Komando statečných - Frantiek Kavan

Příběh, jeho stránky otvíráte, je věnován pěti československým letcům, kteří zvedli zbraň proti nacistickému nepříteli mezi prvními. Odeli v létě roku 1TI39 do Polska a chtěli bojovat proti německým okupantům; ale to se zde potěstilo jen několika mdlo jednotlivcům

V té době  po poráce polské armády  začalo narůstat mezi SSSR a Německem napětí, které pak stále sílilo. Předzvěstí nadcházejícímu válečnému střetnutí se stalo na obou stranách intenzívní budování zpravodajských sítí. Sovětská tajná sluba postupně kolila a vysílala na území obsazeného Československa větí počet Cechů a Slováků. První takovou skupinou bylo právě pět naich pilotů.

Vracejí se začátkem roku 1940 do vlasti a ve slubách sovětské rozvědky bojují účinně proti hitlerovcům na poli tajné války. V době, kdy jejich kamarádiletci startují proti nepříteli ve Francii a později v Anglii, mají ji rozsáhlou sí spolupracovníků v řadách českých vlastenců a dodávají do centrály u Moskvy cenné informace.

Na domácí frontě vytváře|í rezidentům sovětské tajné sluby v takzvaném protektorátě. Budují svoje zpravodajské agentury nezávisle na sobě v Praze, Brně, Plzni, Ostravě, Pardubicích a v jiných městech. Pět československých letců zahájilo svůj boj bez meče a bez títu v době, kdy se válka mezi SSSR a hitlerovským Německem dala pouze tuit; v době tvrdé a neúprosné nadvlády nacistů nad osudy, ivoty a smrtí českého lidu.

Kdo je těchto pět statečných?

RADOSLAV SELUCKÝ, narozen 23. března 1904 v Kyjově, enatý, původním povoláním sklář, později dopravní pilot; četař-polní pilot (ntoční stíhač); působil pod krycím jménem Lis.

JAROSLAV LONEK, narozen 22. prosince 1904 v Chrudimi, enatý, povoláním letecký konstruktér/ desátník-polní pilot (vícemotorových bombardérů); krycí jméno Ler.

JAN VYCPALEK, narozen 29. listopadu 1905 v Táboře, svobodný, povoláním elektromechanik; četař-polní pilot (stíhač); krycí jméno Tereza.

VLADISLAV BOBÁK, narozen 4. prosince 1912 v Horní Lhotě, svobodný, povoláním číník; sportovní pilot (amatér); krycí jméno Bredov.

MILOSLAV HGLA, narozen 14. února 1915 v Hlubočci u Opavy, svobodný, povoláním palubní radiotelegrafista; svobodník-polní pilot (lehkého bombardovacího letadla); krycí jméno Cáp.

Příběh, který budete číst, je autentickým dokladem podílu sovětské zpravodajské sluby na poráce nacistického Německa jetě dříve, ne vypukla válka mezi SSSR a hitlerovskou třetí říí.

Jaké byly prameny? V roce 1960 předaly orgány Německé demokratické republiky československým úřadům část archívního fondu Říského ministerstva spravedlnosti v Berlíně, v originálech obsahující soudní spisy čs. státních občanů, kteří byli odsouzeni nacistickým Volksgerichtshofem Berlin k různým trestům pro antinacistickou činnost. V materiálech jsou rovně dokumenty o uvedených pěti čs. letcích.

K rekonstrukci celého případu jsem přistupoval se snahou o největí autentičnost. Hlavním pramenem byly protokoly výslechů, zprávy, záznamy a dalí dokumenty jak soudní, tak gestapa. A samozřejmě pomohly vzpomínky účastníků, kteří přeili nacistickou perzekuci a jim patří dík za pomoc. F. K.

Z armády do rozvědky

Výcvik pro tajnou válku Jaké jsou vae hlavní úkoly: Podávat zprávy o místech s německou vojenskou posádkou, o vojenských letitích, kasárnách. Sledovat sílu a počet jednotlivých vojenských součástí, zvlátě motorizovaných. Zjiovat rozmístění a sílu protiletadlové obrany. Vímat si početního stavu vojsk, výzbroje a výstroje. Zaměřit se dále na pohyb vojenských transportů jak na eleznici, tak po silnicích. Zajímá nás samozřejmě rozmístění zbrojních a muničních skladi … To jsou tedy otázky vojenské. A v pořadí důleitosti hned následuje zbrojní průmysl. Předevím nám jde o informace z výroby  o kvalitě materiálu, jeho zkoukách, a u to jsou pancéřové desky či ocel nebo lomené hřídele. Zvlátě důleitý je letecký průmysl. Potřebujeme znát výrobní kapacity a plány  mám na mysli i tanky a jiné zbraně …

Přes bílou hranici

První depee

Informace od Bredova Pan Jan Volek?

Tykadla v leteckém průmyslu

Volá stanice HCL Firma Popeiak v Praze začíná pracovat na zakázce 300 000 padáčků o nosnosti 2 kg pro německou luftwaffe  zřejmě pro osvětlovací rakety. Pobočka ve Stranicích dělá dva metry dlouhé zařízení pro zavěování bomb u letadel. Ve strakonické zbrojovce se vyrábějí kulomety pro kurýrní a kolní letadla Klemm, která se stavějí v Otrokovicích. A zde má písemnou zprávu o letadlech proti tankům nebo obrněným vozům a druhou o bombách s váhou 1000 kg. Vechno je od Karla, řekl Joachim Katzer.

Heslo Tábor

Radiostanice číslo tři

Agentura v Plzni

Diana se vrací 1-Telegrafía Pardubice vyrábí krátkovlnné vysílací stanice ve velkých sériích pro letadla a lodi. Výrobní program stanic na dva roky.

Vysílá Ostrava

Mu s jizvou

Gestapo se představuje

Odpověď na peklo

Jménem spravedlnosti

Z armády do rozvědky

Listopad 1939  Po nádvoří bývalého klátera v Jarmolinci na západní Ukrajině se procházely skupinky vojáků z československé jednotky podplukovníka Svobody. Mui, kteří prodělali po zhroucení polské armády ústup z tábora Malé Bronowice do Tarnopolu a ocitli se potom v internaci sovětských vojsk  nejprve v Kamenci Podolském a potom zde.

Četaře Seluckého zastavil desátník Lonek.

Radku, má přijít ke komisaři!,,

Oč jde?

Ale… Ta záleitost, o které s námi hovořil u v Kamenci Podolském … Potřebuje si snad jetě něco ověřit. Volá si nás tam ostatně víc, odpověděl Lonek jen v náznaku.

Dobrá, běím tam hned!

Komisař byl nevysoké postavy a nad oválným obličejem měl krátce ostříhané tmavě katanové vlasy. Hovořil velmi dobrou četinou.

Posaďte se, četaři. Potřebuji si s vámi promluvit. Jak u víte, vá přítel Lonek mi jmenoval nedávno několik vojáků, kteří jsou naprosto spolehliví a mohou plnit zvlátní úkoly. Zdá se, e se čas blíí…

Jsem kdykoliv připraven, pane komisaři!

Říkejte ml soudruhu nebo občane, nebo můete vynechat i to … jak chcete. Mám jetě několik dotazů. Tak předevím: jak to bylo s vaím odchodem z Československa? Převáděl jste prý nějakou dobu vojáky na polské území? A důvod vaeho odchodu?

Věděl )sem od svých kamarádů  rovně pilotů  e se v Polsku zřizuje československá vojenská jednotka. V létě letoního roku u bylo jasné, e vypukne válka s Německem. Ná letecký akrobat Novák mě upozornil, abych se obrátil na Svaz letců v Praze, kte rý zprostředkovává ilegální přechody letců za hranice Tajemník Svazu zaměstnanců v letectví Josef Malý mě odkázal na Bedřicha Kuču, správce hotelu Daněk v Beskydech. Ve spolupráci s ním a Josefem Machem-slovenské národnosti jsem pomáhal převést asi edesát naich státních přísluníků. Na mou činnost přilo gestapo a také proto jsem odeel ,jetě včas, a to s piloty Frantikem Malým, Ladislavem Malov-čem a Václavem Koralou. V Polsku jsem sice prodělal určitý výcvik, ale bohuel nebyl jsem nasazen proti nepříteli!.

Vy u jste vak proti hitlerovcům bojoval, e ano? zvedl komisař obočí.

Nevím, co máte na mysli, komisaři! podíval se mu Selucký do očí.

Jako dopravní letec jste dělal pozorování pro vaeho zpravodajského důstojníka Pavlíčka na trati Praha-Brusel? Sice jste to nenapsal v dotazníku, který jste vyplňoval v Kamenci Podolském, ale chápu vae důvody …

Vy o tom víte, občane komisaři? podivil se Selucký.

Vím třeba i to, e jste byl v roce 1928 na vojenském cvičení v Jugoslávii a létal jste tam s československým hydroplánem typu Aero 29. A podívejte, četaři  tady jsem vám opravil datum narození vaeho bratra Bohumila, rovně pilota… zmýlil jste se, samozřejmě!

Selucký ,trochu překvapený potvrdil správnost korektury.

Nechci na vás naléhat, ale můete mi sdělit něco bliího o vaí zpravodajské činnosti?

Jistě. Při květnové mobilizaci československé armády v roce 1938 jsem létal jako pilot Československých aerolinií na trati Praha  Brusel, která vedla přes německé území. V té době mě poádal tábní kapitán Josef Pavlíček, abych pozoroval pohyb německých vojenských jednotek, zjioval vojenské tábory a přesuny v pohraničních oblastech. Hláení jsem podal celou řadu!

Komisař přikývl a nabídl Seluckému dlouhou papirosu.

Létal jste do mnoha zemí jako dopravní pilot. Tady ve vaem ivotopise uvádíte, e jste startoval rovně do sovětského Ruska. Jaký byl účel vaeho letu?

V září 1938 v den, kdy byla vyhláena mobilizace naí vládou,přijel pro mne asi po třiadvacáté hodině do mého bytu v Libni na Balabence pilot Rajtr a odvezl mě na letitě v Ruzyni. Dost dlouho jsme jetě čekali, ne nás informoval tehdejí vrchní ředitel aerolinií inenýr Stočes, e poletíme do Ruska. Předal nám pak válec z tvrdého papíru a velkou, silnou obálku. Obojí zalepené, opatřené razítky a pečetěmi. Tyto písemnosti jsme měli odevzdat v Kyjevě. Po přistání jsme doklady předali civilním osobám, které na nás čekaly. Přenocovali jsme v hotelu ve městě.

Selucký se na chvíli zamyslel, ne pokračoval: Druhý den jsme se vraceli zpět a vezli jsme tři civilisty a jednoho důstojníka, kteří s sebou měli bednu. Voják  v hodnosti vaeho plukovníka  jednal s civilisty jako s představenými, měli jsme tedy za to, e jde rovně o důstojníky, ale vyích arí. V Praze na nae cestující čekali českosloventí důstojníci s automobilem … Hned přítí den jsme letěli znovu do Kyjeva a přivezli jsme opět několik muů… Kdy potom dolo k dohodě, týkající se odstoupení naeho takzvaného sudetského území, dostal jsem příkaz dopravit tři první pasaéry zpět. Na tra do Kyjeva bylo tehdy nasazeno jetě několik dalích letadel pro přepravu osob. Nejstarí z naich cestujících mě po letu ujioval, e ve, co se stalo, neznamená jetě konec a e ná stát bude opět existovat včetně odstoupených oblastí v pohraničí..

Komisař zavřel desky, v kterých měl spisy  jak Seluckým vyplněný dotazník, tak i psané jiným rukopisem. Na čistý list papíru si udělal krátkou poznámku.

Selucký si zatím prohlíel malou, čistě vybílenou a pečlivě uklizenou místnost s malým oknem: prostě zařízená s obyčejnými idlemi a jedinou skříní, v které bylo vidět pootevřenými dveřmi balíčky dokumentů.

Četaři… z polských přístavů odplulo jetě před vypuknutím války est lodních transportů do Francie  poslední 21. srpna 1939. Lodi Warszawa, Batory, Sobiesky, Chrobry a Castelholm odvezly 1212 osob, z toho 477 letců. Proč jste neměl zájem odjet? Občane komisaři, odeel jsem z vlasti, abych bojoval proti nepříteli. Domníval jsem se, e válka vypukne předevím na území Polska. Zde se jasně rýsoval konflikt. Netuil jsem ovem, co bude následovat..

Komisař se pousmál.

Máte na mysli podpis sovětsko-německého paktu o neútočení z 23. srpna letoního roku?

Ano, občane komisaři!

Pohleďte, četaři: SSSR byl prvním státem, který protestní notou z 17. března 1939 prohlásil veřejně, e neuznává likvidaci československého státu … A k po-depsání paktu dolo a tehdy, kdy se ukázalo, e Anglie a Francie po vleklém jednání  a stejně tak Polsko  nechtějí s námi uzavřít účinnou smlouvu o spo léčném boji proti hitlerismu. Dohodou ‘získáváme čas, abychom se připravili k obraně. Potřebujeme dočasný mír, ale o válečném střetnutí s nacistickým Německem není pochyb, jeho útok na nás se dá jasně předvídat. Hitler se ve svém projevu v říském sněmu hned 28. dubna 1939 chlubil, e se mu podařilo okupací vaich zemí ukořistit bez boje 1582 letadel, 2175 lehkých a těkých děl, 501 protiletadlových kanónů, 469 tanků, milión devadesát tisíc puek, 43 000 kulometů, 114 000 pistolí, přes miliardu nábojů pro lehké pěchotní zbraně a přes tři milióny nábojů pro dělostřelectvo!

Komisař odloil lístek, z kterého přečetl údaje.

A nyní to ve jetě posílila kořist válečného materiálu v Polsku, poznamenal Selucký.

Ovem, usmál se smutně komisař a zapálil si dalí papirosu.

Polský lid byl sice statečný, ale německé letectvo a tanky neměly konkurenci, trpce pokračoval Selucký.

Vidíte, četaři. Chceme mír, ale musíme připravovat válku. Uvědomte si, e kdy po poráce Polska vstoupila Rudá armáda na území západní Ukrajiny a západního Běloruska, zabránili jsme Německu, aby rozířilo svoje základny o 300 km dále na východ. Nynějí generální gouvernement nemá ani 50 procent území bývalého polského státu. A tak se můeme klidněji připravovat k protiofenzívě. V této době potřebujeme informace. A proto s vámi také jednáme o vaem nasazení ve vlastí!

Myslím, e je mi ve jasné, řekl tie Selucký.

Rázné zaklepání. Do místnosti vstoupil mladý voják s ostříhanou hlavou a postavil na stůl hrnky s vonícím čajem. U dveří klapl podpatky a odeel.

Mám pro vás zprávu z domova. Ne právě radostnou. Před třemi dny uzavřeli okupanti vae vysoké koly. Několik studentů popravili. Přepadli studentské koleje a zdá se, e tisíce vysokokoláků odvlékají do koncentračních táborů,..

Selucký vstal.

Co ode mne potřebujete?

Komisař přejel očima po tíhlé postavě‘a k světlým vlasům a zadíval se do edých očí nad souměrnými ústy v kulatém obličeji.

Podepíete závazek o spolupráci s naí rozvědkou?

Ano! Samozřejmě!

Četař přijal nabízené pero a sklonil se nad připravený formulář.

Jaké máte rozkazy, komisaři?

Zítra opustíte tábor ve 22 hodin. Projdete hlavní branou-stráný vás pustí, kdy mu řeknete své jméno  a půjdete ke křiovatce. Bude tam čekat ná důstojník. Postará se o dalí. Odveze vás do speciálního kursu poblí Moskvy.

Rozumím.

O vaem odchodu s nikým nemluvte zdůrazňuji: vůbec s nikým!’) A snad vás mohu jetě poádal vyhledejte nenápadně četaře Vycpálka a polete ho sem!

xxxx

Na křiovatce ji čekali četař Vycpálek a svobodník Hůla se sovětským důstojníkem  podsaditým muem, který hovořil perfektně česky. Za necelých dvacet minut přili jetě dva  poručík Jiří Cala z Olomouce a Ján Polanský z Bratislavy. Potom pokračovali v cestě do městečka, kde na policejní stanici dostali chléb s máslem, unku a Čaj. Oblékli si teplé spodní prádlo a svetry. Pak odjeli autem do Proskurova. 1

Důstojník je odvedl do prostorného, pohodlně zařízeného bytu na náměstí.

jídlo je v kuchyni. Místa na spaní dost. Počínejte si jako doma. Přijdu pro vás ráno!

V obývacím pokoji stála na stole láhev vodky a několik krabiček cigaret.

Je tu vechno, mládenci. I pět kartáčků na zuby! oznámil hlasitě Hůla, brunet střední postavy a s tupým nosem v oválném obličeji; blesklo se mu v hnědých očích. Kde zůstal Bobák? otázal se.

Půjde s Lonkem, ale a po nás. Budou s nimi jetě Mikulátík a Fronc, řekl Vycpálek zasvěceně.

Kdo to je Bobák? zeptal se Cala.

Prima kluk. Znám se s ním z letitě, pracoval tam v restauraci. Nastoupil prvního března prezenční slubu u leteckého pluku dvě a měl u civilní pilotní diplom v kapse. li jsme spolu přes hranice u Heřmanic, vysvětlil Hůla stručně.

Slouil u tvého pluku, Honzo! obrátil se Selucký na Vycpálka.

Vysoký četař přikývl.

To určitě slyel balady na tvoje průvihy! pokračoval Selucký.

Klidný Vycpálek mávl rukou

Nevypadá zrovna na průviháře, zvedl Polanský hlavu od skleniček, do kterých naléval vodku.

Honza byl vzorný instruktor, to ano. Ale jednou v létě nehlásil na kámoe, e překročil propustku, a vyfasoval třicet dní kasárníka. A hned na to si stěoval na výkonného rotmistra a dostal dalích třicet dní po slubě! poznamenal rozesmátý Selucký.

Dělal jsem to pro kamarády. A měl jsem pravdu. A ty mlč, Radku. Zavřeli tě, e jsi vozil na křídle stíhačky po přistání vojáky přes celé letitě, aby nemuseli ze stráe lapat pěky! zavzpomínal Vycpálek.

Cinkly sklenky. A debata jetě pokračovala …

Ráno přiel důstojník z předchozího dne v civilním obleku. Po snídani v restauraci zavedl celou skupinu do lázní a potom nakupovat: teplé kabáty, čepice, boty. Po obědě vyplatil kadému 100 rublů na nákup osobnich věcí.

Zítra ráno s vámi odjídím přes Kyjev do Moskvy! oznámil jetě a sdělil, e do té doby mají volno.

1

Ve vojenských spisech R. Soluckého |e pod hodnocením velitele 36. tetky Svědomitý, bystrý, naděný, velmi dobrý pilot stíhacích letounů; odváný a opatrný letec poznámka: Uprchl 21. XI. 1939 v Jarmolinci. Znamená to, e se stále nezaregistroval důvod odchodu, tj. aktivní Činnost ve výzvědné slubě.

Výcvik pro tajnou válku

Jaké jsou vae hlavní úkoly: Podávat zprávy o místech s německou vojenskou posádkou, o vojenských letitích, kasárnách. Sledovat sílu a počet jednotlivých vojenských součástí, zvlátě motorizovaných. Zjiovat rozmístění a sílu protiletadlové obrany. Vímat si početního stavu vojsk, výzbroje a výstroje. Zaměřit se dále na pohyb vojenských transportů jak na eleznici, tak po silnicích. Zajímá nás samozřejmě rozmístění zbrojních a muničních skladi … To jsou tedy otázky vojenské. A v pořadí důleitosti hned následuje zbrojní průmysl. Předevím nám jde o informace z výroby  o kvalitě materiálu, jeho zkoukách, a u to jsou pancéřové desky či ocel nebo lomené hřídele. Zvlátě důleitý je letecký průmysl. Potřebujeme znát výrobní kapacity a plány  mám na mysli i tanky a jiné zbraně …

edovlasý, vysoký mu  kterému frekventanti kursu říkali ťgenerálŤ  se zahieděl na svoje posluchače. Potom si nasadil cvikr a podíval se do poznámek, zatímco holohlavý velitel kursu  řečený ťplukovníkŤ  překládal jeho slova do četiny.

kolení z oblasti vojenské a hospodářské střídala instruktá, jak získávat spolupracovníky, ověřovat jejich zprávy u předávat je dál. Odborník učil ifrovat a deifrovat depee, jiný fotografovat objekty, plány a dokumenty, dalí jak hledat byty a chovat se při zatčení a opět jiný Juk hodnotit nálady obyvatel.

Bydleli ve velkém jednopatrovém domě za Moskvou, v blízkosti stanice metra ťSokolŤ. Osamocená budova ze silných trámů stála uprostřed rozlehlého parku s dřevěnými vraty. Pokoje s ústředním topením a koupelnou. Kromě Instruktorů  důstojníků Rudé armády, kteří zásadně chodili v civilním obleku  byl zde edesátiletý domovník se svojí enou a mladou vnučkou, kuchař a vdy nějaký ofér  dva i tři.

7/ Vila Tereza v Praze na Vinohradech, před válkou sídlo zastupitelského úřadu SSSR

Nyní končíme. Po obědě dvě hodiny volno, pak kolení na téma zásobování a dodávky potravin. To bude pro dneek ve. Večeře je dříve, protoe je v plánu návtěva divadla! oznámil instruktor, vyhlíející jako Ind a nazývaný pro mení postavu ťmalý černýŤ. Vyměnil jetě se Seluckým několik srbských výrazů, protoe ovládal i tuto řeč kromě typicky praské četiny.

Lonek kvapně vyběhl do svého pokoje. V rychlosti si opláchl obličej a ruce. Postarali se o nás dobře, přemýlel. Kadý měl připravený holicí aparát, mýdlo, prádlo  ve, co potřeboval.

Jaroslave! Nástup! křikl Bobák do dveří.

Dík, Vláďo! U běím!

Stůl byl  jako vdy  bohatý. K snídani býval bílý i černý chléb, máslo, sýry, uzeniny, ryby, kaviár, vejce, káva a čaj, K obědu po polévce často drůbe, řízky nebo gulá a jiná jídla s přílohou rýe, brambor nebo makaronů. Večeře někdy teplá, někdy studená  ale vdy vydatná a pestrá. A ráno, v poledne i večer dostatek vína, pivar likérů nebo limonád  podle vlastního výběru.

Doma budeme vzpomínat na tyhle hody! podotkl Bobák znalecky a nabídl Lonkovi mísit s velkou pečenou rybou, rozdělenou na úhledné porce.

Ty jsi z oboru. Seene si jistě potravinové lístky. Ale co my? ertoval Hůla.

Dlouhý Lonek vstal, napřímil se do výe svých 182 cm a přinesl s humorným zábleskem v modrých očích láhev vína Vycpálek s pousmáním nastavil sklenku.

Ty jsi létal na Ab 111? zeptal se.

Ano. A potom také na A 11, A 125 a naposled na F 328. To byla dobrá maina. Proč?

Tak. Ze zájmu, já jsem si tu stojedenáctku jednou yzkouel Pohostinsky jen. Ale zdála se mi moc těká … Ví, svrbí mě ruce po pěkné, rychlé bedně s ku lomety ..

Páni stíhači! pokyvoval malý, a hubený Bobák trochu ironicky.

Venku padaly husté vločky sněhu.

xxxx

Selucký a Hůla prodělávali radiotelegrafický výcvik; o to méně měli látky při instruktáích. Učil je asi třicetiletý, světlovlasý chlapík s nápadně tíhlýma rukama.

Vyklepávali do omrzení morse-značky na telegrafním klíči.

Jste výborní, mládenci! pochválil je instruktor, kterému říkali ťvelký světlýŤ.

Vy také! prohlásil Hůla.

Dobře. Tak zkuste jetě opakovat volací značku HBT  stále za sebou!

Hůla vyklepával hodně dlouho přísluný’ počet teček a čárek a ťvelký světlýŤ se sluchátky na uích pozorně naslouchal s poněkud přimhouřenýma očima.

Stačí. Toti  HBT bude vá volací znak. A já se vám budu hlásit na protistanici písmeny VXW. Vdy druhé pondělí a poslední čtvrtek v měsíci v est hodin středoevropského času!

Zapsat, naučit, před odchodem vlastnoručně zničit! odpověděl Hůla a vichni tři se zasmáli formulaci, stále opakované jako zaklínadlo.

Nu, rukopis vás obou u poznám dokonale. Nikdo jiný by na vaí stanici nemohl vysílat. Hned bych si toho poviml. Vá styl vysílání a údery jsem si vryl do paměti, řekl ťvelký světlýŤ.

Doopravdy? namítl trochu pochybovačně Selucký.

Kadý radista má svůj rytmus, svůj zvlátní dotek  říká se tomu podpisy, vysvětlil Hůla.

Ano. A nezapomínejte, e si vae zkuební vysílání natáčím. Budu si je moct kdykoliv porovnat a tak lehce zjistit, jestli jste u stanice skutečně vy, dodal instruktor.

Jaký znak přidělíte mně? nevydrel Selucký.

Nevím jetě. Snad zítra nebo pozítří… Tady Miloslav bude přidělený jako radista četaři Vycpálkovi, to u je Jisté. O vás jsem jako od od velitele nedostal pokyny!

A kdy sl vycvičíme dalí radlotelegrafisty  jak poznáte jejich rukopis? naléhal dále Selucký.

Ale, Radku… Miloslav vám potvrdí, e to není ádná věda. Ze začátku budou vysílat s vámi a já sí na jejich způsob klepáni teček a Čárek rychle zvyknu  tak Jako na vá!

Dobře, Sergeji! pokrčil Selucký rameny.

Ve spojení s vámi budu pouze já a nikdo jiný…

Aspoň zpočátku. A kdy mě odvelí, bude tam někdo, kterého na příjmu taká rychle poznáte! ujioval ťvelký světlýŤ.

Hůla vyklepal na telegrafním klíči písmena VXW.

Prosím?

To budeme ve spojení pouze dvakrát za měsíc?

Ne. To jsou první styčné časy. Dalí spolu dohodneme. A nechcete jít náhodou na svačinu, chlapci? podíval se ťvelký světlýŤ na hodinky.

Ne, vyklepal Selucký a Hůla zavrtěl hlavou.

Tak tedy necháme vysílání a budeme se věnovat stavbě krátkovlnné stanice! prohlásil instruktor.

Konečně změna! poznamenal Hůla.

ťVelký světlýŤ hromadil na pracovním stole součástky a nářadí. Vysvětloval a předváděl. Hůla se Seluckým postavili v přítích dnech stanici  nejdříve společně, potom kadý zvlá. U fungujících vysílačů pak ťvelký světlýŤ dělal přes noc závady, které frekventanti museli hledat a opravovat…

xxxx

Co jste měli včera? vyzvídal při snídani Hůla na Lonkovi.

Získávání důvěrníků a styku s nimi. A důkladně.

Hni. Na to my  jako rádioví specialisti  budeme mít jen rychlokurs!

Vy dva jste prostě extratřída! smál se přes stůl Polanský. Věděli u, e on nebude působit na území Cech a Moravy  měl určení pro Slovensko a krycí jméno ťDoktorŤ.

Tak budou podepisovat svoje depee. Selucký jako ťLisŤ, Lonek  ťLerŤ, Vycpálek  ťTerezaŤ; Bobák tněl krycí jméno ťBredovŤ a Hůla  ťCápŤ.

Do jídelny vstoupil velitel.

Pánové  rád bych vám oznámil rozdělení do skupin, které budou odcházet postupně. V první budou Vycpálek, Cala a Polanský. Ve druhé Hůla a Selucký, ve třetí Lonek a Bobák. První skupina vyrazí ode dneka za týden. A teď vám rozdám vae cestovní pasy. Dnes se budete učit svým novým ivotopisům.

Lonek převzal pas na jméno Oharek, z Vycpálka se stal Jan Pokorný. Selucký měl doklady na jméno Franz.

Kreiča Hůla jako Karel Novák a z Bobáka se stal Antonín Bizek.

Nepřekvapilo je to. Týdny míjely a čas přiel.

V Praze budete zprávy předávat naemu pověřenci, s kterým naváete jednotlivě spojení. Od něho také budete dostávat vechny blií pokyny pro svou činnost, peníze, informace o spojení, sdělil jednou velitel. A pak následovaly přesné instrukce.

Budete kadou sobotu dopoledne telefonovat do kavárny Slávia a ádat k aparátu pana Steinbergra. Kdy vám někdo řekne, e tam není, přijdete tý den k idovskému hřbitovu na Starém Městě. Zůstanete v patnáct hodin stát u vchodu, v ruce knihu a v ní noviny. Navíc budete kouřit z malé lulky. Přijde k vám člověk a otáe se: Kde je kostel svaté Ludmily? Odpovíte: Ve těpánské ulici. To je spojovací heslo, po kterém se dozvíte dalí! poslouchal Selucký.

Styk v pondělí od určeného data v estnáct hodin v Karlině před pomníkem u Invalidovny, dotaz  ne viděli jsme se ji v Brně? Odpověď  ne, to bylo v Kolíně, vrýval si do paměti Bobák.

Desátého, dvacátého a třicátého v měsíci na pravém břehu Vltavy u Mánesova mostu, opakoval si Lonek.

Setkáme se spolu 23. února v est hodin večer před obchodním domem fepa. Náhradní termín je ve stejný čas o týden později, domlouvali se spolu Vycpálek s Hůlou.

xxxx

Ukate, jak vás vybavili, nahrnuli se vichni kolem Vycpálka, Calae a Polanského. Přili do prvního patra, kadý s plnou náručí oděvních součástek

Vechno jako na míru a co bylo třeba, upravil krejčí! oznamoval Vycpálok.

Račte sn podívat modrý proukovaný oblek od berlínského krejčího, francouzské prádlo, anglické boty Prima iletky a ponoky a sluivý plá! ukazoval Cala.

To vechno vás Čeká, pánové. Výběr velký a ceny ádné! dodal Polanský.

Bouchačku vám nedali? vyzvídal Hulá.

Ne. K čemu také? Musí spoléhat na doklady . . minil Lonek.

Já bych chtěl mít zbraň. Dobrou pistoli. Ví, u vysílačky to bude něco jiného, ne shromaďovat zprávy… Stanici budou zaměřovat, snail se vysvětlit radiotelegrafista.

A přijde čas, budou i zbraně, konejil ho Polanský.

Myslí, e to budeme mít o něco lepí  v kapsách ifrované depee a pionání materiály? Kdy nás s tím dostanou, budeme těko co vykládat! namítl Calas.

Tak zítra jde první parta . . řekl Bobák u okna.

Ano. Odevzdali jsme u vechny osobní věci a fotografie. Převzali jsme peníze a prostudovali mapy. Odjezd zítra časně ráno potvrdil Vycpálek.

Večere! oznámil ťmalý černýŤ a poklepal Polanskému na rameno.

V jídelně seděl velitel a instruktoři. Večeře probíhala klidně, ale bez obvyklých prýmu  tieji ne kdy jindy. Na vechny dolehla vánost chvíle.

Co je nového u nas? otázal se Lonek.

Česku německé nápisy, dvojjazyčné tabule s jmény ulic  napřed německy, potom česky. Názvy míst, které byly voleny podle jmen z českých dějin a literatury, se mění. Mizí ve, co nasvědčuje na český původ. V Praze je Masarykovo nábřeí přejmenováno na Vltavské, Londýnská ulice na Mnichovskou, třída marála Foche na Sehwmlnovu, Jiráskův most na Dienzen-hoíerův.

Čert aby je vzal! podotkl Polanský.

A ve světě? zeptal se Cala.

Dnes jsem se dověděl podrobnosti o potopení německé válečné lodi ťAdmirál Graf SpeeŤ. Bojovala s třemi anglickými křiníky u La Platy a potom se sama potopila u Montevideo. To ovem bylo v druhé polovině prosince. Zcela nové  to vás bude zajímat  je, e v lednu vznikla 1. čs. divize ve Francii. A z posledních událostí: na finské frontě pronikají sovětská vojska k Vyborgu….

Kolem stolu se rozproudila runá a ivá rozprava o situaci. A velitel povstal se sklenkou v ruce.

Panové  na zdar vaeho poslání!

Přes bílou hranici

Vechno jasné, HBT? otázal se ťvelký světlýŤ.

Ano, rozumím vemu, VXW. Jen jedinou otázku  kdy dostanu ifrovací klíč? Bez něho nemůu vysílat? zeptal se Hůla a vyklepával na stůl morse-značky.

Kódy převezmete v Praze, Miloslave. Bud u vaeho řídícího orgánu, nebo od Jana Vycpálka. Buďte klidný  ne postavíte radiostanici, budete kódy mít, spolehněte se!

A já? připojil se Selucký.

Promiňte, Radoslave  nevím. Máte přece domluvené přímé setkání s … naím pověřencem v Praze, jistě vám sdělí ve potřebné. Já osobně se domnívám  neměl bych vám to říkat  e zpočátku bude pracovat pouze jedna radiostanice. S volacím znakem HBT, a to je zde Miloslav, je pravděpodobné, e se budete asi podílet na její stavbě. A teprve, a bude fungovat, začnete vysílat i vy na druhé radiostanici. V té době u by měla mít vae sí potřebný počet spolupracovníků. Myslím, e hned na začátku jsou dvě vysílačky zbytečné … jedna zůstává v záloze! vysvětloval trochu rozvlekle ťvelký světlýŤ.

Jinými slovy  to znamená, e kdyby na mě přili, je tady Radek v záloze? napůl konstatoval a napůl se tázal Hůla.

Metody jsou různé. Nevím. Já jsem specialista na radiotechniku. Neznám blií záměry. Ve, co jsem vám sdělil, jsou úvahy, které jsem vyvozoval ze své praxe. Rozhodně vak jsem přesvědčen, e napilno budete mít oba dva! ujioval otevřeně ťvelký světlýŤ.

V místnosti bylo příjemné teplo, zatímco ruská zima první poloviny února kreslila na okenní skla ledové ťhrazen Dřevěnou okenicí lomcoval prudký vichr.

Poslyte, Sergeji: jedno mi nejde do hlavy. Proč právě my dva jediní radisté  půjdeme pres hranici spolu? Proč nás nerozdělili zvlá? začal Selucký.

Nevím, Radoslave. Neznám také systém převádění

přes hranice. Ale není přece řečeno, e půjdete přes bílou čáru  tak říkají nai pohraničníci v zimě hranici  současně. Odtud odcházíte jako skupina číslo dvě, ale v cestě můete pokračovat třeba s někým jiným? namítl dosti logicky ťvelký světlýŤ.

Nech toho, Radku! Dali jsme se na vojnu  bez aeroplánů  a tak musíme bojovat. A o to nám jde! zasmál se Hůla a natáhl se pro láhev arménského koňaku.

Má pravdu, Mílo! Jdeme na start a doufejme, e budeme mít příznivé počasí a vechno v pořádku … Tak  Sergeji: na dvojí shledanou… prvně v éteru a potom v Praze!

xxxx

Za okny vlaku míjela zasněená rovina.

Nemáte chu na něco k jídlu? nabídl ťmalý černýŤ; v důstojnické uniformě vypadal mnohem mladí. Vstal, sundal balík a nabízel vybrané porce.

Moskva je zajímavé město, pravil Selucký.

ádal jsem o vystěhovaleckv pas k vám do sovětského Ruska. Koncem roku 1938 Společně s Jardou Lonkem Ale časově nám to nevylo Události bvly překotné  rychlejí … zavzpomínal poněkud zasněně Hůla.

Vechno bude dobré, mínil ťmalý černýŤ.

Vyhlédl z okna.

Brzy budeme v Lembergu! sdělil.

Co nás tam čeká? zasmál se Hůla.

Překvapení! Jeden známý! zavrtěl se ťmalý černýŤ.

Na nádraí byl důstojník s autem. Zavezl vechny tři na náměstí a vedl je do domu s honosným průčelím V prvním patře zazvonil na dveře s vizitkou A. Bilinská.

Otevřela asi padesátiletá, mení ena.

Pojďte dál. Odlote si A jděte do salónu  tady, prosím! |e tam u návtěva!

V křesle seděl vysoký, edovlasý mu  ťgenerálŤ, oblečený do uniformy vyího důstojníka Rudé armády Usmál se, kdy vstal a vykročil vstříc.

Vítám vás!

Tak vy jste doopravdy generál? řekl Hůla.

Ano. Kdy mám svou hodnost přeloit do vaich distinkcí, tedy brigádní generál!

Vy víte o naí přezdívce, kterou jsme vám dali? nevydrel se nezeptat Selucký.

Ale chlapci  to bych byl patný rozvědčík, abych nevěděl o zábavách svých frekventantů! Ale u se stmívá a myslím, e jako hostitelé mě máte pozvat ke stolu?

Večeře byla chutná. Generál dovedl udret dobrou náladu a upoutal zájem pilotů velmi jednodue tím, e se bavil o vojenských letadlech.

Promiňte  jak přela první skupina? otázal se Hůla, kdy paní Bilinská sklízela zručně ze stolu, na kterém zůstala káva a koňak.

Vechno v pořádku, odpověděl lakonicky generál

A kdy jdeme my? připojil se Selucký.

Nevím. Vyrazíte asi během dvou dnů, nejdéle tří nebo čtyř. Podle toho, jak bude vyhovovat počasí. To je pro nás - a samozřejmě i pro vás  velmi důle itý činitel.

Je to pro nás čest, e jste tu s námi, pokusil se Hůla o poklonu.

Doprovázím vechny svoje svěřence … Vechny, na kterých nám záleí, odmítl skromně generál a pokynul, aby mu ťmalý černýŤ podal nevelkou aktovku.

Jsem nucen vás poádat jetě o jeden podpis! řekl prostě, ale důrazně a poloil před oba rozvědčíky osmerkový lístek, kde bylo několik řádek azbukou na psacím stroji.

Potřebujete překlad? nabídl se ťmalý černýŤ.

Ne, děkuji! odmítl Selucký.

Překládali si s Hůlou text:

ťZávazek pro tajnou slubu. Zavazuji se, e budu 1) pracovat podle daných směrnic, 2) přijímat dané rozkazy, d) vyvíjet v Praze činnost podle pokynů řídicího orgánu, a zachovám o vem naprosté mlčení.Ť

Pod textem na levé straně dole měl Hůla svoje krycí jíněno Čap a Selucký Lis. Oba přijali nabízené plnicí pero a podepsali.

Děkuji vám Děkuji vám jménem naí i vaí vlasti, o které věřím, e bude opět svobodna! pravil generál a zdálo se, e s jistou dávkou pohnutí.

Myslíte, e bude válka mezi Ruskem a Německem? vyzvídal Hůla.

Pamatujete se na panělsko? Byl jsem tam. A následovala vae republika, potom Polsko … A jetě předtím agrese Itálie v Habei! Situace by bvla jiná, kdyby se nám podařilo vytvořit společný blok s Anglií a Francií  nedolo k tomu a na následky u oni doplácejí. Obávám se vak, e Hitler se ve svých výbojích nezastaví a udeří i na nás. Proč také bychom vás jinak posílali domů? odpověděl oklikou generál.

Francouzi si klidně sedí za Maginotovou linií… prohodil Hůla trpce.

A Angličané dřepí v tichu za kanálem La Manche! vpadl mu do řeči Selucký.

Tak, tak, chlapci. Ale neztrácejte naději!

ťMalý černýŤ vytáhl několik svazků bankovek svázaných lepící páskou.

Tady je vae první hotovost. Pro kadého dvě stě maďarských pengo, dvě stě amerických dolarů, jeden tisíc německých marek a dále est tisíc protektorátních korun. S penězi můete naprosto volně disponovat. V Praze vám bude vechny potřebné výdaje krýt ná pověřenec, s kterým budete ve styku

Oceňujeme vechnu vai péči, podotkl Selucký.

Překvapilo nás, e v pasech máme slovenská i maďarská víza s razítky hraničních přechodů, jsou to skutečně dokonalé dokumenty, dodal Hůla.

Je to předevím ná zájem, abychom vás dokonale vybavili. Nemějte obav. Vae doklady jsou naprosto věrohodné. A stejně tak cesta, kterou půjdete, ujistil je generál.

xxxx

Mnoho těstí, Mílo!

Zlom vaz, Radku! A na shledanou doma!

Hůla se vyvihl na saně a krátce zamával. Selucký se za ním chvíli díval a potom se obrátil a el pomalu zasněenou ulicí městečka Turku. Sem je zavezli po dvou dnech pobytu u pozorné paní Bilinské. Hůla jde první a on ho bude následovat za dva dny.

Saně zastavily před stráí v lese. Voják pozdravil ťmalého černéhoŤ a po kontrole jeho dokladů ukázal dalí cestu. Na jejím konci byl vojenský tábor.

To je bojová jednotka? konstatoval Hůla.

Ano. Pohotovostní postavení dva kilometry od hranice.

Příjemný důstojník s černým knírkem a kavkazským temperamentem nabídl Hůlovi odpočinek.

Do setmění zbývá jetě pár hodin a věřte, e ces ta nebude lehká! Ale počasí vám bude přát. Večer přijde pěkná fujavice! To usnadní přechod.

Hůla odmítl.

Do zemljanky  zaputěné do země a maskované proti leteckému pozorování vkročil s erem malý člověk; příli malý na mue dobře ke třicítce. V snědém obličeji mu svítily bílé zuby a pozdravil ruský, slovenský, jetě maďarský a navíc německy. Hůla mu zlomyslně odpověděl v poslední řeči,protoe se mu chlapík nějak nelíbil.

To je Morgun. Převaděč. A zde  vá dnení zákazník! představil je ťmalý černýŤ.

Hůla s Morgunem na sebe kývli.

Přinesl jsem vám boty do sněhu, řekl druhý.

Za pomoci ťmalého černéhoŤ a důstojníka Pohraniční stráe se Hůla obul do vysokých válenek s kůí, přehrnutou přes kolena. ťMalý černýŤ ho srdečně objal. A potom rozvědčík vykročil za Morgunem do chumelenice v doprovodu poddůstojníka.

li lesem po prolapané stezce.

Vidíte? Světlo tam vpravo … To je ruskomaďarská celnice, ukazoval Morgun.

Ve tmě se třepotalo několik malých světélek, vzdá lených a mrazivých jako hvězdy, ne je zastínil bílý příval fujavice, házející sněhové vločky do očí v náhlých poryvech.

Brodili se sněhem, a poddůstojník zakalal a Morgun se zastavil.

Od této chvíle nebudeme mluvit!

Voják zůstal vzadu Morgun el první a Hůla v jeho stopách. Po několika krocích se k nim připojil mu, ktery za sebou vlekl větev, je uhlazovala lépěje.

Pochodovali nekonečně dlouho mimo cesty, po lesních průsecích a přes zaváté pláně a opět kolem hájků. Hůla vzpomínal na svoje letecké hodinky, které v polském táboře Malé Hronowlce vyměnil za jídlo pro sebe a svoje kamarády. Pravda, dostal v Moskvě jiné, kvalitní německé výroby, ale neměly světélkující číselník.

Tři mue skrývalo velké bílé ticho, zahalené do tmy a sněhové vánice. Morgun kráčel vpředu jako stroj  bez kompasu, ale s naprostou jistotou; bylo zřejmé, e zde zná kadý metr prostoru.

Probiji-li se domů  přemýlel Hůla  mohl bych zajet do Napajedel, kde jsem se policejně přihlásil před odchodem k legiím v Polsku; a neodhlásil  třeba by lo jetě nějak zařídit, abych mohl ít pod svým vlastním jménem a na svoje skutečné doklady? Byl vlastně pryč z vlasti est měsíců a několik dnů …

Morgun se zastavil.

Velká Berezna,,, eptl Hůlovi do ucha, mávl do tmy a pokračoval v chůzi, nakloněný dopředu; el stále jako automat, pravidelně v rytmickém tempu člověka, který umí etřit silou. Hodinu a jetě dalí…

elezniční zastávka před nimi vyrostla zcela náhle. Morgun se přikrčil k nízkému domku a v mihotavém světle skřípějící lucerny ukázal hlavou druhému průvodci směrem na perón. Mu odeel. Podle posunků se Hůla dověděl, e má sundat sněhové boty, z kterých vyklouzl i převaděč. Druhý mu se vrátil, předal Mor-gunovi jízdenky, beze slova si přehodil na záda oba páry sněné obuví, kterou převázal řemenem, a zmizel ve vánicí s větvemi za sebou. Takřka v tée chvíli zasupěl vlak.

Teprve potom Morgun přeběhl přes nástupitě do posledního vagónu; Hůla za ním.

To je druhá elezniční stanice od hranice, řekl převaděč v chodbičce německy přes rameno a veel do kupé, kde seděla zavalitá ena, zabalená do átku. Pozdravil maďarský, usedl.

Venku se prodíral ze sněhových vloček den…

Morgun se s Hůlou rozloučil a v Uhorodě. Ukázal mu, kam přijede jeho vlak, a zmizel. Za několik hodin nato byl Hůla na Slovensku v Michalovcích, přítí den překročil hranice na Moravu; při pasové kontrole jak maďarské tak slovenské i protektorátní pocítil vdy lehké vzruení, ale současně poznával dokonalost svých dokladů. Vlakové spojení navazovalo přesně podle připraveného plánu. Do Prahy přijel 17. února 1940 večer, tedy včas. Ubytoval se v hotelu Merkur.

První depee

Vycpálek se zastavil před vchodem do letohrádku královny Anny přesně ve dvě hodiny po obědě. Otočil se na podpatku a zaklepal rukavicemi, které drel v levé ruce, o kabát. Proti němu přicházel tíhlý člověk s přímým drením těla; v pravici knihu, zabalenou v modrém papíře. Ve souhlasilo.

Jak se dostanu k výhledu na panoráma Prahy? obrátil se mu na Vycpálka s otázkou  česky, ale přece se znatelným ruským přízvukem.

Panoráma leí na opačné straně zahrady, odpověděl Vycpálek a současně si navlékal levou rukavici; tak jak přikazovalo spojovací heslo.

Vítám vás, Terezo! Poznal jsem vás ji na dálku  podle fotografie. Pojďte, půjdeme se projít do sadů. A já vám vysvětlím ve potřebné Myslím, e je třeba začít dalí schůzkou Tedy: v sobotu v sedmnáct hodin u konečné stanice tramvaje číslo est ve Stromovce. A kdyby nám něco nevylo, budete psát na adresu, kterou vám jetě sdělím. Pátý den po odelání  myslím od data na pohlednici  opět zde, ve stejný čas, jako dnes. Mám na mysli normální pozdrav od Terezy  nic víc. Budete se kromě mne později scházet i s mými spojkami. O mně vdy mluvte jako o Rudolfovi. Zapamatoval jste si ve?

Vycpálek opakoval údaje. Rudolf sundal klobouk a uhladil si vlasv Zastavil se a upřeně se podíval výrazně modrýma očima.

Rudolfa zajímal Vycpálkův návrat do protektorátu. Ptal se i na Hůlu, o kterém hovořil jako o Čápovi.

,,Jakmile se s ním sejdete, vyřiďte mu, aby ihned začal se stavbou radiostanice Spojení je pro nás velmi důleité. Omezí počet naich schůzek  budu vám pak jen předávat úkoly a typy. A převezmu si snímky nebo nákresy. které opatříte 

Mám návrh, dovolíte Ii. Pracoval jsem jako elektromechanik v letecké továrně Avia, potom u firmy Kolben-Daněk a v závodě Siemens. Myslím, e bych na těchto místech mohl získat jistě pozoruhodné informace . .

Výborně. Zkuste to. Ale rád bych vás poádal, abyste si nejdříve opatřil obchod!

Prosím? podivil se Vycpálek a pokrčil pičatý nos.

Ano. Obchod. Prodejnu. Bude to pro vás krycí zaměstnání a současně výhodná přepáka. A budete mít zpravodajskou sí, není nic lehčího, kdy si k vám nai informátoři přijdou koupit nějakou maličkost a zanechají na nenápadném místě malý lísteček …

Rozuměl jsem…

Zde je třicet tisíc korun, kdybyste  ne se uvidíme  získal něco vhodného. Tady v knize jsou občanské průkazy. Vá je na jméno Ladislav Protiva, pro Čápa zůstává stejný  na Karel Novák. Vrate mi vá pas a rovně při prvním kontaktu s Čápem stáhněte jeho pas a předáte mi ho.

Děkuji vám. Ale domnívám se, e nebudu tento doklad potřebovat!

Jak to myslíte?

Měl jsem poměrně dost času. Zastavil jsem se proto v Otrokovicích u Zlína, kde jsem pracoval na letiti. Podařilo se mi získat potravinové lístky, oděvní kartu a ve potřebné. Mohu tedy ít na vlastní průkazy pod svým jménem!

Výborně! Ale druhou legitimaci si stejně ponechte. Dobře ji ukryjte. Nevíte, kdy se vám můe k čemu hodit! mínil Rudolf. Kde bydlíte? dodal; díval se, jak větřík cuchá Vycpálkovi jeho tmavě katanové vlasy.

Zatím v hotelu Central. Ale u jsem si nael podnájem v Blanické ulici 26. Čekal jsem jen na rozhovor s vámi. Zítra bych si chtěl vyřídit policejní přihláku.

Kdy se uvidíte s Čápem?

Pozítří. Navečer.

Pozdravujte ho. A předejte mu knihu, kterou jsem vám dal. Jde vlastně o klíč pro ifrování  Čáp si s tím u bude vědět rady!

Jan Vycpálek se setkal s Miloslavem Hůlou na smluveném místě v určenou hodinu. Přivítali se více ne srdečně. Odeli do kavárny na Poříčí. Cestou vyprávěl Vycpálek o setkání s Rudolfem a tlumočil jeho pokyny.

Zasedli u malého kavárenského stolku s mramorovou deskou u okna a objednali si večeři.

Tady má potravinové lístky, Mílo!

Děkuji, Honzo!

Mně ne. Posílá ti je také Rudolf!

Hůla pootevřel knihu. Karel Klosterman, V srdci umavských hvozdů, vydalo nakladatelství Josef R. Vilímek v Praze. Pokývl spokojeně hlavou.

Tak ty ses stavěl v Otrokovicích? Kamaráde, odtamtud jsem měl startů při obchodních letech  do Německa, Dánska, Finska, védská, Francie, Holandska, Anglie, Jugoslávie, výcarska . . vypočítával Hůla na prstech, zatímco číník prostíral chudou, válečnou večeři.

Kde bydlí, Mílo? naklonil se k němu opět Vycpálek, kdy se mu v černém vzdálil s ubrouskem přes předloktí.

Veverkova ulice dvacet, u paní Delamové. Ale pro vysílání jsem nael jetě jeden podnájem  na Vinohradech, Rumunská 14. U dámské krejčové, nějaká Adamčíková. Má byt ve čtvrtém patře, poloha mi bude vyhovovat pro umístění antény … Řekl jsem jí, e pracuji jako obchodní cestující, tak nebude nápadné, kdy se tam objevím dvakrát týdně na noc!

A kdy začne stavět?

Honzíku … já u začal. Koupil jsem včera v prodejně Radlo Brehm v pasái Lucerna devítilampovku značky Detrola za 500 korun To znamená, e jsem na mizině s penězi a potřebuji si jetě obstarat aparát Philips  mám ho u vyhlídnutý A pak musím chodil po obchodech a shánět si různě součástky na přestavbu přístrojů

Dám ti jetě dnes svoje peníze a vyzvednu pro tebe u Rudolfa dalí. A nemůe to koupit v jednom, dvou obchodech vechno najednou?

Ne, To bych mohl být nápadný. Honzo. Něco tady, něco zase tam to je rozhodně jistějí Nesmim riskovat ani v nejmením. Ovem potí mám jednu a to velmi vánou Určitě se nikde nedá koupit telegrafní klíč! To Je kámen úrazu, brácho! Nesmějí se prodávat! Nevím, co si počít. U jsem přemýlel i o tom, vloupat se někam do muzea, ale to budou archaické vykopávky . .

,,Pomohu ti s tím, Miloslave!

,,Prima. A jak to má s keftem? Co si pořídí? Jak tě znám, tak bys měl nejradějí knihkupectví  to by bylo něco pro tebe: číst si a číst…

Na čtení bude čas a po válce, kamaráde, povzdechl Vycpálek.

Usmáli se na sebe přes álky s kávou z bukvic.

A co tedy bude vlastně prodávat? zajímal se Hůla.

Vycpálek vak pohlédl na hodinky.

Vechno ti povím, Mílo. Ale teď mě na chvíli omluv. Musím telefonovat. Jde právě o převzetí obchodu. Hned budu zpět!

Hůla se zadíval do Českého slova z pátku 23. února 1940. Uklíbl se nad titulkem ťNa Slovensku není ádné německé vojskoŤ a začetl se do textu pod fotografií: ťDeset let od smrti Horst Wessela. Dne 23 února skonal jako hrdina nacionálně socialistického boje za svobodu Horst Wessel.Ť Zalistoval v novinách a podíval se na programy biografií. Kino Letka uvádělo film ťTarzan a Zelená bohyněŤ, kino Ale dokumentární snímek ťPolské taeníŤ.

Kde je Honza tak dlouho, sakra? zamručel si pro sebe.

Vycpálek se vrátil s rozesmátým obličejem.

Máme to! oznámil radostně.

Tak mluv! Kde, od kdy, od koho, za kolik …

Nael jsem v Národní Politice inzerát, e se prodá papírnictví. Obchod je v Praze sedm, Kamenická neboli Steinmetzstrasse 46. Právě jsem se dohodl s vlastníkem. Nějaký Bedřich Luxa. Nechá mi to za 26 000 korun!

Hochu, to je klika! Já jsem taky rád. Budu moct střídat vysílací místa. Teď u tedy mám tři! Pospíím si s vysílačkou a roztočíme to na plné obrátky! zaradoval se Hůla.

2f

O několik dní později se skláněl nad radiostanicí.

Přístroje byly zapnuté, lampy nahavené a anténa nataená. Pozoroval hodinky. Pohladil očima telegrafní klíč, který mu obstaral Radek Selucký.

Bude volat pod smluveným znakem HBT na vlnové délce 34 metry, protistanice VXW bude pracovat na 32 metrech. Vlnové rozsahy mu předal Vycpálek.

Na stole před Hůlou leely tři vysílací texty. První sestavil Vycpálek a Hulá ho zaifroval. Druhé dva pře-dal k vysílání Rudolf.

,,Co je v těch depeích od Rudolfa, Mílo? nevydrel čekání Vycpálek.

,,Nevím, Honzo. Je to podle jiného kódu, ne je ná. Ale teď u mě nech! Musím mít klid… jetě pár vteřin …

Seděl pohodlně na idli … a náhle rozehrál telegrafní klíč dlouhým sledem teček a čárek, potom doladil vlnu, přitiskl si levou rukou sluchátko k uchu a s úsměvem přikývl.

Přes 2000 km letěla etérem první depee:

ťKontrolní telegram číslo jedna. Začínáme pracovat.

Tereza.Ť

,,Potvrdili příjem a přejí mnoho zdaru, eptl Hůla.

Znovu rozehrál telegrafní klíč. Vysílal nejdříve první text  třicet pětimístních číslic  a potom druhý o třiceti pěti pětimístných číslech.

Vycpálek vzpomínal na ťvelkého světléhoŤ, který přijímá řady jejich ifrovaných číselných znaků; také mu létá ruka na papíře, rovně klepe na klíč v krát kých, tvrdých úderech.

Hůla začal přijímat. Zapisoval pětimístná čísla A potom jetě krátce vysílal  přijal v pořádku, konec

Vypojil přístroje a vydechl.

Povedlo se, Jene! Tady má pro Rudolfa dvě zprávy první má 28 a druhá 35 ifrovaných znaků. Tak mu je doruč. A pamaluj si dneska jsi se mnou byl u vysilání poprvé a naposled!

Proč, prosím tě?”

Zásada. Musíme počítat s tím, e mě odposlechová sluba Němců zachytí. A po stanici začnou pátrat jejich génia Musíme byt opatrní, abychom vydreli! Vdy přítě u budeme dával Informace!

Informace od Bredova

Pan Jan Volek?

Ano. Co si přejete?

Potřebuji s vámi mluvit mezi čtyřma očima!

Prosím. Pojďte dál!

Bobák se posadil na obstaroní, ale pohodlné křesíl ko v obývacím pokoji. Tajemník Zemského úřadu -blíila se mu jisté padesátka  se na něho díval ne důvěřivě. Prohlíel si jeho tmavé vlasy a jiskrné černé oči, výrazné v obličeji snědé pleti.

Přinesl jsem vám dopis. Zde je!

Jan Volek roztrhl rychlým, naučeným pohybem obál ku a v jeho tváři bylo vidět překvapení, kdy se podíval na několik málo rukou psaných řádek.

,,Se synem není něco v pořádku? Od koho ten list máte? vykřikl rozčileně.

Myslím, e byste si měl psaní nejdříve přečíst, radil klidně Bobák.

Mojí milí, pozdravuji vás, daří se mi dobře. Posílám vám svého dobrého kamaráda. Kdyby něco potřeboval pomozte mu. Se srdečnými pozdravy inenýr Volek . Datum chybí, je to psáno německy, ale synovým rukopisem . . Co mi k tomu můete říct?

Jsem přísluníkem československého hnutí odporu a je v zájmu vaeho syna, abyste mi byl k dispoziciť prohlásil tie, ale důrazně Bobák.

Prosím, jistě … Ale co je s Lojzíkem? Povězte mi o něm něco hliího! Byl poručíkem, slouil na Sloven sku v Popradu a potom se tady u nás v Opatovicích jen ukázal a odeel . Podívejte, to je jeho snímek! Je to on?”

Jistě. A je iv i zdráv . 

Myslím si, e je ve Francii … vyzvídal Volek.

Správně. A já pracuji pro francouzskou tajnou slu bu. Nyní víte vechno  i to, co od vás asi potřebuji, řekl Bobák ji s určitostí.

Jsem vlastenec, pane. A jsem vám k dispozici, napřímil se Volek.

Hovořili spolu dlouho do noci. Bobák u tajemníka přenocoval. A kdy se spolu loučili na opatovickém nádraí, měl u Volek krycí jméno Král a v kapse Bo bákovu adresu: Vinohrady, Přemyslovská ulice 11s tím, aby ho vyrozuměl, a bude mít poadované informace.

xxxx

Společně s Čápem jsme byli v Ostravě. Zjistili jsme ve o letadlech, na kterých jste měl zájem, jsou to tři průzkumné stroje typu Dornier 17, upravené pro dálkové lety. Blií je v mém hláení.

Rudolf přikývl a Bobák pokračoval.

Já sám jsem v Hradci Králové navtívil podle vaich pokynů tábního kapitána Wagenknechta v jeho bytě na Slezském náměstí. Předal jsem mu vá dopis a v zásadě jsem se s ním dohodl na spolupráci. S druhým muem v Hradci  nadporučíkem Kolářem  jsem se nemohl spojit Byl před časem zatčen na Tyrově nábřeí. a jak mi sdělil tábní kapitán Wagenknecht, je ji vězněn v koncentračním táboře. S Wagenknechtem jsem se seel jetě jednou v Praze, ale potom se odmlčel. Zjistil jsem, e rovně on byl odvezen gestapem  ale s určitostí vím, e jde o jinou záleitost, bez sou vislosti s námi . .

koda, prohodil Rudolf.

Procházeli se pomalu po cestách takřka liduprázdné Stromovky.

Podařilo se mi dále zaloit skupinu v Otrokovicích. Domnívám se, e v několika přítích dnech u budu mít k dispozicť první informace

Rudolf se zastavil.

Zde v tom balíčku máte 10 000 korun. Peníze jsou určeny jak na vae výdaje, tak na náklady vaich spolupracovníků spojené třeba s cestováním  jistě za vámi někdy přijedou do Prahy a nelze ádat, aby finančně dopláceli. Tak, a nyní váni jetě představím spojku mez! mnou a vámi. Budete mi po ní zasílat získané ůdaje a my se spolu sejdeme pouze v naléhavých případech.

V parku přicházela proti nim ena tíhlé postavy .

tmavých, na stranu učesaných vlasů. Bobák usoudil, e jí můe být kolem pětadvaceti let a obdivoval krásnou ple jejího obličeje.

Irena  Bredov, představil je Rudolf krycími jmény.

Seznámili se a Rudolf je opustil s tím, aby si domluvili blií podrobnosti o vzájemném spojení. Bobák se po dovolení do mladé eny zavěsil.

Dohovořili si sled schůzek a náhradní termíny. Kadý měsíc sedmého, třináctého a jedenadvacátého, opakovala Irena.

Jsou to moje astná čísla, usmál se Bobák.

Snad nám tedy přinesou těstí? A kdyby se někdo z nás nemohl dostavit, ve stejnou hodinu a na tomté místě o dva dny později, souhlasíte?

Raději o tři. Stále se drím svých dobrých čísel! Platí. A jetě jednu maličkost, velmi důleitou ovem: kdybyste mě potřeboval mimo termín, ve zvlátě naléhavém případě  napite mí dopis na adresu Anna Zajícové, Smíchov, Bendlova 2. Je to uklízečka a pradlena. Stará, milá paní. Bude si myslet, e Jde

o milostnou korespondenci.

Rozloučili se poblí stanice elektrické dráhy.

Kam jedete nyní, Ireno? Pokud to mohu vědět? zeptal se Bobák spí ze zdvořilosti ne ze zvědavostí Budete se divit, Bredove. Mám v plánu seznamovat se s Prahou. Nejsem zde tak dlouho. Celé dny proto chodím ulicemi a vyhledávám různá místa schůzek a průchody. Musím je znát, abych neohroovala vai bezpečnost. Rudolf  ne se dostaví na smluvené setkání

 jezdí dlouho autem, někdy taxíkem a jindy tramvají. Věřte mi, já jsem před termínem hodinu i dvě na cestě, třeba nasednu i do vlaku. Je nutné dávat pozor, aby nás někdo nesledoval …

Já vím, přisvědčil Bobák. Vyrozuměl, e mladá ena působí jako spojka pro více lidí, nejen pro něho. Určitě pro cerou nai partu anebo aspoň část, myslel sí.

Někdy je to jednoduché. Převezmu materiál v kině nebo ve výtahu, třeba u Bati na Václavském náměstí

 stoupneme si vedle sebe a není problém v kabině předat věci … Sloitějí je to u ústních informací. Ale

i ty lze vyměnit třeba při tanci docela nenápadně .. 

V Pardubicích zajiovali Němci nákladní vozidla pro wehrmacht. Z nákladních aut se musely odevzdá vat akumulátory. Je zakázán volný prodej jízdních kol. Včera projíděly vojenské transporty přes Hradec na východ, podrobnosti dostanu jetě dnes během večera

V Hradci, Pardubicích a Josefstadtu zatýkalo v posledních dnech gestapo komunisty, hlavně jejich vedoucí funkcionáře. To je ve.

Děkuju, pane Volku. Nechám vám tu fotoaparát, je to leika, předejte ji laskavě Králíčkovi, staví se u vás během dvou dnů. Nemůu vám říct, jestli se k vám přítě dostanu já osobně. Přijde-li ena, která se představí jako Jiřina, můete jí vechna hláení pro mě svěřit s naprostou důvěrou. A pro jistotu  zde se podívejte na její fotografii!

,.Ano. Nezapomenu, ujistil Bobáka Volek. Vstal

V drení jeho těla se nezapřel absolvent vojenské akademie.

Představím vám své spolupracovníky. Hned vám polu zdejího učitelskýho Koblika  sedí vedle v kuchyni. A ne si vechno povíte, přivedu políra áka, čeká na mě v hostinci u anderů. Je to nedaleko, tak za chvíli jsme zpátky. Mimochodem  ák se domnívá, e dělá pro české hnutí odporu. Býval v komunistické straně. Naprosto spolehlivý člověk!

Josef Koblíek, příjemný mladý mu, byl učitelem na národní kole v Hradci Králové Poloil na stůl před Bobáka plánek, velký 20X20 cm, opatřený u značek poznámkami.

Zde je plocha vojenského letitě, tady hangáry a to jsou postavení protiletadlového dělostřelectva. Zde leí pomocná letitě u Svobodných Dvorů a Bělečka .. ukazoval

Naprosto srozumitelné, jak jste to dokázal? zeptal ee s obdivem Bobák

Chodím na procházky s dcerou pana Volka, Sidonii Tak jde nejlíp obhlédnout situaci A pomohl jsem si mapou. Samozřemě Sidonie neví, proč jdeme právě

tudy

Josef ák statný pětačtyřicátník. měl tvrdý stisk vel ké ruky Změřil Bobáka dlouhým pohledem a hřmot ně usedl se spokojeným výrazem v iroké, poctivé tváři

Tak jsem vám to přivalil. Tady na papíre jsem udělal nákresy budov zbrojovky Semtín. Pracuje plnou parou na výrobě střelného prachu. Ve třech směnách, na 4000 zaměstnanců. Celá produkce výbunin jde pro německou armádu. Připravuje se výroba pum a rozířeni směn. Proto jsou ve stavbě dalí budovy, vyznačil jsem je rafovaně.

Znáte fabriku dobře?

Prosím vás, vdy jsem ji jako zedník pomáhal ve dvacátém roce stavět. S plánkem mi píchnul tesař Lojza Beránek, který tam teď dělá!

Bobák si zapsal zprávy o produkci a podrobnějí úda je o výrobě v krátkých poznámkách. Kdy skončili, sáhl ák do kapsy a vyndal malý balíček v modrém pergamenovém papíře, na kterém bylo stěí čitelným písmem napsáno ťPozor na očiŤ

Tady jsou vzorky. Ve třech krabičkách od sirek. V první je edo-černý zrnitý prach, v druhé nějaká trhavina a ve třetí speciální explozivní látka, jsou to vzorky od zkouek a rozbor je na lístečku uvnitř  myslím sloení a tak!

Musím vám poděkovat…

Nemluvte o tom. Je to pro dobrou věc. A kdy něco bude, přihlásím se zas u pana Volka!

Takřka u dveří seák obrátil.

Vidíte, málem bych si to nechal pro sebe. kodovka Hradec chystá druhou směnu, prý a 2000 lidí!

Milan Kubista  s krycím jménem Králíček  přiel na schůzku u Botanické zahrady přesně na minutu. Blíil se rychlým krokem v koeném pláti. Jako obchodní zaměstnanec v Pardubicích hodně cestoval a specializoval se na informace o německých posádkách a transportech.

Přinesl jsem film. Jsou na něm snímky letitě v Pardubicích. Není vyvolaný, ale bude dobrý. Na pardubickém letiti u Popkovic je posádka asi 500 přísluníků Luftwaffe.

Kubita měl přesné údaje. Nadený, 251etý mladík slouil na vojně u 28 pěího pluku ve Vrovicích a vynikal nevedním pozorovacím talentem.

Dnes večer dostanu od táty podrobnosti o elezničních transportech, pokračoval.

Antonín Kubista starí, ředitel měanské koly ve výslubě, shromaďoval od známého elezničáře informace o provozu na trati Praha -Česká Třebová.

Přines mi je zítra v patnáct hodin do kavárny Fénix. Je to moné? navrhl Bobák.

Ano. Budu tam! Tak nashledanou!

Bobák spěchal do svého bytu na Vinohradech.

ťNa polním letiti u Německého Brodu je 200 letců, est dřevěných baráků a 12 letadel. Ve Skuhrově se bude něco stavět, blií zjiuji. V Hradci Králové jsou němečtí letci a dělostřelci v síle asi 1000 muů. Pěchota v Pardubicích kolem 500. V Mladé Boleslavi pěchota asi 300. Králíček.Ť

Bobák odsunul hláení stranou, z kapsy vyndal dvě dalí od jiných spolupracovníků. Obsah zpráv začal přepisovat drobným písmem na prouek leteckého papíru. To byla zásada pro vechny ze skupiny, protoe z ústřiku se dala udělat v případě nebezpečí rychle malá kulička, kterou bylo mono spolknout.

Za hodinu seděl v restauraci U Holubů na Smíchově. Irena přila s malým zpoděním.

Promiňte, byla jsem a na Olanech… Rudolf vám vzkazuje, e nákresy jsou znamenité a nepotřebují vysvětlení. A vzorky velmi dobré, prý by potřeboval dalí!

..Zařídíme!

Vzal dívku za ruku a předal jí do dlaně depei.

Mám jetě jednu velkou obálku, ale tu zde nechci vyndávat, jsou v ní nákresy a filmy. Půjdu teď na toaletu. Mezi vchodem na pánskou a dámskou visí na chodbičce velké nástěnné zrcadlo. Za něj obálku poloím do levého rohu. A vstoupím, jděte si pro ni. Vejde se vám do kabelky!

Za několik minut Irena znovu usedla ke stolu. Neznatelně přikývla. Naklonila se k Bobákovi s výrazem, jako kdyby mu eptala něco velmi milostného v zakouřeném a přeplněném lokále. Otázka vak byla vel mi prozaická.

Kdy potřebujete dalí spojení?

Tykadla v leteckém průmyslu

Jaroslav Lonek četl v listě Venkov z 12. března 1943 řeč říského kancléře, kterou pronesl ke ťDni hrdinů ve Zbrojnici v Berlíně:

ť… jako vůdce národa, jako kancléř říe a jako nejvyí velitel německé branné moci iji proto dnes jen pro jediný úkol: mysliti ve dne v noci na vítězství. . Jako někdejí voják veliké války vak vznáím k Pro zřetelnosti jen jedinou pokornou prosbu, aby nám vem dopřála milost uzavřít poslední kapitolu velikého zá pasu národů pro ná německý národ ve cti. Pak du chové padlých kamarádů povstanou z hrobů a poděkuji vem, kdo svou odvahou a svou věrností nyní napravují to, v čem jediná slabá hodinka se kdysi prohřeila na nich a ha naem národě Naím vyznáním dneního dne budi proto slavnostní přísaha: válka, kterou vnutili .velkoněmecké říi kapitalističtí dritelé moci ve Francii a Anglii, musí skončit nejslavnějím vítězstvím německých dějin!Ť

Lonek hodil noviny na zem. Proklel Hitlera, který přepadl Polsko a nyní hovoří o vnucené válce

Zamyslel se nad svým návratem Ve se mu  zatím  dařilo. Přiel domů do Pardubic pozdě večer s rnalým kufříkem. Zazvonil u bytu otce, potovního inspektora ve výslubě Josefa Lonka. Rodina byla více ne překvapená.

,,Co ses tak najednou vrátil? divil se otec.

Ale … byl jsem vlastně celý čas v protektorátů, odpověděl Lonek neurčitě.

A co lístek, který jsme dostali z Krakova, Jaroslave? přidala se jeho manelka Rozena

Prosím tě, ten poslali kamarádi! mávl Lonek rukou.

Podařilo se mu pak před úřady obratně zaretuovat svoji nepřítomnost od srpna 1939. Pas na jméno Oharek uschoval i s mikrofilmem a legitimaci na

stejné jméno dobře ukryl; měl vlastní průkazy

Nael si u zaměstnání jako obchodní zástupce u firmy Forman v Albrechticích; její majitel Frantiek byl známý z vojny. A tak se mohl vydávat na dvou a třídenní obchodní cesty, ani bylo komu co nápadné.

S Rudolfem nebo jeho spojkou měl smluvené schůz ky pravidelně 10., 20. a 30. v měsíci. A úkoly  zaloit výzvědnou skupinu a věnovat se předevím zprávám z oblasti leteckého průmyslu.

Navázal u styk s právníkem JUDr. Ladislavem Zo-chlarem z Brna. Navtívil ho v Husovicích, Tyrova 42 s dopisem od Rudolfa a pod heslem Felix

,,Já jsem sice znal tábního kapitána Felixe, ale .. řekl rozpačitě dr. Zochlar.

Máte na mysli, e pan tábní je v zahraniční armádě Ano, je. Tam také psal tento doporučující list. A já vás mám poádat o spolupráci v ilegální organizaci, která dělá pro anglickou tajnou slubu! odpověděl přímo Lonek.

Dr. Zochlar  poručík v záloze  se bez váhání zapojil. Dodával Lonkovi pod krycím jménem Emil přesné údaje o zatýkání vlastenců gestapem. Osmatřicetiletý právník dovedl vyuívat svých styků pro obstarání četných informací.

Dlouholetý Lonkúv přítel Jiří Krč, letecký oficiál na ministerstvu veřejných prací v Praze, slíbil spolupráci pod krycím jménem Fóry A stejně tak Vojtěch Viček, rovně starý známý, dřív redaktor a nyní tajemník Kulturního úřadu Národního souručenství v Praze.

Podíval se na hodinky. Byl čas zanechat úvah a plá nů, Musel na vlak do Průliv. Odpoledne má schůzky pravě s Krčem a Vlekem, večer s Rudolfem.

xxxx

Lonek usedl v tramvaji do volného koutku a nedalo mu-nikdo nebyl poblí aby neotevřel knihu právě na stránce kdo měl lístek, předaný Krčem při letmém setkání.

Ruzině se mění z civilního na vojenské letitě, pře-devím slouí pro kolní účely. Toté platí o Kbelích, kde jsou stroje dvojím řízením, zvlátě typu Bucker.

V Ruzini stojí od včerejka est védských letadel.

Přes nae území je na cestě z Německa do Bulharska zvlátní mostní konstrukce, která dnes projídí nádraím Brno.

Praha, Brno, Plzeň, Pardubice, Zbraslavice, Přibyslav, Křianov, Zlín, Ostrava: letitě mají následující rozměry … Ť

Na lístečku byl podepsán Fery.

Viček, statný pětatřicátník, čekal na Lonka doma. Prosím tě, co to čte? podivil se, kdy Lonek odloil svoji knihu na stůl.

Nemýlí se. Mein Kampf. Lépe řečeno rozbor Hitlerovy knihy od dr. Bauera. Vydal ho Orbis, jetě před válkou. To má tak, Vojto. Kdy chci s nepřítelem bojovat, musím znát i jeho ideologii.

Otevřel knihu na zaloeném místě a četl:

Árijce pokládá Hitler za nejdokonalejí tvory na zemi. Obdařil je vím, co z nich činí skutečné rozněčo-vače světla lidského pokroku… Nejvýznačnějí charakteristickou vlastností árijců je jejich idealismus, obětavost ve prospěch celku, oddanost due cílům a zájmům, je povznáejí lidskou obecnost, vyí lidské společenství…

Ty jsi filosof, Jaroslave, a já vdycky myslel, e jen chladný technik. Ale připravil jsem ti něco, co pomůe zháet světla rozněčovačů lidského pokroku, smál se Viček.

To mě těí, Vojto! Spoléhal jsem na tebe!

Tak tady má ode mě písemnou zprávu. Za povimnutí v ní stojí zejména, e v Českých Budějovicích se bude stavět velké letitě, Jawa má vyrábět kulomety, které mají proráet silné pancéře. A pak tam jsou podrobné údaje o rozmístění německých protiletadlových baterií v pevných pozicích kolem Prahy, zvlátě na Pe třinách, Pankráci a u Radotína.

Lonek pohlédl na list, podepsaný Ant.

Výborně. Na letitě a Jawu se jetě podíváme blí. Zařídím si to. A co jinak, Vojtěchu?

To hlavní, Jaroslave. Vyprávěl jsem ti u, e jsem získal pro nai věc mladého Petáka?

Ano. Jaromír, učitel v Dobrovízu, aspirant v záloze, dvacet est let, odpověděl Lonek jako automat.

Tak zde má od něho první zjitění!

Lonek četl osmerku papíru, popsanou úhledným drobným rukopisem:

ťLetecká továrna ve Kbelích má stavět speciální typ přepravního kluzáku pro deset muů; měsíční kapacita se předpokládá 150 kusů. Avia vyrábí týdně 15 leteckých motorů; zhotovují se zde rovně přídavné nádre pro bombardovací letadla. Z letitě v Ruzyni ulétly tři eroplány s důstojníky do zahraničí  blií zjiuji. Mira.Ť

Poádej ho o nákres kluzáků a technické údaje Stejně tak u leteckých motorů, Vojto. Musíme mít hláení přesná a konkrétní! poprosil zdvořile Lonek.

Pokusíme se, Jaroslave. Peták se velmi činí. Nae! si dalího spolupracovníka  je to Emil Svoboda, účetní z Prahy. Naprosto spolehlivý a má monosti. Mladý  něco přes dvacet  a nenávidí nacisty! Tady je od něho první věc.

ťV Praze jsou německé horské jednotky. Cvičí v árce. Vojáci jsou oblečeni do bílých maskovacích pláů. U rafinérie v Kralupech se v polích staví nové benzínové nádre. Současně se připravuje jejich zastírání proti leteckým útokům. Vanda.Ť

Krycí jméno jsem mu přidělil já. A v nejbliích dnech mám od Vandy dostat zevrubnou zprávu o zásobování tuky, dodal rychle Viček.

Činí se, Vojto, pokývl spokojeně Lonek.

xxxx

Na pejcharu nečekal Rudolf, ale Irena. Lonek jí hned po stisknutí ruky předal obratně přeloenou obal ku, která rychle zmizela v kapse plátě.

Mám pro vás jetě nějaké vzkazy, sdělila mladá ena.

To jsem rád. Nedaleko odtud znám malou restauraci, čistou a s dobrým vínem, jdeme?

Ano. Víte, myslela jsem, e tu stojí nějaký myslivec a byl jste to nakonec doopravdy vy! smála se Irena

Lonek chodil se zeleným velurovým kloboukem a v ze leném kabátu.

Přítě si vezmu světlý plá, u se pomalu otepluje! oznámil. V kavárně objednal vino.

Kdy dostane Rudolf obálku, slečno Ireno?

Nejpozději zítra, pane Lere. Ale dost moná, e je tě dnes!

Pozorovala na Lonkově levé ruce nápadný zlatý prsten zajímavého tvaru, s větím kamenem. Napadlo jí, e uvnitř bude dutý. A její protějek si poviml, kam se upřeně dívá.

Není to sériová výroba. Speciálně zhotovený pro mne!

Velmi hezký!

Je to moje poslední naděje, slečno Ireno! pravil Lonek velmi významně.

Myslíte, e to bude třeba?

Lonek vak odpověděl na otázku otázkou.

Měla jste pro mne sdělení?

Ovem. Vai přátelé  Bredov, Tereza, Cáp a Lis  vám vzkazují, e se scházejí kadý čtvrtek odpoledne v restauraci U Zajíců v Holeovicích. Samozřejmě, e ne vichni pravidelně, přijde prostě kadý, kdo můe…

Nepovauji to za rozumné!

Vyřizuji vám jen, oč mě poádali.

Vdy Tereza má za obchodem místnost. Tarif by přece byla nae shromádění mnohem jistějí… domníval se Lonek.

Nevím. Rudolf je kategoricky proti tomu, abyste přepáku v prodejně navtěvovali s výjimkou nevyhnutelných případů  myslím vy čtyři. ádá, abyste přili pouze v naprosto nutných momentech a na dobu co nejkratí  to znamená koupit si noviny nebo pohlednici a známku…

‘koda, slečno Ireno. Zrovna jsem chtěl vyuít příleitosti a domluvit s vámi, abych mohl kromě naich pravidelných termínů dodávat hláení právě k Tereze do obchodu! fde o to, e kdy dostanu v Praze informace, musím ;e pak vozit s sebou do Pardubic a přijí dět s nimi zpět na nae setkání…

Chápu. Ale to lze vyřeit jinak. Máte jetě čas? Něco přes hodinku? otázala se Irena.

Lonek přikývl.

Pojedeme na Olanské hřbitovy. Mám tam mrtvou schránku. Kady den můete umísit depei do elezné lucernv na jedné hrobce, jen bych vás velmi prosila  vdy kolem poledního, protoe sdělení tam nesmí zůs tat déle ne půl hodiny. A já přicházím kadý den přesně o půl jedné …

Navečer přijíděla Irena na Smíchov. Zastavila se u domovních dveří. Nikdo neel ani ze schoditě, ani po ulici v těsné blízkosti. Rychle namalovala na edou bakelitovou desku u tlačítka domovního zvonku modrou tečku. Smluvené znamení. Rudolf posílal k domu ve dnech, kdy neměli kontakt, buď některého ze svých řidičů, nebo jiné lidi. Dotyčný puntík smazal a tím byla potvrzena schůzka; při modré barvě puntíku přítí den, a kdy byla tečka červená - jetě během večera.

Volá stanice HCL

Firma Popeiak v Praze začíná pracovat na zakázce 300 000 padáčků o nosnosti 2 kg pro německou luftwaffe  zřejmě pro osvětlovací rakety. Pobočka ve Stranicích dělá dva metry dlouhé zařízení pro zavěování bomb u letadel. Ve strakonické zbrojovce se vyrábějí kulomety pro kurýrní a kolní letadla Klemm, která se stavějí v Otrokovicích. A zde má písemnou zprávu o letadlech proti tankům nebo obrněným vozům a druhou o bombách s váhou 1000 kg. Vechno je od Karla, řekl Joachim Katzer.

Radoslav Selucký zvedl oči od poznámek.

Ví něco bliího o jeho skupině?

Vedoucí je plukovník Sviták, pracuje pro tebe pod ifrou Karel. Pro styk s tebou  přese mne  určil majora Jana Sadílka s krycím jménem dr. Navrátil. Je s nimi v partě rovně nadporučík Jan Janouek. Joachim Katzer, tajemník Svazu soukromých zaměstnanců na Vinohradech, Bismarkova ul. č. 6, byl voják, měl za sebou italskou frontu. Nevyhlíel na svých 41 let. Dal se horlivě do rozvědné činnosti, kdy s ním Selucký navázal styk prostřednictvím tajemníka Čs. svazu letců Josefa Malého.

A mám pro tebe jetě jeden typ. Zná prý Mirka Janáčka? Bývalý radiotelegrafista. Měli jste spolu létat v jedné posádce, ty jako kapitán?

Ano. Na lince PrahaPaří. Později přeel do slueb Air France. Známe se z Československých aerolinií  počkej, vlastně ji od roku 1934!

Je v letňanském Letově. A vzkazuje ti Pepa Malý, abys na Janáčka počkal buď zítra, nebo pozítří před fabrikou ve čtyři odpoledne. Můe s ním mluvit rovnou. Má fůru zajímavostí.

Prima. Děkuji. A podívej, Joachime  já za tebou nebudu do kanceláře zbytečně docházet. Napi mi lísek, kdy něco bude mít. S tím, e mám přijít dejme

tomu desátého na návtěvu. Odečtu sedm dní a přijdu

třetiho, je to jasné?

Naprosto.

Tak díky a nashledanou!

Selucký spěchal na dalí schůzku s Bedřichem Pivoňkou, policejním stramistrem. Přijímal pro Seluckého dopisy na jméno Vocel a předával mu je. Starý legionář. Obstaral rovně několik formulářů pro občanské průkazy, včetně razítek.

Protiletadlové baterie u Stříkova. Tři děla ráe 88 milimetrů. Asi padesát muů. Označení na náramenících 23, řekl věcně Seluckému.

Přesný a stručný, odpověděl Selucký místo díků.

A jetě něco: ve kole na Karlově náměstí  mám na mysli bývalou techniku se staví velká radiostanice, je tam čtyři sta německých vojáků. Z toho na třicet radistů, kteří udrují spojení s Norimberkem!

Strámistr zasalutoval a odeel. Setkání vypadalo tak, jako kdyby ho někdo zastavil a otázal se, kde je která ulice.

Selucký el dál na Stříkov do domu číslo 115, kde se po přechodném ubytování v hotelu Hybernia usídlil u svého kamaráda Arnota Kredby; znali se ji od roku 1930 z letitě v Ruzyni. Statný padesátník, povoláním palubní mechanik a nyní technický úředník, slouil jako rakouský letec na ruské a italské frontě. Pomáhal Seluckému ze vech sil.

Má tady lístek od Vildy Poára. Zevrubné hláení o zásobování Prahy uhlím  jak pro domácnosti, tak pro průmysl, přivítal Seluckého.

Dej mi ho. Budu sestavovat depei!

Posly  Vilém se domnívá, e dělá pro Francouze?

Přesně tak, kamaráde. Je to lepí!

Jak myslí. To je tvoje věc. Bude dnes vysílat?

Proč se ptá? Budu. V noci!

Tak já se půjdu natáhnout. Vzbudí mě a já půjdu patrolovat kolem … pro jistotu!

Selucký se zavřel ve svém pokoji a začal ifrovat hláeni

Od Rudolfa obdrel příkaz postavit radiostanici. Sestavil krátkovlnný vysílač a navázal styk s centrálou VXW pod volacím znakem HCL. Radiostanice vak byla slabá a spojení nebylo dokonalé. Poádal proto o pomoc Jana andu, bývalého pilota, který se ve vysílacích a přijímacích stanicích dokonale vyznal; rádio bylo jeho koníčkem. Sanda mu vysílačku dokonale přestavěl. A dával dohromady dalí velkou radiostanici; v domnění, e bude slouit pro spojení s Anglií.

Selucký sám il pod jménem Jan Haek, obchodník, narozený 21. III. 1903 v Písku. Dokonalá legitimace, kterou mu předal Rudolf, měla datum vystavení dne 28. února 1940 a nesla vechny náleitosti včetně kulatého policejního razítka.

Řady pětimístných čísel rostly podle kódu, daného knihou V zámku a podzámčí od Boeny Němcové. Připravený radiogram podepsal Selucký jako Lis. Vysílal na vlně 64,3 a protistanice na 43,5 vlnové délky.

xxxx

Setkání Radoslava Seluckého s Miloslavem Janáčkem bylo víc ne přátelské. Zavzpomínali na dobu, kdy spolu létali v jedné posádce. A Janáček vypálil otázku:

Co dělá, Radku?

Vrátil jsem se z Polska…

Prosím tě? Proč? Vdy tam byla jistě spousta známých?

To tedy byla. Korda, eda, Fier… Ale poloilo se to a el jsem zpátky ..

Podívej se, Radku  pojďme k věci. Jaké potřebuje informace? Ani mě nezajímá, pro koho. Hlavně, kdy to slouí proti skopčákům! Nemusíme si přece nic vykládat. Nalétali jsme spolu dost tisíc kilometrů, ne? navrhl Miloslav Janáček přímo.

Seděli ve vinárně pod věí na Karlově náměstí. Kolem přela mladá Němka s plavou hřívou a velmi hezkým obličejem  opáleným a s bledými rty, ani trochu nalíčená. Doprovázeli ji dva gestapáci v koených kabátech a s tyroláckými kloboučky. Odloili plátě a bylo vidět, e mají v kapsách pistole.

Co se vyrábí v Letově?

Tak vidí. Jdeme na to. Opravujeme letadla JU 52. Ale ví co? Já ti o tom připravím písemnou zprávu.

Znamenitě, Mílo!

Prosit? Viktoria! křikl u protějího stolu větí z Němců.

Wenn wir fahren gegen Engeland . .  notoval druhý a drel jejich společnici kolem ramen.

Janáček na ně vrhl nevraivý pohled.

Kde se sejdeme, Radku? A kdy? Hodí se ti to pozítří?

Platí. Pozítří v pět odpoledne na Vinohradech  ví, v té kavárně na Korunní třídě, kam jsme kdysi chodívali … A Mílo, jetě něco: nemohl bys mi sehnat vlnový měřič?

Tak ty má i vysílačku, brácho? Dobrá. Pozítří ti ho přinesu  určitě, spolehni sel

Rozloučili se a Selucký spěchal na dalí setkání.

S Otokarem ubrtem, který byl zaměstnaný na ministerstvu veřejných prací, se znal z letitě Bratislava. Dostával od něho údaje o kolení německých pilotu a posádkách na letitích včetně nákresů protiletadlová obrany s rozmístěním děl.

Potkali se na ulici. Pozdravili se a pokračovali v chůzi.

V továrně Kolben-Daněk začaly zkouky plovoucího tanku, Radku. V zásadě jde o to, e pancéř vjede na ponton a tankový motor pak pohání lodní roub,

Na co ty potvory nepřijdou, Oto!

A dál: Vojtěch Vavrouch  rotmistr, zná ho  mi slíbil písemnou zprávu o výcviku psů pro SS u Čáslavi. Má o tom podrobnosti. A dodá rovně něco o letecké kole v Německém Brodě.

Ty ses rozjel, Oto!

Honza anda tě pozdravuje a tady ti posílá rádio cívku, kterou si na něm chtěl. A ode mě má to písemné hláení a k tomu jetě nákres, je tam vechno. Ví, dneska pospíchám, Radku

Nebudu zdrovat. Kdy se uvidíme?

Za týden, stejnou hodinu a stejné místo!

Zpráva s datem 1. března 1940 mimo jiné sdělovala: ťLetitě Ruzyně  v opravě 22 letadel JU 52, Dorniér dva kusy, Douglas tři kusy; dostávají polní nátěr V opravně motorů BMW 132 kusů … Na letiti je 1000 vojáků, v kasárnách, pomologickém ústavu a měanské kole v Ruzyni 2000 muů od letectva.

Klamná světla v řadě (22 světel) jihozápadně od letitě Ruzyně 4 km ve směru Zličín; dalí světla jsou jetě ve třech pásech různého směru, blií zjiuji.

Letitě Brno  směr Slatina je gonio; řada klamných světel viz nákres.Ť

Podepsaný byl Sota  krycí jméno Otakara ubrta.

Selucký přeel ulici a mířil k dveřím Vycpálkova papírnictví. Potřeboval mu předat nákresy. Takovou měl dohodu s Rudolfem  vlastní zprávy vysílat přímo rádiem, plány a podobné materiály pak dodávat do přepáky v obchodě. Pokyny od Rudolfa přebíral při schůzkách jednou týdně včetně radiogramů, sestavených z informací od Lonka nebo Bobáka Rudolf zprávy rozděloval mezi oba radisty  jeho a Hůlu.

Dobrý den! Prosím korespondenční lístek… Nazdar, Radku. Jsem tu sám. Můe mluvit klidně! Ahoj, Honzo! Tady jsou skizy pro Rudolfa.

Dej to sem. A kdybys něco chtěl klukům, najde je právě teď u Bumbrlíčka.

Ty tam nepůjde?

Nemohu. To ví  keft je keft! usmál se Vycpálek a přimhouřil levé oko.

Zvonek u dveří zacinkal a veel malý chlapec. Děkuji a nashledanou! pronesl Vycpálek hlasitě s přehnanou uctivostí jako prým.

Selucký vyel s korespondenčním lístkem a novinami v ruce. Předání nebylo delí, ne by trval skutečný nákup. Podíval se na hodinky a vydal se k restauraci.

Hůla s Bobákem seděli u malého stolku. Selucký si přisunul idli. Byli osamocení v rohu místnosti.

Tak co, Radku?

Jde to, mládenci. A vám?

Oba pokývli, Bobák pokrčil rameny.

Stalo se mi v posledních dnech třikrát za sebou, e mi adresáti dopisů, které jsem pro ně měl od Rudolfa, odmítli spolupráci, sdělil pomalu.

Také jsem se s tím u setkal … Není snadné na vázat vdy kontakt. Lidé se bojí, upadají do rozpaků . a někteří rovnou upozorní, e se nezapojí … Ovem vdv slibují, e budou naprosto mlčet, připojil se Hůla Vím. Nemyslete, e jsem neměl podobné nezdar. Mnozí z nich mají třeba příbuzné v koncentráku, jiní členové rodiny jsou pod dozorem nebo v podezření. Nedivte se, chlapci, konstatoval Selucký.

Dostali jste také od Rudolfa pokyn, aby se nikdo z nás neobracel na komunisty? otázal se Bobák.

Jo. Kadý z nás to u ví. Jde po nich gestapo, a to sakra tvrdě. S tím asi také souvisí rozkaz, abychom předstírali  podle vlastního uváení  e děláme pro jiné výzvědné sluby, vysvětlil ‘Selucký.

Přes to, e vlastně pracujeme s vybranou, kádrovou sítí, dodal Hůla.

Ale stejně s rizikem na kadém kroku, poznamenal

Na chvíli se odmlčeli  kadý si uvědomoval nebezpečí, v kterém se pohybovali.

Tady Vláďa má problémy s oacením. Nemá toti atenku, řekl pak Hůla.

Nevadí. Já ti přinesu oblek, který jsem dostal v Moskvě  je pěkný. A přidám k tomu pár koil a ponoek. Nechám ti balíček pozítří u Honzy v obchodě! nabídl Selucký.

Beru. Díky. A ty má oblečení dost, Radoslave? zeptal se Bobák.

Obstaral jsem si aty a vechno ostatní z domovať

Co dělá Marie? A děti? zajímal se Hůla.

Nevím, Mílo. Nestýkám se s rodinou. Nechci je ohroovat! odpověděl Selucký.

Chvíli mlčeli, a Hůla nabídl cigarety s dlouhou dutinkou.

Kde jsi sebral papirosy? eptal Selucký.

Dal mi je Rudolf!

Tak to tady schovej, Mílo. Kdy u je kouří, tak a tě nikdo nevidí… Jistota je jistota!

Nepřehání to, Radku? vpadl do rozpravy Bobák.

Ne, Vláďo. Musíme být velmi opatrní… Jinak vybouchneme a nepomůe nám nikdo na světě…

Má pravdu něco visí ve vzduchu. Nemyslím nad námi, ale Němci chystali nějaký úder. Zbrojí, přeskupují sily.., Vdy vím, co vysílám ..pravil Hůla.

Anebo poslouchá, viď? opáčil Selucký.

Oba radisté vyuívali svých silných přijímačů a sledovali vysilání z Anglie, Moskvy a jiných stanic.

Musím jít, mládenci … Ale jetě Jedno: máte někdo spojeni s Lonkem? zeptal se Selucký.

Přímo ne. Ale můu ti to zařídit přes Irenu! odpověděl Bobák.

Kdo to je?

Moc fajn ába. Ty ji nezná?

koda, ale neznám.

Spojka na Rudolfa. A s určitostí vím, e se schází i s Jaroslavem!

Tak buď tak hodný, Vláďo, zařiď, aby Jarda dostal tohle! Selucký hodil na stůl malinký lísteček:

Lerovi. Spoj se s konstruktérem Mayerem. Ví něco o prototypu letadla, které má létat přes 1000 km za hodinu. Lis.

xxxx

Vedoucí tajné státní policie v Praze SS-standartenfůhrer dr. Hans Geschke odhodil zlostně na psací stůl hláení německé rádiové odposlechové sluby. Vstal, přeel několikrát přes kancelář a chvíli se zamyleně díval z okna, ne zazvonil na sekretářku.

Zavolejte mi kriminálního radu Schulzeho  e prosím, aby ihned přiel. A spojte mě zatím s majorem Mimrou z oddělení vojenské kontrapionáe! nařídil.

Schulze vstoupil, kdy éf praského gestapa jetě telefonoval. Posadil se a zvědavě se díval, jak Geschke zaznamenává na blok několik stručných poznámek, ne odloil sluchátko.

Mám pro vás speciální úkol, pane kolego… Akce trochu choulostivého charakteru  proto jsem se rozhodl pověřit jejím vedením právě vás. Ale k věci: nae odposlechová sluba zachytila v posledních týdnech dvě rádiové stanice. První, s volacím znakem HBT, začala dříve, a připojila se jetě dalí se signálem HCL. Vysílají nepravidelně na krátkých vlnách 34 a 64,3 metru …

Geschke se naklonil a podal Schulzemu průklep zprávy.

Pětimístné skupiny čísel? zvedl kriminální rada obočí.

Ano. Vím, co máte na mysli… Je to ruský systém. A proto jsem hovořil o delikátním aspektu celé záleitosti, pane kolego,” odfrkl SS-standartenfuhrer zamyleně.

Vysílají určitě v Praze, pane doktore? otázal se Schuize.

Naprosto jistě Nae zaměřovací stanice  jak mi před chvílí sdělil major Mimra  určila místa vysílání s odchylkou maximálně patnácti kilometrů. Nevýhodou je, e radiotelegrafisté mají poměrně krátké relace, mění místa vysílání a  jak u jsem řekl  střídají rovně čas… Funk-abwehr tedy nemá lehkou práci. Zřejmě se jedná o zkuené, dobře vycvičené radisty, jak ukázal zvlátě u HBT nesmírně rychlý sled předávaných morse-značek ..

Schulze zavrtěl hlavou.

Zajímavé je, e se jedná o dvě stanice. To naznačuje, e nám v Praze zahájila činnost siřeji rozvětvená sí, protoe jedna skupina by dělala jen s jednou vysílačkou, kombinoval.

Souhlasím, i já mám stejný názor…

A dovolte jetě otázku, pane doktore: jaké je vyjádření naí deifrovací sluby?

Milý Schulze  nai odborníci s ifrou zatím nehnuli. Tvrdí jen, e se jedná zřejmě o velmi sloitý systém, a to na základě kniního kódu… A jak víte, s tím jsou vdy nesmírné potíe…

Kriminální rada vstal.

Vae rozkazy?

Sledujte pečlivě hláení zaměřovači i odposlechové jednotky a podle jejich zjitění začněte s pátráním v okruhu, odkud se radiostanice ozývají. ádám infor mace o sebemení maličkosti. Zásah jedině na můj přímý rozkaz!

Schulze se zatvářil trochu udiveně.

Jetě dnes budu o celé záleitosti jednat s dr. Erlebeekem z praské bezpečnostní sluby SS. A důvěrně jen mezi námi  mám toti plán, a se nám podaří ty ptáčky odhalit: nezavírat je, ale připravit něco mnohem účelnějího…

Geschke se chvíli pásl na napjatém čekání svého podřízeného, ne dokončil s úsměvem:

Napojit se na organizaci v tom článku, který odhalilo a prostřednictvím naich důvěrníků pak proniknout přímo do jejího středu!

Kontakt s důstojnickou skupinou

Dr. Ada Mahlerová, zubní lékařkaŤ, stálo na vizitce. Vycpálek stiskl zvonek na bílých dveřích. Otevřela mu asistentka. Posadil se v čekárně. A kdy přiel do ordinace, poádal doktorku o soukromý rozhovor. Odvedla ho do pokoje.

Jsem Jan Vycpálek. Letec. A potřebuji nutně hovořit s kapitánem Dytrichem. Přináím mu psaní  snad vás bude zajímat, e je od vaeho manela.

Lékařka vytřetila oči.

Ale mu je přece ..

Ano. V legiích. Mohu vám sdělit, e v Polsku pracoval jako zubní doktor pro nae vojáky … Ostatně, zde je dopis. Domnívám se, e není důvodů, proč byste ho nemohla číst ..

Ano, je to manelovo písmo, řekla lékařka.

ťMilý příteli, prosím, v kadém ohledu poskytni doručiteli pomoc. Je to důvěryhodná osoba. Mnoho pozdravů pro tebe, enu a děti. Norek.Ť

Tak… Posaďte se. Kapitán Dytrich přijde za chvíli … A vy, pane Vycpálku, jste se tedy vrátil.. * Můete mi povědět, kde je teď můj manel?

V Rusku, paní doktorko! pravil Vycpálek přímo.

A v té chvíli veel mu.

Kapitán Dytrich. Emile, návtěva ti přinesla dopis. Omluvíte mě jistě, pánové, ano? Neodmítnete kávu,

pane Vycpálku, e?

Dytrich přečetl list a pohlédl na obálku; Dejvice, Marinestrasse 33, bylo na ní napsáno tukou.

To je moje poznámka, vysvětlil Vycpálek.

Jak jste se dostal k dopisu? Má datum z října

1939?

Byl jsem venku jetě před necelým čtvrt rokem.

Co tím chcete říct?

Jsem přísluníkem ilegální organizace, která bojuje proti Němcům, pane kapitáne. A vím, e máte spojení

na skupinu, od ní mohu získávat potřebné informace ..

To je vechno pěkné, ale právě tak můete být provokatér!

Vycpálek vyndal svůj pilotní průkaz vojenského letce, který sice zanechal ve vile u Moskvy, ale Rudolf mu ho ji opět předal.

Mluvíte se mnou příli otevřeně!

Vdy jste také důstojník!

Přeruila je sluebná s kávou.

Po ústupu naeho polského legionu na území Sovětského svazu mě vykolila ruská tajná sluba. Tím ovem není řečeno, e bych dělal pouze pro ni… mám spojení i jinam …

Dovolte mi otázku, pane Vycpálku: vy jste komunista?

Ne, pane kapitáne. Proč?

Nechci věřit, e byste jinak pracoval pro Rusko!

Mýlíte se, pane kapitáne. Rusko osvobodí vechny ujařmené slovanské národy. Jsem o tom pevně přesvědčen. Určitě dojde k střetnutí mezi sovětským Ruskem a nacistickým Německem  dříve nebo později. A právě vae důstojnická organizace musí přispět v boji za svobodu a nezávislost!

Dobrá. Pokusím se vás spojit s důstojnickou skupinou. O jaké zprávy máte zájem?

To přece důstojníci znají! usmál se Vycpálek.

Jistě. Budu na vás čekat ode dneka za týden v estnáct hodin v kavárně Lloyd na Příkopě, pane Vycpálku!

Děkuji vám, pane kapitáne  a budu se těit!

Po odchodu pana Vycpálka odeel Emil Dytrich k plukovníkovi Miroslavu Berkovi. Ten vyslechl velmi pozorně kapitánovo hláení a pokývl.

Myslím, e to půjde. Dokonce se nám ten Vycpálek můe hodit, potřebujeme si cosi prověřit … Máte jeho adresu? Ano? Skvělé. Pojďte, navtívíme plukovníka Svitáka. Bude u něj nadporučík Janouek, který se právě zabývá identifikováním lidí, o nich potřebujeme něco vědět…

Vycpálek si nad číí čaje nemohl nevimnout, e mladí mu černých vlasů a s kulatým, do snědá opáleným obličejem u vedlejího stolu má ke kapitánu Dytrichovi vztah; nedal vak na sobě nic znát.

Viděl, jak jeho společník pozoruje vyího člověka v brýlích, který veel a naoko lhostejným pohledem přelétl celou kavárnu, ne zamířil k jejich boxu u okna. To je Jan! představil ho kapitán.

Tedy major Sadílek, uvědomil si Vycpálek.

O jakou práci vám vlastně jde? zeptal se příchozí ochraptělým hlasem, sotva usedl.

Dělám pro ruskou tajnou slubu a pan kapitán mi slíbil informace!

Dytrich se zvedl a odeel.

Jste na pravém místě. Ale řekněte mi jetě, jak budete předávat zprávy?

Radiostanicí.

A pokud půjde třeba o vzorky nebo nákresy? Přes rezidenta.

V pořádku. U jsme si vás oklepli dost důkladně. Ale jetě mení otázku  znáte nějakého Seluckého? ije v Praze pod jménem Jan Haek?

Ano. Co je s ním?

Dostal u od nás nějaké zprávy přes prostředníka. Tvrdí, e jsou pro ilegální organizaci, ale domníváme se, e pracuje rovně pro ruskou rozvědku. Znáte ho tedy, víte o něm?

Vechno s ním je v pořádku. Radek je rovně letec a byli jsme spolu ve stejném kursu s označením pro protektorát.

Můete nám říci adresu? Nemáme ji.

Nemůu. Máte přece moji, to postačí.

Jan se usmál a dal najevo, e je s odpovědí spokojený.

Myslím, e pro mě bude lepí dodávat věci vám. Nelíbí se mi vae přepáka v obchodě… Je to velmi snadný a dobře kamuflovaný způsob. Pro styk s vámi určuji kapitána Dytricha, a to pod heslem Bram. Zprávy vám budeme dodávat zdarma s podmínkou, e nám budete hradit výlohy, ano?

Vycpálek souhlasil.

A!e upozorňuji vás, e informace od nás jdou i na jiná místa. Nechci se tajit s tím, e nae skupina dělá

předevím pro jinou zahraniční rozvědku, pokračoval Jan.

Jsem přesvědčen, e součinnost směřuje k stejnému cíli, podotkl Vycpálek.

Máme stejný názor. A tady u mám pro vás první dodávku. Je to sdělení o německých transportech, které odjídějí na východ, dále projekt na bombardování Londýna pomocí zvlátních osvětlovacích raket  lze ho ovem aplikovat i na jiných městech, take jde o obecný poznatek. Tolik tedy pro začátek.

Jan udělal posunek a snědý mu od vedlejího stolu vstal a poloil před Vycpálka celkem nenápadnou malou obálku; Selucký uhodl, e to je nadporučík Janouek.

Mohu vám dodat rovně nákresy zmíněných raket na padácích. Zaručujete mi vak, e je skutečně dostanete ven?

Můete se spolehnout!

V tom případě vám skizy doručí kapitán Dytrich asi za dva dny, a si přijde koupit dopisní papíry. Měl bych tou dobou mít u dalí údaje z výrobního závodu. A přisunu vám také rozbor a moná i vzorky nové výbuniny.

Sledujeme stejné cíle, jak jste řekl. A budu vás očekávat za deset dní v sedm hodin večer před Spartou. Kdybychom se náhodou nesetkali, dalí kontakt zařídí Braml

ťSrdečné pozdravy pro tebe. Buď tak dobrý a pomoz doručiteli tohoto listu v dobré věci, jde o spolehlivou osobu, Tvůj přítel Rudolf.Ť

Kladenský učitel Milo Baleta zvedl oči od dopisu.

Kdo vám to

Vycpálek klidné opětoval dlouhý pohled.

Přece znáte rukopis. Vá přítel, poručík Rudolf Protiva

A v čem potřebujete pomoci?

Jsme členem tajná organizace. A musím znát počet oddílů německá posádky v Kladně. Sílu protiletadlové obrany a její pozice stav zaměstnanců v Poldovce a

směny. Zdejí zbrojní výrobky, zvlátě pancéře s popisem a moností pouití, včetně kapacity výroby. A samozřejmě místo určení u dodávek z hutí.

Nu  tajná organizace má smysl, kdy půjde o nové Československo ..

Právě a pouze o to nám jde, ujistil Vycpálek.

Pro samostatnost Československa jsem ochoten vám obstarat, co potřebujete. S kým se budu stýkat? tázal se učitel a na popelníku zapálil dopis Rudolfa Protivy.

Pouze se mnou.

Myslím, e během deseti dnů se mohu od svých známých něco dovědět..

Seli se v Unhoti, kam Vycpálek přijel vlakem a učitel na kole. Odeli za poslední domky a posadili se na mez, která se u začínala zelenat.

Domnívám se, e to půjde, začal učitel.

Poloil Vycpálkovi do klína těký balíček.

To jsou vzorky pancéřových desek z Poldiny huti. Dva, jeden o síle 1,6 cm a druhý 1,9 cm. U toho je vzorek klikových hřídelí o váze 200 gramů  dodávají se Junkersovým závodům v Berlíně, Lipsku a Dessau. Tak. Dělaly se zkouky s deskami 10 a 15 mm silných, ale byly prostřílené. Určení  pro pancéřování vozů. Připravuje se výroba pláů bomb o dvou velikostech  30 a 50 cm. Zdá se, e v Poldovce budu mít výborné spojence.

Vycpálek se netajil překvapením.

Počkejte, to není vechno. Tady jsem vám napsal údaje o počtu německé policie, včetně výzbroje a výstroje. Jejich postavení jsem zakreslil do mapy, kde je současně označeno i rozmístění protiletadlových bate rií. Chybí jen kulomety na střee Masarykovy koly, protoe je tam Němci montovali dnes dopoledne a nezbyl mi u čas ..

Vy jste, pane učiteli, rozený vyzvědač ..

Ale jděte. Jetě jedno ústní sdělení: v Poldovce dělají  snad by vás to mohlo zajímat  také generátory na pohon syntetickým benzínem, a to pro Most.

Milo Balcar odeel s krycím jménem Jiří.

A Vycpálka očekával v jeho bytě netrpělivý Hůla.

Sehnal jsem prima věci z Kolben-Daněk, Honzíku.

Popisy i nákresy tanku TNHP-S s dělem 31,7 mm a dvěma těkými kulomety, dále stejné parametry na střední a těký obrněný vůz. Mám fotokopie plánů na pauzovacím papíře a k tomu takticko-technický popis výkonů na silnici nebo v terénu i na vodě. A jetě navíc detaily klimatizačního zařízení letadel pod značkou OROC 527/7. A dále  periskop pro ponorky… Ano, Mílo. Zítra bych mohl vechno předat. Ale budeme muset ifrovat depee. Vysílá dneska, ne? Přesněji v noci z dneka na zítřek, a to zítra ráno. Chtěl jsem tě poádat, jestli bych dnes mohl pouít tvůj byt nebo obchod. U mě jsem dělal u dvakrát za sebou a doopravdy musím střídat místa…

Ovem. Kde ti to lépe vyhovuje …

Jednou tady a podruhé tam, navrhl Hůla.

Dojdi si pro svoje fidlátka, Mílo. Já se zatím pustím do kódování. A počítej s tím, e bude večeřet u mě. Posedíme potom spolu …

Ale u vysílání tě nechci jednou provdy!

Já budu rád, e mohu spát, blázne.

Ty, Honzo … A vypukne konflikt mezi Německem a Ruskem  co potom? Vrátíme se zpátky? Nebo zůstaneme tady? Co myslí?

V týlu nepřítele jsme u teď tak jako tak. A stahovat se budeme  a u kamkoliv  jenom v krajním případě. Moná, e změníme působitě jen místně. Ale dali jsme se na vojnu a musíme bojovat.

To já také chci a budu. Ale jedno jediné mi chybí  pistole. Honzo, obstará mi nějakou bouchačku, ne? Slíbil jsi mi přece u před časem …

Spoléhej na průkazy…

Jo. A na krátkovlnou vysílačku mi dá papíry taky? No, vidí! Já tě chápu. Ale bez zbraně vysílat nebudu. Něco si musím sehnatl

Tak přitom dej aspoň pozor, ano? A v kolik dneska jede podle vysílacího programu?

Ve dvě po půlnoci!

A přesně v ten čas rozehrál Hůla telegrafní klíč značkou HBT:opakovaně za sebou.

Čtyři tečky, pomlčka, tři tečky a pomlčka se nesly éterem; pak přepojil na příjem a uslyel odpověď VXW:

…   ..  .—a hned potom začal vysílat skupiny pětimístných čísel.

Čáp v akci

Dva Němci jdou po ulici a vidí kus mastného papíru. Povídá první  vidí, jak se tady lidem vede dohře. A druhý na to  má pravdu, tak dobře, e jim musíme sníit příděly tuku! A vtom se přitočí Čech a praví  promiňte, pánové, to jsem ztratil a je to můj celý příděl na přítí měsíc!

Mladá dívka se na Hůlu smála.

Bobák na něho mával z protějího chodníku.

Podívej se, Rozo: měl jsem pravdu, kdy jsem ti říkal, e mám schůzku s kamarádem? A ty jsi mi nechtěla věřit. U je tady. Tak nashle a pozítří počkám, ano?

tíhla černovláska mu poslala vzduný polibek. Mílo, Mílo… Abys na ty tvoje slečny nedoplatil! přivítal ho Bobák.

Ale, Vládo… Neměj o mne obavy!

Co je to zač?

Tanečnice. Byli jsme spolu na procházce. V Ruzyni. Musel jsem jí napovídat, e se mi tuze stýská po letadlech a chci se na ně aspoň z dálky podívat… Poslal mě tam Jaroslav, ověřit hláení.

Je tam toho hodně?

Dost. Dvacet Ju 52, dvacet dva Ju 87, patnáct stíhaček Messerschmitt, devět dvoumotorých Heinkelů 111, dva Douglasy a osm torchů.

A dívenka o tobě bude vykládat, e jsi roztomilý mladý mu, jako vechny …

Kde jsi to sebral?

Kluci to o tobě říkají podle praxe z dřívějka a nemohu pochopit, co na tobě enské mají.

Ty má starosti, Vláďo!

Ale teď váně  co říká situaci, Mirku?

Bobák zvedl večerník Národní práce s datem 10. dubna 1940 a ukázal na titulek ťNejvětí obsazovací manévr válečných dějinŤ.

Jo. Začalo to, milý Vladislave … Zprudka. Poslouchal jsem rozhlas… Zdá se, e Dánsko kapitulovalo bez boje. Oslo bylo obsazeno u včera odpoledne .. řekl Hůla.

Hergot. A my tu takhle trčíme …

Má pocit, e jsi tu zbytečně? Já ne, Vládo! Promiň … Má pravdu. Naopak  musíme jetě přidat… Ale tys chtěl se mnou mluvit?

Opřeli se o zábradlí na vltavském nábřeí a nedbale pozorovali řeku. Hůla vyprávěl klidným, tichým hlasem.

Dělal jsem z pověření Rudolfa malou okruní cestu. Stavěl jsem se mimo jiné v Ostravě, Přerově a v Brně. Náhodou jsem se potkal se známým  Ladislav Havelka, soustruník, který pracuje ve kodových závodech Adamov. Zverboval jsem ho pod krycím jménem Adam. Znám se s ním z vojny. Brno je v tvém rajónu. Tak ti Adama předávám. Instruoval jsem ho, připraví ti vechno, co potřebujeme ..

To je prima, Mílo.

Ano. Já jsem nejhodnějí kluk z celé Moravy. To je toti jen začátek. Havelka mi získal hned druhý den nákres estimilimetrového projektilu dum-dum od svého bratra Frantika, který dělá jako posunovač na dráze. Obstaral skizu té svinské střely v brněnské Zbrojovce. Zajistí pro nás také nákresv nějakého kulometu a čísla i produkci. Tady na lístečku má adresu na Láďu a spojovací heslo, se svým bráchou Frantou u tě spojí on. Zajeď tam přítí týden.

Nevím, jak se ti budu revanovat . . 

Já ti to řeknu za chvíli. V Ostravě se můe obrátit na mého vagra Gustava Seidlera, Jesenského 5. Manel mojí sestry Jarmily, ví? Pomůe ti ve vem. Je zaměstnaný v pojiovně, tam nic neseene, ale má spoustu známých. Rovně v Ostravě jsem zverboval pod krycím jménem Jenda kotláře z vítkovických elezárnu Karla Behma, připraví pro tebe údaje o výrobě. Získal jsem jetě Miloslava Stěpničku, strojníka na achtě Michael. Tady má od něho údaje o těbě a chystá ti mapu celého revíre včetně zákresu staveb pro oklamání letců. A konečně tě pozdravuje Robert Bene.

Robert? To je pilot z Otrokovic? Znám ho z letitě!

Létal jsem v jeho posádce. Dělá teď v obchodním oddělení u Bati ve Zlíně. Kdykoliv ti ve vem pomůe. Opatřil mi u jeden morse-klíč.

Vdy ho přece má, Mílo!

Jeden. Taková věc se vdycky hodí. Buď jako rezerva, nebo pro dalího radistu, po kterém se u začínám shánět.

Na co, prosím tě? Vdy jste s Radkem dva ..

Ví, kolik toho vyklepáváme? A kdy bude dělat dalí, znesnadní zaměřování. A jetě něco mám. Jenom pro mne. Sáhni mi do pravé kapsy, Vláďo!

Bobákova levá ruka nahmatala pabu pistole.

Mílo … tak ty váně . .

Belgická FN, ráe 7,65. Stála jen 250 korun a já mám konečně klid! A ví co jetě, Vláďo? Pojď, půjdeme si dnes večer někam zatancovat! Koupíme si flaku vína a pustíme na pár hodin vechno z hlavy!

Mílo … Já nemám s kým!

Jeíikriste, já ti dívku přivedu. A hezkou. Moje bytná Delamová má dceru Martu. Příjemná, bude se ti líbit… A já mám dnes rande s Ilonou … Tak jdeme?

Bobák přikývl.

A jetě mi řekni, jak vypadá liga! řekl Hůla hlasitě.

Nedaleko nich se zastavil cizí člověk. Bobák otevřel noviny a četl pořadí klubů: Slavia, Sparta, Pardubice, idenice, Prostějov, Baa Zlín, Viktoria Plzeň, Viktoria

ikov …

Před Milanem Charvátem leel na stolku v kavárně YMCA německý časopis Signál s parautistou na titulním listě. Hulá pozdravil a přisedl si. Znal ho z doby, kdy se Charvát učil u strojníka Stěpničky, kterého chodil Hůla navtěvovat Nyní dělal jako pomocný elezniční dělník česko-moravské dráhy u telegrafní sluby a přináel opisy telegramů o německých transportech.

Charvát přisunul k Hůlovi časopis.

No jo … Tak tady v tom plátku má informace od Sáry. Domnívá se, e to je pro Anglii … A podívej, Mílo  pro koho vlastně shání zprávy?

U jsem ti říkal, e jsem byl v polských legiích.

A pioná dělám pro organizaci, s kterou jsem navázal styk v Rumunsku. Věř, e je to pro československý stát. Na ostatním u nezáleí a nemysli na to! Pověz mi raději něco o tvém árovi!

Tak dobře. Jmenuje se Alexandr a pracuje v libeňské Kolben-Daněk jako kreslíř. Je to můj přítel. Naprosto spolehlivý. A mám u dalího spolupracovníka. Václav Hoek z Unhotě, zaměstnaný u firmy Vedera v Praze. Poddůstojník v záloze. Dříve byl jako dělník v kladenské Poldovce a má tam mnoho známých. Chodíme spolu do večerní obchodní koly. Zatím mi sdělil, e v Poldině huti je 6000 lidí na tři směny, ale bě hem týdne přinese data o výrobě.

Po krátkém rozhovoru se rozloučili. Hůla spěchal za Vycpálkem. Společně si přečetli hláení od Sáry.

ťV dílnách ČKD je asi 3000 dělníků. Ve třech směnách budou pracovat v oddělení automobilka, kotelna a lokomotivka. Chystá se výroba nové série 500 tanků, které půjdou do výroby přednostně před vemi objednávkami. Začíná se zkouet nový model pancéřevého vozu, blií zjituji.Ť

Udělal jsi velký kus práce, Mílo! podotkl Vycpálek.

Poznamenej si jetě mou zpravodajskou sí, Honzo. Pro případ, kdyby se mi něco přihodilo!

Dej pokoj, prosím tě!

Hůla vak byl neústupný a Vycpálek si začal psát agenty neviditelným inkoustem na malý lísteček papíru.

Jiří Ler, Dejvice, Slikova 18. Studoval techniku, teď je na nádraí Kralupy. Řídí Frantika Nováčka z Holeovic, Dobrovského ulice 38, který je jako nádrání telegrafista na nádraí Vraňany. Od něho jsou depee o německých transportech na východ a jak ví, dodává jich hodně. K tomu bych ti ovem chtěl dodat  čísla vojenských transportů mají vdycky písmeno W a jsou zásadně čtyřmístná. Tento rok začínají devítkou.

Dík. A pomůe mi s ifrováním, Mílo? Během včerejka a dneka se nám pořádně znásobil počet zpráv S něčím píchne Radek  přijde večer  abys neměj dlouhé vysílací relace!

Vech pět rozehrálo svou tajnou válku proti nacistům. Jejich informace se sbíhaly v moskevské centrále a z kamínků se dala sestavovat dokonalá mozaika. Některé zprávy se sice překrývaly, ale současně doplňovaly.

Začátkem května přinesl Selucký sdělení, e do Českého národního aeroklubu vtrhlo gestapo  zatklo funkcionáře a uzavřelo místnost; aeroklub byl prý základnou pro organizované přechody vojenských letců za hranice a střediskem ilegální činnosti proti okupantům.

V pátek 10. května přiel jako blesk  třeba očekávaný  útok na Holandsko,, Belgii, Lucembursko a Francii. Rozvědčíci se seli vzhledem k vánosti situace v místnosti za Vycpálkovým obchodem hned v neděli, výjimečně proti vem pokynům.

Tak celé nae komando pohromadě? pozdravil Hůla, který přiel jako poslední.

Slyeli jste včerejí Hitlerovo provolání k vojákům západní fronty? Ne vichni? Dávejte pozor  citují: ťUdeřila hodina pro vás. Boj dnes začínající rozhodne o osudu německého národa na přítích tisíc roků. Konejte nyní svou povinnost. Německý národ je s vámi se vím poehnáním!Ť četl Selucký.

vanil! prohlásil Vycpálek nenávistně.

Ale oni postupují, bestie! láteřil Bobák.

Dnení Venkov píe, e zničili 400 letadel. Poslouchejte: ťHromadnými silami provedlo nepřátelské letectvo ve Francii, Belgii a Holandsku dne 10. května velký útok na základny nepřátelského letectva. Byla napadena 72 letitě, bylo zničeno a 400 nepřátelských letadel na zemi, četné letitní objekty a hangáry byly zničeny poáry nebo výbuchy. Ť citoval Lonek

Tak kluci u jsou v boji… posteskl si Selucký.

Jen aby to nebylo jako v Polsku, obával se Bobák.

Francouzi nemají letectvo zrovna nejsilnějí, ani nejmodernějí, pravil zasvěceně Lonek.

Angláni mají dobré mainy! namítl Vycpálek.

Hergot, já bych si tak chtěl sednout do letadla…

I kdyby to byla stará bedna, vybuchl znovu Selucký.

Nechte toho, kluci! Nae bojová linie je tady! A jsme přímo v prvním sledu! Teď zvlá! zasáhl Lonek

Shodli se, e je třeba zintenzivnit činnost. A to také dělali. Hůla sedával v přítích dnech celé noci u silné radiostanice a přináel přátelům smutné zvěsti o postupu německých vojsk. Ale úspěchy nepřítele jen zvedaly morálku vech pěti.

Dobytí Paříe a konec bojových akcí na norském území v polovině června vyvolaly dalí schůzku; pro změnu v restauraci U Zajíců.

Zhroutila se celá francouzská fronta mezi průlivem La Manche a Maginotovou linií u Montmédy. To znemonilo původní záměr francouzského veleni, bránit hlavní město,’ vysvětloval Hůla.

Nai si tedy moc nezalítali, řekl Selucký.

Tvrdil jsem, e francouzské stíhačky Morane 400 a Dewoitine 520 neobstojí, připojil se Lonek.

Ale měl jsem pravdu, e anglické Hurricane a Spitfire jsou rychlejí ne německé Messerschmittl upozornil Vycpálek.

Ale co, hoi. Povím vám něco veselejího. Včera jsem byl u pana Volka v Opatovicích. Dal jsem mu hned po naem příchodu spojovací dopis od jeho syna. Znáte ho přece  poručík. Starý pán praví  Francie to prohraje. Pro koho teď budeme sbírat informace? Domníval se toti, e děláme pro frantíky. Odpověděl jsem, e nae zprávy jsou pro mnohem krásněji zemi. Chvíli přemýlel a pak se usmál  tak tedy vidím, e mi Lojzík přijde jednou domů ve vojenské papae! snail se Bobák zvednout náladu.

Naposled se vidělo vech pět pohromadě 26. června opět u Vycpálka.

Bobák přinesl noviny  Večer.

Vrchní velitelství německé branné mocí nařídilo zastavení nepřátelství proti Francii. Dne 25 června v 1,05 hod německého letního času nastupuje na obou stranách klid zbraní. Válka na západě je tím skončena! četl.

A teď začne na východě! prohlásil s jistotou Lonek.

Nájezd do Východní marky

Zjistěte, co vyrábí Fatra Napajedla, tlumočila Bobákovi Irena.

Zde má přesný popis gumového člunu. Určený je pro lety nad mořem. Domníváme se, e asi nad kanálem La Manche, sdělil o několik dnů později Frantiek Váňa. Dávný Bobákův známý, dříve byl poddůstojníkem československé zpravodajské sluby.

To je moné. Musíme počítat, e Němci připravují invazi do Anglie. A rozhodně budou ostrovní říi bombardovat, pravil Bobák zamyleně.

Jsou to v zásadě záchranné čluny pro Luftwaffe. Fatra jich má dělat přes tři tisíce kusů.

Můe mi obstarat nákresy, Franto?

Do tří dnů je můe mít.

Vechny údaje sedí?

Prosím tě: dodávají mi je z Fatry inenýr Osvald Duba a doktor Emil Mazal  chemici. Znají svou věc. Tady mám od nich navíc jetě cedulku. U firmy je přiblině 200 000 kg surové bílé gumy a 180 000 kg surové hnědé gumy. Taková zásoba stačí pro výrobu asi na est měsíců. Přestávají vak dělat plynové masky a začínají se orientovat na obleky s kapucí, určená pro německé námořnictvo v Kielu.

To znamená pro ponorky! odpověděl Bobák a Váňa přikývl.

Chtěl bych ti jetě říct, Vláďo, e tě začnu zásobovat. Udělal jsem si u značnou sí a předpokládám, e se mi budou sbíhat údaje v nejbliích dnech. Ze zbrojní výroby, o německé armádě, o hospodářské situací. V partě z Napajedel je jetě Leopold Úředníček. Vlastně on to vede a pomáhá mu jetě pět dalích. Hodně si slibuji od sazeče Josefa Bači ze abovřesk. Přítí týden mi předá mapu s označením sedmdesáti vojenských skladi v lesích na Moravě.

Vechno bereme. Ale zprávy přes tebe přímo. Chce peníze na úhradu výloh? Můu ti dát, kolik potřebuje! Ano? Tak ti je polu…

Jak to, polu?

Vechno mi od tebe bude nosit spojka. Ty pro ni bude Ariel a ona pro tebe Jiřina. tíhlá, černovlasá. Bude na tebe čekat ode dneka za týden právě tady ve stejnou dobu a v ruce bude mít Völkischer Beobachter …

xxxx

O hodinu později se Bobák na nádraí seel se svou snoubenkou Martou Delamovou. Mladou dívku plně zasvětil do své činnosti; nadeně se k ní připojila. Jezdila po celém protektorátu jako kurýr a přiváela zprávy. Naučila se přebírat obálky, vyměňovat si aktovky anebo třeba vzít se stolu krabičku sirek, na kterou ji spojka upozornila nepatrným kývnutím hlavy.

Pan Volek z Opatovic tě pozdravuje, ale mám přijet a v pondělí. V Otrokovicích jsem na nádraí čekala marně, ádný tvůj Albert se ke mně nepřihlásil. Ve Zlíně mi pan Symerský dal pro tebe obálku. Je velmi příjemný. Dalí dopis mám pro tebe od Králická. ťZávody Baa začínají vyrábět tropickou obuv, a to s určením pro tzv. Afrika-KorpsŤ, psal Oldřich Symerský, vedoucí oddělení u firmy Baa pod ifrou Bedřich, a připojoval kromě plánu závodů přesné údaje o denní a měsíční produkci. Byl přesvědčený, e ve je určeno pro československou vládu v Londýně.

ťV Praze na poli v blízkosti silnice ze Stranic do Maleic čtvři protiletadlová děla, dalí flak se staví u Hvězdy. KrálíčekŤ, byl obsah druhé depee.

Mám ti od něho jetě vyřídit, e na letiti Pardubice se začíná budovat betonová dráha pro rozjezd letadel. doplňovala Marta.

Děkuji ti. Jsi moc hodná. Budu tě muset poprosit, abys ráno zajela do Mělníka …

Za Vlastíkem? Velmi ráda, Vladimíre!

tábní strámistr Vlastimil Erben, který slouil na stanici Mělník  Povka, přináel pod krycím jménem Pavel tajné depee a oběníky z četnického velitelství; zejména cenné byly vdy údaje o vyhláených pátránich

Chtěl jsem se tam původně vypravit sám, Martičko … Ale místo toho musím do Ostravy.

Proč? A tak náhle?

Potřebujeme poslat někoho do Rakouska … vlastně se teď říká Východní marka, vid’?

Odmítli mi dát propustku, odsekával krátce Karel Bohm silným ostravským dialektem.

Sakra, to je smůla … Co budeme dělat? mnul si Bobák bradu.

Já bych věděl… Karel Kupka, kotlář z Vítkovic. Bydlí v Sudetech a jezdí domů. Jako obyvatel sudetského území snad myslím  ádný průkaz nebude potřebovat. A určitě by nám to udělal docela rád … Můu s ním promluvit, nabízel se Bóhm.

Kdy budou problémy  inspektor Digas z policejního komisařství Slezská Ostrava vydává propustky za zpropitné. S tím bych to mohl zařídit já, přidal se Gustav Seidler.

Kavárna Elektra byla plná odpoledního ruchu, do kterého padly z reproduktoru břeskné fanfáry. Lidé se nevraivě dívali na amplión, ale nikdo nemohl rádio vypnout: sedělo zde několik německých vojáků.

Hlasatel hovořil o úspěích válečného loďstva a letectva v námořní válce proti Anglii. Bobák zvedl ruku a posunkem poádal o ticho u stolu a zaposlouchal se do nabubřelého hláení:

.. do osmého července 1940 bylo potopeno výbuchy min a zásahy torpéd naich ponorek 1 920 439 bruto registrovaných tun, bitevními silami na hladině vodní a jinými prostředky námořní války 1 362 461 BRT a útoky letectva 1 046 313 BRT. Od začátku války bylo tedy zničeno 4 329 213 bruto registrovaných tun lodního prostoru nepřátelského nebo nepříteli slouícího. K tomu počtu třeba připočítat jetě 300 lodí pokozených  větinou letectvem  tak, e některých nelze dále pouívat…

Tak jsme se zatím dohodli, Vladimíre! Zítra ti přivedeme Kupku do ernosecké vinárny  hned odpoledne, jak mu skončí ichta! sdělil Seidler.

Kupka s cestou souhlasil.

Není v tom ádné riziko. Vyjedete v 15,35 hodin a budete ve Vídni ve 22,05 na Severním nádraí. Pojedete do desátého okresu, Buxbaumgasse 48. Tam je domovník Emil Behm. Předáte mu tuto malou obálku. Postará se o vás.

li pomalu po ostravské Národní třídě v nádherném letním podvečeru.

Tady máte na výdaje dva tisíce korun a dvě stě německých marek, pokračoval Bobák a předal mu s penězi i jízdenku na eleznici.

Dobře, ale co dál? Nepotřebujete tam něco obhlídnout? Vzal jsem si týden dovolené a dřív se vrátit zpátky nemůu, to by bylo nápadné!

Kdy máte chu… Stačil byste se podívat do Klagenfurthu  jsou tam letci. Do Gratzu  na pěchotu. Do Brůcku  tam je dělostřelectvo. Zajímaly by nás čísla regimentů. A ve Vídni potom  stav garnizony a nálada obyvatel. Můe vám pomoct Behmův syn Karel jako průvodce …

Spolehněte se. Vechno zařídím!

Kotlář Karel Kupka splnil slovo. Z informací, které dodal, byla nejcennějí zpráva, pro kterou hlavně jel: e vídeňský kartografický vojenský ústav připravuje mapy ruského území; s tiskem se má začít na podzim 1940.

Na sklonku léta dostal Bobák příkaz, aby se přemístil do Brna a pracoval zcela samostatně. Přestěhoval se s Martou Delamovou do Slavíkovy ulice 17 v idenicích.

Ji předem si obstaral radistu  potovního zaměstnance Gustava Kouliče z Brna, kterému pomáhal při seřízení krátkovlné radiostanice Jan Habrda z Prahy, úředník telegrafního stavebního úřadu.

Během příprav přivezla Irena Bobákovi vysílací program a ifrovací klíč, kterým byla kniha ena v řetězech. Volací znak brněnské vysílačky byla písmena HBK na délce 64,3, hlavní stanice měla znak KYR a vlnovou délku 52,8 m. Instruktáe nového radisty se ujal Radoslav Selucký.

A přiel den, kdy tajná vysílačka vychrlila první morse značky. HBK HBK HBK HBK pro KYR, KYR,

KYR … Potom Koulič přepojil na poslech, uslyel trochu slabou odpověď a rychle natočil směrovou anténu a naladil výku přijímacího tónu. A vzápětí vyklepával rychlostí profesionála skupiny pětimístných čísel.

Relace začínala sdělením, které předal Bobákovi Frantiek Havelka:

ťV brněnské zbrojovce 15 000 dělníků ve 3 směnách, z toho 3000 v oddělení pro kulomety, 3000 pro puky. Nákresy a vzorky zasílám Rudolfovi…Ť

Podepsaný na depei byl Bredov.

Nezahálel ani jediný den. V zázračně krátké době si vybudoval přepáku v koloniálním obchodě Lamleta u příručího Jindřicha Pintěry; ten během nákupu přijímal zalepené obálky a předával je Martě Delámové.

ťNa letiti v Brně 20 stíhaček Messerschmitt v pohotovosti. Denně odtud létá deset strojů JU 52 do Vídně a zpět. Síla brněnské garnizony 5000 muů. Jsou to regimenty 21, 200, 214 a 855Ť sdělil strojní zámečník Vladimír Volejník ze Sokolnic u Brna pod krycím jménem Jiří. Hned v noci přejala jeho pozorování stanice KYR.

Marta Delamová převáela do Prahy  kde zanechávala kufřík nebo aktovku ve Vycpálkově obchodě  nesmírně důleité materiály od Frantika Havelky. Byly to vzorky protitankových střel, protipancéřové střely kalibru 14 mm včetně informace o jejich průbojnosti, nákresy kulometů a puek. Jindy střely pro plynové puky 24 mm, rovně s nákresem. Později nákres vylepeného automatu ráe 9 mm na 30 ran.

Tady má lístek od atny. Je tam balíček. Vyzvedni si ho. Opět od Petra, hlásil Pintěra Bobákovi. Petr bylo krycí jméno Havelky, který se domníval, e je ve spojení s vlasteneckou organizací ťNárodní odbojŤ.

Není to nápadné, nechávat věci v obchodě, Jindro? měl starosti Bobák.

Co tě vede. Umíme v tom chodit. Zítra můe určitě čekat zprávu od Jiřího. Přijde si koupit chleba na lístky a já si ve od něj v rohu vezmu tak, e to ani éf nikdy nepostřehne, dokonce ani pokladní, a to je co říct!

Volejník alias Jiří byl přesvědčen, e je členem ťOrganizace 500Ť pod anglickým vedením. Pintěra, který slouil s Hůlou u leteckého pluku 5 v Brně, znal jako jeden z mála celou skutečnost.

Hláení Jiřího  předané skutečně následující den  si vímalo leteckých kol.

ťLetecká kola Brno v plné permanenci. Stav strojů  10 kolních dvouploníků Bucker s dvojím řízením, tři jednoploníky kolního typu pro pokročilé. Dále est Ju 52 a dvanáct stíhaček Messerschmitt.

Prossnitz  staví se nové letecké haly, v provozu 12 ju 86 kolního typu.

Do Brna přijel oddíl 391 pracovní slubyŤ.

Bobák se scházel se svými spolupracovníky v restauraci Quick v Nové ulici, v kavárně Avion v České ulici a v hostinci Plzeň poblí Kostelní ulice.

Koulič od něho přejímal ifrované depee a vysílal někdy ve dne, převáně vak v noci. Měnil často stanovitě. Stanice HBK se ozývala z idenic ze Slavíkovy ulice 17, jindy z Bílovic, o několik dní později z Hovorčic.

Třicetiletý Koulič byl stále plný energie.

Jsme chudí ďáblové, ale musíme něco dělat, aby Němci prohráli válku, smál se, kdy se Bobák dověděl, e několikrát vysílal z domu v těsném sousedství brněnského gestapa.

Ty jsi machr, Gusto! obdivoval ho Bobák často.

Tak mi udělej radost. Seeň nějaké auto, abychom mohli jezdit. Budu vysílat i v lese  na akumulátor. A ádné gonio nás nezaměří! Obstarám si jetě jednoho radistu. Bude dělat pod mým vedením. Rozdělíme si práci. Bude na poslechu, já přestanu a on začne na jiném místě vysílat hned po skončení mé relace …

Pokusím se někoho najít, vzdechl Bobák.

Já vím, není to lehké. Ale Vláďo  já to zatím praktikuji tak, e vysílám střídavě z několika statků, jene radiostanice je dost těká na přenáení…

Heslo Tábor

Jan nepřiel na schůzku s Vycpálkem; nedostavil se ani na náhradní termín o týden později.

Volá Tábor. Rád bych vám nabídl vyřízení vaí objednávky číslo padesát dva, telefonoval Vycpálek kapitánu Dytrichovi následující den smluveným heslem.

Pětka znamenala sedmnáct hodin a dvojka kavárnu U Havla.

ťŘítí bojoví letci útočí ve dne v noci na britské síly. V noci na 15. července útočila nae bojová letadla na přístavní objekty, letitě a na závody zbrojního průmyslu v jiní Anglii. Účinek pumových útoků byl daleko viditelný na vech cílech, a to poáry i silnými výbuchy … Znovu byly svedeny boje mezi svazy stíhaček německých a britských…Ť

Dobrý den! ozval se Dytrich.

Vycpálek odloil Večerní České Slovo.

patné zprávy, e? ukázal kapitán na noviny.

Počkal, a se vzdálil číník z doslechu, a pokračoval:

Gestapo zatklo 4. července plukovníka Svitáka. Major Sadílek, kterého jste znal pod jménem Jan, spáchal osmého ve vazbě sebevradu. Měl byste na to upozornit vaeho kolegu Seluckého. První se s ním stýkal jako Karel, druhý jako dr. Navrátil. Prozrazuji vám jejich pravá jména proto, e jsou v rukou nacistů a je lépe, kdy víte, o koho jde. V souvislosti s nimi byl dopaden i jejich spolupracovník nadporučík fanouek, kterého Němci včera odvezli k dalímu vyetřování do Dráďan . .

To je patné! přimhouřil Vycpálek oči.

Domnívám se, e je gestapo dopadlo v souvislosti s jinou záleitostí . Vy sám můete být zatím klidný, podotkl kapitán.

A vy? Zůstanete? Jak jste ohroen?

Dytrich pokrčil rameny.

Těko soudit. Chci jetě dnes večer odjet na venkov  na dovolenou, jsou přece prázdniny. A se vrátím, napíu vám jako Bram a sejdeme se!

Rozloučili se pevným stiskem ruky.

Večer se Vycpálek seel s Rudolfem a informoval ho o likvidaci armádní skupiny.

U o tom vím. koda pro odboj, skutečně velká koda. Zvlátě jejich poslední zpráva o rozloení sil wehrmachtu na území protektorátu byla perfektní.. litoval Rudolf.

S Lisem se uvidíme zítra, naznačil Vycpálek souvislosti.

Upozorněte ho. Oni vak měli spojení předevím s anglickou tajnou slubou… V poslední době se orientovali pouze na vás, take Lis bude mimo nebezpečí. Ovem  vy udělejte ve vaí činnosti pauzu. Alespoň est neděl… Nebo do té doby, ne zjistíme blií … Je to nutné z bezpečnostních důvodů! rozhodl Rudolf.

Ale do obchodu chodí i spojky…

Polu vám pokyny přes Lise. Dozvím se v nejkratí době, jaká je situace zatčených … A my dva  kdy se neohlásím dřív  se sejdeme za měsíc. Osmnáctého srpna v sadech na Letné.

Vycpálek si zapsal datum setkání do svého poznámkového kalendáříku pod ifrou Park-Strasse 23. Po odečtení pěti měl datum a odečtená číslice představovala i čas  17 hodin.

Byl jsi pryč celý den a neobjednal jsi zboí, které chybí! konstatovala bez výčitky Boena Ureová.

V březnu ji potkal Vycpálek před hotelem Nitra v Libni, kde bydlela na Královské ulici 180. Znal se s ní z doby vojenské sluby ve Kbelích, ale neviděli se od roku 1926. Setkali se potom několikrát, a kdy si dokonale přesvědčil o její spolehlivosti, přijal ji jako prodavačku. Tím získal dostatek času pro své cesty. Boena Ureová po dobu jeho nepřítomnosti přejímala depee od spojek.

Právě v době několikatýdenní nečinnosti jí Vycpálek nabídl sňatek.

Ne, Honzíku. Vezmeme se, a skončí tvoje nebezpečné poslání. Já jsem zatím spokojená jako tvoje přítelkyně! ujistila ho, a protoe cinkl zvonek, odběhla do obchodu.

Byl to ten dlouhý pán v mysliveckém klobouku. Ptala jsem se, jestli s tebou chce mluvit. On nato, e prý pospíchá. Ale tady ti nechal lísteček, sdělovala, kdy se vrátila do pokojíku za prodejnou.

Vycpálek si sedl na gauč. Poznal Lonkovo písmo.

ťTereze. Na Kladně se stavějí dvě nové pece. Dělají pokusy, jak je zatemnit, a potom ostatní, výzkum se vak nedaří. Z Francie vozí do hutí rozbité motory, mříe a jiný válečný materiál jako rot, ale chybí jim védská ruda. Má ji nahradit ruda z Erzgebirge, ale není hodnotná. Ler.Ť

Boenko, zítra ráno odjedu do Kladna, vstal Vycpálek.

Lonkův dopis se střetl s lístkem od učitele Balcara:

ťVáený pane kolego, rád bych vás viděl. Nemohu vám zapůjčené lye přivézt, ani poslat. Ale snad byste se mohl zastavit? Rád bych vás viděl. S pozdravem Jiří.Ť

xxxx

Poldovka vyrábí klikové hřídele pro protiletadlové kanóny. Připravil jsem vzorky, nákresy, údaje o výrobě a místech určení včetně odeslaných kusů. Dále: chystá se výroba pancéřů pro tanky o síle 15 centimetrů. Byly u zkouky s pancéři 10 cm, které se vak na střelnici probily. V provozu se rovně chystají na zakázku pláů bomb ve dvou velikostech  o průměru 30 a 50 cm. Mám slíbené výkresy ..

Lze získat vzorek pancéře?

Pokusím se. Ale budu mít perličku. Jde o hlavně pro těké kulomety, které se sestavují v brněnské Zbrojovce. Dodám nákres i s přehledem odeslaných kusů za kadý měsíc v letoním roce, včetně popisu materiálu, kvality a vech technických údajů.

Pramen je spolehlivý?

Naprosto. Josef palek, strojní zámečník, nyní zařazený jako kontrolor v mechanickém oddělení. Předává mi ve přes Jana Klímu  to je dělník, a v poslední době dělá jako kontrolní úředník. Oba jsou dobří, zaujatí proti Němcům. Ujistili mě, e chtějí udělat vechno pro dobrou věc …

Skutečně jste nezahálel, pane učiteli ..

Mám k tomu důvody. Hned vám je povím. Zápojili jsme společně do činnosti jetě Frantika ilinu. Dělník v Poldovce levicově orientovaný. Na nai nabídku ihned přistoupil s tím, e kadý je povinen ně co udělat pro věc. Bude nám jistě velmi mnoho platný… Zvlá si od něho slibuji, e nám dodá informací o hlavních protiletadlových kanónů ..

Hovořil jste vak o nějakých důvodech, pane učiteli…

Mám dojem, e budu přeloen do Plzně. Nevím kdy  moná po prázdninách, moná od Nového roku… Ale počítat s tím musím. A tak připravuji svého nástupce. Doporučuji kolegu Klímu. A rád bych vás s ním seznámil!

Souhlasím a děkuji vám. Datum a místo nechám na vás!

Myslím tak za čtrnáct dní. V té době u budeme mít k dispozici vzorky pancéřů a vechny dalí věci. Sejít bychom se mohli v Drhonínském Újezdě u iliny…

xxxx

Před nádraím v Českých Budějovicích byla plakátová plocha zvoucí na Jihočeskou výstavu. Vycpálek se ubytoval v hotelu Zvon. Ale nezdrel se dlouho. Odebral se k letiti a pozoroval rozsáhlé zemní práce, stavbu elektrického vedení. Při dlouhé procházce zjistil rozestavění protiletadlové obrany. A v lesíku si ve rychle načrtl na nevelký kousek papíru.

Večer čekal dlouho u nádraí. U z dálky rozeznal známou vysokou postavu v policejní uniformě.

Nazdar, Václave!

Ale to je překvapení! Honzo! Kde se tu bere?

S Václavem Nácalem se Vycpálek znal z České Lípy, kde pracoval jako mechanik u elektrických pod niku a do mobilizace. Stráník Nácal tam slouil u policie. Slovo dalo slovo, a protoe policistovi končila sluba, usedli ve Vycpálkově pokoji.

Jo, kamaráde. Zůstal jsem v Lípě a do odstoupení sudetského území. Uili jsme si… Potvory se nám tu roztahujou a nedají pokoj .. Rozepnul si tmavou uniformu.

Vycpálek se začal vyptávat na situaci v Českých Budějovicích.

Poslechni, Honzo, pro koho to potřebuje vědět? zajímal se stráník.

Vycpálek naznačil, e pro Angličany.

Je tu vojenské velitelství  tam, kde bývala pátá československá divize… Ve dvou kasárnách je pěchota, pluk 265. Ale německé jednotky taky projídějí  dostávají v Budějovicích polní výstroj a pokračují v’cestě…. Ale ví co? Přijď zítra k nám na stanici a já ti vechno zakreslím do plánu města. Pomůe mi jeden kamarád, který se v tom vyzná ..

Vaku, je to u vás jisté?

Prosím tě  pod svícnem přece bývá tma, ne?

Dopoledne vstoupil Vycpálek na policejní nádraní stanici. Z kavalce vstal zavalitý stráník, dobře padesátník.

To je tábní strámistr Ferda Marouek. Legionář a dobrý Čech. A tady jsme ti vechno připravili!

Nácal rozloil na otlučeném tmavě lutém stole mapu.

Hindenburgova kasárna… ulice Ludendorffova, generála Krauze, Konrád von Hotzendorf… zde je lazaret, tam vojenské garáe… tady budova s armádním velitelstvím…

Ne se rozeli, dohodli se na spojovacím heslu Tábor.

xxxx

Vycpálek při návtěvě rodiny v Táboře získal zajímavé informace o Berlíně od bratra Frantika, který pracoval jako zámečník v Templehofu u firmy Steffans iind Neller; slíbil, e dalí poznatky přiveze vdy o dovolené. Rozvědčík vak stále roziřoval okruh svých spolupracovníků podle přesného plánu.

JUDr. Vladimír Sehulz, právní zástupce na Vinohradech, dodával pod krycím jménem Kočka zprávy o politické situaci a náladách obyvatel.

Dr. Ludvík Sísler, prodejní ředitel firmy Janeček, se zapojil údaji o zbrojních dodávkách továrny. Okruh spolupracovníků Jana Vycpálka rozmnoili Frantiek Novák slouili spolu u leteckého pluku i v Praze-zámečník v Avii Letňany a ze stejného závodu jetě montér Josef Vild.

Zprávy od spojek se shromaďovaly v obchodě v Kamenické ulici.

Začátkem prosince měl Vycpálek před kinem Pokrok na ikově schůzku s Rudolfem; teď vak nepřiel sám. Jeho společník se blíil čtyřicítce a byl podsaditý, irokých ramenou, plného obličeje se zdravou barvou; hovořil lámanou, ale přesto srozumitelnou četinou.

To je Tereza a zde Rudolf dvě! představil éf svého průvodce.

Chci vám poděkovat za dosavadní styk se mnou. Za vechno, co jste vykonal pro nás i pro vá národ … A ode dneka budete spolupracovat spolu vy dva! dodal.

Vycpálek přikývl; nekladl otázku proč, protoe to nebývá u rozvědky při rozhovoru s hlavním rezidentem ve zvyku.

Jak víte, děláme určité… přeskupení, dá-li se to tak nazvat. Na svých místech zůstáváte vy a Ler. Bredov působí v Brně. A mohu vám jetě prozradit, e Lis se přesune do Plzně a Čáp do Ostravy … Chybí mi jetě jeden mu. Potřebujeme mít někoho také v Českých Budějovicích. Uvaoval jsem o vás, ale postrádal bych vás v Praze … V Budějovicích by bylo moné získat restauraci. Hodila by se jako přepáka ..

Dovolíte  pro hospodu by byl dobrý Bredov!

Nepadá v úvahu. Je velmi čiperný a má rozířenou agenturu v místě působení…

Potřebuji pozítří předat vzorky z Kladna. Bude to balíček o váze přes jedno kilo, vrátil se Vycpálek k praktickým záleitostem.

Dojednejte vechno u s Rudolfem dvě! usmál se oslovený.

Místem setkání byl Černý pivovar na Karlově náměstí.

Radiostanice číslo tři

ťPřes povětrnostní situaci se patnou viditelností podařilo se německým leteckým svazům včera večer provésti překvapující útok na britské ostrovy a napadnout řadu leti v hrabství Kent a Eessex, jako i válečný přístav v Portsmouthu. Podle zpráv, které dosud doly, bylo při prudkých leteckých bojích sestřeleno 52 nepřátelských letadel, čtrnáct vlastních strojů se zatím nevrátilo …Ť

Hůla pohlédl na hodinky a vypnul radiopřijímač. Otevřel okno a do místnosti vlétl horký vzduch posledních dnů srpna. Připravoval se na schůzku s Rudolfem, který ho řídil přímo  bez Vycpálkova prostřednictví - ji přes měsíc.

Náčelník rozvědky přijel do ulice U písecké brány automobilem. Zamával na Hůlu, aby přistoupil. Vůz se rozjel přes Hradčany na výpadovou silnici a ven z Prahy.

Mám dnes zvlátní přání. Potřeboval bych, abyste si nael dobrého radistu, začal Rudolf.

To nebude tak snadné, ale pokusím se …

Rozhodně musí být spolehlivý. Věnujte tomu maximum času. A současně by bylo třeba zajistit dalí radiostanici pro vysílání. A budete mít radiotelegrafistu a zapracujete ho, přemístíte se do Ostravy. To znamená, najít si tam byt a také maskovací zaměstnání.

Pokud jde o stanici, nebudou ádné problémy. Můu tu nechat svůj vylepený Phillips s nově vestavěným vysílačem. Jeden můj přítel mi dává dohromady speciální vysílačku, kterou bych si vzal s sebou. V Ostravě mám sestru  pro začátek se můu ubytovat u ní a dalí se jistě zařídí. Problém tedy bude jedině s novým radistou…

Nebudu na vás spěchat. A ho objevíte, je třeba, abyste ho také zapracoval. Včetně ifrování a deifrování. Musí dělat samostatně  mám na mysli předevím vysílání. Depee mu budu dodávat prostřednictvím spojky.

Vynasnaím se, odpověděl Hůla.

Rudolf obracel automobil směrem ku Praze.

Dalí termín naeho setkání prodlouíme o týden. Kdybyste měl pro mě něco nutného, předejte vechno prostřednictvím Terezy. Doufám, e najdete stejně kvalifikovaného odborníka, jako jste vy. Věnujte se jeho výcviku důkladně. A průběně mě informujte’..

xxxx

Vladimír Novák. Obchodní cestující. Narozen 1915, bytem v Dejvicích. Svobodný. Svobodník, slouil u 9. jezdeckého pluku v Pardubicích a tam byl v kursu pro radiotelegrafisty. V ádné politické straně, v Sokole od esti let, referoval Milan Charvát.

Kde pracuje? otázal se Hůla.

U firmy bratři Tolmanové. Ale nael jsem monost umístit ho jako telegrafistu na nádraí Praha-Smíchov, Tak by nemusel jezdit mimo Prahu …

Ale o to by byl nápadnějí, kdyby dělal u něčeho co souvisí s vysíláním… Ne! Snad by lo zařídit, aby mohl pracovat v Praze a okolí?

Promluvím s ním o tom! slíbil Charvát.

A jinak souhlasí?

Ano. Je srozuměn s tím, e má dělat s tajnou vysílačkou. Řekl, e je ochotný udělat vechno, co je v zájmu naeho národa!

Kdy ho mohu vidět? zajímal se Hůla.

Hned zítra. U Malostranského hřbitova v est večer. Já se s ním setkám o půl hodiny dříve.

Přili na vteřinu přesně. Hůlovi se Novák zamlouval. Slyel jsem, e jste byl v kursu vojenských radistů. Kdy a kde? poloil Hůla otázku.

V roce 1938. kola radiotelegrafistú v Lipníku, tři a půl měsíce.

Kolik předáváte znaků za minutu?

Měl jsem rychlost něco přes sto morse-značek za edesát vteřin. Ovem  rozhodně potřebuji trénink, abych se zase dostal do kondice!

Cvičit budeme spolu, pravil Hůla.

Nabídl Novákovi pro případ potřeby peníze; ten vak odmítl, za vysílání v zájmu vlasti nebude přece brát nic. A tak na sklonku září začali s vyučováním v Hálově bytě ve Veverkově ulici číslo 20  nejméně třikrát týdně. Novák cvičil předávání textů na telegrafním klíči a Hůla ho zasvěcoval do vech maličkostí s péčí zkueného radisty.

Novák převzal krycí jméno Leo. Na konci října s ním začal Hůla trénovat ifrování a deifrování depeí, a to podle svého kódu  knihy Ve stínu umavských hvozdů.

xxxx

ifrování prostřednictvím určité knihy je Jeden z moných způsobů. Podle mého soudu Je vtipně řeeno. Obě stanice  přijímací i vysílací  mají dohod-nutná čísla, jimi ifrují zvolené stránky. Nae kniha slouí pro ifrování i deifrování textu  je tedy kodexem, obsahuje heslový klíč i matematický výpočet kódu pro vysílání na frekvenci podle předem stanoveného programu. Je to systém velmi citlivý na chyby. Na druhou stranu je ho nesmírně namáhavé rozlutit, nezná-li nepřítel nejen název knihy, ale i stránku, řádek, určité slovo. A kniha musí být naprosto stejného vydání, vysvětloval Hůla.

Novák přikývl, e úvodu rozumí.

K předávání ifrovaných zpráv se pouívají pětimístné skupiny čísel. Rozdělení do číselných skupin je formální záleitostí a provádí se teprve po zaifrování. Zpravidla znamenají dvě čísla jedno písmeno. Skutečný význam jednotlivých čísel se zjiuje teprve kódem a heslem, které je v tom vyjádřeno. V příkladě, který ti ukazuji, slouí kniha jako kód. Jako heslo se v ní vyhledává vdy slovo, v něm se jednotlivá písmena neopakují.

Hůla otevřel knihu na straně 100 a ukázal prstem na slovo ťdůvtipnéhoŤ a na papíru napsal: 00134.

00 = 100  strana kódu je sto

13 = třináctá řádka na sté straně, počítáno zdola nahoru

4 čtvrté slovo sté stránky na třinácté řádce zdola, počítáno zprava do leva.

Prvním číslem v depei tedy bude 00134, které udává klíč. Zní, jak vidí, ťdůvtipnéhoŤ. A z něho sestavíme tuto mříku, kreslil dál na listu papíru:

19084752 38 9DUVTIPNEHO (ABC CFG eh J K L 7MQRSWXYZ 2 . , NR

0

Tak  a teď tedy máme ifrovací tabulku. Dejme tomu, e chci sestavit slovo CÁPU. Podle postupu jedna pojedu shora dolů a vlevo  vidí? Č mi dává písmena 88, A je 18, P jsou číslice 79, U má 99 a tečku tvoří 12.

Hůla současně psal přehled písmen a čísel:

Cápu.

88 18 79 99 12

Je ti vechno jasné? otázal se.

Ano. Jen dotaz  co znamená NR na konci první tabulky?

Jde o kontrolní znak. Mohu pokračovat?

Novák přitakal.

To je ovem jen začátek. Jetě se udělá druhý postup a sečtením obou sledů čísel se teprve pak získá výsledek ifrované depee. Konečné číslo se rozdělí do pětimístných skupin, které se odesílají obyčejnými morse-znaky. V případech, kdy se udávají čísla, se uvádějí trojitě  například čtyřka jako 444..

Ano, zatím rozumím. Můeme jet dál, oznámil Novák.

Hůla se naklonil nad papír a začal kreslit sled dalího postupu a konečné sčítání čísel.

xxxx

Opadávalo listí se stromů, kdy jednoho večera se Hůla líně protáhl á prohlásil:

Milý Vladimíre, končíme. U toho umí bezmala tolik co já.

*} Autor uvádí pro srozumitelnost pouze základní a nej jedno duí část ifrovacího systému; celý postup lze těko vysvětlovat beze vech pomůcek

Ovládá vechno, co potřebuje. A já budu muset opustit Prahu. Předám ti vechno během týdne. A zítra bychom navázali  u jsem to dohovořil  zkuební spojení s hlavní stanicí.

Novák se dověděl, e má volací znak FRS a vlnový rozsah 36,2; protistanice na 32,3 se bude hlásit M2T.

Nazítří přesně ve dvě hodiny a deset minut v noci vyklepal Novák do éteru opakovaně a potom přepnul aparát na příjem. Ve sluchátkách se ozvala odpověď: - -/.. .

Opakuj znovu FRS a potom se zeptej, jak tě slyí, řekl Hůla, který seděl vedle Nováka rovně se sluchátky na uích.

Radista odklepal sled svého volacího znaku a přidal QRK  přijímáte mne dobře, jsou moje značky dobré podle mezinárodního kodexu radiotelegrafistů?

Odpověď zněla VFB  výborně.

Dej jim QRV, pravil Hůla a Novák zručně odvysílal dotaz  máte něco pro mne?

NIL  nemám, co bych vám vysílal, odpověděl M2T.

Dej jim OK SK, přikázal Hůla a Novák odklepal  jsme dohodnuti a konec vysílání.

Tak to vidí, Vladimíre, moural trochu ospale Hůla.

Měl jsem přece jen trochu trému ..

Bylo to brilantní, kamaráde, můe mi věřft. A podívej se, rád bych ti něco pověděl: spojení bude mít kadou sobotu ve čtyři pět ráno a kadou středu v nula padesát dokud ti nedají změnu vysílacího programu. A protoe musí měnit místa vysílání, najal jsem pro tebe dva byty  jeden u manelů Veselých ve kroupově ulici 7, je to ve čtvrtém patře. A druhý má u paní Svobodové ve Schnellově ulici 9. To je pro začátek. Musí se potom starat u také trochu sám, chlapče ..

No, ale jak se tam přihlásím k pobytu, Mílo?

Dostane dokonalé papíry, s kterými můe jít zcela klidně na policii. Proto jsem na tobě chtěl fotografie… A abych nezapomněl  oba kvartýry jsem zaplatil na půl roku dopředu!

Ty jsi ohromný! A prosím tě … kdy dostanu svůj kód?

Zítra. Musí se ovem obtěovat k Malostranské mu hřbitovu, budu se tam procházet kolem čtyř hodin odpoledne. A teď můeme jít spát. Zůstane u mne, ano? Ráno si můe odnést aparát.

xxxx

Hůla měl schůzku s Rudolfem o půl hodiny dříve. Informoval ho, e Novák je zacvičen na sto procent a on je zcela připraven k odjezdu do Ostravy.

Procházeli se po vltavském nábřeí.

Zde máte peníze na cestu. Schůzky máme domluvené, ano? Systém předávání materiálů rovně ,pokud jde o zprávy, vysílejte ve přímo rádiem. Ve voze vám předám knihu. Na první stránce jsou napsané vae nové vlnové délky, tukou  vymate je, a si je vtípíte do paměti.

Leo bude vysílat podle mé knihy?

Ne. Mám pro něho rovně novou. Volací znaky a vlny pro něho zůstávají stejné, jakých jste pouili při zkuebním vysílání, odvětil Rudolf.

Nasedli do auta a odjeli na Smíchov. Novák na Hůlovo zamávání přistoupil. Nedaleko za Prahou  na lesní cestě poblí hlavní silnice  dolo k seznámení Lea s Rudolfem.

Tak teď u budu vysílat bez přítele? řekl smutně Novák.

Můe přece dělat zcela spolehlivě sám! odsekl Hůla.

To nic, Leo. Zvyknete si. Zde máte peníze na vae výdaje. A tady jsou dvě depee, u zaifrované. Odelete je při vaem nejbliím prvním  pardon, vlastně druhém  spojení. Jetě abychom se dohodli na předávání radiogramů pro vás anebo těch, které přijmete, pro mne, rozhovořil se Rudolf.

Novák si pozorně prohlíel mue s podlouhlým obličejem, v edém obleku a tmavém pláti a pozorně poslouchal jeho pokyny.

Hůla si zatím otevřel svůj nový kodex. Ryla to zcela nová kniha Pokuení v Budapeti od Ference Kamendiho, která vyla v září 1940 v nakladatelství Sfinx. Vlnové rozsahy měl 67,4 a 54,2. Podíval se rovně na knihu, která čekala na Nováka: ena v pevnosti od J. V. Rosůlka, vydaná v nakladatelství L. Mare v Praze.

Agentura v Plzni

Radoslav Selucký vybudoval rozsáhlou sí svých spolupracovníku, kteří mu dodávali zprávy vojenského, hospodářského a politického charakteru. Nejvíce se vak zaměřoval na zbrojní podniky. Proto také dostal na začátku podzimu od Rudolfa příkaz, aby jel do Plzně a navázal kontakty ve kodových závodech; s tím, e postupně přeloí svoji celou zpravodajskou činnost do západočeské metropole.

Na Karlově náměstí ten den poletovalo babí léto. Selucký se právě rozloučil se spojkou, která mu předala informace o dovozu elezné rudy do protektorátu, zvlátě z Norska.

V Jungmannově třídě potkal svého známého  Jaroslava Bednáře; slouili spolu ve vojenské letecké kole v Chebu. Slovo dalo slovo a zasedli v restauraci.

Co dělám? Radku, tomu nebude věřit: keftuju! Obchodní zástupce továrny, která vyrábí krém na boty. Tak chodím různě  i do kasáren a prodávám po kantýnách…

Prosím tě, Jardo ..

Ty mi nevěří?

Bednář vytáhl objednací kníku a ukázal adresy různých vojenských těles. Selucký zahlédl čísla útvarů a to ho samozřejmě zaujalo.

Podíval se na hodinky. Blíila se doba, kdy bude muset sednout k vysílači a vyslat zprávu, kterou právě získal; a depei musel jetě zaifrovat.

Ty u pospíchá? To je koda ..litoval Bednář.

To nic … Můeme se vidět, Jardo. Ale já odjídím do Plzně na nějakou dobu. Moná, e tam nastoupím do zaměstnání, ví? Tak to jdu oklepnout. Nevím tedy, kdy se přesně vrátím …

Tady má moji adresu. A napi! navrhl Bednář.

Hlavní úkol pro Plzeň bylo získat ve moné o plánu německého 70tunového tanku, o kterém ruská zpravodajská sluba hlásila, e se připravuje do výroby ve kodových závodech. Dalí a rovně prvořadý zájem měl Rudolf o plány na dvoudělo.

Za okny vlaku se míhaly telegrafní tyče. Selucký otevřel Národní politiku. Úmyslně jel v sobotu, aby zastihl svého mue doma.

Velký titulek hlásal, e v pátek 27. září byl v Berlíně podepsán pakt tří mocností  Německa, Itálie a Japonska. Přelétl zběně dalí zprávy.

Z plzeňského nádraí zamířil do Přetic. Alois Psohlavec, dříve stíhač a nyní strojní zámečník, měl z návtěvy upřímnou radost. Strávili spolu celé odpoledne a večer u byl čas jít přímo k věci.

Samozřejmě, e ti pomůu, Radku. Je to moje povinnost vojáka! Stačí, kdy se budu dívat v montání hale a semhle támhle se optám. A vdy já přece byl na vojně pozorovatelem, ne jsem el do pilotky  tak mi to vyhovuje! smál se; bystrý, vímavý, nevy-hlíel na svých 36 let.

Zvedli půllitr s pivem a přiukli si.

Radku, kamaráde… Vysvětli mi, jak je to vlastně s Ruskem? Včera v rádiu hlásili, e na podzim má přijet Molotov na návtěvu do Berlína …

Podívej, Lojzo: válka mezi Ruskem a Německem bude. A tu vojnu Hitler prohraje. A pak budeme mít zase ná samostatný stát. V to věřím a podle toho také jednám! řekl Selucký velmi rázně.

Rád to slyím… Jen abys měl pravdu …

Přece v tom dělám jako zpravodajec, Lojzo! Vím svoje. Vidím, na co se skopčáci chystají. Pakt sem nebo tam, situace je taková, e nemůe skončit jinak, ne srákou!

Radku, nechci vyzvídat… Nezajímá mě, pro koho dělá…

Odpovím ti  hlavně pro Angličany. Ale neznamená to, e Rusové nedostanou, co potřebují, povaoval Selucký za nutné najít oboustranné stanovisko.

Dobrá. Jsem rád, e vím vechno. A kdy se do toho dáme?

Přijedu za týden, ano?

,,Dalekonosná děla pro pobření baterie nebo válečné lodi ráe 21, 25 a 35 centimetrů. Dále kalibr 10 a 12 cm pouze pro lodi. Ve jsem ti napsal včetně parametrů a expedice. Ve výrobě je rovně dodávka 120 polních kanónů vzor A 6 ráe 4,5 cm a 80 kusů typ V kalibr 2,5 cm. Údaje jsou na lístečku, který jsem ti u dal. Napsal jsem ti rovně o přípravě výroby kanónů 3,5 cm, 6 a 7 cm.

To jsi sebou hodil, Lojzo!

Ani moc ne. Mám vechno od inenýrů, tak čísla souhlasí… Ovem s tím tankem si musím najít někoho, kdo k podobným věcem má přístup… Jinak se jetě snaím získat informace o rychlopalné zbrani větího kalibru  buď je pro protiletadlovou obranu, nebo jde o letecký palubní kanón. Ale nebude to dříve ne za čtrnáct dnů…

Co se dá dělat. Ale jetě mám jeden problém … Psohlavec zvedl tázavě obočí.

Vysílačka. Potřebuji sem přepravit radiovou stanici a někde ji dobře ukrýt. A kromě toho si najít místa, odkud bych mohl dávat depee …

tábní kapitán Bohuslav Janouek! Zná ho přece? Ovem. To býval na vojně můj letový vedoucí! Tak prosím. S tím to nebude problém. Můeme za ním jít třeba hned. Bydlí tady v Přeticích! smál se Psohlavec a podotkl, e kdy si vezmou do rukou něco letci, tak to musí jenom létat, a to tempem. tábní kapitán Janouek souhlasil.

Během několika dnů připravil informace o protiletadlové obraně Plzně, vojenských transportech a doplnil je i zprávami hospodářského charakteru.

Cekal na zapojení do ilegální práce a věnoval se proto zpravodajské činnosti ze vech sil.

Agenturu Radoslava Seluckého v Plzni doplnil jetě Emanuel Hodl z Přetic, strojní zámečník ve kodovce; na vojně byl leteckým mechanikem. Přiel s poznatky hned na první schůzku, kde ho se Seluckým seznámil Psohlavec.

Pancéřový vůz o váze 4920 kg je označený jako první typ a dokončuje zkouky  jde zatím jen o jeden kus! Mohu zjistit blií. Stejně o sedmdesátitunovém tanku. Určitě vím, e má mít dvouhlavňový kulomet! sdělil a slíbil podrobnosti do čtrnácti dnů.

A tady má ode mne dalí zjitění  o nové zakázce 200 děl ráe 10,5 cm, vzor F2 začal Psohlavec.

A tuhle vám posílá obálku pan Janouek, připojil se Hodl.

ťVčera z Plzně na Prahu 1 transport 40 vagónů s díly letadel. Zvlátním transportem odjelo předevčírem z Plzně 150 muů Luftwaffe s cílovou stanicí Terst,Ť psal tábní kapitán.

xxxx

Radku, já jsem přiel na zajímavou věc, tvářil se trochu tajemně Alois Psohlavec začátkem ledna 1941.

Ven s tím, Lojzíku … Nenapínej mě!

Tak poslouchej! Tuhle přiel mistr Svoboda k montérovi Jandovi a dával mu příkaz k odjezdu do Pardubic. S tím, e tam má znovuzřizovat děla bývalé československé armády. Inu, přitočil jsem se pak k Jandovi a říkám  Jardo, v těch Pardubicích pro nás něco udělá, viď? On pochopil a odpověděl  takové spojení jsem si dávno přál mít..

Mohlo by to být výborné, zajímal se Selucký. Podívej, Janda se u vrátil. V Pardubicích to jen očíhl a teď se tam chystá na nějaký týden. Zjistil u, e jde o nae bývalé protitankové kanóny. Něco u na některých nehraje. Rachotu tedy mají takovou  rozmontovávat a sestavovat z nich nové. Odhaduje, e budou dávat dohromady asi tři kusy týdně ..

Lojzo, je Janda skutečně spolehlivý?

Můe mu věřit jako mně. Strojní zámečník, jinak desátník v záloze  slouil v Písku v létech 1936 a 1937 a pak jetě v mobilizaci.

Kdy se za něj zaručuje ty, beru. Ale potřeboval bych jeho přesný popis. Anebo jetě raději fotku. Čím dřív, tím pro nás lip…

A nemá chu za ním zajít?

Lojzíku, já toti za ním do Pardubic nepojedu. Ale polu tam jednoho známého  je to vlastně i tvůj známý z dřívějka, pokud se pamatuji.

Psohlavec naléhal na jméno, a kdy ho Selucký nechtěl povědět, byl trochu dotčen.

Tak dobře, Lojzo. Jaroslav Lonek a má u teď tvoje duička pokoj?

Tak Jarda dělá na stejné věci, jako my?

Selucký jen mrkl levým okem; nepřitakal, nekývl a neřekl ani ano, ani ne.

Upozorni na to Jandu, e za ním přijde vysoký, světlovlasý člověk a ohlásí se heslem  pozdravuje vás Tereza … A a mu vyklopí vechno ..

Zařídím, buď klidný! slíbil Psohlavec.

A kdy u jsme tedy u Lonka je astným otcem. Loni v prosinci  dvanáctého se jim narodila dcera!

xxxx

Zpravodajská sí ve kodových závodech dodávala Seluckému pravidelné informace. Podařilo se mu zcela proniknout do nejtajnějích provozů závodu. Do Plzně vak stále dojíděl, hlavní stan měl v Praze a připravoval přesun na jaro 1941.

V lednu se seel podle domluvy na Staroměstském náměstí s Jaroslavem Bednářem; ten mu po delím rozhovoru slíbil, e bude Seluckého informovat, které německé pluky jsou v různých kasárnách a v jaké síle.

Hovořili spolu velmi soustředěně, a protoe bylo chladné počasí, přecházeli na Bednářův návrh sem a tam. Rozvědčík netuil, e kdy byl na vnějí straně chodníku, nastavil několikrát tvář teleobjektivu, který na něj mířil z vnitřku stojícího automobilu.

Pro koho vlastně ty informace potřebuje? vyzvídal Bednář.

To ví, e ne pro sebe! odsekl mu Selucký.

Tak se nezlob, prosím tě! chlácholivě se usmál Bednář.

Smluvili si schůzku. Selucký odcházel k Vltavě a za ním jako stín dva mui, kteří vystoupili z vozu značky P 6212.

Na setkání přinesl Bednář pod krycím jménem Bohu první sdělení o vojenských skupinách. Selucký je přečetl a litoval, e to není materiál typu, jaký potřebuje.

Vesměs jde o součásti náhradních praporů nebo letecké koly. Jsou tu jetě tento týden, přítí u budou jinde, rozumí?

Chápej, e já nemůu mít podle objednávek zboí přesné údaje, sakra! namítl Bednář.

” Dobře. Běhá hodně po Praze. Potřebuji určitá upřesnění. Tady má plán hlavního města a zakresli do něj vechna kasárna a ubytovny součástí německé branné moci. To přece můe zajistit? A precizně, ne?

Samozřejmě, Radku!

S plánem  a údaje o německé armádě v něm odpovídaly skutečnosti  přinesl Bednář i depei o vojenském transportu.

ť12. II. 41 ve 2,30 v noci přes Hlavní nádraí v Praze od severu zvlátní vlak, a to vrchního velitelé branné moci (Brauchitschj. Vlak jel směrem na České Velenice. Tý vlak se vracel a projíděl stejný den ve 20,30 opět hlavním nádraím.Ť

Vidí, to u je lepí. Kde jsi to sebral?

Navazuji styky. Budu mít jetě dalí věci o transportech na eleznicil

Přítí schůzku měli 20. února v Národním domě na Vinohradech. Kdy tam Selucký přiel, seděl Bednář v kavárenském boxu s mladou plavovlasou enou.

To je Olga a zde - Radoslav!

Bavili se spolu nezávazně a velmi obecně necelou čtvrt hodinu, ne se Olga zvedla, e u musí jít. Bednář ji doprovázel k atně.

Co tě to napadlo, prosím tě? osopil se Selucký na Bednáře.

Promiň… Měl jsem tu s ní obchodní schůzku a nedalo se nic dělat. Ale udělals na ni jaksepatří dojem. A jsem přesvědčený, e by byla ochotná ké spolupráci, kdybys ji vyzval!

Selucký pokrčil rameny  neměl zájem.

Napi si pro vechno její telefon, neví, kdy se to můe hodit a k čemu, radil Bednář.

Selucký si poznamenal do notýsku číslo 223-67. A soustředil se na lístek papíru, který mu Bednář při sunul vedle álku s nevábně vonícím náhrakovým čajem:

ť19. II. 41  Od Mělníka přes Kolín do České Třebové a dále směrem na východ jedou tři vojenské tran sportní vlaky, kadý o 20 vozech. První projíděl Kolínem v 16 hod., druhý ve 20 a třetí ve 24 hod.Ť

Diana se vrací

1-Telegrafía Pardubice vyrábí krátkovlnné vysílací stanice ve velkých sériích pro letadla a lodi. Výrobní program stanic na dva roky.

2-Zlínská letecká společnost v Baově dělá série (nyní 200 kusů) letadel Klemm; mají rychlost 230 km/hod., motor (1) 100 koňských sil, dvojí řízení pro výcvik. Kapacita 67 týdně.

3-Letecká továrna Choceň: program na 1 rok, dvoumístná letadla bez motoru, s dvojím řízením pro výcvik pilotů.

4-Letov Praha: Výroba pro dopravní JU 52 (3mot. jednoploník), 27 párů křídel měsíčně. Pro bombardéry (2mot. jednoploník) rovně 27 párů měsíčně. Pro oba typy rovně křídla, klapky.

5-Avia Praha vyrábí v sérii letadla Arado s dvojím řízením, 60 kusů měsíčně. Dělá 3500 muů.

Pozn.: Němci mají nedostatek kolních letadel. Ler.Ť

Jaroslav Lonek dokončil text depee, kterou psal drobným písmem na letecký papír. V rychlosti se oblékl a spěchal na nádraí. Zprávu měl předat navečer v Praze Ireně. Ale do hlavního města jel z Pardubic přes Chrudim.

Jaroslav Wiesner pracoval v Chrudimi jako technický úředník v továrně na stroje, která patřila jeho bratrovi. Nyní ovem závod dělal zbrojní výrobky pro německou armádu. Wiesner podával Lonkovi zevrubné informace pod krycím jménem Jirka.

Seli se v restauraci poblí nádraí.

Na chrudimském letiti jsou tři jednomotorové Junkersy, dvě kolní mainy Praga E39, jedna Avia 122, čtyři Blůcher. A potom tři jednomotorové dvouploníky a dva dvoumotoráky typů, které neznám. Letadla jsou pořád v činnosti při kolním výcviku, vyprávěl Wiesner.

Přijedu se zítra podívat na ta aera, které jsi nemohl

identifikovat. Upřesni mi vechno jetě a. napi to! poádal Lonek.

xxxx

ťV Otrokovicích se vyrábějí kadý týden čtyři jednomotorová kolní letadla. V továrně je pře 450 lidí…Ť

Následoval přesný popis strojů, seznam ,materiálu, jeho jakost a odkud přichází. Podpis  Věra. Za jménem se skrýval Lonkův spolupracovník Bohuslav Roček, montér z Napajedel, původním povoláním letecký mechanik.

Lonek dočetl hláení a ukryl si je mezi dvojitou zadní část stolu. Právě kdy se napřímil, ozvalo se zaklepání na dveře jeho pokoje. Vstoupil Bobák.

,,Tak co říká, Jaroslave, jak dostali Talijáni na frak u Tobruku? zářil.

Počkej, Vláďo… Jak vím ze včerejka, přiznávají útok po dvacetidenním obklíčení…

Poslouchal jsem britské vysílání. Útoku předcházelo odstřelování z moře i pevniny a letecké bombardování Útok začal v úterý a hned druhý den se podařilo proniknout australským divizím do východního úseku opevnění. A četl jsi dnení noviny?

Ne, Vláďo … Jetě jsem nebyl venku …!

Bobák podal Lonkovi České slovo s datem pátku, 24. ledna 1941.

ť… neobyčejně prudký boj mezi opěrnými body místa Tobruku trval včerejí celý den. Teprve odpoledne vnikli Australci do města, kde bylo vechno zapále no … V západním úseku klade jetě několik opěrných bodů nepřátelskému útoku tuhý odpor.Ť

Bobák pustil rádio, právě kdy hlasatel oznamoval:

… poslední oddíly, které v západním úseku tobruckém kladly jetě nepřátelskému útoku zoufalý odpor, podlehly dnes přesile. V Tobruku bylo zajato celkem 20 000 muů …

vaní, jako kdy tiskne. Z Anglie u včera hlásili, e počet zajatců přesahuje 25 000, vysmíval se Bobák.

To je příznivé, Vladimíre… Dalí neúspěch. Začala to loňská letecká bitva o Anglii od srpna do října Tehdy ztratili Němci nadvládu ve vzduchu. A teď Angličané Německo systematicky bombardují… Někdy

mám dojem, e jdou i po cílech, o kterých my podáváme hláení..

,,Myslí to doopravdy, Jaroslave?

Třeba je to náhoda. Ale dělal jsem v zimě dokonalý rozbor  aspoň myslím, e se mi zdařil  rozbor letecké výroby v protektorátu. Co dělá Letov, rozdělený na Werk I. v Letňanech, Werk II. v Olomouci a Werk III. na Starém výstaviti v Praze. A dále Aero, Avia, Českomoravské strojírny. Ví, jsou tam i údaje, kam se hotové části letadel dodávají anebo odkud přicházejí různé dílce nebo materiál..pokrčil Lonek rameny.

A v dohledné době se Němci dostanou do kříku s Ivanem. O tom mám zase já svoje důkazy. elezniční i silniční transporty německé armády směřují čím dál víc na východ! tvrdil Bobák.

Skutečně? To ví, Vláďo, já jsem se specializoval na letecký průmysl, tak do styku s vojenskými přesuny moc nepřijdu… zvedl Lonek obočí.

Podívej se  malý příklad, hodil Bobák před něj na stůl malý ústřiek papíru:

ťPřes Brno projelo 22. I. padesát těkých nákladních vozů s vrhači min. Na Opavu denně dva vojenské transporty  ve směr východ. Odjely tam rovně regimenty 24, 40, 100, 217, 55 L, 858 L a oddíl 391 pracovní sluby. Jiří.Ť

Ano, intenzita zbrojení  myslím předevím leteckého  tomu odpovídá. Rozhodně Němci chystají vál ku s Ruskem. Otázka je, kdy začne … Jak vidět, po poráce Luftwaffe při letecké bitvě nad Anglií odloí li invazi na britské souostroví… přikývl Lonek. Vstal a s rukama v kapsách se díval na náměstí: Ty, Vláďo… potřebuji pomoc. Hledám stále radistu. Stálo mě to u fůru námahy, ale marně. U se v okruhu tady kolem Pardubic nechci pokouet, abych na sebe zbytečně neupozorňoval… Potřeboval bych vysílat přímo a odpadly by tím cesty do Prahy  omezil bych se potom jen na převzetí instrukcí a předání materiálů, kdeto teď pořád musím cestovat s depeemi… Neví o někom?

Bratře… pokusím se. Co mám s tebou dělat? Já toti u mám typ na druhého radiotelegrafistu. A Radek Selucký mi pro něj obstarává vysílačku ..

Já bych mu zde zajistil zaměstnání. V Chrudimi ve Wiesnerově továrně  to by nebyl ádný problém…”

Trochu mi kříí moje plány, Jaroslave. Já jsem toti měl takovou mylenku: první radista by mi vysílal třeba z Brna  naváe spojení a odklepá první polovinu zprávy. Druhý by byl na příjmu a pokračoval by ve vysílání druhé části depee. Na stejné vlně a dejme tomu edesát kilometrů západně od města. Při zaměření by pak gonia skákala ze stupně na stupeň. A při přítí relaci by ukazovala zase jiné úhlové hodnoty. Tak by polohu naí stanice sotva mohli zjistit. Vím toti, e po nás německá odposlechová sluba jede. Viděli jsme vozy Funk-abwehru…

Chápu. Ale třeba seene jetě někoho jiného? Anebo poádej Mílu Hůlu, prosím tě. U jednou mi slíbil, e kdy budu potřebovat radiostanici, obstará mi ji během dvou týdnů …

Něco uděláme. Bude to ovem pár týdnů trvat  není to jen najít schopného junáka, ale také ho prověřit a vykolit. Zařídíme to vak  určitě se spolehni ! ujistil ho Bobák.

Lonek se za ním díval, jak přechází přes náměstí. Právě, kdy odstoupil od okna, rozloučily se před jeho domem dvě eny. První z nich z povzdálí la za Bobákem. Druhá vela do průjezdu.

Lonek usedl ke stolu a začal studovat projekty německé konstrukční kanceláře Junkers v Praze: plánv ne čtyřmotorové vojenské dopravní letadlo Ju 290 Seeadler a jeho estimotorovou variantu Ju 390. V té chvíli v přízemí prohlíela druhá z en seznam nájemníků a opisovala si jejich jména do malého notýsku …

xxxx

V posledních dnech února 1941 poádal Lonek prostřednictvím přepáky u Vycpalka o spěnou schůzku s Rudolfem l. Uskutečnila se hned přítí den večer na konečné stanice tramvaje číslo 6 u Dětské nemocnice.

21. února se objevila v Pardubicích Diana! oznámil Lonek; pouil krycího jména poručíka Calae, s kterým byli letci v kurzu u Moskvy.

Diana? Je přece od doby přechodu nezvěstný…

stejně jako ten druhý  nevím u ani, jak se jmenoval, podotkl Rudolf trochu znepokojeně.

Ján Polanský, zvaný Doktor. Pokud vím, měl určení pro Slovensko. napověděl stručně Lonek.

Cala měl působit rovně zcela samostatně… Vlastně v určité spolupráci s Polanským. Země se po nich slehla. A teď se jeden objevil… Co říká Diana? otázal se Rudolf napjatě.

Byl zatčen na naich hranicích maďarskou policií, která ho předala gestapu. Oberlandsgericht Dresden ho  po ročním vyetřování, jak vidět  propustil dvacátého února pro nedostatek důkazů. Bydlí u svého bratra doktora Aloise Calae. S nikým se nestýká, vychází minimálně … Hovořil zatím se mnou. Ptal se na spojení…

O Polanském neví nic?

Ne. li přes hranici zvlá.

Polanský nám tedy zcela zmizel ze světa … pokývl Rudolf.

To znamená, e z první skupiny přeel bezpečně jen ná Tereza? zeptal se Lonek bez obalu.

Ano. Měl jsem s tím dlouho starosti… Mohu vám prozradit jen tolik, e převaděč Morgan byl zadren na jaře loňského roku naí vojenskou kontrarozvědkou pro podezření ze spolupráce s maďarskou pionáí, řekl sue Rudolf.

Co mám tedy Dianě vyřídit? Naznačil mi, e se hodlá vypravit do Jihlavy. Tam prý měl navázat nějaké spojení, ale to u je asi také…

Ne! A se o nic nepokouí. Sdělte mu rozkaz: Zůstat v naprostém klidu, o ničem s nikým nehovořit. A přeruit vekeré styky s vámi! Dalí uvidíme… ze čas! nařídil Rudolf.

Lonek naskočil do tramvaje, která se právě dala do pohybu. Rudolf usedl do svého vozu, nastartoval, zařadil rychlost a rozjel se v slabých paprscích zatemněných reflektorů. V odrazovém zrcátku nemohl postřehnout vůz, který se v delí vzdálenosti za něj zařadil z boční ulice se zcela zhasnutými světly.

xxxx

Jaroslav Lonek el Nymburskou ulicí. Za rohem se otočil a čekal. Teprve kdy se přesvědčil, e ho nikdo nesleduje, vrátil se k číslu 19. Tam bydlel jeho spolupracovník s krycím jménem Rosa.

Letecký konstruktér Frantiek Kapar pracoval v závodě Kolben - Daněk Praha. Hovořil věcně a zasvěceně s důkladností technika.

U nás v praských dílnách se budou stavět kolní letadla pro vícečlennou posádku. Zároveň vak mají slouit vojenským účelům, proto se plánuje vybavení jedním kulometem. V naí konstrukční ka’nceláří je edesát lidí…

Dobrá. Ale co ses dověděl o nějakém sloučení kanceláří? přeruil ho Lonek.

Konstrukce Praga, Avia a Letov se mají přeloit z Karolina do Dejvic, pod německé vedení. Termín jetě neznám. Jakmile budu vědět…

O tom nepochybuji. Prosím tě, slyel jsi o nějakém velkoletadle?

Zatím jen dohady. O tom, e se v praských dílnách mají budovat velká letadla, v nich bude moné přepravovat pancéřové vozy a tanky!

Souhlasí. Vímej si toho! poádal Lonek.

Chtěl bych tě upozornit, e v naich dílnách je nedostatek materiálu. Zejména chromovaných rour. Má je vak nahradit lehký kov, podotkl Kapar.

Ano, Frantiku. Ale jetě bych ód tebe něco potřeboval, řekl Lonek.

Mladý, pětadvacetiletý technik Kapar byl velmi schopný jak ve svém oboru, tak v zpravodajské činnosti.

Ví dobře, e se snaím ve vem vyhovět, Jaroslave. Oč jde?

Potřebuji, abys pronikl do továrny Praga. Musí tam získat nějakého informátora. Má přece známé inenýry? Jde mi o tanky, jaké typy vyrábějí, pancéřování, výzbroj. Údaje o týdenní nebo měsíční produkci. Kvalita materiálu a dodávky, odkud. A samozřejmě  hlavně nákresy!

Myslím, e to půjde. Pokusím se co nejrychleji, slíbil Kapar.

Do oken svítilo slunce prvních březnových dnů.

Vysílá Ostrava

ťMilý bratře, doručitel tohoto listu je Miloslav Hůla, kterého znám dlouhá léta. A obracím se na tebe se ádostí, abys mu pomohl nalézt místo. Je to mladý a přičinlivý mu, jistě s ním budou vude spokojeni. Děkuji ti za ochotu, kterou jistě projeví. S mnoha pozdravy tvůj J. Katzer.Ť

Tajemník soukromých zaměstnanců v průmyslu a výrobních ivnostech v Moravské Ostravě odloil list. Po delím rozhovoru slíbil, e se pokusí něco vyhovujícího najít.

Celkem nepospíchám, podotkl Hůla.

Uvidíme. Co se vleče, neuteče. A kam vás mohu vyrozumět?

Bydlím zatím tady v Ostravě, Jesenského ulice číslo pět, u Gustava Seidlera!

Rozloučili se a Hůla vyel do ulice. Ohrnul si límec u kabátu. Městem se proháněl ostrý, studený vítr, kdy rozvědčík s rukama v kapsách mířil ke kavárně Orient.

Kotlář Karel Kupka  někdejí spolupracovník Bobáka  u na něho čekal.

Máte něco nového?

Samozřejmě. Jako obvykle. Zjistil jsem počet zaměstnanců ve vítkovických elezárnách. Je to 22 000 lidí a nějaké drobné  prostě jetě pár desítek navíc.

Dík. A mám jednu ádost  potřeboval bych vzorek pancéře. Ale takový, aby se dal přímo zkouet. Mám na mysli probíjení výstřelem, chápete? vysvětloval Hůla.

Rozumím. Najdu nějaký vhodný kus ve třetím provozu v odpadkách. A mám vám vyřídit od Karla Behma, e na vás bude čekat za hodinu v ernosecké vinárně!

Děkuji. A a něco budete mít…

Ohlásím se přes pana Seidlera! odpověděl Kupka.

Kotlář Bohm u byl rovně na místě.

Já jsem vám to dnes napsal. Myslel jsem, e kdy nepřijdete, zajdu ke Gustovi, myslím k vaemu vagrovi, pravil Bohm pomalu.

,,0 co jde? zajímal se Hůla.

Výroba granátových pláů o průměru dvaceti centimetrů  denně dvacet kusů. Ale nejvíc vás asi budou zajímat benzínové cisterny. Na 20 000 litrů. Dělají se dvě týdně. A k nim jetě patří tankovací zařízení, kterých expedujeme dvě a tři za měsíc …

Zásoby pohonných látek pro velké vzdálenosti! Hůla věnoval zjitění velkou pozornost. Představil si rozlehlé prostory Sovětského svazu a násobil si produkci s porovnáním se spotřebou paliva tanků. Přemítal tak celou cestu a k svému dočasnému bydliti.

V předsíni se potkal s Gustavem Seidlerem.

Gusto, mohu tě o něco poádat?

Vdycky, Mílo!

Potřeboval bych, kdybys mi obstaral údaje o výrobě v Ríitgersovvch benzolových závodech … Půjde to?

Podívám se na to. Myslím, e někoho najdu, Mílo.

Hůla se pozdravil se sestrou a uzavřel se v pokoji, který obýval. Z nočního stolku vzal knihu a hledal vhodné slovo pro ifrování. Kdy na ně přiel, nakreslil si tabulku a začal sestavovat depei.

V noci se jeho vysílačka PIBT spojila se stanicí VXW.

xxxx

Po navyklém u kličkování se Hůla v Praze dostal do Veverkovy ulice 20. Zazvonil u bytu, kde přebýval před odjezdem do Moravské Ostravy.

Jejéj, to je překvapení! Pan Miloslav… Pojďte dál, zvala paní Delamová starí srdečně. Ale jakmile zavřela dveře, změnila tón ve velmi starostlivý:

Pane Miloslave  hledal vás tu nějaký chlap. Zda tu bydlíte, jestli jste policejně přihláený, kdy a kam jste odjel. A e prý je od policie, ukázal něco na klopě. Tak já  e jste se řádně odhlásil, a kam se stěhujete to e nevím ..

Děkuji převelice, paní Delamová. Jste moc hodná. A jinak mě nesháněl nikdo? ádná pota?

Také vás tu hledala nějaká slečna, ale s tou jsem se nevybavovala, pane Miloslave. ádné milostné dopisy nepřily  a snad bych vás mohla pozvat na kafíčko?

Ne, ne. Děkuji vám jetě jednou, paní Delamová. Správně jste vechno udělala. A kdyby něco bylo, co mi budete chtít vzkázat, tak přes Martičku, ano?

Hůla spěchal na hlavní potu. Dal si spojit Ostravu, pojiovnu Koruna. Po hodně dlouhém čekání dostal k telefonu svého vagra.

Tady Míla. Gusto, poznává mě? Ano? Prosím tě, ty dva kufry, co mám ve skříni… Ano, je otevřená! Odnes je k těpničkovi! Rozuměl jsi? Přijedu zítra! Pozdravuj sestru! Poloil sluchátko a oddechl si.

Podíval se na hodinky. Měl jetě čas, aby se zastavil v obchodě u Vycpálka, kterého u dlouho neviděl. Vyměnili spolu jen několik vět. Kdy Hůla odcházel z papírnictví, odhrnula se v protějím okně záclona a zadrnčela filmová kamera. Zachycovala u řadu dnů kadého návtěvníka prodejny…

Hůla pospíchal na schůzku s Vladimírem Novákem, kterému slíbil voltmetr pro zjiování napětí elektrického proudu. Radista měl dobrou náladu.

Mílo, měl jsi pravdu … schyluje se k válce s Ruskem! Představ si  Nováček z Vraňan mi dal poslední dobou u třicet depeí o elezničních transportech směr západvýchod! Činí se, chlapec! Podle pořadových čísel u toho přisunul přes stovku…

Vladimíre, o lidech mluv zásadně v krycích jménech! napomenul do Hůla.

Dobře, dobře … Vdy já si zvyknu ..

A podívej, Leo: kdy uvidí Rudolfa?

Dnes navečer u jatek …

Půjdu tam s tebou. Potřebuji s ním straně nutně mluvit.

Rudolf vyslechl informaci od paní Delamové váně.

Nu… Přihlásil jste se u v Ostravě policejně? Ne? V pořádku. Počkejte s tím. Zatím přechodně omezte činnost. A raději příli nevycházejte. Občanský průkaz  byl na jméno Karel Haek, pravda?  dobře ukryjte. Polu vám nový po Bredovovi v nejbliích dnech!

Snad tomu přikládáte větí důleitost, ne je třeba …

Ne, ne! Jsou důvody k opatrnosti  stále. Vdycky byly. A nyní zvlá. Ale opakuji: v nejkratl době budete mít nové a výborné doklady. V případě poplachu se odeberete na Slovensko, rozhodl Rudolf.

Na Slovensko? podivil se Hůla.

Ovem. Ve Slovenském státu není taková sestava gestapa jako v protektorátu. lo by samozřejmě jen o dočasný pobyt  po dobu, ne vás stačíme přepravit dál.

To znamená  za hranice?

V případě ohroení samozřejmě!

Hůlovi se rozjasnil obličej.

A to bych pak mohl létat? Polete mě do Anglie? Anebo mi obstaráte zařazení u vaeho letectva?

Čápe, vy myslíte jen na létání… povzdechl Rudolf.

Jsem letec povoláním. A vojenský pilot na lehkých bombardérech. Mohu se uplatnit právě tak dobře u těkých bombardovacích letadel, jako radiotelegrafista nebo i navigátor, nebo se velmi rychle překolit na stíhače!

Ano, i vidíme… Ale nyní jde předevím o vai bezpečnost. rozumíte? A mám k vám proto prosbu: svou pistoli laskavě odstraňte. Dejte ji pryč. Anebo ji ukryjte tak, abv ji nikdo nenael. Musíte snoléhat na své doklady. Věřte, e budou prvotřídní! A závěrem: do Prahv zbytečně nejezděte. Spojení můe obstarat jiřina!

Rozumím. A tady jsou vvkresv z vítkovických elezáren! řekl Hůla a předal Rudolfovi napůl přeloený německý časopis Adler  tak, aby byla vidět pestrá obálka.

xxxx

Bobák přijel do Ostravy ji druhý den; vyhledal Hůlu ve těpničkové bytě.

Tak vás zdravím, pane Vaněkl spustil hned po pozdravu.

Co to je za vtipy, Vláďo? podivil se Hůla trochu nedůtklivě.

Ale  přivezl jsem ti nové papíry. Pan Jiří Vaněk, tady to má černé na bílém. A jetě se na mě bude oklivě dívat! vyčítal Bobák.

Hůla se podíval na průkaz se svou fotografií a strčil doklad do kapsy.

Mílo, teď něco váného. Bude dnes vysílat?

Ano. Ve 2.35 ráno! řekl Hůla.

Musí mi dát nutnou depei. Dostal jsem ji právě dnes, kdy jsem el na vlak do Ostravy. Chtěl jsem být co nejdřív u tebe, protoe tohle by mělo jít jetě dnes!

ťKurýr jménem Broumovský pojede s rychlopalnou strojní pistolí začátkem března do Persie pres Rusko. Jde o typ na předvádění. Nová zbraň. Údaje o kadenci, dostřelu a jiné tajné informace o zbrani budou v dvojitém dnu kurýrova kufru. Petr.Ť

Jistě, to odeleme přednostně! souhlasil Hůla.

Ví, kdo je Petr? Franta Havelků, kterého jsi mi loni nahrál. Ohromný kluk! podotkl jetě Bobák.

Zaifruje si to sám, Vládo?

Nemám kód. Dej to tvým. Hlavně, aby v centrále věděli. Kadý den můe být k dobru… Co u udělají, bude jejich věc. Ale jde o nějakou specialitu brněnské Zbrojovky …

Hůla zalistoval v knize a začal se připravovat na ifrování.

Co je jinak nového, Mílo? dotazoval se Bobák.

Na Atlantiku probíhají úporné bitvy o konvoje. Němci nasadili spoustu ponorek k blokádě. Mají jisté úspěchy … Generál Rommel převzal před týdnem  to u jistě ví  velení německých vojsk v Africe. A včera u zahájil na severu ofenzívu ..

Datum na depei bylo 23. II. 41.

Přátelé spolu nerueně hovořili dlouho do noci. těpnička měl noční směnu. A před půl třetí zapojil Hůla vysílačku. Sedl si před blok s řadou pětimístných čísel a na vteřinu přesně začal vysílat.

Centrála potvrzuje příjem, řekl Bobákovi, kdy skončil.

To jsem rád. Ty, Mílo… a nezapomněl jsi jetě na něco?

Nevím, co má na mysli!

Obávám se, e tě mám odzbrojit. Tak mi vydej tvoje dělostřelectvo. A jinak bude u mne v Brně vítaným hostem, kdy má takřka zakázanou Prahu!

Hůla vrhl na kamaráda dlouhý pohled, ne sáhl pomálu do kapsy a podal mu pistoli, pabou napřed. Ze skříně vydoloval dvě krabičky nábojů a rezervní zásobník.

Nehrej si s tím, Vláďo. Nabitá, zajitěná, pravil přes rameno.

xxxx

Rádio jsem ti spravil. A dnes se zase přesunu k sestře, oznámil Hůla těpničkovi.

Proč? Tobě se u mne nelíbí?

Ale ano. Dokonce vysílací monosti mám tady v Michálkovicích mnohem lepí ne u vagra, odpověděl Hůla na dotaz.

těpnička slouil u leteckého pluku v Olomouci; byl svobodný a měli si tedy o čem povídat.

Ty, Mílo… Můe říct, pro koho to vlastně vechno dělá? otázal se.

Kdy to chce vědět, tak pro československou rozvědku. A mám na tebe prosbu: mohl bych si u tebe nechat oba kufry s vysílací stanicí?

Vůbec neváhej. Ale já u musím běet do rachoty. Tak bud zdráv  a odpoledne se sejdeme u Seidlera? Přinesu ti slíbené nákresy!

Hůla uloil zavazadlo s krátkovlnou vysílačkou do skříně a vzal si do druhého kufříku svoje osobní věci i s knihou pro ifrování Klíč od bytu nechal podle dohody za zrcadlem na záchodě.

Na náměstí se seel se svým spolupracovníkem Maxmiliánem Kusynem; zástupcem pojiovny Koruna, který mu nosil zprávy pod krycím jménem Arnot.

Obstaral jsem plánek. Jsou na něm vechny budovy vítkovických elezáren co se v nich dělají pancéřové desky, přisunul Kusyn nenápadné sloenou modrou obálku.

Rozeli se spolu s tím, e přítí setkání zařídí Gustav Seidler.

těpnička přijel za Hůlou dosti pozdě.

Namaloval jsem tí vechno. Polohu jsem určil podle říčkv. Je to vlastně Imitace vítkovických elezáren dřevěné stavby mezi molkovém a Lhotou, které mají slouit k odlákání nepřátelských náletů od skutečných budov.

Jak jsi to zjioval?

Jednodue. Dal jsem si rande se snoubenkou a jeli jsme navtívit její matku. Zastavil jsem se ve molce v hospodě Prorok a bylo to . .

Někdy se tam musím sám podívat, řekl Hůla.

Pojedeme spolu, Mílo. A tady jsem ti sepsal hláku o výrobě oleje z uhlí v koksovně Ferdinandovy Severní dráhy v Odrách!

xxxx

edivý vůz značky koda zastavil před nakiadatelsvím Topič J v Praze přesně v 19 hodin. Hůla přisedl a automobil se hned rozjel.

Povaoval jsem za nutné, abych vám předal vzorky pancéřů. A současně jsem s sebou vzal dva náčrtky. Budou vás jistě zajímat. Legendy jsem připojil, sdělil Hůla.

Balíček, který přinesl, leel na zadním opěradle vozu.

Víte, e se seskupují německé vojenské síly u ruské hranice? zeptal se Rudolf.

Vcelku ne… Sice jsem něco zaslechl… ale mohu zjistit…

Ne, ne… To není vae starost, přenecháme ji jiným!

Rudolf dal Hůloví peníze na výdaje.

Jak jste spokojen s Leo?

Dobré. Je zdatný, ale poslední dobou trochu unavený. Rozhodně vak dělá zcela samostatně, a to je důleité … Kam vás mohu odvézt?

Je-li to moné, k nádraí. Vracím se nočním vlakem …

Přítí schůzku si dohodli na 8. března v 18 30 hodin na Říské silnici1 2}; s tím, e náhradní termín je o dva dny později na dejvickém nádraí ve stejnou dobu.

1

Tehdy třída Victorla, dnes Národní.

2

Dnení Bělohorská třída.

Mu s jizvou

Po návratu z Ostravy čekala Bobáka v Brně depee.

ťDne 19. II. začaly přes Pardubice jezdit vojenské transporty směrem k Opavě. Zpočátku jezdily vlaky s materiálem a municí. Podle tvrzení elezničářů je na kolejích v pohybu 850 vlaků. Rovně na silnicích se přemísují na východ silné motorizované jednotky  nákladní vozy, plně obsazené vojskem. Králíček.Ť

Povzdechl a zakroutil hlavou. Ale spěchal, protoe u na něho čekal Frantiek Havelka.

Přinesl jsem osm patron, jsou pro kulomety a protipancéřové puky. Dále lehká mina  nový typ  rozloená do čtvř dílů, podal Bobákovi aktovku.

Cstou domů Bobák uvaoval, e co nejdříve musí vypravit Martu Delamovou do Prahy; převeze vzorky a donese je do obchodu jana Vycpálka.

xxxx

Bobáka vyruilo dlouhé zazvoněni. Ukryl ifrovací tabulku pod blok na stole a el otevřít. Na domovní chodbě stál cizí mu.

Musím s vámi nutně mluvit! Nepředstavil se ani.

Co tak náhle? Neznáme se! Oč vám jde?

Promiňte  nebudeme to vyřizovat v předsíni… Můu dál?

Ne … počkejte na mne před domem. Přijdu hned!

Bobák si oblékl kabát a do pravé kapsy dal pistoli FN, kterou přivezl od Hůly. Chlapík se mu nelíbil. Měl nepříjemný hlas a něco na něm bylo divného.

Vvel z domu a neznámý se k němu připojil.

Tak oč vám jde?

Vy děláte pro Rusko? těkl neznámý.

Ne! Co vás to napadá?

Já vím vechno a nemusíte mi nic vyvracet!

Nemám s Ruskem nic společného! odsekl Bobák.

Člověk mu byl čím dál víc podezřelý. Provokatér?

Co vlastně na mně chcete? Nepředstavil jste se mí a vedete řeči, které by mohly dostat kadého do krimnálu! Támhle jde policajt. Co kdy na něho zavoiam, e mě obtěujete?*

To neuděláte. Tak abych odkryl karty  moná, e jsem to měl udělat hned  já pracuji pro cizí mocnost. A chcete-li, abych byl přesný, tedy pro Angličany. Přicházím za vámi s návrhem na spolupráci. Mohli bychom si vyměňovat zprávy, jistě k vzájemnému uitku … začal cizinec.

Jste na patné adrese, pane!

Máte přece vysílačku! vystřelil mu.

Bobáka zamrazilo.

To tedy nemám! prohlásil a s úsměvem se zastavil.

Já u nevím, jak bych vás získal… Podívejte, mohu vás například spojit s jedním advokátem v Opavě. Vede třicetíčlennou, komunisticky orientovanou ilegální skupinu. Mohl byste od nich dostávat pro Rusy výborné informace … přemlouval chlap.

Povíte mi jméno toho advokáta? uklíbl se Bobák.

Seznámím vás s ním …

Ne. Jméno. Hned teď! trval na svém Bobák.

To nemůu. Dokud se nedohodneme . 

A o čem se chcete domlouvat? Nemám o čem bych s vámi jednal! S někým jste si mě spletl! Jděte ke vem čertům a nechte mě na pokoji!

Bobák chtěl odejít, ale neznámý začal s dlouhým přemlouváním. Bobák vak jeho přesvědčování nevěřil.

Prosím vás … Kdy máte tolik řečí o vlasteneckých ilegálních skupinách  řekněte mi něco o organizaci pět set! poádal.

laková existuje, ano. Tady v Brně. A jsou v ní předevím studenti…

Dobrá, ale něco bliího, kdy jste tak dokonale zasvěcený!

Chlap neměl ponětí.

A jak vy o nich víte? zaútočil.

Slyel jsem to v hospodě. U piva, pane od neznámých lidí, řekl mu Bobák tie.

Vy ale s námi musíte dělat! vykřikl chlap hysterickým hlasem.

Ani mi nenapadne, abych se od vás nechal do

116

něčeho zamotat. Ne. U jsem vám to řekl několikrát a jetě jednou opakuji  ne a znovu ne!

Dobře. Kdy s vámi nic nesvedu já, mám návrh. Přijeďte za tři dny v poledne do Kojetína. Budu na vás čekat na nádraí se svým společníkem. A uvidíte, e .. 

Nikdy! sykl mu Bobák do obličeje a odcházel.

No  jetě se uvidíme! zavolal za ním neznámý zlostně.

Bobák odcházel rychlým krokem, pravou ruku v kapse na pabě pistole a vrýval si do paměti popis: mení, asi 170 centimetrů vysoký; kulatá hlava s červeným obličejem nad silnou figurou; tučný, červený obličej s brutální bradou, modré oči a na nose ikmá jizva, těká chůze a chraplavý hlas; hnědý kabát a hnědý klobouk, pod kterým  kdy ho sundal v předsíni  se ukázaly světle ryavé vlasy, sčesané nazad; věk asi přes 35 let.

Musím vyhlásit pro celou moji sí co největí opatrnost, přemýlel Bobák. Při první příleitostí upozornit Rudolfa; to bude ovem a za několik dnů. Rozhodně vak musím také varovat Hůlu.

Na čas odejet? To by znamenalo přeruit spojení právě v době, kdv se ze vech stran hrnou důleité informace. Vlastně by to byla dezerce z bitvy, uvaoval a variantu zamítl. Pak si začal pohrávat s nápadem: do Kojetína pole svého člověka. ikovného mládence. A se na oba ptáčky pověsí a zjistí, co jsou zač  prostě si je prověří a podle výsledku se rozhodne Ano! Nejvhodnějí by byl Erbenle četník, má v podobných záleitostech jistou praxi. Určitě si zařídí, aby dostal volno, oblékne se do civilu a ua chlápka si posvítí.

xxxx

Leel na gauči a čekal na Martu Delamovou, která mu měla přivézt zprávy. Natáhl se, pootočil knoflíkem u rádia na anglický rozhlas.

ť … leteckého útoku na Kolín nad Rýnem se zúčastnilo na 100 bombardérů … Letecké útoky na přístavní zařízení v Brestu, Calais, Rotterdamu … Vojska německé 12. armády vstupují do Bulharska …Ť

Tak tedy na Balkáně začne dalí konflikt? Kde asi?

Jugoslávie nebo Řecko? rozjímal Bobák, ale zaslechl klíč v zámku; rychle vyskočil.

Nesu ti vzkazy od pana Volka. A dalí od Milana Kubisty, řekla mu Marta. Otevřela kabelku a vyndala tři malé lístky popsané strojem.

ť1. III. 41.: na hlavní silnici Hradec Králové motorizované jednotky v počtu 300 motocyklů a 300 pancéřových dělových vozů; směr jízdy  východ. Král.Ť

ť2. III. 41: přejelo opět 400 pancéřových vozů a motocyklů přes Hradec. Vechny ve směru Geiersberg  Hohenmauth a dále na východ. Ve se připravuje a jede na východní hranice. elezniční transporty a est vlaků za hodinu rovně směr východ. Král.Ť

Bobák hvízdl a netrpělivě otevřel list, psaný rukou:

ťDne 2. března jely na Opavu cisterny s tekutým plynem (yperit a leuzit). Takových vlaků bylo dvanáct, kadý měl 36 vagónů. Některé vozy chráněné těkými protiletadlovými kulomety. Trasa jízdy na východ. Králíček.Ť

Dobré? Co se tak dívá, Vláďo?”

To nic, Martičko. Hned se pustím do ifrování. A chtěl jsem tě poprosit  buď tak hodná a připrav něco k jídlu! Gusta přijde jistě dřív a spojení máme dneska později, poádal Bobák.

xxxx

Koulič se dostavil před desátou hodinou.

Vladimíre, dnes si aparáty asi odnesu. Přítí spojení máme za tři dny. Nael jsem si jednu hájovnu. Budu odtamtud vysílat dvakrát a pak se přemístím na jeden statek. Myslím, e mimo Brno jsem jistějí. Zavazadlo k tomu lesníkovi bych si přepravil zítra, co říká?

Jsem rád, e se tak stará. A dokonce jsem tě chtěl

poprosit, abys dnes vzal s sebou rádiové zařízení odpověděl Bobák.

Stalo se něco? zbystřil pohled Koulič.

Ne, nic . . řekl klidně Bobák a seznámil radiotelergratistu s obsahem u zaifrovaných depeí.

Tak to jede na plné pecky … Měl jsi pravdu, e začnou válčit s Ruskem! vydechl radista.

Vím o tom svoje, Gusto. Prostory soustřeďování jsou v generálním gouvernementu čili v Polsku. A věř mi, e záčít to musí v dohledné době! Za čtvrt roku, za

čtyři měsíce  ne déle! napověděl Bobák a náhle byl sdílnějí:

Zdaleka to není vechno. Mezi ruskými emigranty hledají Němci s pohrůkami spolupracovníky. V říjnu zorganizoval praský abwehr zvlátní kursy. Účastníky byli právě ti z emigrantů, které získali nacisté. Frekventanti dostávali instruktáe pro destruktivní, teroristickou a sabotání činnost. Jene někteří se v opilství chvástali, e mají pověření pro zvlátní úkoly a potom e budou jmenováni okupačními úředníky v Kyjevě, Moskvě a jinde! pokračoval Bobák v tom, co se dověděl od Rudolfa.

Hovořili s Kouličein jetě dlouho. Připravovali svoje plány pro přítí měsíce; promýleli vechny monosti činnosti v naprosté ilegalitě.

A přiel čas, určený k vysílání.

Martičko, půjdeme se projít! oznámil Bobák.

Koulič dokončoval zapojení krátkovlné stanice na anténu.

Stačí, kdy se podívá z okna, Vláďo! poradil.

Ty potřebuje světlo a my poruíme předpisy o zatemnění a zbytečně na sebe budeme upozorňovat, vid? Raději se poohlédneme venku, kdyby náhodou . .

Za několik minut chrlila vysílačka ze Slavíkovy ulice číslo 17 v idenicích řady čísel do etéru. Spojeni se stanicí KYR fungovalo znamenitě.

Přijali vechno, hlásil Koulič Bobákovi a skládal sluchátka, anténu a ostatní zařízení.

Bobák uklidil svoje ifrovací kódy.

Vládo, já tu aparát nechám. Je těký a je u pozdě. Přijedu pro něj jindy, rozhodl se náhle radista.

Jak chce, mávl rukou Bobák.

Tak dobrou noc! loučil se Koulič.

Moc toho na dneek nenaspíme. Já musím ráno jet do Prahy a Marta do Ostravy. A tak vstáváme v pět hodin! oznámil Bobák na oko zkroueně.

Vdy já mám taky ráno ichtu, Vládo! Půjde mi otevřít dům?

Kdy se Bobák vrátil zpět, sdělil Martě Delamové jetě poslední pokynv pro Hůlu a spojky. Potom utrhl lístek kalendáře na stěně: byl čtvrtek 6. března 1941

ÚDER

Odpoledne 4. března 1941 se Radoslav Selucký seel na vltavském nábřeí nedaleko Národního divadla se svým spolupracovníkem Bednářem; právě kdy mu podával pravicí, obklopilo je několik muů v edých koených kabátech.

Gestapo! jste zatčen! prohlásil jeden z nich česky.

U chodníku přibrzdil velký, černý automobil. Selucký se ocitl rychle uvnitř, s pouty na rukou. Zahlédl jetě koutkem oka, e Bednář zůstal na chodníku mezi dvěma gestapáky.

jste agentem ruské zpravodajské sluby. Víme o vás vechno. Chcete se přiznat? padla v Petschkově paláci první otázka úředníka protivýzvědného oddělení gestapa v Praze, Alfréda Jägera.

.Jde jistě o omyl, pane odpověděl Selucký.

Prohledejte ho! pokynul läger.

Na stole se nakupil obsah kapes.

Aby vám bylo jasno  ve vaem plzeňském bytě Jsme nalezli krátkovlnou radiostanici, morse-klíč, sluchátka. A tyto materiály, které jste měl u sebe, jasně potvrzují vai velezrádnou činnost!

Selucký mlčel.

Boena Ureová se zastavila před uzavřeným obchodem. Ulekla se. V tuto dobu u mělo být dávno otevřeno. Odemkla roletu. Dveře za ní byly otevřené Rozpačitě vvla znovu na chodník Paní . , . Viděla jsem, jak ho odváeli tři chlapi. Odtud, z obchodu. Bylo to krátce před půl sedmou. Vypadali na policii, jeden z nich byl takový vysoký … Němec. Lidi, co si li koupit noviny a dívali se zpovzdálí, tvrdí, e to bylo gestapo! zastavila se u ní správcová z domu číslo 44 v Kamenické ulici.

Tak vám děkuju, paní!

Boena Ureová vela znovu do prodejny a zamkla za sebou. Pokojík za krámem byl v nepořádku. Rozhozené věci ze zásuvek se povalovaly po zemi.

Rozroubovala stojan stolní lampy a vyňala občanský průkaz na jméno Ladislav Protiva. Podívala se na Vycpálkovu fotografii. V dutém stojanu nalezla jetě zalepenou obálku. Zamířila ke kamnům, rozdělala oheň a legitimaci spálila. Do plamenů přihodila i obálku.

Za zásuvkou stolu přila na seznam s nepravými adresami a čísly domů; věděla o nákresech uschovaných v obchodě za regálem; prohledala kadé místečko, kde tuila, e můe být skrý, a ve, na co přila, házela do kamen.

A co teď… Boe, co teď? zaeptala potom. Rychle se vak rozhodla: půjdu vyhledat Alexandra Sáru, který pracuje poblí, aby varoval ostatní.

Bylo ráno 6. března 1941.

xxxx

Tak je ti vechno jasné, Martičko?

Naprosto! řekla Delamová a dávala si jetě do kabelky různé maličkosti, kdy zazněl zvonek. Třikrát. Podívali se s Bobákem na sebe: tak brzy ráno? Kdo by to mohl být? Ale rozhodně je to přítel, kdy pouívá smluveného signálu  zmáčknout tlačítko dlouze, krátce a dlouze.

Bobák pokývl hlavou a Delamová la otevřít s ka belkou v ruce.

Tajná státní policie! křikl mohutný chlap za dveřmi a vtrhl do bytu, za ním druhý. Třetí stál pod balkónkem, dalí dva před vchodem do domu.

li na jisto, kdy znali nae znamení  uvědomila si Delamová. Zůstala vak klidná. Z kuchyně bylo slyet křik. Nechala otevřené dveře na chodbu, zala do pokoje pro pistoli, současně vzala písemnosti leící vedle ní a proklouzla přes předsíň na klozet; zástrčka tie cvakla. Rychle vyroubovala rouby u sedací desky, pod ní ukryla svůj falený průkaz na jméno jiřina Procházková a opět ji uvedla do původního stavu.1)

Nikdo ji dosud nesháněl. Gestapáci zatím její přítomnost nebrali na vědomí. Rychle trhala a splachovala kompromitující dokumenty, které stačila vzít. Stoupla si na mísu a hodila pistoli do splachovací nádre. A ničila dalí doklady …

Téměř čtvrt hodiny trvalo, ne na ni přili. Měla v tu chvíli jetě náboje do pistole v kapesníku, který drela pevně v sepjatých rukou.

Půjdete s námi! nařídili jí.

la za Vladimírem Bobákem, kterého vedli dva mui; dalí kráčel po jejím pravém boku a jeden jetě vzadu. Ale ádný z nich si neviml, e ztrácí cestou patrony.

Na chodbě v Kounicových kolejích jí Bobák jetě stačil poeptat:

Nic neví, nic nezná, jsi moje snoubenka. Tak budu vypovídat. Já u se nikdy nevrátím, ale tebe zachráním!

Hned potom ho odvedli k předběnému výslechu. ,

Dokud tedy nenajdou falenou legitimaci, mám naději  uvaovala. Natěstí by] v kabelce  kterou jí vzali hned v bytě  průkaz na její pravé jméno. Ale domů ji nepustili. Zůstala ten večer ve velké cele, kde bylo dvanáct lůek a strach z přítích dnů …

xxxx

Hůla byl zatčen v bytě Seidlerových v Ostravě dne 6. března po 21. hodině. Gestapo nahnalo vechny přítomné do kuchyně a tady  pod dozorem  nesměli vyměnit ani slovo.

Za nějakou dobu zavolali Hůlu do pokoje, kde bydlel a který u zběně prohlédli. Nalezli tu krátkovlnou vysílačku s kompletním vybavením, telegram sloený z 34 pětimístných čísel, vzorky pancéřového plechu a nákresy; právě pro poslední materiály měla přijet Marta Deiamová.

el kolem vagra a snail se cosi poeptat, ale v hulákání mu Seidler nerozuměl. A zanedlouho potom Hůlu odvedli. V bytě nastal rozruch.

Ukliď to! podala Hůlově sestře Valerie Zurková  která byla právě u Seidlerových na návtěvě  tmavé destíčky.

Co je to?

Nevím, jak el z kuchyně, nechal to padnout na zem. Zvedla jsem to a dala do blůzy. Nevimli si toho!

Byla to legitimace na jméno Jiří Vaněk; z fotografie se Hůla usmíval příjemným pohledem. Jarmila Seidlerová průkaz hodila do kamen. A začala hledat v pokoji, který bratr obýval.

Za zrcadlem nala bílou obálku, asi 1 cm silnou a zalepenou; druhá  tenká  leela v poltářování otomanu a třetí pod mramorovou deskou na nočním stolku.

Jarmilo, běím vyrozumět Stěpničku… řekl Seidler.

Spěchej. Já budu pátrat dál!

Přila na kartičku, popsanou na jedné straně čísly; na dalí bylo pět hesel. Objevila jetě pár poznámek. A vechno putovalo do kamen.

xxxx

Stejný den poslala centrála německé tajné státní policie z Prahy vem sluebnám v Čechách a na Moravě dálnopis:

ťVěc-říská tajná sluba. V poslední době bylo zjitěno, e ruská zpravodajská sluba v zesíleném počtu zintenzívňuje svoji činnost v protektorátě. Věnujte zvýenou pozornost. Ve ihned ohlásit!Ť

xxxx

Přítí večer se setkala Jiřina Unzeitigová s Rudolfem v Mezibranské ulici. Na schůzku la mnohem déle, ne kdykoliv jindy  kličkovala přes průchody, aby byla jistá, e ji nikdo nesleduje.

Vracela jsem se včera večer domů od jedné spojky. U jsem měla zastrčený klíč v domovním zámku, kdy se odlepila od zdi postava mue a posvítila mi baterkou do obličeje. Vykřikla jsem  sprosáku!, ale on nereagoval a odeel. V bytě jsem vůbec nerozsvítila a hned ráno jsem odela, vzala jsem si s sebou jen nejnutnějí … vyprávěla mladá ena.

Rudolf byl váný a sdělení přikládal velký význam.

Nevracejte se u do bytu. Soudím, e některá ze spojek za vámi přivedla slídiče. Přejdete na Slovensko. Musíte se dostat do Starého Smokovce-za kadou cenu  a tam se hlaste v penziónu paní Můllerové, to je majitelka, asi padesátiletá paní. Zůstanete u ní,

dokud k vám nepřijede někdo ze sovětského zastupitelského úřadu v Bratislavě. Nebude to trvat dlouho, jen několik dní. Spolehněte se, e se o vás postaráme ..

A co bude s vámi?

Musím zůstat, dokud jen bude mono. Teprve v případě, e bude ve prozrazeno, pokusím se odjet..

Rudolf se chvíli odmlčel.

Pamatujete si adresu a jméno? Ano? A máte kde přespat? pravil starostlivě.

Snad u snoubence …

Ne. Tam rozhodně ne! zamítl.

Tak u některého z jeho známých, jistě to půjde zařídit … A nemusím k němu ani chodit, zatelefonovala bych mu z budky a seli bychom se venku . .

Ano. A rozhodně hned ráno odcestujte z Prahy … zde je pro vás horká půda!

Rudolf u jistě věděl více, ne mladé eně řekl.

Přeji vám mnoho zdaru! rozloučil se.

Spojka s krycím jménem Irena vykročila vstříc neznámému osudu do větrného večera..

xxxx

Ten den v 21 hodin večer rozeslalo vedení německé tajné státní policie na vechny sluebny dalí dálnopis pod číslem 6981:

ťTajné. Věc  ruská zpravodajská sluba. Bylo zjitěno, e protektorátni příslunice Jiřina Unzeitigová, narozená 15. II. 1913 v Olomouci, bytem Smíchov, Reinerova 5, byla spojkou mezi centrálou ruské zpravodajské sluby v Praze a jednotlivými agenty v protektorátů. Unzeitigová (zaměstnaná u firmy Palaba v Jindřiské ulici) pouívala při své činnosti krycího jména Irena. Vechny svoje věci zanechala v praském bytě a unikla na neznámé místo pobytu. Je moné, e má falené průkazy. Vzhledem k důleitosti této osoby ádáme o zvlátě intenzívní pátrání. Snímek Unzeitigové zaleme na jednotlivé sluebny neprodleně.Ť

xxxx

Jaroslav Lonek byl jako poslední ze skupiny zatčen v Pardubicích 9. března 1941 dopoledne; právě kdy byl u něho v bytě s informacemi jeho spolupracovník, mechanik Bohuslav Roček.

Kruh se uzavřel.

1

Po válce Marta Delamová svou legitimaci na tomto místě objevila a má ji dodnes.

Gestapo se představuje

Vedoucí hlavní úřadovny německé tajné státní policie v Praze, SS-standartenfůhrer a oberregierungsrat dr. Hans Ullrich Geschké přivítal hosty: SS-obersturm-fúhrera dr. Emila Erlebecka z praské sluebny sicherheitsdienstu  bezpečnostní sluby SS  a majora Roberta Mimru z oddělení abwehru  vojenské kontra-pionáe  v Praze.

Rozhlédl se po svých podřízených, kteří se shromádili v jeho velké pracovně. Odkalal si a spustil:

Pánové, seli jsme se na společné poradě, abychom zhodnotili ná společný postup před vypracováním zprávy o vyetřování rozvětvené skupiny  vlastně jde o pět skupin, rozsáhlé sítě pěti bývalých československých letců, kteří vyvíjeli pionání činnost pro ruskou zpravodajskou slubu v protektorátě. Velký úspěch, kterého jsme dosáhli, je naím společným dílem. Chci pouít této příleitosti, abych poděkoval za vzornou součinnost jak sicherheitsdienstu, tak abwehru!

Erlebeck a Mimra se strojeně uklonili.

Na předběné zprávě, kterou odevzdáváme zítra, to je 30. března, pracuje kriminální rada Schulze. Předávám mu slovo, aby shrnul dosavadní poznatky! končil Geschke.

Zásluhou jednoho důvěrníka sicherheitsdienstu, jak víte, jsme se dověděli, e bývalý český dopravní letec Selucký pracuje zpravodajsky pro Rusko. Zprvu to bylo vyjádřeno jako podezření, ale za čas se ve potvrdilo, kdy důvěrník SD ohlásil, e byl Seluckým poádán o opatření a dodání vojenských zpráv. Po dohodě s vedoucím sluebny sicherheitsdienstu s námi a oddělením abwehru v Praze zůstal zmíněný důvěrník se Seluckým dále ve styku.

Erlebeck a Mimra přikyvovali.

V dalích týdnech jsme rozehráli za pomoci naí vojenské zpravodajské sluby hru. Abwehr nám dodával

hrací materiál  informace o jednotkách, které měly za krátkou dobu odjet, take nemohlo dojít k zneuití, a podobné fingované materiály. Předávali jsme ve uvedenému důvěrníkovi, který zůstal se Seluckým dále ve spojení, údajně jako jeho agent. Současně jsme zahájili pozorování Seluckého. Byl sice opatrný, nenaletěl nám ani na hezkou volavku, ale sledování potvrdilo jeho velezrádnou činnost.

Geschke nabízel doutník Eriebeckovi a Mimrovi.

Kontrola Seluckého a pak i dalích nás přivedla na nová spojení. A tak jsme mohli přikročit k zatýkání. Třeba podotknout, e zadrení jsou neobvykle zarputili. Doznávají se jenom k tomu, na co máme důkazy. Zapírají jak mohou. Ale můeme je usvědčovat… uzavřel Wilhelm Schulze.

Zde je hlava veho, pánové! Vedoucí kanceláře generálního konzulátu SSSR v Praze, Leonid Mochov*j  rezident ruské rozvědky v Čechách a na Moravě. Pouívá té krycích jmen Rudolf, Orlov, Kalikov, Medvědův. Bydlí na Vinohradech, Plelenestrasse 4. Zde je jeho pomocník Jakovljev, zvaný Rudolf dvě. A tady spojka obou, protektorátní příslunice Irena Unzeitigovál předal Geschke hostům několik fotografických snímků.

Schulze luskl prsty, úsluný poddůstojník v uniformě zatáhl těké záclony, pouívané pro zatemnění, v místnosti se rozsvítil paprsek z promítacího přístroje a na bílé stěně se objevil vchod do obchodu, z kterého v krátkých intervalech vycházeli různí lidé.

To je obchod zatčeného pióna Vycpálka. Osoby, které vidíte, jsou spolupracovníci odhalené vyzvědačské sítě. Filmovali jsme je z okna protějí budovy a nyní jsou záběry neocenitelným dokumentem při konfrontacích!**) informoval triumfálně Schulze.

Rozsvítilo se a hosté pokyvovali hlavami.

ádám nyní jednotlivé referenty, aby promluvili  docela krátce  o postoji vyetřovaných. Prosím nejprve kriminálního inspektora Georga Galluse, který má na starosti zatčené Vycpálka a Hůlu! přikázal Geschke.

*) Vlastním jménem Leonid Andrejevič Michajlev, nar. 5. XI. 1915 v Leningradě; zemřel před několika léty.

**] Potvrzuje to Frantiek Novák z Čakovic, kterému na gestapu film promítala jako důkaz.

Hůla  povoláním palubní radiotelegrafista  byl hned od sváno příchodu do protektorátu az po zatčení stále vehementně činný v duchu pokynů, které dostával. Vysílal depee, získával a instruoval spolupracovníky, organizoval předávání zpráv. Přestoe se u něho nael krátkovlný vysílač, odmítá mluvit. Nechce sdělit jména svých agentů. Drze tvrdí, e jeho činnost pro ruskou tajnou slubu nakonec přinese osvobození Československa. Stejně tak si počíná i knihkupec Vycpálek, třeba e se při zevrubné prohlídce přilo na usvědčující materiály, oznámil Gallus.

Kriminální vrchní asistent Kurt Kahlo, pokynul Geschke.

Dopravní pilot Selucký je člověk, který obětoval rozchod s rodinou, aby mohl pracovat pro ruskou pioná. Prohlauje bez ostychu, e povaoval za svou povinnost vojáka se podílet na boji proti Německu. V jeho bytě jsme nali hotový ifrovaný telegram, uschovaný v tubě od zubní pasty. Přes vechen nátlak tvrdí, e nám jej nemůe deifrovat, protoe prý se do textu vloudila chyba. Svoje spolupracovníky se pokouí podle vech moností chránit. Věří zatvrzele v sílu ruské tajné sluby. Pracoval velmi intenzívně a ve srovnáni s jinými ruskými pióny  které jsem měl dosud monost vyslýchat  dosahoval významných úspěchů!

Kahlo viděl, e jeho referát sledují vichni velmi pozorně, a proto se rozhodl, e nebude mluvit tak stručně, jako jeho předchůdce.

U dalího zatčeného Bobáka jsme v bytě nalezli vysílací program v tyči na záclony u okna v kuchyni, vysílací a přijímací zařízení, pistoli FN číslo 904149 s plným zásobníkem a plným rezervním zásobníkem a na hotovosti 9450 korun …

Vichni měli u sebe hodně peněz, poznamenal Schulze a pokynul Kahlovi, aby pokračoval.

U číníka Bobáka jsme nali také jeho pilotní diplom číslo 1622, vystavený v únoru 1939, pomocí kterého vstupoval v kontakt s lidmi. Přesto vechno se pokouí zapírat. Vypovídá jen po předloení průkazných materiálů nebo výpovědí ji zatčených jeho agentů a velmi neochotně. Za ádnou cenu nechce vyzradit svou snoubenku Delamovou, která je notorická lhářka. Doznává se jen k tomu, co jí lze prokázat a jetě zamlčuje, u kříových výslechů předstírá, e se na nic nepamatuje  je vak velmi rafinovaná. Závěr k Bobákovi: pres poměrně krátkou dobu vyetřování lze soudit, e při nasazení početných subagentů, kteří měli zase vlastní dodavatele zpráv, byl Bobák schopen dodat skutečně dalekosáhlý pionání materiál zbrojně hospodářského a vojenského druhu!

Co je naprosto totoné u vech ostatních! dodal Geschke k svým hostům.

Jak pokračuje zatýkání dalích ze sítě? otázal se Munra.

Postupně  tak jak se nám podaří pátrat, abychom nenaruili průběh dalekosáhlého vyetřování! přihlásil se Schulze.

Kolega Mischke  k případu Lonek, poručil Geschke.

Kriminální tajemník gestapa Georg Mischke viděl, e po obsáhlé řeči Kahla nemá smyslu poutět se do podrobného hláení.

Letecký konstruktér Lonek platí za tvrdohlavé individuum. Měl jsem také méně času ho rozebrat, byl zatčen jako poslední. Vyjadřuje se pouze obecně a jako úplný fanatik. Ale věřím, e z něho dostanu přiznání . .

Vichni zapírají, ale ze vech musíme vyrazit, co potřebujeme! Postupovat s co největí přísností a za pouití vech metod! uhodil Geschke pěstí na stůl.

Právě dnes ráno jsem rovně v Pardubicích znovu zatkl ruského agenta Calae, kterého jsme před časem pustili z vazby  se záměrem, e nás přivede na dalí stopu; to se nepovedlo, s Lonkem se seel jen dvakrát. Hodlám vak přistoupit k vzájemné konfrontaci… pokračoval Mischke.

éf praského gestapa kriminálního tajemníka přeruil pokynem ruky a propustil vechny podřízené; zůstal v místnosti jen s Erlebeckem a Mimrou.

Znovu shrnuji, pánové: dva měsíce intenzívní činnosti s nasazením početného aparátu vech bezpečnostních sloek nám umonily získat o celé sítí iroké poznatky. Sledování vedoucích nás přivedlo na jejich dalí hlavní spolupracovníky, od kterých vedou nitky opojení dál  a máme je nyní pod kontrolou. Ale to hlavní, co vám chci nyní svěřit: původně jsme chtěli  jak víte  proniknout do řad ruské zpravodajské sluby v protektoráte a hrát s ní. Berlín vak nařídil začátkem března úder ihned!

Geschke nasadil do tváře strnulý, tvrdý výraz, kdy vstal a postavil se bezmála do pozoru:

Pánové, mám čest vám oznámit tajnou řískou záleitost. Nae nejvyí místa hodlají skutečnost o činnosti této rozvětvené pionání skupiny pouít pro vypovězení války sovětskému Rusku!

xxxx

V neděli 22. června 1941 v 6 hodin ráno oznámil nacistický ministr zahraničí von Ribbentrop ve vysílání německého rozhlasu notu zahraničního úřadu sovětské vládě; v jejím druhém bodě se mj. píe:

ť … kromě toho byla provozována intenzívní rozkladná činnost do území, obsazených Německem, obzvlátě do protektorátu a do obsazené Francie, avak také do Norska, Holandska, Belgie atd. Sovětská zastupitelstva, tak obzvlátě generální konzulát v Praze, poskytovala přitom velmi cennou pomoc Pomocí rozhlasových vysílacích a přijímacích stanic byla provozována horlivá zpravodajská sluba, která podává dokonalý důkaz o práci kominterny, namířené proti říi… Člen ruského konzulátu v Praze Mochov byl hlavou ruské vyzvědačské sítě, která se táhla nad celým protektorátem…*)

xxxx

10. listopadu 1941 píe éf praského gestapa Geschke situační zprávu o českém hnutí odporu, adresovanou SS-obergruppenfiihreru Heydrichovi na praský Hrad. Na čtvrté straně je obsáhlá pasá o sovětské zpravodajské slubě, která začíná:

ťV létě 1941 byl odhalen nám ji známý aparát sovětské zpravodajské sluby, řízený Mochovem, zaměstnancem sovětského generálního konzulátu v Praze, o něm se zmiňuje ve své nótě říské ministerstvo zahraničních věcí při vypuknutí války s Ruskem. Bylo zajitěno asi 200 osob…Ť

*) Národní politika  list národního souručenství  ročník 59, číslo 173, 23 června 1941.

Odpověď na peklo

Ze závěrečných zpráv gestapa Je zřejmé, e vyetřovaní byli  po počátečním zapírání  postupně usvědčováni ze své zpravodajské činnosti ve prospěch Sovětského svazu. Ovem jakými vyetřovacími metodami donucovali nacisté zatčené vlastence k výpovědi, to u ve spisech vyčíst nelze.

Vedle známých psychologických a fyzických nátlaků, kdy se vyetřující přísluníci gestapa snaili na zadrené působit hladem a ízní, sahali a k nejhroznějím stupňům výslechu; barbarské metody výslechů gestapa jsou známé. Snad postačí vimnout si dvou  zcela autenticky doloených - případů.

R. Láník starí napsal 14. září 1942 na papíře věznice Gollnow vyetřujícímu soudci v Dráďanech:

ťDne 18. IV. 1941 při odjezdu z Dráďan do Gollnowa mě dali do transportní cely společně s Janem Vycpálkem, který mně prohlásil: byl jsem donucen mluvit i nepravdu pod hrozným mučením. Svlékli mě do naha a svázali na 24 hodin v kozla, bili mne, do očí poutěli modré světlo a na moje přirození a do úplného bezvědomí stříkali velkým tlakem vodu. Nevím ani, co jsem odpovídal…Ť

Frantiek Novák opět vzpomíná na mučení pomocí tzv. elezné postele s plynovými hořáky, nazývané Záhořovo loe. Vyprávěl o tom:

Vyjíděli jsme z Dráďan ve vyhraeném vagónu osobního vlaku, a to do věznice Gollnow  s pouty na rukou. V Magdeburgu vlaková souprava uvízla, nádraí bylo zatarasené. A tam jsem měl monost mluvit s Janem Vycpálkem. Viděl jsem jeho ruku, měl na ni tak slabou kůičku, jako kdy se hodně spálí a dvě velké jizvy. Vyprávěl, jak mu pod nehty bodali jehly. Kdybych se mohl svléknout, podivil by ses, řekl mi. Hovořil o lůku, pod kterým gestapáci zapalovali plynové hořáky. Po těle měl mít vypálená místa. Kdy omdléval, dávali mu,aby se mu nespálil krk na ústa námočenou houbu a stále řvali  mluví

xxxx

Přes vechny útrapy si vech pět rozvědčíků zachovalo důstojnost.

Miloslav Hulá prohlásil koncem března 1941 do tváře inspektoru Gailusovi na otázku, zda chtěl bojovat proti německé říi:

Chtěl jsem bojovat proti Německu jako letec, ale pak jsem po návratu z Ruska cítil povinnost plnit závazek, který jsem podepsal sovětské výzvědné slubě ,. Ponesu trest v plném rozsahu. el jsem do války proti Německu a jako voják musím plnit rozkazy!

Radoslav Selucký prohlauje v Dráďanech 6. X. 1941 před zemským soudním radou dr. Preussnerem  za přítomnosti tlumočníka dr. Heinzela a zapisovatelky Oettelové:

ťBylo mi jasné, e mnou opatřovaný a mému příkazci postupovaný zpravodajský materiál musel zůstat před cizinou v tajnosti v zájmu blaha říe. Bylo mi také jasné, e moje práce v případě vypovězení války přinese branné moci nepřítele výhody a pokodí válečné vedení říe. Byl jsem si dále vědom, e ty osoby, u kterých údajně jsem se pokouel obdret zprávy, měly rovně udělovat takové informace, které v zájmu říe musely zůstat utajené, protoe jinak by mohly být pouity k |ejí kodě. Moje činnost byla v mých očích prostředkem, jak hnutím odporu získat svobodu pro můj národ. Dosaení tohoto účelu jsem nalézal v pevném organizovaném celku z jedné strany s mými agenty a na straně druhé s ruskou zpravodajskou slubou.Ť

V rozsudku nad Seutckým je řečeno:

ťSvůj závazek sovětské tajné slubě plnil jak subjektivně, tak objektivně; pionání sí budoval s nesmírným elánem. Intenzita jeho činnosti byla neuvěřitelná a dodával mnoství přesných informací!Ť

Vladislav Bobák kličkoval v Praze jetě 11. listopadu 1941; v záznamu se stále opakuje  nemohu si vzpomenout, nevím, nepamatuji se. A pak následuje konstatování:

ťPři velkém počtu mých agentů a pří mnoství jednotlivých předávaných zpráv je dnes nemoné činit jakékoliv přesnějí a podrobnějí údaje …Ť

O několik týdnů později vak v Dráďanech 29. XI. 1941 otevřeně prohlauje do protokolu:

ťS prací kadé osoby ke kodě říe jsem byl jako vlastenec naprosto srozuměn … Nedělal jsem si nikdy opravdu ádné výčitky, e jsem získával lidi pro ruskou zpravodajskou slubu. Viděl jsem vdy ve tak, e kadá osoba, která pracuje zpravodajsky pro Rusko, činí tak ke kodě říe a německého wehrmachtu!Ť

Podle poznámek vyetřujících úředníků ve spisech gestapa se stejně statečně chovali té Vycpálek a Lonek.1) Jan Vycpálek pronesl do zápisu (datum chybí):

ťRuský plán sjednocení vech slovanských národů se týká také znovuzřízení Československé republiky. Proto zpravodajská činnost moje a ostatních byla přípravou pro osvobození naeho národa…Ť

O Jaroslavu Lonkovi se zachoval záznam z doby počátečního stadia vyetřování:

ťZverboval 15 lidí, dostával obírné informace o leteckém průmyslu, vánivý československý vlastenec, nekompromisně se orientuje, podle jeho slov na roli SSSR v boji za čs. nezávislost. Nadějný vedoucí agentů, připravený splnit vdy jakýkoliv úkol…Ť

Obdobná stanoviska zaujímala se ví neohroeností převáná část obalovaných. Motivy jejich výpovědí se opakují, a proto snad postačí vimnout si několika z nich.

Karel Bohm, ostravský kotlář, uvedl u předběného soudního výslechu v Dráďanech 15. VIII. 1941:

Bvlo mi zřejmé, e lo o činnost pro velmoc nepřátelskou německé říi, které mohou mnou dodávané informace v případě války kodit. Chtěl jsem vak přispět k svobodě Československa a domníval jsem se, e kdy budu plnit pokyny Hůly a Bobáka, pomohu tím národu… Během mého spojení s nimi mi oba řekli, e potřebují zprávy pro zahraniční rozvědku. Nikdy nepověděli, jakou. Věděl jsem tedy, e pracuji proti německé říi . .

Jan Klíma, dělník z Kladna, pravil u soudního dvora v Dráďanech dne 19. III. 1942:

Nesouhlasil jsem se zřízením protektorátu… Předevím s tím, e Němci mají před Čechy přednost a némečtí dělníci jsou lépe placeni ne četí… Věděl jsem později od Balcara, e materiál se dostane do ruských rukou… Moje činnost směřovala k osvobození ČSR … Bylo mi jasné, e dodání informací jiné velmoci  a nyní nepříteli Německa  bude v případě války říi kodit!

Alois Psohlavec, letec a později strojní zámečník z Plzně, u dráďanského soudu 29. V. 1942:

Naznačil mi  Selucký  e dělá pro zahraniční tajnou slubu, a to v zájmu Československa. Bylo mi postupem doby zřejmé, e jde o sovětskou rozvědku. Ale bylo mi také jasné, e činnost pro ruskou výzvědnou slubu je zakázaná, protoe kodí zájmům říe. Viděl jsem vak v činnosti Seluckého úsilí o osvobození čs. národa. Věřil jsem, e bude válka mezi SSSR a Německem, kterou říe musí prohrát, a pak se ná národ dočká opět znovuzřízení samostatného státu. V duchu toho jsem jednal, jak jsem jednal!

Josef palek, strojní zámečník z Plzně, vmetl nacistům při předběném soudním přelíčení dne 22. IX, 1941 do tváře slova, která rovně zachytila při německé důkladnosti stenografka:

Ano, bylo mi známé, e za to, co dělám, mohu být trestán a e je to zakázané… Nabídku na dodávání informací jsem přijal proto, e jsem věřil, e jde o věc ve prospěch českého národa … Domníval jsem se, e Selucký předá zprávy mocnosti, která vede s Německem válku …

Které? Anglii? Věděl jste, e tím kodíte říi? Bylo ml to jasné, odpověděl soudci palek.

A proč jste to dělal? tázal se znovu soudce, Usiloval Jsem tím o zřízení samostatného československého státu  republiky. A kdy v červnu 1941 vypukla válka mezi Německem a Ruskem, věděl jsem tím . spíe, pro co a pro koho informace byly. Prohlauji, e jsem za zprávy nedostal ádné peníze  jediným motivem mého jednání bylo, e jsem Čech! Slouil jsem svému národu.

Tak tedy vypovídali ti, kteří věděli, e jejich slova - a u se doznají nebo nikoliv  budou mít pouze jediný následek: smrt!

Jménem nacismu

Smrt, smrt, SMRT!

Takové rozsudky padaly u I. senátu tzv. lidového soudního dvora v Berlíně u vech hlavních obalovaných a stejné u velkého počtu jejich spolupracovníků

Ortel nad Miloslavem Hůlou a 18 spoluobalovanými vynesl 22. května 1942 předsedající president soudního dvora dr. Thierack; pod jeho řízením soudili vrchní zemský soudní rada dr. Ilner, podplukovník Wittmer. kontradmirál Seheer, státní rada Kaiser a jako zástupce vrchního říského návladního dr. Kanne.

Vladislav Bobák byl souzen s 32 spolupracovníky 12. listopadu 1942 a při přelíčení s Janem Vycpálkem, které následovalo, bylo na místě obalovaných dalích 43 osob; závěrečná zpráva praského gestapa uvádí v souvislosti s Vycpálkem jména 105 vlastenců, z nich byla převáná část zatčena; někteří z nich vak byli souzeni s M. Hůlou.

Přelíčení s Jaroslavem Lonkem a jedenácti dalími dne 12. I. 1943 předsedal soudní rada dr. Ziegler; v porotě byli zemský ředitel dr. Schiemann, SS-brigade fuhrer Bauszus, viceadmirál von Heimburg a SA-oberfuhrer Ummen.

Radoslav Selucký a 23 dalích byli souzeni 18. a 19 ledna 1943 v Berlíně; v tribunálu zasedali dr. Josef Illner jako předseda, vrchní zemský soudní rada; dr Ladewig, zemský soudní rada; SS-brigadeführer Bauszus; generálmajor Bonatz; přísedící upního soudu SA Oberführer Ummen.

Celkem tedy stálo před nacistickými tribunály 129 muů i en.

Hlavních pět obalovaných bylo odsouzeno k trestu smrti  popravčí sekerou.

A rozsudky nad ostatními z rozvětvené tajné sítě?

Celkem bylo zatčeno přes 200 osob a souzeno kolem 135 (někteří zvlá), z nejbliích spolupracovníků

propadlo hrdlem podle jedné verze 51 a podle druhé 58 lidí; ostatní odcházeli od soudu zpravidla s dlouholetým trestem vězení v koncentračním tábore, kde bylo umučeno  podle ne příli přesných výkazů  dalích 22 vlastenců.

Z rozvědčíků se zbývá zmínit jetě o osudu poručíka Jiřího Calae s krycím jménem Diana; byl znovu zatčen 29. III. 1941 a později popraven. Zcela nezvěstný zůstal dalí z výcvikového střediska ve vile u Moskvy, voják slovenské národnosti Ján Polanský.

xxxx

Z mnoha dopisů v soudních spisech je na místě si povimnout listu, který psal Radoslav Selucký 2. 3. 1943:

ťMoji milí, dnes jsem dostal vás dopis z 15. I. 43, málo jsem se z nej dozvěděl, málo z něj zbylo. Soud se mnou byl 18. a 19. ledna a byl jsem odsouzen k tres-tu smrti… Mně ani vy, děti, neoplakávejte  víc přání ádných nemám, kromě toho, aby český národ vyel z této války čistějí, ryzejí… Nyní mám 99 dnů čas  celý ivot jsem čekal, čekám zase, chtěl jsem více svobody a mám celu a 24 hodin denně pouta na rukou, čtu a čas pěkně utíká, noviny ji nedostávám proto, e jsem byl zbaven cti a občanských práv. Nečeu se, zuby si nečistím, k jídlu pouívám dřevěnou líci a dřevěný nů, můj ivot je-ba není ji můj, nesmím si nic udělat smrti se nebojím potká-li mne… Doufám, e ji letos válka skončí a budete lépe ít. Mějte hlavy vzhůru, a kupředu hledět!Ť

xxxx

Z hlavních postav příběhu zbývá jetě jeden ivý mezi mrtvými. Irena, Jiřina Unzeitigová. O svých dalích osudech vypráví:

,,V penziónu paní Mullerové  kam jsem se dostala po mnoha sloitých cestách 15. března 1941  jsem byla přiblině 14 dnů; potom si pro mne přijela asi 281etá ena, nepředstavila se mi jménem. Ale přivezla mi důleitý dokument  osvědčení o slovenském státním občanství. A s ní jsem se vypravila do Bratislavy. Tam jsem několik dnů pobývala v různých domácnostech, a  díky sovětské zpravodajské slubě, mi pracovníci ruského zastupitelského úřadu nail zaměstnání: v zahradnictví v Karlově Vsi u Bratislavy.

Tam u jsem pevně zakotvila. Na základě dokumentu o státním slovenském občanství a později přihláky jsem pak záhy obdrela i osobní dokument o slovenské příslunosti. Moje nové jméno znělo: Agnea Macháčková, povoláním pracovnice v domácnosti, bydlitě Karlova Ves. A tam Jsem také přečkala válku a do příchodu Rudé armády.

Hned potom jsem dělala ve, abych se co nejdříve vrátila do Prahy. Nebylo to nijak lehké, ale dostala jsem se do hlavního města v červnu 1945 na zvlátní povolenku. Od snoubence jsem se dozvěděla, e mi krátce předtím zemřel otec a e za ním někdo právě v den pohřbu přijel do Olomouce a hledal mne.

A pak jednou dopoledne, asi v 10 hodin, k nám přijel řidič a odvezl mě na sovětské velvyslanectví. Čekal na mne Leonid Mochov v uniformě důstojníka … Po celý den, a do večera jsme hovořili o svých záitcích a vzpomínali jsme na vechny z naich přímých spolupracovníků.

Co dodat? Na naich společných schůzkách nebyl nikdy čas na běné hovory. Raději jsme si předávali materiály a urychleně odcházeli jeden od druhého. Ale přesto jsem se L. Mochova několikrát tázala, jak byl spokojen s obsahem zpráv.

Několikrát potvrzoval, e lo o informace velmi důleité. Hláení hodnotil nesmírně kladně. Vdy tajná sí, kterou řídil, se specializovala na klíčová odvětvi a byla velmi rozvětvená. Já jsem v ní byla jen malým kolečkem, ale věděla jsem, e tak jako já, pomáhá mnoho a mnoho dalích vlastenců  snad desítky, moná i stovky lidí  a dělali to tak jako Já vichni s láskou!

1

l Archívní doklady z doby soudu o obou nejsou úplné.

Jménem spravedlnosti

Jméno konfidenta se jako první dozvěděl Jan Pavelka z Kyjova, který krátce po zatčení Radoslava Seluckého obdrel moták, v něm bylo uvedeno:

ťUdal mne můj kamarád Bednář, s ním jsem se učil na vojně létat.Ť

Asi dva měsíce po zatčení R. Seluckého měl J. Pavelka povolenu návtěvu v Petschkově paláci. Při té příleitosti R. Selucký opět potvrdil, e ho udal Bednář. Jan Pavelka o tom vypovídá:

 … kdy nám dva úředníci gestapa, přítomní rozhovoru, malou chvilku nevěnovali pozornost  bavili se mezi sebou ivě německy  Selucký mi polohlasně opakoval, e ho udal jeho bývalý kamarád Bednář, s kterým se učil na vojně létat.

Rodina Pavelkova (Seluckého manelka byla neteří Pavelky) měla u sebe obě děti Seluckých, Slávku a Jaruku. Po popravě R. Seluckého obdrela potou od věznice v Dráďanech věci z pozůstalosti  aty, prádlo a dopisv, které odsouzený od nich dostával. Na zadní straně jednoho vráceného listu nala paní Pavelková text psaný droboučkým písmem tukou, Seluckého rukopisem:

ťBednář, bývalý pilotní ák z ročníku 1924, havaroval s Jandou v S 10, obchodní cestující, bydlel v Modřanech  ve slubách gestapa mne udal a sledoval, byl při mém zatčení…Ť

Tak Selucký ukázal na demmcianta ji potřetí. Rotmistr-pilot Bohumil Selucký (bratr popraveného! upozornil na zločince dne 19, září 1945 Lidový soud v Praze. Rovně Jan Pavelka zaslal obdobné sdělení do Prahy a Tábora.

xxxx

Jaroslav Bednář, narozený 27 dubna 1905 v Jidřichově Hradci, povoláním obchodní příručí a za okupace

samostatný obchodník, se v roce 1941 přestěhoval z Modřan do Prahy 1, Vězeňská ul. 4; zde mu gestapo  jako odměnu za jeho zradu  přidělilo konfiskovaný obchod. Dal se hned začátkem okupace do Vlajky a později Ligy proti bolevismu. Stýkal se s nacisty. A zmizel z hlavního města v průběhu praského květnového povstání proti okupantům.

Asi 14 dní po revoluci poznal Bednáře ve vlaku Ladislav Hrbek z Mostu, který se na něj pamatoval jako na ochotného přisluhovače Němců. Bednář měl na rukávě pásku .partyzán a vykládal, e byl u partyzánské skupiny na umavě. L. Hrbek ho vak nechal na nádraí v Táboře zatknout. Zrádce byl ozbrojen  měl u sebe pistoli. Zůstal v internaci.

S Bednářem sepsali 22. listopadu 1945 protokol o zadrení pro udavačství v nebuickém zámečku Jenerálka tábní praporčík Karel Cafourek a tábní strámistr Antonín Zajíček. Bednář v těch dnech byl oblečený stále jetě v civilním obleku  balónový plá, tmavé koené sako, pulover  a měl u sebe koený kutr s celým vybavením, včetně svetrů, pracovních bot a jídelní misky, příboru i přikrývky; nechyběla mu ani značná finanční hotovost.

Z jenerálky putoval pod stráí do internačního tábora v Modřanech. A odtud uprchl 15. prosince 1945 z pracovní čety, nasazené k práci na pile. Velitelství Sboru národní bezpečnosti po něm vyhlásilo pátrání. Marně. Po Jaroslavu Bednářovi se slehla země.

Úřední mainérie se rozjela v obvyklém těkopádném postupu. 28. února 1946 bylo na Bednáře vyhláeno stihání ve Věstníku kriminální sluby a 5. září stejného roku na něho vydal Mimořádný lidový soud v Praze zatykač. Přítí rok  8. srpna 1947  bylo trestní řízení proti J. Bednářovi pro zločin podle § 1,11 retribučního zákona přerueno, a to pro neznámý pobyt obviněného. Na základě ádosti jeho manelky byl pak Bednář v roce 1952 prohláen 4. března v Úředním listě za mrtvého.

Tím vak případ nekončí, ale začíná.

letě v době, kdy byl Jaroslav Bednář ve vazbě, hromadily se pozvolna proti němu důkazy o jeho činosti i zradě.

Prokuratura SSSR zaslala naim úřadům opisy a fotokopie výpovědí gestapáka Alfréda Jägera, který byl odsouzen vojenským tribunálem v Sovětském svazu k smrti a popraven. Jäger 25. června 1945 mj. uvedl: ťByl jsem předán na výslechové oddělení, vzhledem k tomu, e jsem ovládal četinu. Během své působnosti zde jsem se zúčastnil několika velkých pionáních případů; mezi nimi byl i jeden, ve kterém byli agenti sovětské rozvědky: Selucký, Bobák, Lonek, Vycpálek, Hůla. Zúčastnil jsem se rozpracování agenta Seluckého a pak jsem jej za účasti dalích tří pracovníků gestapa zatkl. Zúčastnil jsem se také vyetřování celého přípa du Mochov…Ť

Dne 22. srpna 1945 Jäger svou výpověď roziřuje: ťDůvěrník gestapa tehdy telefonoval a sdělil, e má se Seluckým schůzku u divadla. Tento důvěrník byl se Seluckým spřátelen. Neznám jeho jméno, ale vím, e měl později v Praze 1 obchod s potravinami …ť

Rudolf Dunovský, bývalý český tlumočník gestapa v Praze, uvedl při výslechu 12. září 1945:

Na oddělení SD  skupina ing. Havlíček (krycí jméno gestapáka Wilfera, pozn. autora)  jsem poznal konfidenta Bednáře … Navtěvoval pilotní kolu a při havárii letadla utrpěl úraz na hlavě … V roce 1941 mu byl okupanty přidělen za jeho udavačskou činnost v případě Selucký a spol. zlikvidovaný koloniální obchod po občanu idovského původu Leopoldu Neumannovi v Praze 1, Vězeňská ul. 4, a to mimo peněité odměny 100 000 korun a bytu po občanu idovského původu Langovi.11

O poměrech v domě svědčil dr. Ing. B. Just: Bednářův obchod byl přednostně zásobován zboím, které jinde nebylo … Nebýval často doma… Docházeli k němu neznámí mui, ruil klid při pitkách německými výkřiky a jednou na chodbě stříleli z pistolí. Měl auto Aero 30 a dostával příděl benzínu, stejně jako pro dalí dodávkový vůz …

Konfident zřejmě uvaoval i o útěku, jak naznačují slova Otakara Holečka, který jistou dobu pracoval u Bednáře jako řidič:

Někdy v březnu 1945  to u mi u něho skončilo zaměstnání  mě Bednář ádal, zda bych mu opatřil nějaké nákladní auto. Naznačil, e by s ním chtěl odjet do Rakouska ..

Ze spisů, které byly k dispozici, nebylo mono zjistit udavače, který zradil R. Seluckého a ostatní rozvědčíky. Při vech zmínkách byl v listinách gestapa veden vdy pouze jako důvěrník ťBŤ.

Ale jak léta plynula, kruh kolem denuncianta se při výpovědích dalích nacistů stále zuoval. Konfident bezpečnostní sluby SS sicherheitsdienstu Bohumír Svoboda uvedl 18. února 1949:

ťV době, kdy jsem se stýkal s členem SD dr. Erlebeckem, viděl jsem v jeho společnosti často obchodníka smíeným zboím Bednáře, bytem Praha V., Vězeňská ulice… Tenkrát měl Erlebeck svoji úřadovnu SD v Italské ulici, Bednář dodával do bufetu jmenované úřadovny také své zboí, jako lihoviny a víno. Znal jsem se rovně s Klierem a tam za jedné mení domácí hostiny … sdělil mi (Bednář) toto. Před léty se mi podařilo odhalit sovětského agenta a jeho černou vysílačku. Dosáhl jsem toho tak, e jsem napřed získal jeho důvěru a dozvěděl jsem se pak podrobnosti o jeho činnosti, nače jsem se pak zúčastnil jeho zatčení… Termín před léty jsem odhadoval na rok 1940… Dr. Erlebeck v tom hrál také nějakou roli … Pokud vím, dodával Bednář zboí, tj. lihoviny a víno, také Emanuelu Moravcovi …Ť

Bývalý přísluník SD  nacistického sicherheitsdienstu  v Praze dr. Wernfried Pfaff sdělil 27. července 1949:

ťV roce 1943 poznal jsem Jaroslava Bednáře . ,. Měl syna 1012 let starého, pro kterého chtěl opatřit německé státní občanství. Pokud je mi známo, veel Bednář v r. 1940 nebo 1941 do styku s vedoucím hospodářského oddělení SD sluebny v Praze  dr. Erlebeckem a pro toho potom zpravodajsky pracoval … Byl celkem jedním z nejlepích zpravodajů SD po celou dobu okupace a do konce, je mi známo, e společně s dalím vedoucím blockstelle z Vinohrad Parnickelem prováděli vyetřování v případu odhalení sovětské zpravodajské sluby na generálním sovětském konzulátě v Praze … Po stránce odborné zpracovával tento případ

dr.Erlebeck v r. 1941. Spolupracoval na tomto případě Jeden úředník gestapa .není vyloučeno, e sám Schulze a major Mimra z AST. Je mi známo, e Bednář byl odměněn tím, e mu byl znovuzřízen nebo rozířen obchod, mimo to obdrel peněitou odměnu 100 000 K a při kontingentech distribuce a potravin se na jeho obchod pamatovalo větími příděly … Musím jetě dodat, e Bednář se svými agenty neomezoval svou činnost pouze na okolí svého bydlitě, nýbr byl pověřován Erlebeckem v důleitých případech sledováním a zjiováním v celém protektorátě. Po revoluci viděl jsem jej zajitěného ve vazbě v Táboře.Ť

Výpověď roziřuje Pfaff o několik dnů později:

ťVůbec největím případem SD (míněno v Praze, pozn. autora) bylo odhalení sovětské zpravodajské sluby … Vichni byli povýeni a odměněni… Bednář měl svou blookstelle blízko nové idovské synagogy. Tam měl byt a obchod. Měl asi 20 českých agentů a byl jedním z nejlepích zpravodajů … Na jaře roku 1941 běela Erlebeckovým oddělením velká věc obranná zpravodajtiny … Jakobi prohlásil tento případ za největí úspěch obrany za celou dobu protektorátu . . Případ byl ostatně zpracován společně s SD, gestapem a AST, zde tedv dr Erlebeck, Engelmayer, Hohensrhetcleter (SD), krim. rada Schulze (gestapo) a major Mim ra (AST) fako uznání za neobvčejný výkon dostali členové SD mimořádné povýení a zásluný kří od Himmlera.Ť

Kvalitu J. Bednáře jako konfidenta gestapa ohodnotil náleitě a nejlépe Kurt Wilfer, vedoucí úřadovny SD, kdy v Praze vypovídal 6 května 1952:

Bednář byl… pro spolupráci s SD získán tehdejím vedoucím hospodářského oddělení u SD sluebny v Praze, SS-obersturmftHirerem dr Emilem Erlebeckem (krycí jméno dr. Pohl) … Postupně se zapracoval do zpravodajtiny, přináíval zprávy ze vech úseků. Jak jsem slyel, podával také zprávy, které se týkaly Českého odboje, je byly předávánv gestapu ke zpracování. Po odchodu dr. Erlebecka do Budějovic pracoval jmenovaný dále s dr. Kllerem (krycí jméno Keniga. Bednář poíval na celém oddaní, resp. celé sluebně SD velkou důvěru, a to i od éfa sluebnv, obersturmbannfuhrera Huhnscheida, tak i jeho pozdějího

nástupce dr. Kelbera. Bednář byl universálním agentem, který byl pro SD sluebnu skoro nepostradatelný, protoe pracoval s nadením a politickou přesvědčivostí a nezitně. Ve své práci byl bezohledný, a co věděl nebo se dověděl, hlásil. Jmenovaný měl velké vlohy pro zpravodajství, byl inteligentní a pracoval ve zpravodajství z lásky k této práci … Podle mých názorů jme novaný jistě opět zpravodajsky pracuje, jeliko se to stalo jeho vání.Ť

xxxx

Kurt Wilfer se příli nemýlil. Začátkem edesátých let přilo do ČSR sdělení: JAROSLAV BEDNÁŘ SE DOSTAL DO RAKOUSKA A BYDLI VÍDEŇ, SCHWENK

ASSE 21/13, KDE SE ZABÝVÁ OBCHODEM JAKO OBCHODNÍ CESTUJÍCÍ.

A pozdějí léta potvrdila, e kolem čs. občanů, kteří navtívili Vídeň, se často pohybuje člověk mení obezni postavy, modrých očí v irokém obličeji, s velkou čelní pleí se zbytkem světle ryavých vlasů sčesaných nazad a ikmou jizvou na nose.

Občan j. Andert, který přijel do Vídně se zájezdem Čedoku v květnu 1964, získal v Grinzingu od neznámého vizitku: JARO BEDNAR, Erste Allgemeine Unfall-und Schadenes-Versicherungs-Gesellschaft, Fil. 16/17 Assícurationi Generalli Direktion für Österreich, Büro Wien XVI,, Thaliastr. 105.

U centrálního přihlaovacího úřadu ve Vídni se podařilo zjistit, e je řádně přihláen pod svým jménem ve Vídni s tím, e je české národnosti a čs. státní příslunosti a ije na adrese Wien, Kainzgasse 13. Potvrdilo se i jeho zaměstnání jako referenta pro kody (pojiovací agent) u výe uvedené První veobecné pojiovací společnosti proti úrazu.

Tyto skutečnosti jsou potvrzené svědeckými výpověďmi několika čs. občanů, kteří se s Bednářem ve Vídni setkali a kteří ho na předloených fotografiích bezpečně poznali. Dalím důkazem je vizitka, kterou Bednář několika naim občanům dal. A konečně i potvrzení Hlavního přihlaovacího úřadu ve Vídni ze dne 28. VII. 1966.

Dne 30. května 1967 odeel z Československa do Rakouska dopis, adresovaný Spolkovému ministru spravedlnosti ve Vídni s textem:

ťMinisterstvo spravedlnosti ČSSR má čest zaslat Spolkovému ministerstvu spravedlnosti v příloze zatýkací rozkaz, vydaný Městským soudem v Praze dne 20. IV. 1967 pod čj. Nt 20/67 a na jeho základě poádat o vydání válečného zločince Jaroslava Bednáře, čs. státního občana, k trestnímu stihání.

Jmenovaný byl od roku 1940 konfidentem sluebny SD v Praze, později vedoucím blockstelle SD.

Trestná činnost J. Bednáře, uvedená v zatýkacím rozkaze, není podle československého práva promlčena.Ť

V zatýkacím rozkaze je uvedena i nová adresa J. Bednáře  Wien XVII., Kainzgasse 13.

Dne 20. července 1967 předalo Spolkové ministerstvo pro zahraničí čs. velvyslanectví notu, v ní oznámilo, e současný pobyt Bednáře není znám a e se zjiuje.

V říjnu tého roku podalo jako odpověď čs. velvyslanectví dalí notu, v které se upozorňuje, e J. Bednář se jetě koncem srpna 1967 zdroval ve Vídni.

A 20. února 1968 odpovědělo rakouské ministerstvo zahraniční verbální notou, kterou odmítá vydání Bednáře. V textu se argumentuje s tím, e J. Bednář udal pouze R. Seluckého, nikoliv dalí osobyl

O zrádcovské činnosti J. Bednáře hovořil 2. dubna 1970 v Praze na tiskové konferenci sekretář Vládní komise pro stíhání válečných zločinců dr. K. Kami, který mj. konstatoval:

Bednář byl prokazatelně od roku 1940 do skončení války konfidentem tzv. sicherheitsdienstu a gestapa… Svou udavačskou činností zavinil likvidaci odbojových skupin bývalých čs. letců Seluckého, Bobáka, Hůly, Lonka, Vycpálka. Výsledkem jeho zločinné činností bylo 130 zatčených osob, z toho 58 bylo popraveno … Bednář ije ve Vídni …

Zpravodajství o uvedené tiskové konferenci přinesly 30. dubna 1970 vechny české ranní listy.

Památka pěti statečných československých letců, desítky jejich popravených i umučených spolupracovníků, dalích vlastenců, kteří přeili věznění v koncentračním táboře, i pozůstalí čekají na předání zrádce: aby se kruh, sevřený gestapem před třiceti léty, mohl uzavřít jménem spravedlnosti!

Konec