilmy Stiborové, vzápětí se ozval dlouhý tón, ale sluchátko nikdo nezvedl.

Dáte si něco?” zapípala rusovláska, pamětlivá akumulace.

Otvíráte a ve čtyři,” poznamenal Čemus chladně.

Usadili jsme se v jeho voze. Poručík se chopil vysílačky. Tady jednička. Ozvi se, dvojko.”

Tady dvojka.” Jak to vypadá?” Naprostý klid.”

Rozumím. Konec.” Čemus si navyklým pohybem mnul ucho. Ten pohyb mi připomněl

případ, při jeho řeení jsme se poznali. Ui mu omrzly, kdy hledal v závějích vraedkyni.

Co podnikneme?”

Dohodli jsme postup. Mare a Čemusovi lidé zajiovali okolí, kdyby se Rendl rozhodl pro útěk. Hlavní roli převzal Čemus, protoe Rendla znal. Zajel a před vrata, v nich byla nízká dvířka. Nebyla zamknutá, těrbinou jsem poručíka sledoval. Doel k domovním dveřím a zkusil kliku. Zřejmě nepovolila, protoe několikrát zaklepal. Potom odstoupil od dveří a zavolal: Paní Stiborová, jste doma?”

84

V podkroví se otevřelo okno. Co tady hulákáte, člověče?” rozčiloval se inenýr Rendl.

Hledám paní Stiborovou.” Není doma. Vrátí se a večer.”

Ale to je nepříjemné,” naříkal Čemus věrohodně. Psala mi e můu přijet. Nebude vám vadit, kdy počkám? Jedu lán světa.” Odjídím,” řekl Rendl.

Vy jste … začal Čemus strejcovsky, ale neuspěl, Rendl se nenechal nachytat. Můu aspoň nechat paní Stiborové vzkaz?” Klidně.”

Čemus mátral po kapsách. Nemáte kus papíru?”

Počkejte,” pronesl Rendl neochotně. Otevřu vám.”

Zmizeli v chodbě. Vzal jsem to poklusem.

Jetě něco na psaní, prosím vás,” adonil Čemus.

Rendl se přehraboval v papírech na stole. Dobrý den, pane inenýre,” řekl jsem.

Stanul jako socha, se zmatkem v očích a pootevřenými ústy. Byl to zcela jiný člověk, ne jakého jsem ho pamatoval z naeho prvního setkání. Obličej měl ztrhaný, vrásky se prohloubily, oviální výraz se vytratil, jako kdyby si uvědomoval, e stojí na okraji propasti a neměl odvahu postavit se situaci čelem. Ne se vzpamatoval, Čemus mu nasadil pouta.

Na to nemáte právo,” zaprotestoval chabě.

Máme,” řekl jsem. A vy to dobře víte. Manelka má o vás starost.”

Chtěl jsem se oběsit,” vyhrkl Rendl zmateně. Vichni se proti mně spikli.

Ve světnici se objevili Čemusovi mládenci a za nimi přiel poručík Mare.

Odveďte pana Rendla do vozu,” poádal jsem ho.

Čekám na paní Stiborovou,” bránil se.

Ví o vaí přítomnosti?”Mám klíč.”

Odevzdejte mi ho.”

Pár sekund mě skoro nechápavě pozoroval. Někam jsem ho poloil. Jak jste mě nali?”

Dostali jsme informaci o vaich stycích s paní Stiborovou.”

Nikdo o ní nevěděl”

Doprovoďte soudruhy, pane inenýre,” ukončil jsem rozhovor, který se mi jevil jako marněni času.

Přízemí tvořily tři místnosti s klasickým rozdělením. Kuchyně, obývací pokoj, lonice.

Z lonice vedly dveře do ateliéru. Z jeho vybavení se dala odhadnout sklářská specializace majitelky domu. Z pokoje vedly do podkroví točité dřevěné schody. Seikmený strop podkroví místnosti podpíraly silné trámy. Na jednom byla připevněná smyčka. Lůko zůstalo zválené, na podlaze stála poloprázdné láhev vodky. Rendlovo sako viselo na idli s vysokým opěradlem. Pistole v něm nebyla. Nael jsem ji pod poltářem, ale nesáhl jsem na ni.

Naaranoval to hezky,” pronesl Čemus. Dojal by i hodně tvrdou náturu. Zřejmě chtěl zapůsobit na Stiborovou.”

85

Nic nového pod sluncem, řekl jsem. Rendl si dobře spočítal, e kadý pokus o sebevradu znamená hospitalizaci v psychiatrické léčebně. Předstírání psychické poruchy je mezi pachateli trestných činů skoro módní záleitostí.

Čemus stál s rukama v kapsách, hleděl na smyčku z prádelní ňůry a sotva znatelně se

usmíval.

Má pravdu,” řekl jsem po chvilce, kterou jsme nechali uplynout v dvoujazyčném mlčení.

Tenhle uzel by se rozvázal při sebemením tlaku. Stiborová zřejmě o Rendlovi neví, ale vyslechnout ji musíme. Někoho tady nech, ne přijede výjezdová skupina. Budu potřebovat fotodokumentaci.”

Zůstanu,” rozhodl Čemus.

43

Před dvaceti roky jsem patřil k dychtivým posluchačům obojího práva. edovlasý profesor, upjatý, právnický přesný a důkladný, si potrpěl na aforismy a průpovídky, jimi osvěoval jinak značně suchopárné přednáky. Kadoročně vtěpoval posluchačům poznatek, e v celé moderní historii získávají advokáti jmění, soudcové vánost, prokurátoři nevraivost a kriminalisté pohřeb na státní útraty, proče mají mít od prvního dne sepsanou závě, i kdyby měli jenom dluhy a prooupané kalhoty. Dluhy jsem nadělat nestačil, jmění také ne, jedinou nemovitostí bylo ojeté auto. Asi bych ho odkázal Santarovi. Řídil pozorně a skýtal záruku bezpečné jízdy. Na jezdce formule jedna si nepotrpím.

Kam to bude, éfe?” zeptal se Santar tónem bodrého taxíkáře, třebae cíl cesty znal.

Do Speřic,” přijal jsem nabízenou hru. Moc se mi tam líbí.”

Vaí slečně také,” poznamenal indiferentně, jako kdyby chtěl nakousnout kyselé jablíčko.

Kyselé pro mne. Říkala?” Něco jsem zaslechl.”

Díval jsem se na zlátnoucí obilí, které vítr nakláněl proti směru jízdy, po karpách červených smoličkou, sledoval jsem lány, jejich okraje byly zapleveleny vlčím mákem, ale mylenkami jsem byl jinde, u případu, který jsme měli v dohledné době uzavřít.

Bednáře jsme zastihli v pilné práci. Skutečně člověk k nezaplacení. Natíral drátěný plot sytě zelenou barvou a dával si záleet. Snad ani kapička nesklouzla do trávy.

Uvítal nás poněkud rozpačitě. Máte smůlu. Pan doktor neříkal, e dneska přijede.”

Pustíte nás dovnitř?” poádal jsem.

Vidíte,” pronesl na omluvu. Nechal bych vás stát za plotem Jako nějaké pobudy.”

Představil jsem Bednářovi nadporučíka Santara, který prokázal ohromující schopnost bavit se s kadým a o čemkoli. Povídali si o kytičkách, o holubech, o houbách, 86

shodli se, e není nad ruční práci při natírání drátěného plotu, protoe ádný váleček nemůe nahradit tětku pro velkou spotřebu a malý konečný efekt. Trpělivě jsem naslouchal.

Srdečně jsem se bavil při debatě o chovu slepic. Santar obratně vybruslil z tenkého ledu k břidlici na střee, protoe o slepicích věděl, e snáejí vejce. Nepřekvapilo by mě, kdyby se zajímal, zda kohouti snáet nemohou nebo nechtějí. Nezeptal se, protoe se ptal málokdy.

Povídali si, Bednář, byl stále neklidnějí, a já vyhlíel objednanou posilu. Konečně zastavily před vraty dva mikrobusy. Vyhrnulo se z nich několik muů, jejich vybavení vzbudilo Bednářovu pozornost. Geometřl,” hádal. Co tady chtějí?”

To nejsou geometři,” opravil jsem ho. Přijeli přísluníci speciální skupiny, kterou jsem si vyádal z Prahy. Obávám se, e vám tady udělají trochu nepořádek.”

To se mi nelíbí,” pronesl Bednář upjatě. Uvědomili jste pana doktora?” Zatím ne.”

Měl by vědět, e mu chcete obrátit barák vzhůru nohama.”

Napřed část zahrady,” řekl jsem. U jsem měl na jazyku zmínku o podivných výměnách bytů a svérázné manipulaci s penězi zúčastněných, ale nechal jsem si informace pro sebe.

Ta záleitost moná naznačovala profil a podíl jednotlivých aktérů, ale s hlavním směrem vyetřování měla málo společného. Jistě víte, do čeho se poutíte,” poznamenal Bednář.

Jednáme s vědomím prokuratury. Budete svědkem, pane Bednáři. Prokate mi tu

laskavost.”

Aby mě nakonec nevystěhovali,” strachoval se. Těilo mě pomylení, e najdeme s manelkou ve Spořících na stará kolena klid.”

Trochu jsem trnul, zda nespoutím záoceánský parník na mělkou kalu. Kdyby dosedl na

dno, pasiva by připsali na můj účet. Prokurátora jsem přesvědčoval téměř hodinu.

Dal jsem náčelníkovi skupiny konkrétní pokyny a vydal jsem se na zpáteční cestu do města.

44

Současná sídlitní architektura přináí řadu problémů a číslování domů nepatří mezi

nejoehavějí, určitě nepostrádá logické zdůvodnění, nesporně vak komplikuje orientaci.

Plán sídlitě jsme nali, ale zub času z něho udělal zbytečnou pomůcku.

Zeptáme se,” navrhoval Santar nejjednoduí způsob.

Na sídliti ije přiblině pět tisíc obyvatel. To znamená dva tři tisíce rodin. Jaké procento pravděpodobnosti, e narazíme na člověka, který nám poradí?”

Půjdeme dům od domu jako potulní zpěváčci a omrkneme zvonky,” vymyslel dalí řeení.

Hned u prvního vchodu jsme si ověřili jeho nepouitelnost.

87

Zvonkový panel byl v havarijním stavu. Polovina jmenovek chyběla.

Blízko stál telefonní automat. Nadporučík Knap mi poskytl spolehlivé vodítko. Druhý dům za teplárnou.

,,Nezavěujte, vyzval mě spěně. Spojil jsem se s hospodáři, kteří sedí u Rendla. Dal jsem jim zprávu o Speřicích, ale nesedí. Loni v dubnu pracoval Krupička na Rendlové chalupě v Blanici.” Pan Bednář přece neměl důvod ke li.”

Je to jasné jako polední slunce. Krupička makal u Halma, ale účtování se napsalo na

Rendla. V reijní ceně.”

Zajímavé,” řekl jsem. Jenom nám do obrazu nezapadá Zuzana Gruberová. Krupička tím sice měl Rendla i Halma v hrsti, jenome na podvůdku se podílel.”

Asi jedeme po slepé koleji,” odpověděl Knap. Uznal jsem to.

Rozklepaný výtah nás dopravil do pátého poschodí v čase, který by zkuenému horolezci stačil ke zdolání Matterhornu, a s hlomozem připomínajícím malé zemětřesení. Pochopil jsem, e v přízemí vyvěsili zákaz pouívání výtahu v nočních hodinách. Nevím ovem, kdy je výtah potřebnějí. Lída Vrátníková otevřela téměř okamitě. Patrně někoho očekávala, protoe netrpělivý skoro dychtivý výraz vystřídalo zklamání a vzápětí nepřátelství.

Jdete kvůli tátovi,” hlesla odměřeně. Nebyla to otázka, pouze neradostné konstatování.

Pustíte nás dovnitř? Nepřicházíme ohledně vaeho otce.” řekl jsem, abych pohnul s největí bariérou v jejím mylení. Zavedla nás do prostorného pokoje plného květin. Kolem irokého okna se vinul rozrostlý fíkus. Ubíral místnosti hodně světla. Byl to do značné míry charakteristický pokoj, okázalý přepych soupeřil s nevkusem. Krásný fíkus,” poznamenal Santar. Přili jste si omrknout byt? Sousedka říkala, e nás vystěhují, kdy tátu zavřeli.

Máma se la poradit s advokátem.” Vy jste přece o ničem nevěděla.” Nevěděla,” odsekla popuzeně. Vím to já, moná uvěříte vy. Ale kdo to vysvětlí lidem? Tátovi věřím. Je nevinný.

Jistě se vechno vysvětlí.” Určitě se vechno vysvětlí,” podotkl Santar neurčitě. ádná planá utěující řeč nemohla zdolat její negativní postoj. Nedivil jsem se. Cizí potíe obvykle řeíme snadněji ne vlastní, proto jsem se ani nepokusil vyvést ji z omylu. Vincenc Krupička byl vá kamarád.” Proto jste přili?” uklíbla se. Rozsekal můj auák.” Dostala jste dvacet tisíc.”

Otázka zní, zda dostanu dalích deset, které mi zůstal dluen,” povzdychla. Teď budeme potřebovat prachy jako sůl.” Máte písemnou dohodu?” Vechno jsme dojednali ústně.”

Jistě existuje svědek,” řekl jsem.

88

Dají na jeho slova?” Proč ne. Krupička se stýkal se Zuzanou Gruberovou.”

Pohlédla na mne téměř zavile. Snad nechcete spojovat Zuzaninu smrt s tátovým malérem?”

Sotva by se nám to povedlo.”

Chcete slyet o Zuzaně,” pochopila. O mrtvých se má mluvit jen dobře.”

Nás zajímá i rub obrazu.”

Zuzana byla egoistka. Myslela jenom na vlastni prospěch. Měla velké plány, ale málokdy jí vycházely.” Přátelila jste se také s Věrou Pouzarovou.” Věrka byla hodná holka.”

Byla?” Sejde z očí, sejde z mysli.” Kdy jste ji viděla naposled?”

To u je dávno. Setkaly jsme se na návtěvě u jednoho … společného známého. Věrka ten den odjíděla. Proč vás zajímá? Emigrovala před pěti roky. Teď se moná ukáe, kdy byla ta amnestie.”

Podal jsem Lídě Vrátníkové fotografii, která mi připomínala havý uhlík. Jestli z ní vzejde plamen, to se právě ověřovalo ve Speřicích. Kde jste vytrachali tuhle fotku?” divila se.

U Krupičky. Kdo stiskl spou?” Jeden chlápek.”

Doktor Halm,” konkretizoval jsem, abychom zbytečně nemámili čas.

Jo. Tvrdil, e zkazil film při vyvolávání.”

Slečno Vrátníková,” řekl jsem naléhavě. Vzpomeňte si, jak to tehdy bylo. Velmi nám pomůete kadou maličkostí.” Pomůu tím tátovi?”

Ne.” Rád bych potvrdil opak. Potíe vaeho otce nemají souvislost se záleitostí Věry Pouzarové.” U se mě vyptávali,” odpověděla mrzutě. Tehdy.”

Křivé svědectví bychom snad mohli pominout,” řekl jsem. S kým jste přijela do Speřic?”

Se Zuzanou. Vezl nás doktor Foltyn. Doktor Halm musel přijet těsně před námi, vystupoval z auta. Na zahradě stáli inenýr Rendl a Věrka.” Zapíchla prst do fotografie. Větroň pilotoval Krupička. Od toho dne ho nepustili na letitě. Měl u nějaký průvih a větroň museli odepsat.”

Pokračujte,” vyzval jsem ji. Zajímá nás Pouzarová, Krupičkova nehoda je vedlejí.”

Dolo k nepříjemné situaci. Přijela paní Rendlová. Věrka pohotově předstírala, e patří k Halmoví, ale Rendlová měla spolehlivou hláku. Pustila se do nás jako rozkacená trhovkyně.

Jetě těstí, e přijela sanitka.” Sanitka?” zpozorněl Santar.

Pro Krupičku. Utrpěl pár rámů na rukou a v obličeji, taky výron v kotníku. Foltyn ho oetřil, ale trval na rentgenu. Vincek přistál opravdu krkolomně. Při ví smůle měl kliku.”

Zdreli jste se ve Speřicích dlouho?”

89

Foltyn zachraňoval, co se zachránit dalo. Vymluvil se, e pojede vyetřit Krupičku. Naloili jsme Vincka do sanitky a jeli v závěsu. Rendlovi nás cestou předjeli.”

Ve Speřicích tedy zůstala jenom Pouzarová,” ujioval jsem se.

Halm slíbil, e ji odveze k večernímu rychlíku.”

Kdy do Speřic přijela?”

Zdálo se mi, e tam s Rendlem proila předchozí noc. Rendlová vykřikovala něco o

povedeném internátním kolení,” rozpomínala se Lida Vrátníková. Společenská výchova jí do krve nepronikla. Stáli jsme uprostřed pokoje jako na rohu ulice. Rozdíl spočíval pouze v tom, e do nás nevráeli chodci.

Krupička havaroval pětadvacátého července. Podle výpovědi vech přítomných jste viděli Pouzarovou posledně dvaadvacátého.”

Nechtěli jsme mít nepříjemnosti. Taky by prasklo, e Věrka byla ve Speřicích s Rendlem.”

Domluvili jste se?

Pánové se dohodli, aby na jejich čisté títy nepadl stín. Doktor Foltyn za mnou přiel někdy v srpnu při noční slubě.” Nevěděla co s rukama a rozpačitě muchlala okraj ubrusu.

Vida,” poznamenal Santar. Těm pánům hodně projde.”

Těm projde vechno,” povzdychla. Mohla bych o nich povídat celé hodiny.”

O drby nestojíme,” řekl jsem. Domníváte se, e ostatní změní výpověď?”

Kdepak! Budou si hrát do ruky. Zuzana a Krupička jsou mrtví…

Tak jednoduché to nebude. Tahle fotografie je usvědčuje.”

Zamyleně na mne pohlédla. Můu se na něco zeptat?”

Neslibuju, e odpovím,” pojistil jsem se. Kdy tátu pustí?”

Musíte být rozumná,” řekl jsem. Vá otec se v dohledné době nevrátí.”

Stále mě někdo přesvědčuje, e musím být rozumná,” pronesla trpce. Zatím jsem na to pokadé doplatila.” Nevyetřujeme případ vaeho otce.”

A kdybyste ho vyetřovali?” otázala se útočně. Změnilo by se něco?”

Ne.” Uvaoval jsem, zda ji mohu nechat doma, a usoudil jsem, e by mohla způsobit poplach. Vae sdělení jsou pro nás nesmírně cenná. Vzhledem ke sloitosti postavení vaí rodiny vyřeíme věc následovně. Sejdeme se soudruhem nadporučíkem dolů. Ná vůz stoji za teplárnou. Za pět minut přijdete za námi.” Musím čekat na mámu.”

Potřebujeme písemnou výpověď.” Potom…”

Odvezeme vás zase zpátky.” Váhavě svolila.

Máte telefon?” zeptal se Santar. Nemáme.”

Objevila se o něco později, ale přila. Poádal jsem Santara, aby jel kolem hotelu.

90

Máte nahoře návtěvu,” oznámil mi recepční s obvyklým poouchlým úsměvem.

V křesle seděla Edita a bavila se s pokojskou, která hbitě vyklouzla. Kdy nejde hora k Mohamedovi, musí Mohamed k hoře. Nebo je to obráceně?”

Vytáhl jsem ze skříně taku, odemkl zámek a nahmátl pouzdro s pistolí, protoe vypůjčenou zbraň jsem Knapovi vrátil hned po návratu z Ondřejovic.

Pozorovala mě s rozířenýma očima. Chystá se na manévry? Vidím, e jsem nezvolila

vhodnou chvíli.” Rád bych se manévrům vyhnul.” Přila jsem se rozloučit. Ráno odjídím.

Dostala jsem telegram od sestry,” vysvětlovala překotně. Vzala jsem si dovolenou.” Mám dole auto. Chce někam odvézt?”Potřebuju koupit dárky pro synovce.” Rozhodně ti jetě dneska zavolám,” slíbil jsem.Ozvi se,” pronesla Edita s náhlým teplým světlem v očích, lehce mě políbila na tvář a neslyně za sebou zavřela dveře.

I takovým způsobem končí velké lásky.

45

Proměny inenýra Rendla nebraly konce. Z Ondřejovic jsme odváeli zhrouceného člověka, který nevzbuzoval důvěru a připomínal nepřesvědčivého simulanta. Vstoupil arogantní, rozhněvaný mu, obě, člověk, jeho nezlomí ádné příkoří. Usedl, přehodil nohu přes nohu, zaloil ruce na prsou a vyčkávavě na mne pohlédl. Vydrel skoro tři minuty.

Budu si stěovat,” vyhrkl potom. Na co?”

Na vás. Na bezohledné zacházení. Neumonili jste mi setkání s manelkou. ádám

právního zástupce.” Máte na mysli určitou osobu?” Chci schopného advokáta.”

Proč? Aby mě hájil.” Zatím proti vám nebylo vzneseno ádné obvinění,” řekl jsem.

Tak mě puste domů.” Znepokojuje nás vá pokus o sebevradu.”

Potřebuju lékaře.” Jste nemocný?”

Psychiatra,” vyhrkl. Nejsem oholený. Musím se oholit a vykoupat.

To zařídíme,” řekl jsem. Pane inenýre, drel jste bez oprávnění střelnou zbraň.”

Nepouil jsem ji,” argumentoval hněvivě.

Vyslechnu vás ve zcela odliné záleitosti,” řekl jsem po krátké odmlce.

92

Jedná se o pět let starou událost. Byl jste důvěrným přítelem Věry Pouzarové.”

Utekla za hranice.” Svěřila se vám s úmyslem opustit republiku?”

Nedala si to rozmluvit.” Kdy jste ji viděl naposled?” Dvaadvacátého července.”

Jak je moně, e si datum pamatujete tak přesně?” podivoval jsem se. Pět roků je dlouhá doba.” No, pamatuju,” odpověděl zmateně. Křivé svědectví je trestné.”

Nevím, o čem mluvíte.”

Pětadvacátého července havaroval nedaleko zahrady doktora Halma větroň pilotovaný

Vincencem Krupičkou. Mám fotografii, která dokazuje přítomnost Věry Pouzarové ve

Speřicích. Prosím, podívejte se.” Asi jsme se zmýlili,” připustil pohotově.

Nebo smluvili.” To musíte dokázat.”

Podal jsem mu fotografii. Rendlová tvář byla po celou dobu rozhovoru tváří hazardního hráče, který bláhově věří, e se mu podaří vytáhnout z rukávu páté eso. Jenome ádné neexistovalo. Pochopil, e nemá anci.

Přisunul jsem k němu jiný snímek, polaroidový, pořízený ve Speřicích teprve před několika hodinami.

Strané,” vydechl sklesle a zmateně zatápal rukama, jako by hledal oporu. Proč mi ukazujete nějakou… mrtvolu?”

Díváte se na Věru Pouzarovou, jak vypadá dnes.” Kde jste ji objevili?”

Ve Speřicích. Pod břízkami a borovičkami, které doktor Halm vysázel v rohu zahrady.”

Já … já ji nezabil,” vykřikl zoufale.

Tentokrát vám věřím,” řekl jsem, abych mu nepřidělával starosti. U tak jich měl spoustu.

Zůstala řada otázek, které bylo třeba objasnit, to vak nespěchalo.

46

Nad městem se klenul nádherný letní večer.

Vůně odkvětajících lip soupeřila s výpary chladnoucího asfaltu, pachem benzínu a výraznou vůní unikající z nedaleké praírny kávy.

Vzduch byl stále těký a dusný jako před bouřkou.

Pistole nepříjemně tlačila i pod rozepnutým sakem. Při kadém pohybu připomínala účel cesty. Vybavila se mi slova mého někdejího nadřízeného, kterého jsem poznal jako rozváného a statečného člověka. Vyprávěl, e kdykoli jde pro delikventa, který nosí jetě jiný kovový předmět ne klíče a zapalovač, nemůe se rozpomenout, zda zaplatil podnájem.

93

Chápal jsem ho. Kulce stačí cil velikosti čtverečního centimetru a kadý z nás je o poznání rozloitějí. Nevěděli jsme, zda jedeme pro ozbrojeného mue. Podle Knapa by neměl mít zbraň, ale disponoval s ní i inenýr Rendl. Vdycky je lepí počítat s horí moností.

Zaparkovali jsme na kraji silnice.

V otevřených oknech zářila světla, odněkud doléhal vzruený hlas televizního komentátora, který divákům přiblioval průběh atletických závodů. Z jiného okna tryskala hlučná, nemelodická hudba doprovázená nesrozumitelnými výkřiky zpěváka.

Tady,” poznamenal nadporučík Knap zbytečně.

Vrata do zahrady zůstala dokořán. Dům byl temný, ale na trávník dopadal jasný pruh z

garáe. Pod nohama nám chrastil jemný písek.

Doktor Halm vyměňoval levou přední pneumatiky Viděli jsme jeho záda v béové koili. Sako viselo na hřebíku vedle ponku.

Obrátil k nám obličej osvětlený ikmým světlem. Vypadal jako nepovedená maska na

divadelním představení. Oční důlky tvořily jemné prohlubeninky.

Vítám vás,” pronesl sue. Hned se vám budu věnovat. Píchnul jsem a ráno musíme zařídit spoustu věcí. Slyel jsem, e ve vaich sítích uvíznul inenýr Rendl. Souvisí to se smrtí Gruberové?” Pomalu, pečlivě dotahoval rouby.

Víte, e nesouvisí. Konečně, o různých podvůdcích pana inenýra máte přehled. Zuzanu Gruberovou jste ukrtil vy. Vydírala vás. Dostala se k zajímavé fotografii. Její hodnotu odhadl správně a Krupička. Před pěti roky zemřela ve Speřicích Věra Pouzarová, Její pozůstatky jsme nechali převézt do ústavu soudního lékařství. Při předběném ohledání zjistil patolog proraenou lebku.”

Halmovi snad konečně dolo, e nestřílím slepými náboji. Na jeho tváři se usadil

soustředěný, zamylený výraz. Opila se a uklouzla na schodech. Byla na místě mrtvá.”

K okolnostem smrti Věry Pouzarové se dostaneme později,” řekl jsem. O kolik vás Gruberová připravila?” Mýlíte se. Vydíral mě Krupička.”

Potom zůstává záhadou, proč jste zavradil Zuzanu Gruberovou.”

Krupička měl strach. Při jednom setkání mě upozornil, e zasvětil dalí osobu. Potřeboval jsem zjistit, jestli mluví pravdu. Trpělivě jsem sondoval. Gruberová se nedávno podřekla.”

Půjdeme, pane doktore,” řekl jsem.

Zajisté. Jetě okamik, prosím,” pronesl s pregnantní výslovností a natáhl ruku k saku.

Světlo nad ponkem zhaslo. Rozsvite, doktore,” vykřikl Knap ostře.

S pistolí v ruce jsem se přikrčil za autem. V duchu jsem se okřikl. Přece nebudu střílet na neozbrojeného mue, i kdy má na svědomí lidský ivot. Pravděpodobně dva. Úplnou pravdu o smrti Věry Pouzarové se moná nikdy nedovíme. Uplynulo několik sekund.

Čekal jsem nějaký pohyb, zmatený pokus o útěk, ale bylo takové ticho, e jsem slyel tikot vlastních hodinek.

94

Náhle se světlo znovu rozzářilo.

Doktor Halm hleděl někam mimo nás, přes nae hlavy, daleko, nesmírně daleko. Jednu ruku stále drel na vypínači, ve druhé svíral pistoli. Neikovně přitisknutou na hruď.

Člověče, doktore! Tohle nemá smysl,” ozval se Knap v domnění, e jde o pouhou

demonstraci.

Něco mi napovídalo, e doktor Halm jedná uváeně. Nemohl vyloučit monost, e podobná situace nastane. Při jeho povaze, postavení a značné vánosti, které se ve městě těil, muselo pro něho být nepředstavitelné, e by stanul před soudem nikoli jako obhájce, ale jako obalovaný.

Potřeboval jsem, aby Knap na sebe upoutal pozornost, aby něco řekl. Cokoli. Nakonec

vyslovil dvě slova, patrně ta nejméně vhodná pro tu chvíli. Odhoďte zbraň!”

Doktor Halm věnoval poručíkovi kratičký přezíravý pohled a otočil vypínačem.

Skočil jsem. Ne po zbrani. Podrazil jsem mu nohy. Zaslechl jsem výstřel, pád těla, o něco jsem se udeřil do hlavy,

O několik minut později jsem hleděl za odjídějící sanitkou. Projektil způsobil doktoru Halmoví pouze lehké povrchové zranění. Zanedbatelný rám. Kdy ho ukládali na nosítka, byl trochu v oku, ale věnoval mi pohled plný kruté nenávisti.

Trochu se mi motala hlava, bolel mě naraený loket.

To nám scházelo,” vydechl Knap s úlevou. U jsem se bál, e se nikdy nedovíme, jak to bylo s Gruberovou a Pouzarovou.

Je bezpodmínečně nutné znát vechny podrobnosti?” řekl jsem malátně a vyel do zahrady.

lutavý měsíc nabíral podobu vreného disku.

Konec