Mokrá hrobka - Eduard Huth

Mu, sedící v invalidním vozíku na terase, zaostřil čočky dalekohledu. Mladá ena, která myla okna vedlejí vilky, se právě předklonila a v hlubokém výstřihu jejího trička bylo vidět snědé polokoule, končící tmavými hroty. Mu sledoval sousedku se zalíbením.

tíhlá, snědá tmavovláska měla dlouhé vlasy staeny do drdolu. Bosá, v přiléhavých

teplákových kalhotech a tričku myla u od časných ranních hodin okna. Slunce se právě

vyhouplo nad zalesněným kopcem a ozářilo řadu vilek na stráni. Karolina Paseková si

tichým, příjemným hlasem prozpěvovala k práci. Teď zamhouřila oči proti slunci a

labunicky se protáhla. Po májovém nočním deti byl vzduch prosycen vůní eříku,

bohatě kvetoucího před okny vilky i v ostatních zahradách.

Karolíně musí být u přes čtyřicet, pomyslel si invalida. Narodila se nějak těsně po válce.

Snad v estačtyřicátém nebo o rok později. Postavu ale má, e by jí mohla závidět mnohá

dvacetiletá holka.

Karolina domyla poslední okno. Opláchla si ruce a pověsila čistě vypranou, provoněnou

záclonu. Pak shodila ze sebe vechno oblečení a zala do koupelny. Napustila vanu

horkou vodou s mnostvím voňavé pěny.

xxxx

Kam na ty fígle chodí?” rozčiluje se při nedělní slubě nad achovnicí poručík Svoboda.

Kapitán Pechan se v duchu usměje. To ti budu zrovna prozrazovat. Tah střelcem, který

právě v této situaci zvolil, znal z podobné partie, otitěné v časopise pro achisty.

Musí víc přemýlet o vem, co dělá, kamaráde,” řekl Pechan, pouívaje fráze, o ní věděl, e dokáe Svobodu téměř vdy pozlobit.

Ty jsi jako ta moje tchyně,” povzdechl poručík. Taky mi nikdy neřekne, co vlastně přesně chce. Jenom pořád radí, e mám víc přemýlet o vem co dělám.”

Tchyně je tchyně. Skoro kadá je hluboce přesvědčena, e si její dcera zaslouila

lepího partnera ne toho, kterýho si vzala.”

To má pravdu. A co je daleko horí, e jak tchyně, tak moje ena jsou učitelky.

Připadám si jako obtíně vychovatelné dítě pod přísným pedagogickým dozorem. Pořád

jen slyím … to musí takhle, tohle nedělej, lepí by bylo, kdybys ..

5

Tak proč se neodstěhuje? Kdybys il jenom sám s manelkou, určitě by se vechno

vyřeilo. Kadý rok nám nějaké byty přiděluji. Určitě bys přiměřený kvartýr dostal.”

Já to nemám jednoduchý. Kdy je po nějaké bouřce s tchyni, tak i manelka se mnou

souhlasí, e se odstěhujeme. Sotva bouřka odezni, nechce o stěhování ani slyet. Měl

bys ji slyet: Ty jsi celé dny a noci ve slubě a já zůstávám na vechno sama. Maminka

mi pomůe aspoň s dětmi, kdy jsou nemocné. Na tebe není spolehnutí. Celý domek

jednou bude ná. Máme tu pohodlí a nemusíme platit čini. Maminka je taky často

nemocná, nemůu ji přece nechat samotnou bez pomoci. No a teď, co jí na to mám říct?”

Dosud svobodného kapitána Pechana přivedlo vysvětlení mladího kolegy Svobody do

rozpaků. Teoreticky by problém vyřeil jednodue a principiálně, ale sám cítil, e v ivotní praxi by jeho teoretická představa vyzněla trapně. Od nutnosti odpovědět ho osvobodil zvonek telefonu.

Do místnosti přivedla sluba sebevědomou, přísně vyhlíející, v obličeji jakoby

poďobanou enu, vypadající na poctivých padesát roků. Pevné rysy rtů svědčily o tvrdé

povaze. Teď se jí rty poněkud chvěly.

Nala jsem svoji sestru Karolinu Pasekovou utopenou ve vaně,” formulovala svoje

oznámení Kateřina Jelínková. Pechan jí nabídl idli a kávu. Obojí přijala s povděkem.

Cigaretu pohrdavě odmítla.la jsem sestru navtívit. Zvonila jsem u u branky, ale nikdo se neozval a tak jsem si branku sama otevřela. Domnívala jsem se, e Karolina někam odběhla a proto jsem se rozhodla, e na nl počkám uvnitř.”

Máte klíče od jejího bytu?”

Klíče od vilky mám řadu let, ale nepouívám je. Kdy jdu sestru navtívit, co je tak

dvakrát, třikrát do roka, obyčejně na vánoce, velikonoce nebo na její narozeniny,

zazvoním a čekám, dokud mi sama neotevře. Dnes je strané horko a proto jsem

nechtěla čekat venku.”

Take jste si odemkla rezervními klíči?”

Právě, e neodemkla. Pokouela jsem se strčit klíč do zámku, ale zasunula jsem jej

dovnitř tak ze dvou třetin a dál neel. Vyla jsem před vilku a vimla jsem si, e v patře jsou otevřeny dveře na balkón. Kdyby Karolina odela, určitě by je zavřela. Znovu jsem zkouela otevřít a zvonit. Pak se mi to zdálo divné a rozhodla jsem se, e vylezu nahoru.

6

Vzala jsem ebřík, který je vdy uloen mezi zdí kůlny a plotem zahrady. Vylezla jsem na balkón a vela dovnitř. Pak jsem ji nala. Bylo to hrozné.”

Hýbala jste s něčím v bytě?”

Ne, jenom jsem zevnitř odemkla dveře a spěchám vám to oznámit, protoe ve vile není

telefon.”

Proč jste nevolala lékaře?”

Té by u nemohl ádný lékař pomoci. To přece poznám.”

Proč jste právě dnes přila za sestrou?”

V týdnu mi volala do koly. Myslím, e to bylo v úterý. Byla jsem zrovna ve sborovně

sama. Zvala mě, abych v neděli odpoledne přila, e se mnou potřebuje nutně mluvit.

Stále hovořila o ceně vech těch věcí, co má kolem sebe. Staroitný nábytek, porcelán,

sklo, obrazy. Obklopovala se tím stále víc. Ve své hrabivosti byla a nenormální. Neměla ráda, kdy se mnou k ní jezdily moje děti. Bála se, e jí na něco budou sahat, a e by mohly nějakou její vzácnost rozbít. Ani si nevimla, e moje holky u vyrostly.”

Kdo je vlastníkem té vilky, paní Jelínková?”

Patřila Karolině.”

xxxx

Kriminalisté výjezdové skupiny přijeli do vilky Karoliny Pasekové. Při vstupu zůstali

udiveni. Interiér připomínal zámecké muzeum. Celá vilka byla zařízená pouze staroitným

nábytkem. Vitríny plné vzácného skla a porcelánu. Na stěnách obrazy z minulých století.

V knihovně mnoství starých knih a prvotisků.

Kde vzala vae sestra tolik staroitností?” obrátil se kapitán Pechan na sestru Pasekové.

Něco je po rodičích. Část si Karolina sama koupila z různých výprodejů na zámcích.”

Chybí zde něco od vaí poslední návtěvy?”

Mám dojem, e od poslední návtěvy spí něco přibylo.”

Měla vae sestra nějaké perky, vkladní kníky a peníze na hotovosti?”

Nevím. Nesvěřovala se mi. Neprohlíela jsem zde nic, ale v prvním patře dali u rodiče

ve zdi zabudovat trezorek.” Klíč od trezorku máte?”

7

Nikoli. Pokud vim, sestra jej stále nosila u sebe v kabelce. A ta, jak jsem si vimla, leí na stolečku v hale.”

Po otevření trezorku zajistil technik otisk prstu v dolní části sejfu. A na dvě vkladní kníky zel trezor prázdnotou.

Soudruhu kapitáne, pojďte se sem podívat,” řekl technik, kdy prolistoval obě vkladní kníky. Pechan si je pozorně prohlédl. V obou po řadu let stále jen vklady. Jejich výe přesáhla tři sta tisíc korun.

Teprve od začátku letoního roku pravidelné výběry z obou vkladních kníek. Vdy po

dvaceti nebo třiceti tisících. Poslední výběr před dvěma dny. Pět tisíc. Na obou kníkách dohromady zůstatek necelých deset tisíc.

Paní Jelínková, vae sestra nenosila na prstech ani jeden prsten, neměla ani ádný

náhrdelník nebo řetízek? To přece není obvyklé, aby ena, která si tolik potrpí na krásné věci, neměla nic pěkného přímo na sobě. Nezdá se vám?”

Karolina si skutečně nepotrpěla na noení perků. Ale měla stále na sobě dárek od

tatínka k promoci. Byl to staroitný zlatý řetěz, takových neobvyklých tvarů a na něm byla jako přívěsek plaketa s Afrodité.”

Dokázala byste za pomoci výtvarníka ten řetízek s přívěskem aspoň načrtnout?”

Proč za pomoci výtvarníka. To dokáu i sama. Dejte mi nějaký kus papíru.”

Kateřina Jelínková si sedla v obývacím pokoji ke stolu a začala kreslit. Po chvíli

odevzdala vcelku zdařilý nákres. Pechan se uznale na Jelínkovou podíval. Z nákresu

bude mono přesně poznat perk, jestlie se někde objeví.

Technik nákres ofotografoval a u v odpoledních hodinách vichni přísluníci, kteří byli v okrese ve slubě nebo do ní nastupovali, obdreli fotografii s ádostí, aby v případě zjitění tohoto nakresleného klenotu zadreli osobu, která jej bude mít u sebe a předvedli ji bez dalího výslechu a udání důvodu zajitění okresní kriminální skupině.

Tentý den putoval nákres i na krajskou správu SNB k vyhláení krajského a celostátního

pátrání. Pechan si jenom v duchu povzdechl, e případ, který podle veho patří skupině

násilných trestných činů krajské kriminální sluby, budou muset vyetřovat sami, pouze

pod metodickým dohledem kraje, nebo odbornici z kraje právě vyetřují jiný závaný

trestný čin, jeho obětí se stala mladá dívka.

8

Kapitán Pechan vrátil vkladní kníky technikovi, který je zajistil pro dalí etření. Pechan uvaoval, co vedlo Karolinu Pasekovou vybírat pravidelně tak veliké částky. Bude třeba rychle zjistit vechno kolem mrtvé. Jak ila, s kým se stýkala, jak se jevila v zaměstnání.

Zemřela vůbec na utopení? A kdy ano, tak proč? Byla to neastná náhoda? Nebo

sebevrada? Co kdy jí někdo ke smrti pomohl? V koupelně je kolem vany úplný rybník,

jako by se ve vaně zuřivě bránila.

Měly jste nějaké perky po rodičích?”

Ano, ale vechny jsem dostala od maminky já. Karolina měla svoje vlastní perky a ty v

trezorku chybí. Určitě je neschovávala někde jinde. Některé byly rovně staroitné.”

Proč jste vechny perky dostala od matky vy? Co tomu říkala vae sestra?”

Nevyjadřovala se. Myslím, e z počátku ani nevěděla, e jsem perky dostala. Maminka

mě toti poádala, abych o tom Karolině nic neříkala.”

Kdy se vae sestra dověděla o tom, e perky máte vy?

Nevím. Nikdy jsme o tom spolu nemluvily.” Jak jste spolu vycházely?”

Jako sestry. Karolina byla dosti nervózní, kdy se kolem ní objevily moje děti, ale mě

viděla ráda. Ostatně ily jsme kadá v jiném městě a to příbuzné sbliuje.”

Proč jste rozsvěcovala nahoře v salónku, paní Jelínková?” Já? Proč bych to dělala?”

Pechan upozornil technika na svítící světlo v salónku. Technik nenael na vypínači ádný upotřebitelný otisk prstu.

Ohledávající lékař odhadl pravděpodobnou dobu smrti Karoliny Pasekové v rozmezí

uplynulých dvaceti čtyř hodin.

Takhle uklizený byt jsem dlouho neviděl,” poznamenal technik, je to a podezřelé. Ta enská musela celý byt pulírovat několik dní.”

Po prohlédnutí zámku vchodových dveří usoudil technik, e dveře v době příchodu

Kateřiny Jelínkové nebyly zamčeny. Do fabkového zámku zůstal z vnitřní strany dveří

zasunut klíč, s ním bylo pouze mírně pootočeno. Proto nelo Jelínkové z venkovní strany klíč do zámku zcela zasunout a odemknout.

9

Jeliko dveře nebyly zamknuty, mohl být ve vile mimo mrtvé někdo dalí, kdo při odchodu

za sebou dveře přibouchl.

Okolo vilky, v přední i zadní části zahrady, se nezjistily ádné stopy. U zahradní branky vedle záhonu růí zůstala patrná stopa po pneumatice jízdního kola. Dalí stopy přímo na záhonu nasvědčují tomu, e tam kdosi kolo poloil. Je málo pravděpodobné, e by v tak pečlivě udrované zahradě sama majitelka do záhonu kolo poloila. Fakt je, e v garái

se nachází skládací jízdní kolo. Bude třeba porovnat vzorek jeho pneumatik se stopou.

Podle předběného ohledání místa nálezu mrtvé eny bych soudil, e nejde ani o

sebevradu, ani o neastnou náhodu,” usoudil kriminalistický technik. Ale to nám řekne soudní pitva.”

xxxx

Tak jsem zase v průvihu, uvaoval kapitán Pechan, kdy pohlédl na hodinky. V tuhle

dobu mu měla končit sluba a za hodinu se má sejít s dívkou, na ní mu dost záleí.

Plánoval, e spolu proijí hezkou neděli. Jak to vak vypadá, nebude z toho nic. Jestli jde o násilný trestný čin, bude třeba vyrozumět krajskou kriminálku. Neděle je v tahu.

Posledně pozval svoji dívku na návtěvu k sobě a ona chudák stála skoro hodinu přede

dveřmi a čekala na něho. Jenome se vrátil domů a za tři dny. Běel za ní, ale nemluvila s ním ani klika u dveří jejího bytu. Kdyby aspoň měla telefon, abych se jí omluvil, e přijdu později.

Pechan mávl rukou a veel do zahrady sousední vilky. Pozdravil starího pána, sedícího

v pojízdném vozíku pro invalidy a na jeho vyzvání se posadil na lavičku.

Copak se stalo paní Karolíně?” snail se vyzvědět soused.

Zlá nehoda. Zemřela ve vaně.”

To je netěstí. Od sobotního rána myla okna v celým baráku. Byla čilá jako rybička. Asi to přehnala a vynechalo jí srdíčko, e jo?” odpověděl si sám.

Bydlíte tu dlouho?”

Tuhle vilku jsem sám postavil. Stejně jako tu Pasekovic a skoro vechny kolem. Byl jsem stavitelem. Můj syn v tom pokračuje, jenome on staví mosty. Utrpěl jsem úraz na stavbě a tak jsem skončil v tomhle fáru,” plácnul do opěradla pojízdného vozíku.

10

,,Vy jste ji včera viděl mýt okna, pane ..

Dub se jmenuju, dycinky Dub,” smál se invalida. To víte, e jsem ji viděl. Mám pokoj támhle v rohu. Syn mi upravil výjezd tak, e můu jet přímo z pokoje do zahrady bez cizí pomoci. Ale včera jsem seděl nahoře na terase. Obyčejně se dívám po okolí, ale včera jsem sledoval Karolinu, jak myje okna. To je tragédie, taková hezká enská. Ta postava,”

zálibně poznamenal bývalý stavitel. Mohla by ji ji závidět větina mladých holek.”

V kolik hodin skončila myti oken?”

To vím úplně přesně. V rádiu hlásili jedenáct hodin. A po dvanáctý přijeli ti chlápkové.”

Jací chlápkové?”

S červenou kodovkou.”

Kolik jich bylo? A znáte je?”

Ne. Kdy jeli okolo, tak jsem si viml, e uvnitř sedí tři. Bylo mi to divný, protoe projeli celou ulicí a za poslední zahradou zahnuli do lesa. Tam zastavili. Prosím vás, tři chlapi a do naeho lesa. Jezdí tam často auta, ale jsou to spí párečky nebo rodiny s dětmi.

Ale samotní chlapi? Pak jsem viděl jednoho z nich, jak jde pomaloučku ulicí a zastavil

před Pasekovic vilkou. Zvonil. Slyel jsem zvonek a nahoru na terasu, ale Karolina mu

otevřít nepřila, řekl jsem si, e ho asi nechce pustit dovnitř. Třeba jí to nebylo vhod, e za ní přiel. Ten chlap se vrátil k autu. Pak vystoupil druhý a el zadní cestou kolem lesa za zahradama, ale kam a doel, nevím. Tam já z terasy nevidím. Potom odjeli. Ale to u

jsem neviděl, protoe jsme s mladými dole obědvali.”

Neviml jste si, jaký typ kodovky to byl?”

To víte, e viml. GLS, jako má můj syn. A dokonce jsem si poznamenal číslo toho auta,

protoe mi ti chlapi byli podezřelí.”

Jaké to bylo číslo?”

Co já vím? Mám ho doma napsaný.” Dub odjel za pomoci Pechana do svého pokoje, kde

vedle dalekohledu leel poznámkový blok a propisovacl tuka. V bloku bylo zapsáno

několik státních poznávacích značek osobních aut včetně dat, kdy si je Dub poznamenal.

U data minulého dne stála státní poznávací značka, patřící sousednímu okresu.

Proč si čísla a data píete, pane Dub?”

Klidně mi říkejte dědo. Vichni mi tady tak říkají.

11

Konečně taky jsem děda a nemusím se za to stydět. Já si myslím, co kdyby se třeba něco

stalo. Bylo by pak dobře vědět, kdy a jaká auta se tam u lesa pohybovala. Vak v televizi a v rádiu pořád upozorňují, aby občané nebyli lhostejní k tomu, co se děje v jejich okolí.”

Pechan musel uznat, e se mu opravdu hodí číslo vozidla, které v kritickou dobu

parkovalo poblí. Zvlátě, kdy se jeho osádka zajímala o vilku Pasekové. Jeden z muů

zvonil a nikdo mu neotevřel. To by mohlo znamenat, e v tu dobu u majitelka vily nebyla na ivu. Poděkoval Dubovi za informaci.

Jo, a taky v sobotu pozdě večer se u Pasekových rozsvítilo světlo. Nejdřív dole a pak

nahoře. Dole pak zhaslo a nahoře svítilo celou noc. Kdy se rozsvítilo nahoře, viděl jsem za oknem něčí stín. Jestli to byla Karolina nebo někdo jiný, to ovem nevím. Těsně před tím taky projelo ulicí nějaké auto.”

Pane Dub, tohle je ovem velice důleitý poznatek. Můete si vzpomenout, kolik hodin

asi bylo?”

Určitě něco po desáté.

A to auto?”

Venku u byla tma. Ale určitě projídělo osobní auto. Zastavilo za poslední zahradou a

zhaslo reflektory.”

Mladí Dubovi nevěděli o autě a o sobotní činnosti Pasekové vůbec nic. Dub junior si

přispal a vstával a před obědem. Jeho manelka vařila a z okna kuchyně není na vilku

Pasekových vidět. Karolina? Hodná enská. Pořádná. Jenom se podívejte na jejich a na

nai zahradu. Nae vypadá jako divočina. Pasekovic je vzorně udrovaná, záhony

vyplety, cestičky čisté a to vechno Karolina sama,” sdělovala mladá paní Dubová,

vyhýbajíc se úzkostlivě, aby o Pasekové nemluvila v minulém čase.

Byla jste u ní někdy na návtěvě?”Několikrát jsme poseděli u nich na zahradě, ale dovnitř do vily nás nepozvala nikdy. Musí to tam mít asi pěkné, často jí přiváeli různý staroitný nábytek. Já bych to ovem do bytu nechtěla ani za nic. Samé sarapatička, jenom se na tom drí prach.”

Znala jste staré Pasekovy?”Ne. Kdy jsem se sem přivdala, tak u neili. Ale ná děda je znal dobře, stavěl jim vilku. Pokud vím, starý pan doktor Paseka byl primářem na chirurgii, říkalo se o něm, e má zlatý ruce.

12

Jezdili sem za ním na operace pacienti z celé Moravy. Stará paní byla dětská lékařka.”

Co paní Karolina?”

Karolina nebyla paní. Zůstávala svobodná. Sluná enská, ale na muský měla smůlu.

Neuměla si správně vybrat. Kdy vystudovala, nastoupila na zdejím zámku jako

správcová. Zpočátku sem za ní jezdilo dost muských, ale nějak si s nima nevěděla rady.”

S kým se stýkala v poslední době?”

Víte, e ani nevím? Nezajímalo mě to. A … o mrtvých jenom dobře.”

Paní Dubová, potřebujeme zjistit o zemřelé co nejvíce. Pochybujeme, e by se mohla

utopit ve vaně náhodou. Co kdy jí někdo z tohoto světa pomohl? Pro nás je důleité

dovědět se cokoliv o lidech, kteří sem za ní chodili. Doufám, e nás správně chápete?”

Dlouho sem za Karolínou jezdil nějaký doktor Klein z Prahy. Jednou se mi představil. Byl něčím z památkové správy přes zámky a hrady. U sousedky zůstával někdy přes noc.

Poslední dobou sem za ní dolézal mladý Vančura. Jako zloděj po tmě, aby ho nikdo

neviděl. Karolina by mohla být spí jeho matkou. Ale jak říkám, byla to její věc a mně do toho nic není. Občas přijelo na zámek a pak i sem do vily pár cizinců. Dosti často Karolina parkovala se svým autem venku na ulici a v garái nechala stát nějaké to cizí auto. Asi aby ho lidé z okolí neviděli. Naposled loni to byl nějaký výcar. Docela feák. Mohl být tak padesátník a docela se k ní hodil.”

Dub senior přijel na vozíčku blí k Pechanovi. Jó, staří Pasekovi. To byla nóbl rodina. Tu vilku nechal postavit manelce pan primář. Velice svou paní miloval. Překrásná enská, jetě v pozdním věku. Karolina byla po ní. tihlá s dlouhýma tmavýma vlasama. Kateřina

se jim do krásy tak nepovedla. la spí do rodiny pana primáře. V dětství prodělala

netovice a zůstal ji poďobaný obličej. Byla to spí neastná dcera, rodina ji kvůli tomu rozmazlovala. Kateřina je mladí ne Karolina.”

Čí je teď vilka?”

Kdy zemřel pan primář, tak se obě dcery dědictví vzdaly a nechaly vechno mamince.

Po smrtí staré paní dolo kolem pozůstalosti ke sporu. Podrobnosti neznám. Ale povídalo

se, e prý se obě holky u notáře straně pohádaly. Kateřina údajně nevěděla, e matka

jetě za svého ivota vilku prodala Karolíně za nízkou cenu.

13

Taky prý vznikla tahanice kvůli penězům a perkům, ale to by vám přesněji pověděli na

notářství. To víte, jak jde o majetek, tak se snad ani příbuzenský vztahy nectí. Kadej

chce pro sebe co nejvíc.”

Pechan se jetě dověděl, e Kateřina Jelínková, rozená Paseková, je asi čtyřicetiletá.

Vystudovala pedagogický institut a provdala se za učitele Jana Jelínka, se kterým má dvě dorůstající dcery. Bydlí v sousedním městě. S tím pro dneek končím, rozhodl se Pechan.

K bytu své přítelkyně dorazil s více ne tříhodinovým zpoděním. Přila mu otevřít celá

rozpačitá a dosti neochotně jej zvala dál. Uvnitř seděl na sedací soupravě mu mnohem

mladí ne kapitán. Představila ho Pechanovi jako kolegu ze studií.

Honza je na sluební cestě a zastavil se u mne. Kdy jsi nepřiel, pozvala jsem ho na

večeři. Nemá kde spát a tak jsem si řekla, e klidně můe přespat u mne. Jistě proti tomu nic nemá, viď?” Pechan si viml na koberci roztaené ovčí koeiny. Přítelkyně zrudla a začala koktavě cosi vysvětlovat.

Tak vám přeju příjemnou zábavu a hezký zbytek noci,” usmál se Pechan a odeel. S

pocitem, e je lepí včas poznat, co by od Ireny mohl do budoucna očekávat. Nechat ze

sebe dělat paroháče u za svobodna, to tedy ne.

xxxx

Váení, tak dokouřit a nástup,” vyhlédl ze své kanceláře major Černý, kávu si můete vzít s sebou.” Začala kadodenní ranní porada skupiny obecné kriminality. Dnes probíhala velmi rychle. Rozdělení nezbytných úkolů a na závěr byl projednáván případ

náhlého úmrtí Karoliny Pasekové.

Sebevradu utopením budeme brát pouze jako monou variantu. Ale myslím, e nikdo z

vás neslyel nebo nečetl v kriminalistické literatuře, e by se někdo rozhodl pro

sebevradu utopením ve vaně. Nebo se mýlím?” Major Černý se rozhlédl a udělil slovo Pechanovi.

Mohlo by jít spíe o neastnou náhodu. Představme si to tak, e si mohla mýt vlasy.

Leela ve vaně a chtěla si vlasy nejdříve spláchnout vodou z vany a potom si hlavu

osprchovat čistou vodou. To první spláchnutí mohla dělat tak, e se chytla levou rukou za okraj vany a celou hlavu si ponořila pod vodu, skoro i s obličejem, pravou rukou si vlasy proplachovala.

14

Protoe vana je dlouhá 160 centimetrů, musela Paseková pokrčit nohy nebo je dokonce

při tom potápění vystrčit ven. Potom stačilo, aby ji uklouzla ruka a sjela by do vany i s obličejem. Jestlie před tím vydechla, mohlo by dojit k utopeni. Podle mnoství vody vedle vany se mohla snait znovu se chytit okraje, ale ruka jí v té nervózní snaze o záchranu mohla opakovaně sklouznout zpět do vany. Obdobné případy byly popsány v

krlminalistické literatuře, i kdy zpravidla byly zjitěny na hlavě krevní podlitiny, jak se mrtvý nebo mrtvá nejdříve udeřili hlavou o vanu. Odborníci nevylučovali, e mohlo jít dokonce o krátkou dobu trvající bezvědomí.”

Má někdo něco k této monosti?” obrátil se na vechny přítomné Černý. Jeden

kriminalista se dotázal, zda na hlavě Pasekové byly zjitěny krevní podlitiny.

Při prvním ohledání nikoliv, ale výsledky pitvy dosud nemáme a tak nelze odpovědět.”

Jetě několik kriminalistů se snailo ujasnit si techniku utopení ve vaně neastnou

náhodou, Černý dotazy uzavřel s tím, e neastná náhoda je moná a je nutno s touto

variantou počítat. Reálnějí moností, je e v případě Pasekové dolo k vradě,”

pokračoval Pechan. Vycházíme z toho, e byla v bytě zavřena a pustila k sobě osobu,

kterou dobře znala. Kdyby jí někdo chtěl zabít, musel by vynaloit poměrné značnou sílu.

Ohledávající lékař konstatoval, e Paseková je dobře rostlá a měla silně vyvinuté

svalstvo. Nelze předpokládat, e by se nebránila. I slabí člověk, kdy cítí, e mu jde o ivot, dokáe vyvinout značnou sílu, kterou by od něho nikdo nečekal. Kdyby lo u Pasekové o vradu, odpovídal by způsob provedení spí mui ne eně. Nebo by muselo

jit o enu mimořádně fyzicky silnou, třeba o sportovkyni. Pochybnosti vzbuzuje také fakt, e vradu utopením lze těko plánovat. Muselo by jit o náhlé impulsívní jednání ze strany pachatele. Přece nemohl očekávat, e najde Pasekovou ve vaně. Moná, e se jednáním s Pasekovou tak rozčilil, e jednal zkratkové a impulsívně. Ale pak se vnucuje jetě jedna pochybnost: la by se Paseková nahá koupat před člověkem, s nim se hádala nebo s ním měla nějakou závanou rozepři? Lze se domnívat, e by patrně počkala s

koupáním, a odejde.”

16

Jakkoliv leccos mluví pro neastnou náhodu, kriminalistická pravidla hovoří jasně: dokud není vyloučena vrada, vyetřuje se jako vrada i neastná náhoda. Ostatně tak zní i pokyn z krajské kriminálky, která nemůe zatím na naí záleitosti pracovat a ponechává

dalí postup na nás. Náčelník z kraje si pouze vymínil denní informace o postupu

vyetřování,” dodal Černý.

Potom se rozhovořili o stanovení vyetřovacích verzí.

I kdy se zatím jeví jako moná neastná náhoda, bude nutno vytyčit i dalí verze

vycházející z předpokladu, e po pitvě bude prokázáno cizí zavinění smrti Pasekové.

Předně bude nutno rozpracovat jako monou pachatelku Kateřinu Jelínkovou. Vypadá,

jako by ani nebyla sestrou mrtvé. Karolina, krásná, a i po čtyřicítce Zachovalá, mladí

Kateřina vysloveně ereda. Jaké mezi nimi byly vztahy? Kateřina ije v jiném městě v

nevelkém bytě se dvěma dětmi. Karolina měla sama pro sebe celou vilu s velkou

zahradou. Je to u na první pohled jaksi nepochopitelné a divné. Zdá se, e nedolo ke

spravedlivému rozdělení majetku. Musíme prověřit nejen mezilidské vztahy, ale i vztahy

majetkové, protoe zde by mohl být motiv k vradě. Na druhé straně učitelka Jelínková

nevypadá, e by mohla fyzicky přemoci svoji sestru tak, a utone.”

Posléze informoval poručík Svoboda, co se mu podařilo zatím kuse zjistit o doktoru

Kleinovi, který dříve často jezdil k doktorce Pasekové. Bude nutno zajet do Prahy a

proetřit jmenovaného na pracoviti a v bydliti. Jde o starího mue, ale mohl mít důvod k tomu Pasekovou zabít. Třeba ze árlivosti, e si nala mladího milence, protoe on jí u nevyhovoval. Taková árlivost by mohla vyvolat impulsívní snahu zabít. Nebyl by to první případ.

Byla podrobně probrána i verze, e pachateli vrady mohli být mui, které viděl soused

Dub přijet v kritickou dobu k vilce. Číslo auta nic nemusí znamenat, protoe pokud někdo jel spáchat trestný čin, určitě by nejel vlastním autem. Je trochu překvapující, e dosud není zjitěno, komu auto patří, pozastavil se nad postupem major erný a uloil okamitě

zjistit majitele na dopravním inspektorátu. V tomto případě mohlo jít o partu vloupačů,

kteří li do vilky krást. Jak uvedl svědek Dub, jeden z nich zvonil před vilkou, ale nikdo mu neotevřel. Patrně si ověřovali, zda je někdo doma, aby mohli provést vloupání bez nebezpečí, e na někoho narazí.

17

Paseková byla patrně u v koupelně a proto se neozvala ani neotevřela. Neznámí mohli

usoudit, e vila je prázdná a protoe ji měli předem vytipovanou, vnikli dovnitř balkónem v prvním patře. Kdy zjistili, e majitelka je ve vaně, vylekali se a ze strachu se jí zbavili, aby je nemohla usvědčit. Muselo jít o zkuené vloupače, protoe na místě nebyla zjitěna jediná, identifikace schopná daktyloskopická stopa. Svoboda si posteskl, e trasologicky je to vůbec patné. Jediná pouitelná stopa je sádrový otisk pneumatiky skládacího kola na zahradě Pasekové. A to jetě není jisté, zda stopa přímo souvisí s úmrtím Pasekové.

Druhá stopa je částečně vyuitelný otisk prstu, sejmutý z vnitřku trezoru.

Pechan se podrobně zabýval verzí, e by mohl potenciálním pachatelem vrady být

mladý přítel Pasekové, student Frantiek Vančura. Zatím toho o něm nebylo mnoho

zjitěno, ale jedno je jisté, e k Pasekové chodil skoro kadý pátek a zůstával u ní a do sobotního dopoledne. Je pravděpodobné, e se tak stalo i nyní. I jeho nelze vyloučit.

Zřejmě se do Pasekové zamiloval. Mohla mu třeba říci, e se s ním rozejde a jeho reakce

mohla způsobit to, jak Paseková skončila.

Pachatelů ovem mohlo být daleko víc. Zatím se kriminalisté zabývají pouze monostmi,

které znají, ale jako dalí vyetřovací verze bude nepochybně stanoveno, e pachatelem

můe být i jiná osoba, která se dosud v souvislosti s případem neobjevila. Pak se

kriminalisté zabývali důvodem, který mohl vést k vradě.

Nejvíce se nabízel motiv loupené vrady. Vlastně motivace, protoe, jak říkají odborníci, motiv není nikdy osamocen, vdy jde o celou řadu motivů, které ovlivňují jednání pachatele, z nich jeden se v kritickou dobu stane dominantním a způsobí, e pachatel

učiní to, co učinil. Pro loupenou motivaci mluví zejména skutečnost, e trezorek byl

nalezen zcela prázdný. Mohlo tam být mnoho věcí, které stály za loupe. Kdo vak věděl,

e trezorek je zabudován za obrazem v prvním patře? Patrně někdo z okruhu známých

doktorky Pasekové. Pokud lo o loupený motiv, věděl pachatel, co a kde má hledat. I on

nemusel tuit, e je Paseková doma a teprve strach z prozrazení ho přinutil k

impulslvnímu jednání.

Stejně vánou motivací mohlo být řeení milostného vztahu. Ze strany doktora Kleina,

stejně jako studenta Vančury, ale dosud i zcela neznámé osoby, kterou moná zjistí

teprve dalí pátrání.

18

Tento motiv má jeden zádrhel, jak upozornil major Černý. Milostný konflikt obyčejně

narůstá a dojde-li v jeho důsledku k vradě, obyčejně jde o trestný čin předem uváený a připravený. Tady vak je pravděpodobné, e lo o nepřipravenou akci. Taková vrada, která není předem připravena, se vyskytuje spí v případech řeení rodinných nesvárů

mezi manely, ale mezi milenci? To zní velice nepravděpodobně, i kdy podcenit takovou

motivaci by bylo velice chybné.

Přestoe jsme uvaovali, e lo-li o vradu, bude pachatelem spíe mu, budeme muset

podrobně rozpracovat i motiv řeení nenávisti mezi příbuznými. A jako první, kterou

známe, bude nutno rozpracovat paní oznamovatelku. Leccos se mi na ní nelíbí.”

Ty má radi krasavice, e jo?” skočil Pechanovi do řeči jeden z kriminalistů, ale Černý ho napomenul, e není vhodná doba pro vtipkováni.

Pechan dále upozornil na monost, e čin spáchala osoba s psychickou poruchou, která

nemá s Pasekovou třeba vůbec nic společného. Jene k této motivaci by bylo třeba příli

mnoho náhod, aby se vechny sely: vylezení balkónem do vily, koupající se Paseková,

porucha mysli při jejím spatření, vyloupení trezoru. Ne, to zní velice nepravděpodobně.

Proto je třeba kadý den vyhodnocovat vyetřování a určit, které verze a motivace lze

vyloučit a které, třeba nové, do plánu vyetřováni zařadit. Můe se stát, e vechno bude úplně jinak. Třeba můe jít o kombinaci motivů nebo zcela náhodný střet dvou zcela spolu nesouvisejících trestných činů.”

xxxx

Kapitán Pechan se svým kolegou poručíkem Milanem Svobodou dobře vycházel.

Pracovali spolu na kriminálce u několik roků a povaovali se za dobré přátele.

Kdy vstoupil Pechan do kanceláře, přivítal ho Svoboda ironickým pozdravem: Buď

zdráv, okresní Donchuáne! Zdá se, e jsi poněkud zaspal!” Pechan začal svůj pozdní

příchod do zaměstnání vysvětlovat sluebním jednáním na státním notářství a u advokáta

Koliska. Nic proti tvým sluebním pochůzkám, ale měl bys to aspoň ohlásit předem.

19

Jednak tě sháněl starej. A taky jsem za tebe zvedal nejmíň třikrát telefon s enským

hlasem a to jetě není ani poledne. Jak to dělá, e se na tebe enské tak lepí? A e se nedomluvily, kolik jich tahá za nos najednou. A si to ty enský řeknou, přijdou ti vydloubnout oči. Ale proč mám já zapotřebí pořád jenom poslouchat: mohla bych, prosím,

mluvit se soudruhem kapitánem Pechanem?”

Do kanceláře vstoupil major Černý. Bez úvodu spustil na Pechana, zda u bylo

prokázáno, lo-li o násilnou smrt nebo jenom o neastnou náhodu. Kapitán ho

informoval, e dosud nepřila zpráva o výsledku soudní pitvy. Pak sdělil výsledek etření na státním notářství, nebo povaoval za nutné objasnit eventuální motiv trestného činu.

Vila je majetkem Karoliny Pasekové. Koupila ji od své matky zhruba před třemi lety za

odhadní cenu sto tisíc korun. Je to odhad na hranici únosnosti. Skutečná hodnota je

nepoměrně vyí, ale to u asi těko lze dokázat, kdy odhad je starí. Kupní smlouvu

sepisoval doktor Kolísko. Na notářství jsem se dověděl dost zajímavých věcí,” zalistoval Pechan ve svém seitu a rekapituloval obsah jednání, jak si jej stačil zaznamenat.

Po smrti MUDr. Vlasty Pasekové pozval státní notář obě sestry k vzájemnému soupisu

majetku, který byl součástí pozůstalosti po jejich zemřelé matce.

Pokud vím, pane notáři, tak po mamince ádný majetek nezbyl. Tedy kromě předmětů

její osobní potřeby,” oznámila Karolina.

To snad ne? vyskočila vzrueně Kateřina, přece jsme se vzdaly po otcově úmrtí své

poloviny nemovitosti ve prospěch matky. Ale s tím, e jednou po matčině smrti vilu

zdědíme.”

Kateřino, dobře ví, e matka mi vilku prodala. A ty jsi, pokud vím, dostala od matky po prodeji vilky sto tisíc korun. Maminka na tvoje jméno tuto částku uloila.”

Zneuilas maminčiny nemoci a přimělas ji k prodeji. Chtěla jsi mě okrást. Nikdy jsi s

nikým nejednala férově. Vdycky jsi podváděla. Kadýho, i sebe.”

Kateřino, neuráej mě. Ostatně, nechtěla bys mi vysvětlit, kde jsou vechny rodinné

perky, které zůstaly léta uloeny v trezorku? Ty jsi bez mého vědomí ukecala mamku,

aby ti je dala. Nechtěj, abychom si vyprávěly o jejich hodnotě.”

20

ádné perky jsem já nedostala. Maminka je věnovala mým dětem, kdy viděla, e se u

tebe ádných vnoučat nedočká, při tvém způsobu ivota. Dělala jsi vdycky ostudu

mamince i mně. Já jsem natěstí bydlela v jiném městě, ale chudák maminka se studem

za tebe hanbou propadala. Proto věnovala perky mým dětem.”

Nepovídej, matka tě chtěla perky odkodnit za to, e porodila takovou eredu.”

Co potom následovalo těko popsat. Notář si přesně pamatuje, kolik verbálních uráek z

obou stran jetě padlo. Druhý den vak potkal obě sestry, jak spolu kráčejí přes náměstí, zavěeny do sebe, jakoby se nic nestalo. Pokud jde o prodej vily, v notářském zápisu je uvedeno, e kupní cena byla MUDr. Vlastě Pasekové uhrazena po podpisu smlouvy.

xxxx

Letos to vypadá na neúrodu, pomyslel sl Pechan. Vilky po obou stranách ulice byly

vystavěny ve strmém kopci.

Pechan se chvílemi zastavil a kapesníkem si musel otírat zpocené čelo a krk. Jetě e

ho ráno napadlo vzít si místo obleku plátěné kalhoty a koili s krátkým rukávem.

A e se nemusí plahočit v tom horku po městské dlabě.Branka zahrady i vchod do vilky,

stojící zcela nahoře v kopci, byly otevřeny.

Pechan vstoupil do haly, kolem dokola obestavěné regály, naplněnými a ke stropu

knihami. Vedle běné kniní produkce a odborné právnické literatury stály v některých

policích i velmi staré tisky, jak si viml u ode dveří. Knihovní stěnu přeruovaly pouze dveře a dřevěné schoditě, vedoucí do prvního patra. Na pravé straně od vchodu upoutal jeho pozornost ve stěně umístěný barevný televizor Fisher Color. Při pohledu na interiér haly si Pechan pomyslel, e advokátům se přece jenom asi daří lépe ne právníkům ve slubách Bezpečnosti.

Měl jste, soudruhu kapitáne, zatelefonovat. Já bych za vámi přijel dolů do města. Máme

to sem trochu víc do kopce a v tomhle vedru se pěky patně lape. Určitě přijde pořádná bouřka.” Advokát doktor Kolísko se omluvil a po chvíli se vrátil s miskou plnou ledových kostek.

21

Co vám mohu nabídnout, soudruhu kapitáne? Whisky, vodku nebo koňak? Doufám, e

se neurazíte. Někteří vai kolegové, kdy jim sluný člověk chce něčeho nalít, okamitě

odmítají, e ve slubě nepijí. A tvrdí, e ve slubě jsou stále.”

Pane doktore, rád si dám něco nealkoholického s ledem. Pít časně ráno alkohol povauji

za barbarství. A pak, v tomhle vedru ani nelze dobrý drink vychutnat.”

Mám pocit, soudruhu kapitáne, e bychom si rozuměli. Jsem tého názoru.”

Pechan ani nepovaoval za nutné se legitimovat. Sekretářka z advokátní poradny je

zřejmě perfektní silou na svém místě. Kdy se jí představil a předloil sluební průkaz s tím, e potřebuje mluvit s doktorem Kolískem, sdělila, e pan doktor dnes pracuje doma.

Rychle stačila Kolíska informovat, kdo za ním přijde.

Doktor Kolísko si viml, e Pechan si zálibně prohlíí knihovnu a celou místnost. Tohle je dík mé eně jediná účelně vyuitá místnost v celém domě. Manelka pochází z rodiny, kde patřilo bibliofilství k dlouholeté tradici. Proto tolik knih. Některé z nich jsou dost vzácné. Zato nahoře nemáme kloudně zařízen ani jeden pokoj. Prostě jsme u neměli peníze. Před dvěma roky manelka zdědila rodinný domek v jiních Čechách. Prodali

jsme jej, stejně jako ná drustevní třípokojový byt a koupili jsme s mením dluhem tohle.

Je to přímo rout peněz.”

Vae rezidence je ale na nejhezčím místě vilové čtvrti. Úplně v zeleni. Máte odtud výhled na celé město. Za plotem zahrady vám začíná les. Taky bych si něco podobného chtěl jednou pořídit. Tedy a na to budu mít.”

Soudruhu kapitáne, jakmile se pro koupi takové nemovitosti rozhodnete, obrate se s

důvěrou na mne. Mám toti přehled, kdo v městě a okolí hodlá prodávat dům nebo i

chatu. A za kolik. Udělám vechno pro to, abyste zaplatil přiměřenou cenu a aby vás

nesedřeli z kůe.”

Právě teď potřebuji vae znalosti, pane doktore. Zajímá mě kupní smlouva, kterou

uzavřela stará paní Paseková s dcerou, doktorkou Karolínou Pasekovou. Jak vůbec dolo

k prodeji té vily?”

Víte, soudruhu kapitáne, ono jaksi není obvyklé poskytovat podobné informace bez

vyádáni soudu nebo bez souhlasu prokurátora.”

22

Pokud vám jde o tuto formalitu, zajistím si samozřejmě souhlas prokurátora,” řekl

Pechan a vstal z křesla. Není třeba. Slyel jsem, co se stalo s Karolínou Pasekovou.

Povím vám ve, co je mi známo o převodu. Jen jsem chtěl upozornit, e je nutno, abyste

s mou informací zacházel jako s důvěrnou.”

O tom vás mohu ujistit.”

Paní doktorka Paseková, tedy stará pani, přila s dcerou Karolinou a sdělila mi, e chce vilku darovat nebo prodat Karolíně. Nakonec jsme se dohodli na prodeji. Pověřily mě, abych zajistil znalecký odhad.” Na jakou výi zněl?”

Na sto tisíc korun. Já vím, e se vám to zdá málo, ale ono se to u tak dělá. Znalec můe stanovit odhad v určitém rozmezí. Podle stáří stavby také sníit cenu. Pamatuji se, e jako jeden z důvodů převodu vily na dceru Karolinu stará paní doktorka uváděla nutnost

provádět opravy a e jí se do toho u nechce. Bylo třeba spravit střechu, dát nové okapy, opravit nebo vyměnit celý plot a já nevím co jetě. Odhad byl prováděn před několika lety a dnení stav nemovitosti u zdaleka neodpovídá tehdejímu. Pokud vím, nová majitelka, tedy Karolina, dala jako první investici zařídit v celé vile ústřední topeni. Prostě, objekt podstatně zhodnotila. ádný znalec se nedopustí podvodu, aby odhadl nemovitost pod monou hranici.” Jak to bylo s placením?”

Paní Paseková uloila na vkladní kníku, na jméno své dcery Kateřiny, tuím, e se

jmenuje Jelínková a je učitelkou v sousedním okresním městě, částku sto tisíc korun.

Dále uhradila advokátní poradně můj úkon a zaplatila notářský poplatek z převodu

nemovitosti.” Co říkala prodeji Kateřina Jelínková?”

Nevím, s tou jsem se vůbec nesetkal. Znám ji jenom podle rozhovorů obou dam. Kateřiny

Jelínkové se smlouva vůbec netýkala. Snad jenom v tom, e stará pani uloila pro

Kateřinu tu částku. Tehdy bylo dohodnuto, e částka bude uloena na vinkulovanou

vkladní kníku, aby nemohl peníze vybrat nikdo jiný.”

Ne se Pechan rozloučil, pozval jej doktor Kolísko do zahrady. Pojďte se, soudruhu

kapitáne, podívat na moji chloubu. Na koníčka, kterému věnuji kadou volnou chvilku.”

23

V zahradě za vilkou stála kamenná terasa s pergolou, na ni navazovala rozměrná zimní

zahrada, plná exotických květin a rostlin. Doktor Kolísko měl očividnou radost, kdy viděl asnoucího Pechana. Skleník s vytápěním chránil vzácné druhy tropických rostlin, e by se za ně nemusela stydět ádná botanická zahrada.

Pan doktor musí dost vydělávat, řekl si v duchu Pechan, kdy cestou ze zahrady

procházeli kolem garáe, v ni svítil naletěný fiat. Snad by stálo za to podívat se mu

trochu na prsty. Koupi vilu jako zámek. K tomu má drahý vůz z dovozu. To vechno pořídil z platu advokáta? I kdy je patrně ikovný a úspěný.

Milý příteli,” vysvětlil mu po návratu do kanceláře Svoboda, ,,je vidět, e nejsi zdejí.

Kolísko má pověst advokátní jedničky. Kdekdo chce, aby jej zastupoval. Má mnoho práce

a proto si klienty vybírá. Kdy bude ádat, aby se tvé věci ujal právě on, bude tě to asi stát něco bokem. Je vak třeba objektivně uznat, e Kolísko umí. Výhodně kupovat a jetě výhodněji prodávat. Troufám si tvrdit, e na prodeji manelčina zděděného domku i

toho drustevního bytu vydělal tolik, e ho vila přila napůl zadarmo. A to se ti

nepochlubil, e vlastni jetě velice slunou chatu. Spí je to vilka v mením provedení.”

Nestálo by za to upozornit hospodářskou kriminálku, aby se na něho podívala? Aspoň

zjistit, kde vzal bony na to auto. Muselo stát majland.”

Pokud neví, tuzexové konto je mono z první ruky prodat. Patrně se tak stalo. Dost bych se divil, kdyby si pan doktor neopatrně smočil ruce v nějaké nečistotě. Je si vědom toho, e by mohl ohrozit svůj sladký ivot. Konto mu mohl prodat některý vděčný klient, jeho z něčeho vysekal.”

Mně se nelibí, kdy někdo spatřuje smysl ivota v hromaděni majetku. Nemám rád lidi,

kteří mají hodně a chtějí mít pořád víc a víc.” Soudruhu kapitáne, zadr!

Způsob tvého uvaováni se blíí závisti a to je stejně oklivá vlastnost jako hrabivost.

Podívej se na sebe! Má sluné bydlení? Má. Jsou rodiny s dětmi, které bydli velijak?

Jsou. Má vlastni auto? Má. A to ti je teprve třicet a sotva pár let po promoci. Někdo

musí etřit na takovou kodovku i deset roků. A to se tě neptám, kolik má uloeno na

kníce. Jak tě znám, určitě sis nekoupil fáro za poslední peníze. Take z toho plyne

poučeni, e lidé mají dost peněz.

24

Ovem ne vichni. Třeba já nemám a nikdy nebudu mít ani na to, abych tě mohl pozvat

na lahvinku.”

Říká, Milane, abych Kolískovi nezáviděl. Kdy umí, tak a mu klienti připlatí za to, e umí? Nezdá se ti, e by si při této logice mohl odůvodnit vedlejí nezákonný a nezdaněný příjem leckterý zelinář a řezník, který zase umí ikovně oidit zákazníka na váze?”

Zazvonil telefon. To určitě volá některá z tvých přítelkyň,” řekl Svoboda.

Chce se mnou mluvit nějaká podporučice Mrázová z hospodářské kriminálky. Prý u

volala několikrát. Zná ji? Kdo to je?

Právnička jako ty. Nastoupila k nám zrovna, kdy jsi byl na dovolené. Potom odela do

kriminalistického kursu a nedávno se vrátila,” informoval Pechana Svoboda. Kamaráde, bacha. enská v domě není pro mne, říká jedno velmi dobré přísloví.”

Prosím tě, vdy ani nevím, jak vypadá.”

A ta druhá, co tě uhání od rána? Taky neví jak vypadá?”

To vím docela dobře a měl bych k tobě prosbu, pokud mě povauje za kamaráda.

Kdykoliv ta dotyčná zavolá, tak e nejsem a nebudu. Nechci s ní mluvit.”

e bych to, Karle, povaoval za nejslunějí řeení, to tvrdit nemůu. Proč jí to neřekne sám, e u s ní nehodlá komunikovat?”

Ozvalo se zaklepáni. Dočetla jsem se v denní svodce, e se zabýváte úmrtím doktorky

Karoliny Pasekové,” zeptala se vstoupiví blondýnka přítomných v kanceláři.

Svoboda odkázal mladou kriminalistku na Pechana a ohlásil kapitánovi, e jde zjistit, zda u jsou výsledky ze soudní pitvy. Dáte si kávu, soudruko?” Děkuji, ráda.”

Pechan uvařil turka, postavil álek před pohlednou, vkusně oblečenou kolegyni a nabídl jí cigaretu. Kriminalistka si ho pozorně prohlíela.

Promiňte mi nezdvořilost, omlouvám se vám, e jsem se nepředstavil. Pechan jméno

mé.” Mrázová,” usmála se a v duchu uvaovala, co ve u slyela o Pechanovi a o jeho pověsti donchuána.

26

Tak spuste, co byste ráda,” vyzval ji kapitán.

Dostali jsme důvěrné upozornění, e ze zámku Kovářov zmizely během správcování

paní doktorky Pasekové různé staroitnosti. Mezi nimi i předměty evidované jako státní

kulturní památky.”

To je zajímavé. Její vila je plná staroitností, počínaje nábytkem a konče obrazy.”

Máme podezření, e Paseková s mobiliářem zámku nakládala jako s vlastním majetkem

a dokonce část inventáře rozprodala. Některé prodeje u máme zadokumentované, ale

jde zatím jen o mení věci bez mimořádné historické ceny.

Kovářovský zámek měl také cenné a rozsáhlé sbírky? Já se domníval, e je to spí lepí

statek, jeho majitel se stavbou chtěl řadit ke lechtě.”

Zámek Kovářov je spí historickou stavbou. Původně tvrz z počátku 15. století. V

následujícím století byl přestavěn na renesanční zámek, který původně patřil moravské

lechtě německého původu. Po vzniku republiky a zruení lechty připadl zámek

kovářovskému velkostatku. V roce 1945 se stal konfiskátem. Později byl určen jako

sběrný zámek české národní kulturní komise. Do jeho sběrné oblasti patřilo dvacet devět

objektů, převáně zámků, které nebyly prohláeny za státní kulturní památky a byly

předány, aby slouily jiným účelům, např. jako internáty, sklady, kanceláře a podobně.”

Poslyte, soudruko, jak je moné, e Pasekovou nechali odváet ze zámku nábytek?

Přece musí existovat nějaká evidence?”

Ochrana a správa státních kulturních památek se nejdříve soustřeďovala ve Státní

památkové správě. Odtud byla předána Památkovým ústavům, z nich posléze přela

evidence a správa na KNV, potom na ONV a nyní postupně je převáděna do Krajských

středisek státní památkové péče. Při těchto převodech a změnách v organizaci byl

nepořádek, nic se fyzicky nepředávalo. Pouze objekty jako celek.”

Co to, prosím vás, byly ty sběrné objekty?”

Zámky, kam se sváely vekeré předměty z ostatních objektů, které se po uprázdnění

předávaly k jiným účelům. Sváel se nábytek, knihovny, sbírky skla, porcelánu,

staroitných zbraní, obrazů, mincí a grafiky.”

Jak se mohl do kovářského zámku vejít inventář z devětadvaceti objektů?”

27

Těko. Ale veel. Místnosti byly naplněny a ke stropu.” Co se pak dělo s těmi věcmi dál? Vdy musely podléhat zkáze a vznikla nenahraditelná koda!”

Zřídily se vytřiďovací subkomise. Předsedou byl vdycky odborník z Prahy. Tyto komise

rozdělily předměty do esti skupin. První tvořily památkově chráněné předměty,

které se zapisovaly do státního seznamu a fyzicky se označovaly zelenými kříky. Tyto

věci se měly postupně předávat na veřejně přístupné zámky. Ve druhé skupině lo o

předměty, určené pro vybavení státních reprezentačních prostorů. Třetí skupina předmětů

se odprodávala prostřednictvím podniku zahraničního obchodu Artia na mezinárodních

valutových trzích. Do čtvrté skupiny lo zařízení, které se předávalo k vybavení

společenských místností národních výborů, určených k slavnostním příleitostem.

Poslední skupina se za úplatu postupovala do obchodu staroitnostmi.”

Jak to říkáte, vypadá vechno na přesnou organizaci, která neměla mít mezeru, kudy by

ty věci mohly unikat.”

Kovářov měl hned od počátku smůlu. Nejdříve patřil do jednoho okresu, potom do

druhého. Dokonce přeel z jednoho kraje do druhého. Při kadém převodu se nějakým

způsobem předávala evidence předmětů. Některé seznamy se postupně ztrácely a tak

dnes se dá jen obtíně zjistit, co bylo kam převezeno, co prodáno, jak, a kolik a komu.

Není vyloučeno, e se leccos přímo prodávalo zahraničním zájemcům.”

Tak proč jste to hned nezarazlili a nenařídili provést řádnou inventuru?”

Bohuel jsme získali poznatek o rozkrádání příli pozdě. Poádali jsme o okamité

provedení inventury, ale bylo nám sděleno, e nemají obsazenou funkci podnikového

kontrolora. Nejsou lidi. Málo platí a vyaduje se příli vysoká odbornost. Odborní

pracovníci dělají inventuru v jiném objektu a nemohou ji přeruit. Prý a koncem roku,

zbude-li čas, přijdou do Kovářova.”

Smrt doktorky Pasekové snad provedení inventury urychli?”

Nemyslím. Klidně zámek zamknou a inventura počká. U jsem vám přece říkala, e

nejsou lidi. Nejhorí na tom je, e se nám nepodařilo zajistit hlavní inventurní knihu

vytřiďovací komise. V posledním půlroce se ztratila. Dokonce zmizela i větina

inventárních seznamů ze soupisu svozu.”

28

,,To asi moc důvodů k radosti nemáte!”

Nemáme. Zjistili jsme, e část depozitáře převezli na jeden z veřejně přístupných zámků, kde jsou převzaté věci přesně zaevidovány. Něco se prodalo prostřednictvím obchodní sítě Staroitností, něco soukromým osobám přímo a placeno přes okresní kulturní

středisko. Jenome to vechno dohromady tvoří pouze mení část toho, co bylo do

zámku přivezeno.”

A co se očekává ode mne, váená kolegyně?”

Abyste si vyádal odborného znalce k posouzení situace. Kdy zjistí, e dochází ke

značné kodě na státních kulturních památkách, zajistí přísluné ministerstvo neprodleně kontrolu z vlastních zdrojů a s výsledkem pak můeme něco dělat.”

Abyste se přesvědčila, e mám pro vás pochopení, učiním oč ádáte,” uklíbl se Pechan.

Hned si uvědomil, e přestřelil, nebo vechno kolem Karoliny Pasekové je teď předevím

jeho záleitostí.

Cestou ze zaměstnání si Pechan viml, e sličná příslunice hospodářské kriminálky kráčí pár desítek metrů před ním. Vela do tého vchodu domu, v něm bydlí i on. To byla pro něj novinka. Na domovním seznamu nael, e Mrázová obývá garsonku ve třetím

poschodí.

xxxx

No to mě podr,” zahlaholil místo pozdravu u ode dveří poručík Svoboda, kdy vstoupil do kanceláře k Pechanovi. Byl jsem ráno plavat a jak jsem el kolem vaeho paneláku, otevřelo se okno ve třetím patře. Hádej, kdo z něho vykouknul?”

Podporučice Mrázová Zuzana!”Tak u ví, e bydlí ve stejným bloku jako ty?”Jo, od včerejího odpoledne. A co má být?”  e to ví teprve od včerejka.

Ty, kterej má jinak perfektní přehled o vech hezkých dívkách v blízkým i dalekým okolí.

Ale e spává pod jednou střechou s tak pěknou a svobodnou ábou, navic i kolegyni, to

ti jaksi ulo.”

Pechan se uklíbl. To je právě ta moje smůla, kamaráde. e spáváme pod jednou

střechou a ne pod jednou peřinou.”

Karle, já jsem taky smolař. Já ty maléry snad přitahuju.

29

Od včerejka se mnou doma nikdo nemluví. Jenom proto, e jsem se nahlas zasmál.”

To snad ne? čemu jsi se smál?”

Manelka přila domů ze koly celá napruená. Stěovala si, jak jsou některé děti drzé.

e to mají od rodičů, kteří si neváí pedagogické práce a podkopávají autoritu učitelů.

Tchyně jí dávala za pravdu. Já se nevyjadřoval. Potom ena vytáhla z taky něčí

ákovskou kníku a dávala ji matce číst. Obě se strané rozhořčovaly. Tak jsem si tu

ákajdu taky přečetl.”

No a?

Připadlo mi to děsné směný a nahlas jsem se rozchechtal. V ákovské stála poznámka:

Vae dcera čtvrt hodiny po začátku vyučováni vykukovala ze třídy.” A podpis mojí

manelky. Pod tím bylo napsáno jinou rukou. Proč se opozdila soudruka učitelka, která

měla být v tu dobu ve třídě?” A taky podpis. Otce té ákyně. Já ho znám. Je to poctivý dělník a moudrý člověk. Jeho reakce mě rozesmála. V duchu jsem mu dal za pravdu.”

K smíchu to je. A na to, e jsi se vysmíval vlastní eně a jejímu neúspěnému

didaktickému zásahu. Take se ani nedivím, e s tebou nemluví. Zachoval jsi se jako

psychologický diletant.” Já ti nerozumím.”

Uvědom si laskavě, e sis nevzal enu v domácnosti, nýbr učitelku. Musí počítat s tím, e její zdravá profesionální ctiádost ji nutí k výchovnému působení i za cenu leckdy konfliktů s rodiči áků. Ostatně je přirozené, e se snaí vychovávat i svého vlastního

manela, nebo je podle jejího názoru také výchovně potřebný. Věř mi. Mám zkuenosti.

Chodil jsem s několika kantorkami a kadá se mě snaila převychovat.”

Zdá se, e marně,” podotkl impertinentně poručík Svoboda.

xxxx

Pechan se stavil v evidenci obyvatel, aby získal údaje o Frantiku Vančurovi. Zjistil, e studuje dějiny umění. Otec, veterinární lékař, zemřel, matka je zdravotní sestrou na středisku. Od smrti manela zůstala deset let se synem sama, je jí čtyřicet devět roků.

Pechan si pomyslel: svá nejhezčí léta obětovala synovi. Jestlipak si to chlapec vůbec

zaslouil?

30

,,Já proklínala tu erotomanku. Já tuila, e ho jednou přívode do maléru,” plakala

Gabriela Vančurová, kdy jí Pechan ukázal sluební odznak a poádal ji o několik

předběných informací.

Chtěl vědět, co dělal její syn Frantiek v sobotu a v neděli. Vančurová si utřela slzy z očí a rozechvělým hlasem se svěřovala.

Fanou je hodný chlapec, soudruhu kapitáne. Ten nemohl nic provést. Neudělal by nic

patného u kvůli mně. Ví, e jsem zůstala sama, jenom abych mu nepřivedla nějakého

otčíma. Proč se o něj zajímáte? Paseková se prý utopila ve vaně. Kdyby to byla pravda,

tak byste se asi nechodil ptát na mého syna. Asi se stalo něco jiného?”,,Paní Vančurová, doktorka Paseková neije, ale kolem jejiho úmrtí jsou některé nejasnosti, které potřebujeme vyetřit. Kdy vá syn nic neudělal, nemusíte se o něj bát. Tak kdy byl vá syn u paní Pasekové?”

Myslím, e ji navtívil v pátek a zůstal u ní přes noc. Kdy jsem v sobotu vstávala, leel u v posteli doma. Dělal, e spí. Ale musel se zrovna vrátit, protoe čajová konvice v kuchyni byla jetě úplně horká. Potom u nikam neel.

V neděli odpoledne odjel do Prahy na kolej. Odjíděl vlakem odpoledne ve dvě hodiny.”

Vy jste ho viděla nasedat do vlaku?”

To ne, ale jezdi tak kadou neděli. Nepřál si, abych ho chodila k vlaku doprovázet nebo na něj čekala, kdy přijídí.” Co dělal vá syn během soboty?”

Dopoledne spal a po obědě za ním přili kamarádi. Poutěli si magnetofon. Nějaký ten

bigbít. Odpoledne jsem jim vem dávala svačinu. Odcházela jsem do sluby v est hodin

a to jetě kluci hráli. V sobotu v noci u ní určitě nebyl. Vrátila jsem se ze sluby

mimořádně brzy, krátce po sedmé hodině a to spal úplně tvrdě. Vzbudil se v neděli před

devátou. Kdy ale v sobotu přiel od té enské, nemohla jsem ho ani dostat k obědu, jak

byl vyčerpaný. Ta mrcha ho nenechala snad za celou noc ani zdřímnout. Byla to

erotomanka. Copak se to patří? enská v letech a blázní hlavu mladýmu klukovi. Ale on

mi to zapíral, e prý to je pouze intelektuální přátelství. Mohla by být jeho mámou,

nestyda.”

Paní Vančurová, kde bydli vá syn v Praze?”

31

Na koleji. Jmenuje se Jednota a je v Opletalově ulici, ale číslo domu přesně nevím, to

bych se musela podívat.”

Není třeba. Stačí, co jste mi řekla.”

Soudruhu kapitáne, matka vdycky pozná, jestli její syn něco prováděl nebo ne. A u ho podezíráte z čehokoliv, já vím, e je nevinný. Já to cítím tady u srdce a to mámu nikdy nezklame. Víte, on Fanou byl vdycky spí takový uzavřený. Před děvčaty měl trému,

proto ho Paseková snadno ulovila. On ji málem zboňoval a určitě by jí nedokázal ublíit.

Kdy jsem mu řekla, e za ní zajdu a vyřídím si to s ní, bylo zle. Dokonce vyhrooval,

jestli se to opováím, e se k ní nastěhuje a mne zde nechá samotnou. Marně jsem ho

prosila, a toho nechá. Tak k ní začal chodit aspoň po večerech, aby ho lidi neviděli. I tak z toho jejich vztahu bylo dost ostudy.”

Paní Vančurová, nepozorovala jste na Frantikovi někdy projevy agresivity?”

Nikdy, soudruhu kapitáne. To mohu odpřísáhnout. On by ani kuřeti neublíil.”

xxxx

Na patologii byl vzduch plný nasládlého pachu. Pitvající lékař si chvílemi utíral tampony zpocené čelo a krk.

Sestro, prosím vás, sundejte mi brýle a otřete mi pot z očí,” poádal obducent

instrumentářku. Po chvíli začal diktovat protokol.

Na temeni hlavy zjitěno několik hematomů se známkami vitální reakce. Podle polohy

krevních podlitin lze usuzovat, e byly způsobeny rukou druhé osoby, která tlakem prstů

působila na temeno hlavy. Měla relativně malou ruku nebo při tlaku drela prsty mírně

sevřeny do dlaně. Vzdálenost podlitiny, odpovídající palci pravé ruky, je est centimetrů od podlitiny, odpovídající pravému malíčku. Stejná vzdálenost je od podlitiny, odpovídající pravému ukazováku.

Pod nehty obou rukou mrtvé nebyly nalezeny ádné částečky kůe, je by nasvědčovaly,

e se obě bránila a někoho přitom pokrábala.

Příčina smrti: Udueni z utopení. Pravděpodobná doba exitu: sobota jedenáct hodin s

tolerancí plus minus dvě hodiny.”

Po skončení pitvy se poručík Svoboda seel s lékařem v jeho pracovně.

32

Pane doktore, nezávidím vám tuhle namáhavou práci. Kdy jsem pozoroval vae hbité

prsty, uvaoval jsem, proč jste si zvolil patologii a ne chirurgii.”

Někdy zasáhne osud a v ivotě člověka je vechno jinak. Původně jsem chtěl být

chirurgem. Jene jsem se zůčastnil jako student vysokokolské zemědělské brigády a

utrpěl tam úraz, po něm mi zůstala památka , nehybný levý prsteník.

Chirurg ovem potřebuje vechny prsty. A tak mi nezbylo, ne se věnovat jiné

specializaci. Jít na obvod, dělat praktika, mě nelákalo. Předpisovat acylpyrin, kloktadlo, projímadlo nebo zase corbatox proti průjmu, vystavovat neschopenky a pacienty, kterým opravdu něco je posílat do nemocnice nebo na odborné vyetření a léčení. Já vím, e

praktických lékařů je zapotřebí. Ale já opravdu chtěl být chirurgem. Uvaoval jsem co dál a doel k závěru, e patologie má k chirurgii vlastně nejblí. Ostatně je jedinou lékařskou disciplínou, kde lze diagnostikovat naprosto přesně a spolehlivě. Tak jsem se stal mrtvolkářem, jak o nás posměně říkají někteří kolegové.”

Pane doktore, děkuji vám. Moc jste nám pomohl.”

Přímý důkaz násilné smrti jsem vám najít nemohl, i kdy se přikláním k tomu, e lo

pravděpodobně o násilný trestný čin. Není příli pravděpodobné, e by ty podlitiny,

způsobené na hlavě druhou osobou, byly starího data.”

Take neastnou náhodu nemůeme vyloučit? A co kdy při koupání se prudce opřela

nohama o stěnu vany, nohy jí uklouzly, sjela pod vodu, kdy předtím leknutím vydechla.

Ne se stačila vynořit, vniklo ji do plic tolik vody,e se bez cizí pomoci nemohla dostat ven.”

Jene kdy vám uklouznou ve vaně nohy, obvykle si narazíte hlavu. Pak by v týlní části

měla být aspoň malá krevní sraenina. Já jsem ji nenael.”

e by smrt doktorky Pasekové byla sebevradou, o tom Svoboda pochyboval. Ve svém

věku stále aktivní ena. Obletovaná mui. Majetná. Jaký by měla důvod brát si

dobrovolně ivot? Pak ho napadlo, e by mohl být motivem sebevrady strach z odhalení

jejích machinací, o nich se zmínila podporučice Mrázová z hospodářské kriminálky.

Avak zatím se nic neprokázalo a tak inteligentní ena, jako byla Paseková, by se i pro

tuto eventualitu pojistila. Určitě si obstarala doklady o tom, e staroitnosti do bytu získala legálně za odhadni cenu. Stejně výhodnou, jakou zaplatila při koupi vily od své matky.

33

Případ smrti PhDr. Karoliny Pasekové není zdaleka uzavřen. Nejdříve musíme dokázat,

e dolo k trestnému činu a potom stanovit vyetřovací verze. Zatím není přímý důkaz,

ani motiv.

xxxx

Právě se rozcházeli z ranní porady u náčelníka. Kriminalisté se jako obvykle zastavili v kanceláři kapitána Pechana a poručíka Svobody.

Pohledný svobodný mu v nejlepích letech, se zajitěným postavením, garsonkou a

autem. Značka: Jen váné úmysly,” dobíral si jeden z kolegů Pechana.

Chlapi, buďte rádi. Vichni jste astně enatý, otcové rodin. Jetě e tu máte někoho

svobodného, kdo by za vás drel neděle, vánoční a jiné sváteční sluby. Kdy

potřebujete, tak je vám pohlednej mládenec dobrej.”

Nezpozorovali, e mezitím vstoupila do místnosti podporučice Mrázová.

Buďte vítána, krásná vílo, na pracoviti honičů sociální spodiny. Co nám přináíte? Nebo byste nám spí chtěla odnést?” zavtipkoval Svoboda.

Z příkazu soudruha náčelníka mám se soudruhem kapitánem Pechanem zajet na zámek

Kovářov,” odpověděla sluebním tónem podporučice.

A co to, e jedete sami? Mě asi nepotřebujete? Kdy je třeba vyjet nahonem někam v

noci a v nepohodě, Svoboda musí nastartovat referentský vůz. Jde-li o jízdy s naí

půvabnou kolegyní, zůstane doma, aby nepřekáel,” dobíral si Mrázovou poručík. Pechan sebral ze idle sako, objal lehce podporučíci kolem ramen a vykročil s ní beze slova na chodbu. Mrázová na chodbě setřásla Pechanovu ruku z ramen. Kapitán se v duchu usmál

její snaze udret si enskou důstojnost.

Na dvoře otevřel dvířka sluebního vozidla a pomohl jí nastoupit. Kdy se sunula vedle

něho na přední sedadlo, ocenil ladnost pohybu jejích pěkných nohou.

Jako manekýnka, konstatoval v duchu a poprvé si kolegyni prohlédl zblízka. Jeho

počínání neulo závistivým pohledům těch, kdo z okna pozorovali odjezd kriminalistické

dvojice. Během jízdy na zámek se vak Pechan soustředil na vozovku před sebou a plně

se věnoval řízení.

34

Hlavní brána zámku byla uzavřena. Pechan zastavil s autem před vedlejí brankou. Z

vrátnice vyel podsaditý stařík, zjevně hlídač, provázen drobnou tíhlou enou. Kdy se

Pechan s Mrázovou legitimovali, ozval se stráce zámku:

,.Copak s námi bude, kdy teď paní doktorka neije? To nás asi vyhodí, viďte?”

Proč by vás někdo vyhazoval? Jste přece zaměstnanci správy zámku?”

To ano. Já tu dělám hlídače a moje manelka pracuje jako uklízečka. Oba u máme

dávno nárok na důchod. Jak vidíte, zdraví nám slouí a proč bychom měli zahálet?

Děláme na Kovářově přes dvacet roků a to si člověk zvykne. Víte, nai mladí neměli kde

bydlet, tak jsme jim přenechali ná byt a sami li sem, ale kdy budeme muset odtud,

nemáme kam jít. U mladých je plný byt, sami by potřebovali větí.”

U jsem vám řekl, e vás nechce nikdo vyhazovat. Spí vás budou přemlouvat, abyste

zůstali co nejdéle. V kadém případě máte nárok na přiměřený náhradní byt.”

Myslíte, e nás budou potřebovat? To bychom byli rádi, my tady jetě naděláme práce.

Jen se podívejte, kolik jsem za zimu pokácel starých, nahnilých stromů. Vechno je

rozřezáno na polena, jetě to natípu a sloím do zámecké kotelny. U jsem objednal

nové stromky, které na podzim vysázím místo těch starých. Trávníky vechny sekám

sám. I záhony udruju, ale on sem stejně nikdo nechodí. Zámek je uzavřený a dost

chátrá.”

Paní doktorka Paseková zde ale pracovala, ne?” To ano.” Nikdo za ní nechodil?”

Návtěvy za ní jezdily. Víte, já jsem tady jako hlídač a tak bych měl vědět, kdo sem chodí a jezdí. Ale paní doktorka to neměla ráda. Jí stačilo, e jsem kadý den překontroloval, jestli je vechno zamčeno, občas proel místnostma a kdy bylo venku pěkně, tak otevřel okna a nechal to trochu provětrat. Občas jsem v místnostech nastrail pastičky, dal do

koutů otrávený obilí a posypal podlahy naftalínem. Jene kadou chvíli se odtud něco

odváelo a nikdo mi nikdy neukázal ani papírek. Kdy jsem se ozval, paní doktorka mi

řekla, pane Harante, nemějte obavy, to je moje starost, aby bylo vechno

36

S ODVOZEM v pořádku, jak má být. Ono se řekne v pořádku, ale co třeba ten Rakuák?

Nevím, jestli měl úřední povoleni. Ale z naeho zámku si odvezl dost věcí.

,,Kdo mimo něj se tu objevoval, pane Harante?” zeptala se podporučice.

,,Nejvíc pan doktor Klein z Prahy. Ten to ale lifroval někam na jiný zámky, kde se to

vystavuje, jak mi jednou vysvětloval. Prý to tak je lepí, aspoň to zde neshnije a ádný to nerozkrade.”

Nevzpomenete si jetě na někoho?”

Vechno nevím. Brzy ráno jsem otevíral bránu, protoe pani doktorka neměla ráda, kdy

přijela a musela čekat na otevření. Tvrdila, e si sama jako správcová kontroluje lidi, který na zámek jezdili. Tak jsem aspoň zapisoval čísla aut, kdy vjela dovnitř. Ale vechny zapsaný taky nemám. Kdy jsem dělal něco vevnitř nebo na zahradě, ani jsem kolikrát

nevěděl, e někdo přijel. Moje kdy v kuchyni vařila, taky neběhala koukat se za kadým

autem. To jsme jenom mrkli, jestli stojí před vchodem k paní doktorce, aby nám někdo

nejezdil po parku.”

Pane Harante, mohl byste nám svoje zápisky půjčit? Stejně teď delí dobu nebude co

zapisovat, protoe sem nikdo jezdit nebude. Kdyby někdo chtěl dovnitř, tak ho nepustíte,”

uloil hlídačovi kapitán. Pak se zeptal, jak se Paseková k Harantovi a jeho manelce

chovala.

Na nás byla vdycky hodná. Váila si dobré práce. Nemusela nám nic nařizovat dvakrát

a spoustu věcí jsme dělali sami od sebe,” vstoupila do hovoru hlídačova ena. ,, Třeba jsme stěhovali s manelem staré knihy, které leely v jednom pokoji úplně nahoře, kam začalo zatékat, lo nám o to, aby se nezničily. Pani doktorka z toho měla válkou radost a hned nám vyplatila zvlátní odměnu dvě stě korun.”

V čem spočívala vae práce uklízečky? Přece není moné, abyste sama uklízela takový

obrovský objekt,” zajímala se Mrázová.

Ono se ani v celém zámku uklízet nedá. Vude jsou hromady nábytku, obrazů, soch,

porcelánových věcí, skla, krabic a krabiček, ani nevíme co v nich je. Já jsem kadý den

uklízela jenom vstupní halu, schoditě do prvního patra, kancelář paní doktorky a

návtěvní pokoj.” Návtěvní pokoj?”

Vedle kanceláře paní doktorky je velká místnost zařízená jako lonice a salón

dohromady.

37

Pani doktorka tam občas nechala někoho přespat.” Kdo tady přespával?”

To ani přesně nevíme. On se nikdo nechtěl zapisovat.

V poslední době tady přespával pan doktor Klein z Prahy. Dříve obyčejně nocoval u paní

doktorky Pasekové ve vile. Ale teď, kdy přijede, spává tady. On byl taky dřív naím

éfem.” Správcem zdejího zámku?”

To ne, ale Kovářov taky jednou patřil přímo pod Prahu. Za těch dvacet let, co tady

bydlíme a pracujeme, jsme u měli zaměstnavatelů.

Podívejte se na moji občanku, co v ní mám razítek! A přitom furt dřepím na jednom místě

a dělám tu samou práci. Paní doktorka nám vdycky sebrala občanky a kdy nám je

vrátila, u jsme patřili někam jinam. Jednou do Prahy, podruhý pod kraj, pak zase pod

okres, hned pod tuhle správu, pak zase pod jinou. K čemu to bylo dobrý, to nevím.”

Na konec návtěvy si prohlédli Pechan s Mrázovou kancelář paní doktorky Pasekové.

Byla v ní jediná dokumentace k inventáři, umístěném v zámku. Společně usoudili, e

kancelář zapečetí a pozvou znalce, aby dokumentaci porovnal se sbírkami a zda

odpovídá jejich evidence. Kdy odjíděli ze zámku, mávali jim Harantovi, stojíce před

branou.

Soudruko podporučice. Myslím, e si po dnením dopoledni zaslouíme dobrý oběd. Vy

jste získala úplný poklad v záznamech čísel aut a já zase informaci o pravděpodobném

zdroji vybaveni vily pani doktorky. Mohu vás pozvat na oběd?”

Obědvat budu, ale za své. Bez pozvání.”

Pechan odbočil před městem na silnici, vedoucí k Brnu. Nedbaje protestů podporučice

Mrázové, zastavil po několika kilometrech na parkoviti motorestu.

Vítáme vás, pane doktore,” uklonil se vedoucí, vá stoleček je vám jako obvykle k dispozici, prosím, račte.”

Soudruhu kapitáne, jezdíte sem se svými přítelkyněmi asi často, kdy vás tu tak dobře

znají.”

Jezdím i sám. Rád si občas dopřeji dobrou kuchyni a tady opravdu výborně vaří. Na

rozdíl od závodní jídelny mám navíc jistotu, e co si objednám, budu také moci v klidu

dojíst. U nás se mi často stává, e mě od stolu zavolají honem k náčelníkovi nebo

sednout do auta a fofrem k případu.

38

To ovem neznamená, e jsem tady stálým hostem. Na to by mi sotva stačil plat.”

Já si poprosím jenom něco meního.”

Jestli se nebudete zlobit, u je pozdě. Pozval jsem vás a dovolil si za vás i objednat.

Jestli souhlasíte, budeme mít hovězí polévku s játrovou rýí a telecí medailónky na

ananasu. Na jídelním lístku je to označeno jako tajemství éfa kuchyně.”

Kdy jste to objednával, e jsem si ani nevimla?” To je zase moje tajemství.”

Jídlo bylo skutečně vynikající. Kdy poobědvali, poručil Pechan jetě kávu. Mrázová se

přiznala, e je tu poprvé a e jí se tu docela líbilo.

Podívejte se, tamhle za těmi posuvnými dveřmi je malá taneční vinárnička, kde se večer

tančí při reprodukované hudbě. Na pravé straně za barem otevírají večer jetě salónek,

kdybyste chtěla s někým posedět v intimnějím prostředí.”

Já?” zeptala se překvapeně. A s kým asi?”

Třeba se mnou, Zuzanko,” řekl Pechan a pohladil Mrázovou po hřbetě ruky.

Energicky odtáhla ruku a současně se rozhlédla kolem dokola, zda si někdo Pechanova

důvěrného gesta neviml.

Takhle začínáte s kadou, kterou pozvete na oběd?”

Promiňte, já netuil, e mu, který o vás má zájem, musí nejdříve poádat o dovolení,

zda vás smí pohladit po ruce,” kousavě odpověděl Pechan.

Jene já nestojím o zájem místního lovce enských skalpů.”

Taky jste uvěřila fámě, kterou o mně íří enatí kolegové? No vidíte. A zatím opak je

pravdou. Já odmítal chodit do tanečních tak dlouho, dokud moje starí sestřenice

neslíbila, e bude chodit se mnou, abych se tam nestyděl. Já byl na holky straně

nesmělý. A zůstalo mi to do dneka.”

To určitě, soudruhu kapitáne,” smála se Mrázová.

A k tomu tančení: kdy jsme chodili do druhého běhu základního kursu, sdělila mi

sestřenka, e zbytečně vyhazuju peníze a e se to stejně nikdy pořádně nenaučím.

Ta bída, co umím, prý pro moji ivotní potřebu stačí. Současně mi doporučila, abych tančil jen kdy nebude vyhnutí. Nela byste si někam večer se mnou zatančit?”

Vy myslíte, e u není vyhnutí?”

39

,,Skoro bych to tak nazval.”

Řekla bych, e se poněkud mýlíte. Nechtějte, abych vám to dokázala. V kadém případě

vám děkuji za pozvání na oběd. Tajemství éfkuchaře jste vybral znamenitě.

V jídle se vyznáte, ale v enách máte mezery. Můe se vám stát, e se jetě občas

spletete. A teď snad abychom jeli. Nemám takové postavení jako vy, abych mohla v

pracovní době vysedávat v restauraci.”

Pechan musel uznat, e ironie a sebevědomí patří k vlastnostem téhle hezké kolegyně.

Beze slova ji odvezl a na nádvoří okresní správy SNB, vyskočil, otevřel dvířka a před

publikem v oknech jí okázale pomohl vystoupit. Snaila se suverénně odkráčet bez

kapitánova doprovodu. Při snaze o rychlý únik zakopla na betonové dlabě. Nebýt

Pechana, který ji včas zachytil, natáhla by se jak dlouhá, tak iroká. Takhle skončila

nechtíc v jeho náručí. Větina kolegů v oknech si pomyslela: Holka, jestli si vzal Pechan do hlavy, e tě dostane, tak mu neuteče. Mrázová vak na tohle téma měla přesně opačný názor.

xxxx

Nejen horko trápilo poručíka Svobodu. Spí mu vadilo, e ta rómská holka, sedící před

ním u druhou hodinu, si z něho vyloeně dělá legraci. Vzpomněl si, jak jim ve kole

vyprávěl odborník na trestnou činnost, páchanou cikánským obyvatelstvem, e cikáni mají

jinou soustavu hodnot, jiný způsob mylení, jiná morální kritéria a vnitřní rodové zákony, které je vedou dosud k tomu, aby se bránili lstí a podvodem.

Sotva Svoboda veel do budovy, oznámil mu dozorčí, e byla zadrena Erika Lakatoová,

protoe měla na krku silný zlatý řetěz s přívěskem ve tvaru plakety, na ní je reliéf nějaké eny. Pechan jí řetízek s přívěskem odebral a odjel s ním za paní Kateřinou Jelínkovou ověřit, zda jde skutečně o starý perk jejich rodiny. perk, který měla na krku zadrená, odpovídal popisu tak, e jen těko by mohlo dojít k omylu. Pechan si odjel a Svobodu pověřil předběným výslechem zadrené holky, která se teď vyloeně baví. Kdyby aspoň

tolik neprovokovala. Dokonce rozepnula jetě o dalí knoflík blůzičku, pod kterou očividně nemá podprsenku. Svoboda si oddechl, kdy Pechan vstoupil do kanceláře.

40

Podal mu záznam o výpovědi Eriky Lakatoové. Pechan se z něho dočetl, e perk

dostala od jakéhosi lahče gadi v neděli na diskotéce. V záznamu bylo doslova uvedeno:

Tak teda né na diskoce, ale potom, kdy jsem s nim la domů. Byla sem na něho moc

hodná a tak dal ten řetízek s plaketou. Byl to frajer a hezkej feák.”

Svoboda se snail doslova zapsat výpověď, aby ukázal, e neměl lehkou práci.

Ptala sem se ho, kde to lohl, ale říkal, e to je po matce.”

Potom dal Svoboda ověřit, zda byla v neděli diskotéka. Hlídkový vůz zajel do hotelu a

ověřil velmi rychle, e Erika nemohla dostat řetízek ani na diskotéce, ani po ní, protoe právě minulý víkend , v sobotu i v neděli byl hotel uzavřen, protoe přepojovali elektrický proud ze 120 na 220 voltů. Proto také nemohla být diskotéka. Jiná monost diskotéky ve městě ani okolí není. Prostě cikánečka le.

Hlídkaři současně ověřili, e Erika Lakatoová pracuje u tři roky v lidovém spotřebním

drustvu Včela. Umývá nádobí v prodejně lahůdek na náměstí a tam jsou s ní velice

spokojeni. Je ochotná, pracovitá, spolehlivá. Absence nemá. Občas jsou spí problémy s

jejími přáteli, kteří za ní docházejí.

Erika je pohledná enská a cikántí mladici se o její přízeň velice ucházejí. Popravdě

řečeno, zájem o ni mají i mladí mui necikánského původu. Někdy jsou lahůdky plné

Romů a vedoucí prodejny musí zasáhnout, a místnost uvolní, aby mohli nakupovat také

ostatní zákaznici. Lakatoová sama je ale do prodejny nezve, vysvětloval vedoucí. Na

Eriku je jinak spolehnutí. Nikdy se nám nic neztratilo. Pracovitá je. Vydělává si poměrně sluně. Necháváme ji v letním období prodávat zmrzlinu a tam si taky na nějakou korunu přijde. Je mezi lidmi, co se jí líbí.

Poslyte, takhle by to dál nelo,” vloil se do výslechu Pechan. Sdělil Lakatoové, co zjistili v hotelu. Tak dost legrace a teď konečně kápněte, odkud a jak se vám dostal do rukou ten zlatý řetízek. Jde o moc vánou věc, mluvte čistou pravdu.”

Tak já vám to řeknu, pane kapitáne. Chtěla sem se vytahovat, jak si mě kluci

předcházejí, ale nikdo mi řetízek nedal.” Pechan i Svoboda zpozorněli v očekávání, co řekne. Třeba se přizná, e vzala řetízek u Paseků, ale mladá rómka podala docela prozaické vysvětleni. Nala jsem ten řetěz s medailónem v parku pod lavičkou. Ukáu

vám, kde to bylo. Zavřete mě, e jsem to neohlásila?”

41

Pechan si uvědomil, e Erika bude lhát, dokud to bude jenom moné. Nezdálo se mu, e

by mohla být vraedkyní Pasekové, ale mohla řetízek dostat od vraha. Nechal Svobodu,

aby se dál trápil s rómkou a rozhodl se zjistit něco o ní a její rodině. Zajel na místní oddělení. Věděl, e tam slouí přísluník VB cikánského původu. Ten mu řekl vechno, co Pechan potřeboval. Strámistr se nabízel, e s Erikou sám pohovoří, aby řekla pravdu,

ale Pechan to nepovaoval za nutné. Dostal nápad a rozhodl se, e Eriku přiměje k

pravdivé výpovědi jinak.

Tak nám nemusíte nic povídat. Mám zjitěno, e v pátek jste v práci řetízek neměla, ani v pondělí ráno. Prodavačky si vimly řetízku a v poledne. Potom, co vás navtívil v kuchyňce Laco Demeter. Teď pro něho polu a a mu řeknu, e máte ten řetízek od něj,

určitě se přizná.” Pechan sice nevěděl, zda Demeter v prodejně byl, ale dověděl se od strámistra, e Demeter je postrach místního rómského společenství. U několik roků, vpodstatě od smrti starého vajdy, se snaí být skutečnou hlavou familie, která si za

nového vajdu zvolila starího bratra vyslýchané. Demeter je násilník a rváč, obávaný

nejen ve městě, ale i v okolí. Pobodal několik cikánů, ale nikdy se to nepodařilo dokázat, protoe oni sami odmítli vypovídat, kdo je napadl. Báli se ho. Proto i Erika Lakatoová po Pechanově sdělení přímo strnula.

Ne, pane přísluník, tak to nebylo. Já vám řeknu pravdu. Dostala jsem ten řetěz od svýho milýho, co se budeme brát. Ale on to fakt nael.”

Já vím, v parku pod lavičkou. To u jsem slyel. Nemáme moc času. Polu pro Demetera

a vysvětlíte si, jak to s tím řetízkem bylo.”

Opravdu, dostala jsem to od Petra. Byla jsem za to na něho moc hodná, ale pak jsem

měla strach, jestli to někde nevzal. Ale on říkal, e ne, e to nael. Petr mi nele.”

Jak se jmenuje Petr, kde bydli a kde pracuje?”

Petr Gao bydlí u nás v domě a vede partu ve vodárnách. Kope díry pro potrubí. Zarobí

pět tisíc měsíčně. Tak u můu jít?”

Kdepak. Tak rychle to nepůjde. Nejdříve si sem přizveme toho Petra Gau. Pak

uvidíme.”

Zjistit, kde pracuje Petr Gao, nebylo tak těké. Horí bylo najit partu cikánských kopáčů tam, kde měla být. Ale bylo to celkem pochopitelné. Slunce pálilo a taková těká práce se nedá dělat bez přestávky. Kopáči se v nedaleké hospodě občerstvovali pivem. Právě kdy

Pechan s hlídkaři veli do lokálu, velel Gao odchod do práce.

42

Ostatní se ochotně zvedli a odcházeli. Měli před ním respekt. Pod jeho vedením si také

dost vydělávali.

Nejsem melale Roma. Robím dobře, tak mě nechte na pokoji.

Vysvětlete nám, kde jste vzal ten řetízek, co jste dal Erice Lakatoové a bude vechno v pořádku. Rozmyslete si ale, co řeknete, protoe ten řetízek souvisí s těkým trestným činem,” začal Pechan.

Jakej trestnej čin? O ničem nevím. Nic jsem neudělal. Co si o mně myslíte? Já byl na

vojně svobodníkem. Udělal jsem si tam řidičák a teď etřím na auto. A si ho koupím, tak se s Erikou vezmeme a dostaneme můj byt. Nae děti u nebudou melale. Budou ít jako gadiové.”

Pane Gao, my nemáme nic proti vaemu ivotu. Jde nám o ten řetízek. Jak jste k němu

přiel?”

Já se za to stydím. Měl jsem jít řetízek rovnou odevzdat. V pátek večer jsem byl s Erikou za městem na kopci. Byla krásná a teplá noc a tak jsme se dohodli, e nepůjdeme domů a zůstaneme tam spát. Byla právě pokosená louka, vechno vonělo a tak jsem udělal z

trávy velkou postel a zůstali jsme tam s Erikou do rána. Kdy jsem se probudil, Erika byla pryč. Neměl jsem s sebou hodinky, tak nevím, kolik bylo hodin, kdy jsem se probudil.

Chvilku jsem jetě leel na seně a potom jsem jel lesíkem kolem rybníka dolů do města.

Nad rybníkem, kdy jsem vycházel z lesa, projíděl na kole po cestě za vilkami nějaký

člověk. Byl to gadi. el jsem kus za ním a nael ten řetízek. Nejdříve jsem chtěl zavolat: pane, ztratil jste něco. Ale nevím, co to se mnou bylo, nezavolal jsem a kdy jsem zvedl řetízek s tou svatou, hned jsem si pomyslel, e to bude můj dárek pro Eriku. Večer jsem jí ho dal. Ale pak mě napadlo, e někdo můe na Erice ten řetízek vidět a řekne si, e ho tomu gadimu ukradla. Nevěděl jsem, co dělat. Dobře, e jste na to přiil. Pořád jsem

myslel na to, e jsem ho měl odevzdat, protoe nám s Erikou můe přinést netěstí, kdy

byl nalezenej.”

Jak ten člověk vypadal? Dokázal byste ho popsat?”

Nevím. Moc jsem si ho neviml. Teprve kdy jsem zvedl ten řetízek, tak mě napadlo, e

ho mohl ztratit ten člověk, co jel na kole. Věříte mi, pane kapitáne?”

43

Rád bych vám věřil, jenome vechno se mi to zdá divné. V té vilové ulici dolo k

závanému trestnému činu. Zrovna v tu dobu, kdy jste tam náhodou el kolem a náhodou

jste nael na cestě řetízek, který patřil eně, které se v jedné z těch vilek stala nehoda.

Náhodou jste ten nález neohlásil. Rád bych vám věřil, jenome těch náhod je trochu moc.

Tvrdíte, e řetízek náhodou ztratil člověk, který tam jel před vámi na kole a nevíte, jak vypadal. Protoe jde o závaný trestný čin, musím věc oznámit prokurátorovi a pak se uvidí.”

Já vím. Slyel jsem ve městě, e ta paní z vilky byla zavraděna. Ale pane kapitáne, já vám přísahám, e s tím nemám nic společnýho. Přece mě nemůete zavřít jenom proto, e jsem neohlásil nalezenou věc.”

To jistě ne. Jenome tady nejde o zatajení nálezu. Zatím půjdete s námi.”

Pechan telefonicky informoval prokurátora o celé záleitosti. Prokurátor rozhodl, aby Petr Gao byl vzat do cely předběného zadreni a doporučil Pechanovi, aby dál vedl jeho výslech.

xxxx

U při zahájení porady vypadal major černý mírné řečeno nenaladěně. Kdy poádal

Pechana o zprávu, jak probíhá vyetřování úmrtí Karoliny Pasekové, zdálo se, e

vechno probíhá obvykle. Pechan vysvětlil, e jediné jisté je u to, e Paseková

nezemřela neastnou náhodou a e rovně nejde o sebevradu.Ale to jste nezjistili vy.

To vám naservírovala patologie a pod nos. Mě zajímá, co jste udělali v případu vy, jako kriminalisté tohoto útvaru,” podráděně mu skočil do řeči Černý.

Ověřili jsme, jak to bylo s prodejem vilky Pasekových, seznámili jsme se s postupem při třídění a evidenci státních kulturních památek, prověřovali jsme v bydliti Vančuru, porozhlédli jsme se na zámku,” snail se vypočítat činnost svou a svého kolegy Pechan, ale Černý netrpělivě mávl rukou a Pechana umlčel.

Pátráte, pátráte, ale nikde nic. Uvědomujete si, e nás krajská kriminálka nechala vést vyetřování? Já tady nepotřebuju ádné samorosty. Pokud jste si toho nevimli, pracujete ve státním aparátu a budete se podle toho chovat.

44

Výsledky nemáte a vae vyetřování postupuje od příkopu k příkopu. Ono jde o vradu

a soudruzi kriminalisté se stále jetě rozhlíejí. Nebo snad nevíte, co máte dělat?”

Přísluníci kriminální sluby překvapeně zírali na svého dlouholetého náčelníka. Zvykli si, e jim občas něco vytkne, kdy není spokojen, ale nespokojenost vyjádřenou takovým drsným způsobem nezaili u dlouho. Bylo to znamení vrcholné nespokojenosti.

Chci mít na stole co nejdříve plán opatření a dalího postupu. ádné neurčité termíny.

Musím vědět, co budete dělat dnes, zítra a kadou hodinu. Případ Paseková se bude

projednávat mimo ranní porady. Budete se jich samozřejmě zúčastňovat, pokud

nestanovím jinak. Ale plán vyetřování ve věci Paseková a hodnocení výsledků se od

zítřka začne provádět u mne, kadý den ve třináct hodin. Abyste stačili jetě dokončit to, co jste za dopoledne nestihli. A teď, Pechane, co má do plánu vyetřování na nejblií dva, tři dny!”

Jeden z nás se musí vypravit ihned do Prahy. Zjistit vechno, co bude moné o

Vančurovi a vyslechnout ho. A pak toté s Kleinem.”To si vezme na starost ty,”

skočil do řeči Pechanovi Černý, a pojede hned zítra. Protoe jsou u rozděleny vechny sluební vozy mimo pohotovostních, vezme si svoje auto.”

Pokud jde jetě o doktora Kleina, je třeba nejdříve na krajském soudu zjistit, zda je tam uloen jeho spis soudního znalce, abychom věděli, jak se ke znalecké činnosti dostal, jaké má odborné znalosti a tak dále. To by zařídil tady Svoboda. Já ho v Praze v místě

bydlitě a na pracoviti oklepnu z hlediska pověsti atakdále. Musím také pozvat z Prahy

odborníka na staroitnosti. Je to problematika, ve které se málokdo vyzná. Měl by být

současně soudním znalcem, aby jeho zprávy měly charakter znaleckého posudku,

kterého lze pouít při soudním projednávání. Budou to potřebovat zejména soudruzi z

hospodářské kriminálky. Je nutno se také zaměřit na pátrání kolem auta, které bylo

viděno v blízkosti vilky. To musí zajistit taky Svoboda a udělá to jetě dnes ve spolupráci se sousedním okresem. Je třeba prověřit jetě řadu věci kolem Kateřiny Jelínkové. Mám takový dojem, e nám vypovídala jen to, co se jí hodilo. Je pedagoka, umí se dobře

ovládat.

45

Stále mám podvědomý pocit, e tam něco nehraje.”

Černý dal souhlas i k prověřeni Kateřiny Jelínkové. Věděl, e Pechanův instinkt je

vypěstován dlouholetou praxí. Je to vlastně někde v podvědomí ukrytá zkuenost, která

se sama vyhodnotí a bez racionálního zdůvodnění se vtírá do kriminalistova vědomí.

Poradu ukončil jetě pokynem, aby připravili relaci, pro okolní okresy, zda u nich ena, podobná Karolině Pasekové, nedělala nějaké nápadné větí nákupy. A se při etření zaměří i na poty, spořitelny, jestli peníze někam neposílala, neukládala.

Teda starej nám dal kapky,” ulevil si Svoboda, kdy se s Pechanem vrátili do své

kanceláře. To bude mít ena radost. Zase mě pár dnů neuvidí.”

xxxx

Náčelník výjimečně povolil Pechanovi pouit na sluební cestu do Prahy vlastní vůz za

úhradu kilometrovného. A tak kapitán nastartoval svoji kodovku 1000 MB a vyjel časně

ráno, aby měl větí část cesty za sebou, ne nastane nepříjemné vedro. Minul odbočku

ke zkratce a pustil se naopak serpentinami, lemovanými stromy. Tato trasa dávala řidičům sice zabrat, ale skýtala potěeni a radost z jízdy. Ne se nadál, projel Olomoucí.

Na výjezdu z města stála u kraje vozovky mladá dívka a branou přes rameno. A

stopovola. Přibrzdil. Zastavil. Kdy stáhl okénko, uslyel příjemný hlas:

Kam jedete, prosím vás?”

A do Prahy.”

Já taky. Můete mě vzít s sebou?”

Mlčky přikývl a pustil ji sednout vedle sebe. Během jízdy si pod slunečnými brýlemi

nenápadně prohlíel svoji spolujezdkyni. Neulo mu, e i ona ho pozoruje. Vypadá

nejspí na studentku. Sportovní typ. tíhlá, ostříhaná. Pevných a pěkně formovaných

nohou si viml u kdy ji viděl stát u silnice.

Nebude vám vadit trocha hudby?” zeptal se poněkud banálně, aby přeruil mlčeni.

Naopak. Mám hudbu ráda.”

Kývnul hlavou, po paměti sáhl mezi kazety a jednu z nich vloil do přehrávače. Z

reproduktorů zazněly tóny Paganiniho sonáty D dur. Kdy kazeta dohrála, spolujezdkyně

prohodila:

46

Jak nás kousek za Olomouci zastavili dopraváci, ukázal jste jim místo řidičáku nějaký

průkaz. Oni vás hned pustili dál. Tak jsem si řekla s kým asi jedu. Poutíte mi vánou

hudbu, ani nevím, kam vás mám zařadit.”

To takhle přemýlíte o kadém řidiči, který vám náhodně zastaví při stopu?”

Já stopuji výjimečně. Ujel mi vlak. Musím stihnout atletické univerzitní závody. A pokud jde o to přemýlení, je přece zajímavé studovat neznámé lidi a snait se určit, kým a čím jsou.”

Já spí myslel, e stopařky odhadují a posuzují řidiče podle toho, zda od nich hrozí

nějaké nebezpečí či nikoliv.” Dívka se zasmála a chvíli si Pechana prohlíela.

Tak kam jste mě zařadila?”

Podle rukou bych soudila, e nepracujete manuálně. Dost se asi pohybujete venku,

protoe jste hezky opálený. Zkusila bych si tipnout, e jste rozvedený nebo dosud

svobodný. Věk plus minus kolem třiceti. Nezlobíte se pro moji prostořekost?”

Proč, prosím vás? Spí z vás mám trochu komplexy. Jak jste poznala, e jsem

svobodný?”

Na koili máte knoflíček, který vám visí jen tak na nitce. enská by vám ho určitě přiila.

Nenechala by vás takhle chodit.”

Máte pravdu. Před vámi lze těko něco utajit!”

Dívka po jeho slovech zmlkla a přes obličej ji přejel stín. Kdybys tak věděl, jak jsi vedle, pomyslela si. Dokázal mě obalamutit kluk, o kterém jsem si myslela, e mě nemůe zklamat. Tři roky jsme spolu chodili a já věřila, e mě má rád. Ne jsem přila na to, e udruje u delí dobu poměr s jinou. Teď si ji bude brát, protoe s ním čeká dítě.

Pechan nevěděl, jak si vysvětlit její mlčení a tak pokračoval v rozhovoru. Jestli já správně odhaduji, jedete na univerzitní atletické závody. Tedy jste vysokokolská studentka. Podle způsobu řeči Moravanka. Je vám tak kolem dvaceti, ale vypadáte mnohem mladí.”

Zasmála se a přiznala e uhádl.

Na okraji Litomyle záměrně nepouil okruní komunikace a zajel na náměstí. Zastavil

před hotelem. Pozval spolujezdkyni na oběd. Nejdříve odmítala, e bude jíst, a přijede

do Prahy, ale posléze se dala přesvědčit, kdy ji ujistil, e je zvána.

Jak jste poznal, e jedním z důvodů, proč nechci do restaurace, jsou finance?”

47

Taky jsem studoval a ne tak dávno, abych si některé věci nepamatoval. Jetě moment.

Dovolím se vám představit. Karel Pechan, doktor práv, toho času kapitán Bezpečnosti,

působící na kriminálce. Jak jste správně odhadla, stále jetě svobodný.”

Já jsem Helena varcová z Olomouce. Studuji v Praze třetím rokem fakultu

veobecného lékařství. Taky dosud svobodná. A jetě asi dlouho budu při své smůle. Je

mi, jak jste správné uhádl, jednadvacet. Tedy přesněji bylo mi minulý týden v pátek.

Oslavovala jsem to a proto jsem momentálně poněkud insolventní, pokud jde o návtěvu

restauračních zařízení,” dodala upřímně.

Sotva se posadili, přiel mladý číník. Pozdravil a zmizel v kuchyni. Po chvíli veel do restaurace vedoucí hotelu. Srdečně se s Pechanem přivítal. Pechan mu představil svou spolujezdkyni jménem.

Zítra k večeru se budu vracet z Prahy. Bude tady? e bych se na chvíli zastavil?”

Proč na chvíli? Domů to odtud nemá daleko. Můe zůstat přes noc a pojede a ráno.

Manelka bude mít radost. Kde vás schovával, slečno?” obrátil se na varcovou. Nám pořád tvrdil, e nemá ádnou známost, e zatím na enění ani nepomýlí a najednou tohle.” Pechan chtěl začít vysvětlovat, e přítomná slečna není tím, co si vedoucí myslí, ale dívka mu s úsměvem skočila do řeči: Karel se u vás zítra rád zastaví a zůstane do rána. Viď, Karle?”

Pechanovi se poněkud zatočila hlava. Ač zvyklý na ledacos, něco takového nečekal.

Úplně vypadl z konceptu. Zlobíte se na mne, pane doktore?” prohodila během oběda. Já jsem to nemyslela zle. Mám takový pocit, e jste s panem vedoucím dobří přátelé. Kdy

jsme přijeli do Litomyle, bylo na vás vidět, e sem jezdíte rád.”

Helenko, moc rád. A jsem jetě radi, e jsi mi sama začala tykat v mé zamilované

Litomyli. Take si budeme tykat dál, a se ti to líbí nebo ne.”

Pokrčila rameny a přikývla.

Pechan poznamenal něco v tom smyslu, e se na tykání musejí oba políbit. Takhle vak o

to políbení přiel. Helena se rozhlédla po restauraci a pak se naklonila k Pechanovi a

vtiskla mu polibek na tvář.

Jízda do Prahy připadala oběma jako společné nečekané cestovní dobrodruství, plné

pohody a Pechan začínal věřit ve astnou náhodu která ho potkala, kdy zastavil

neznámé stopařce.

48

Slíbila mu za svezení přiit knoflík u koile.

Dnes večer?”

To těko. Budu utahaná po závodech. Kdy se umístím, čeká mě zítra finále. Na kolej tě

pozvat nemůu, bydlím pohromadě s dvěma kolegyněmi. Necháme to na přítí týden.

Pojedu domů k rodičům do Olomouce, taky abych vyfasovala nějaké penízky. Pak

bychom mohli, bude-li chtít a mít čas, se někde sejít.”

Třeba u mě, nebude-li ti to vadit,” navrhl Pechan a rozhodl se kout elezo, dokud je havé. U tebe? A kde je to?”

Sdělil jí adresu a zalovil v panelu auta, kde vozil rezervní klíče od své garsoniéry. Risk je zisk, řekl si a podal jí klíče.

V Praze zavezl Helenu na Strahov, políbil ji a popřál mnoho sportovních úspěchů. Nače

se vydal plnit sluební úkol.

Na studijním odděleni filozofické fakulty zjistil, ve kterém krouku je Frantiek Vančura.

Měl být právě na přednáce. Jenome v posluchárně jej nestihl. Vydal se za ním na kolej.

Měl těstí. Vrátná mu sdělila, e Vančura se právě vrátil. Bydlí na pokoji číslo 28.

Pechan vyběhl po schodech a na osmadvacítce zaklepal. Nečekaje na vyzvání, vstoupil.

Vančura si právě po stole rozkládal turistické prospekty o Jugoslávii, vydané

mládenickou cestovní kanceláří, jak stačil Pechan postřehnout.

Pechan mu předloil sluební průkaz s ádostí o několik informací. Vančura se tvářil

nechápavě. Pechan vak zatím neuvedl nic o smrti zájmové osoby.

Jaký byl vá vztah k paní doktorce Pasekové?” poloil otázku,

Celkem přátelský. Byl jsem v kovářovském zámku u dvakrát na prázdninové brigádě.

Vlastně na odborné stái. Zpracovával jsem katalog grafiky, umístěné v depozitářích.”

Dolo mezi vámi k bliímu intimnímu vztahu?”

Soudruhu kapitáne, to ne! Chodívám k ní občas na návtěvu, ale to jenom proto, e paní

doktorka je vysoce vzdělaná, kultivovaná a odborné velmi fundovaná. Rozhovory s ní byly

pro mne poučné.”

49

Pane Vančuro, věřím v úroveň vaich rozhovorů, ale takové dialogy netrvají celé noci.

Svědci uvádějí, e jste k paní doktorce chodil pozdě večer a odcházel od ní ráno. Je to

poněkud neobvyklá doba na kunsthistorické konzultace, co jistě uznáte. Ostatně ani

vae paní matka se nedomnívá, e jste do vily chodil kvůli svému studijnímu rozvoji.”

Vančura mlčky přisvědčil.

Prostě jste se zamiloval. To je vae soukromá záleitost. Jste svobodný mladý mu, paní doktorka rovně svobodná ena. Potřebuji vak vědět, kdy jste byl u ní naposledy.”

Minulou sobotu jsem kolem páté hodiny ráno od ní odcházel.”

Co dělala v tu dobu paní doktorka?”

Vstávala současně se mnou. Říkala, e se hned dá do velkého úklidu. Chtěla mýt okna.”

Později jste u ní ji nebyl?”

Ne.”

Kde vude jste se pohyboval ve vile pani doktorky?”

Nejdřív jsme si povídali dole v obývací místnosti. No … a pak jsme odeli nahoru. Do

lonice.”

V koupelné jste byl také?” Někdy ano.” V sobotu v noci?” ,,Ano.

Pechan pak poádal Vančuru, aby s ním odeel na obvodní odděleni SNB. Tam s nim

sepsal protokol o svědecké výpovědi a dal mu sejmout otisky prstů. Potřeboval je k

porovnání s daktyloskopickými stopami, zjitěnými ve vile Pasekové. Vančura neustále

tvrdil, e se v sobotu do vily Pasekové nevrátil a klíče od jejího bytu nikdy neměl a nemá.

Pechan ho z taktických důvodů nechal zatím v oprávněné domněnce, e dolo ve vile ke

krádei. A Vančura o tom, e Paseková u není mezi ivými? Předpokládaná verze, e by

Pasekovou zabil, má spoustu mezer. Po jeho ranním sobotním odchodu doktorka ila a

myla okna. Viděl ji soused. Vančura později během dne k Pasekové neel, spal doma, jak

uvedla jeho matka.

Xxxx

50

Mezitím na krajském soudu Svoboda zjistil, e PhDr. Břetislav Klein je soudním znalcem

ji více jak dvacet roků. Jeho hlavním oborem je znalecké posuzování kulturních statků,

historických památek, zejména určování cen. Návrh na zařazení do seznamu znalců

předloil občanskoprávní senát soudu. Tehdy byla nouze o soudní znalce a doktor Klein

pro potřeby soudu zpracoval několik velice dobrých znaleckých posudků, které nebylo

třeba doplňovat a dokonce i oba účastníci soudního jednání posudek uznali a neměli proti němu námitky. Získal si tím u soudu pověst fundovaného znalce a svědomitého posuzovatele. Protoe takových odborníků není mnoho, byl doktor Klein doporučen, aby

se stal evidovaným znalcem, aby ho nebylo nutno stanovovat pokadé pro jednotlivé

případy a vdy znovu ho brát pod přísahu.

V poslední době má krajský soud znalců pro obor staroitností ji více, ale doktor Klein, ačkoliv ije v Praze, stále zpracovává největí počet znaleckých posudků. Nejen pro soudní orgány, ale i na poádání různých organizací, podniků i soukromníků. Krajskému

soudu na doktora Kleina nikdy ádná stínost nepřila. Jeho znalecké posudky jsou

vysoce objektivní a dobře zdůvodněné. Při znaleckém určování cen v jiných oborech jsou

kadou chvíli stínosti na přemrtěnou cenu odhadu nebo naopak na neoprávněně

nízkou cenu stanovenou odhadcem.

xxxx

V té době se Pechan dopátral pracovitě doktora Kleina. Měl představu, e instituce,

spravující památky, bude sídlit v nějakém starobylém praském paláci se stovkami

pracovníků. Opak byl pravdou. V historické zástavbě objevil nevelký dům, kde nebyla ani

vrátnice. Veel, chvíli postával v chodbě, ne si viml malé orientační tabulky na zdi. Tam zjistil podle jmenovek, e zde působí celkem estnáct pracovníků. Nechtělo se mu věřit, e jde o celou správu. Podle funkčních názvů na informační tabulce je v domě

soustředěno pouze vedení jednotlivých referátů, sekretariát, osobní a kádrové odděleni a účtárna.

Vedoucí správy památek přijal kapitána Bezpečnosti bez nadení. Návtěvy pracovníků

kriminálky tu zřejmě nebývají časté a tím méně vítané. Tvář se mu vak vůčihledně

rozjasnila, kdy se dověděl účel kapitánova příchodu.

51

Pechan poádal o důvěrnou informaci na doktora Kleina, kterou odůvodnil tím, e jde o

prověrku seznamu soudních znalců, působících externě v Severomoravském kraji.

Doktor Klein patří u nás mezi sluebně nejstarí odborné pracovníky. Nastoupil sem

krátce potom, co byla nae správa zřízena. My vlastně za historické památky

neodpovídáme, ty si spravuji přímo kraje nebo některé samostatné organizace, kterým

byly památky svěřeny do péče, uvedl vedoucí Pechana do situace. Pokud jde o nás,

zabýváme se metodickým řízením ochrany státních kulturních památek a tak trochu

kontrolujeme, jak jsou předpisy dodrovány.”

Mám tomu rozumět, soudruhu vedoucí, tak, e vae organizace je kontrolním orgánem

na úseku státní správy kulturních památek?”

To by nebylo přesné. Kontrolu provádějí ty organizace, které spravují historické objekty.

My pouze kontrolujeme, jak jsou dodrovány metodické pokyny pro ochranu památek a

určujeme koncepci státní správy památek.”

Jak jste s dodrováním metodických pokynů spokojeni?”

Zatím neshledáváme podstatných závad. S omezeným počtem lidí, které máme, se

snaíme dělat to, co děláme. Nai pracovníci objídějí státní kulturní památky, provedou kontrolu, sepíí protokol a ten potom s doporučeními poleme příslunému kraji.”

Jakou funkci u vás zastává doktor Klein?”

Je vedoucím referentem specialistou. Vede jednu skupinu odborných pracovníků. Víte,

my máme Čechy a Moravu rozděleny podle území tak zhruba na polovinu a o kadou tu

polovinu se stará jedna skupina. Uvnitř skupiny mají jetě rozděleny objekty, ale to vnitřní dělení se úplně přesně nedodruje. Někdo onemocni a je třeba někde něco zařídit, tak jede jiný kolega ze skupiny. Doktor Klein patří mezi ty obětavé, co jezdi, kam je třeba. On také ije sám, u je to řadu let, co od něho odela manelka a rozvedla se s ním. Doktora Kleina povaujeme za velmi schopného odborníka.”

Jakou oblast má na starosti?”

Zhruba severní polovinu Moravy. Jeho rajón trochu přesahuje hranice kraje, ale u nás se to tak nebere.

52

Jde spí o to, aby vichni měli přiblině stejné mnoství úkolů. Podívejte se na přehled objektů, které kontroluje jeho oddělení. Je to rozděleno podle jednotlivých pracovníků, jak vidíte. Doktor Klein má například Stochov, Háj a Kovářov.”

Jezdí tam často? Třeba do toho Kovářova?”

Jak se to vezme. Moná trochu častěji ne někam jinam. Kovářov je toti sběrný objekt.

Spravuje ho doktorka Paseková. Taky jsem tam jednou nebo dvakrát byl. Velmi schopná

pracovnice. Pokud vím, do kovářovského zámku se svezla spousta různého inventáře bez

ladu a skladu. Diky spolupráci doktora Kleina s doktorkou Pasekovou se podařilo nějak to vytřídit a aspoň část inventáře předat nebo prodat, aby to vechno nepřilo nazmar patným skladováním nebo povětrnostními vlivy.”

Copak památky je mono prodávat?” podivil se Pechan.

Jistěe,” usmál se vedoucí a začal Pechanovi vysvětlovat, e prodejem do dobrých rukou se mnoha památkám pomůe, protoe jinak by třeba na sběrném zámku zcela zchátraly.

Mohl bych vidět nějaký zápis, třeba z toho Kovářova?”

Obávám se, e nebudu moci slouit. Doktor Klein je momentálně sluebně mimo Prahu a

protokoly má zamčeny ve skříni. Ale mohu vás ujistit, e jeho kontrolní zprávy jsou v

pořádku.”

Protokoly skutečně byly zamčeny. Ostatně ty si vyádá ekonomická kriminálka, usoudil

Pechan.

Prosím vás o diskrétnost, soudruhu vedoucí. Jak se vám jeví doktor Klein povahově?

Jaký je jeho osobní ivot?”

Klein je velice sluný, kultivovaný člověk. Má řadu kulturních zájmů. Navtěvuje výstavy obrazů, soch a dalích výtvarných děl. Hodně chodí na koncerty a do divadel.

Nejen v Praze, ale i při svých cestách, take zná úroveň kdejakého oblastního divadla. Je docela milý společník. Ale na pracoviti ádný vztah k enám neprojevil. Pokud vím, nemá ádnou stabilní partnerku. Kolegové mu tak trochu závidí, e si ije sám a můe si

dělat co chce.”

Pechan si jetě napsal adresu bydlitě doktora Kleina, poděkoval za informaci a rozloučil se s jeho nadřízeným.

54

V domě v Ostrovní ulici bydlel doktor Klein ve třetím patře, jak zjistil Pechan podle

seznamu nájemníků. Naplněná potovní schránka svědčila, e ji Klein několik dní

nevybíral.

Koho hledáte?” vykoukla z přízemního bytu, označeného tabulkou Správce domu, ena v nejlepích letech. Řekl, e přiel za panem doktorem Kleinem. Dověděl se, e by vyměnil byt za mení a tak se přiel na jeho byt podívat a dohodnout, zda by měl pan doktor o

směnu zájem. Ale má smůlu. Pan doktor asi nebude doma.

Prosím vás, od koho jste tenhle nesmysl slyel? Doktor a odstěhovat se do meního

bytu? Kam by, prosím vás, dal vechny ty krámy, co sem natahal? Kdyby chtěl měnit, tak

to mohl u dávno udělat, ale to ho ani nenapadne. Moje holka s muem a dítětem musejí

bydlet u nás, protoe nemají naději na byt a tenhle člověk má třípokojový kvartýr sám pro sebe. Myslíte, e je v tom nějaká spravedlnost?”

To musí mít dost vlivných známých, aby tak nadměrný byt udrel. Třeba tam má v

podnájmu nějakou přítelkyni?”

Domovnice se zasmála. Přítelkyně. Chodí sem za ním spousta návtěv. A pokadý jiný.

Pan doktor je na mladý holky, i kdy je u hodně v letech.

Jednou jsem mu říkala, e by se měl stydět, e by leckterá z nich mohla být jeho dcerou.

On mi vysvětloval, e to jsou studentky, které on učí a chodí k němu na konzultace. To

víte, já jsem na hlavu padlá, abych mu tohle věřila. Konzultace, kdy holka odchází ráno!

To bych ráda věděla, co s ní celou noc konzultoval?”

O jakých krámech jste mluvila, e má v bytě?”

Kdy k němu vejdete, tak u v předsíni je vechno zastavený policema a ke stropu.

Samý vázy, vázičky, sklenice a velký poháry, barevný i čistě bílý. A v pokojích samej

starej nábytek a obrazy. Akorát v tý malý cimře do dvora si zařídil lonici, protoe tam není odnikud zvenčí vidět. Má tam jenom velikánskou bílou skříňovou stěnu a takovou tu postel pro nemravy, Jak se jí říká letitě. Kadou chvilku tahá nějaký krabice a bedny a zase jiný odnáí. Prej to někam vozí na výstavy. Tím jeho smrdutým autem.”

Proč smrdutým?”

Já tomu nerozumím. Je to auto, můj zeák tomu říká stejn na smrdutej dvoutakt a má

pravdu. Kdy doktor jede, tak je za ním v celý ulici smrdutej čoud.”

56

A co takhle cizinci? Ti k němu nedochází?”

Víte, e jó? Hlavně ze Západu.”

Jak poznáte, e jsou ze Západu.”

No přece podle aut, který tu zaparkujou. Není to často, ale občas k němu přijede nějakej cizinec a potom odnáejí do auta spoustu krabic. Moná, e jim něco prodává, protoe má bonů jako upů. Dcera jednou byla v Tuzexu a viděla, jak tam Klein kupoval cizí drahý piti a platil bonama. Prý jich měl nabitou rajtofli. Jednou jsem ho poprosila, jestli by mi nějaký bony pro holku nenechal, ale víte, co řekl? e ádný bony nemá. A jetě se mě ptal, kde by k nim přiel. Tak co si o něm mám myslet?”

Třeba má v zahraničí bohaté příbuzné a posílají mu peníze,” usmál se Pechan.

To bych musela vědět. Jsem celý dny doma a kdy poačka přinese něco doporučeně a

lidi jsou v práci, nechává to u mě. Kafkovi ze čtvrtýho patra mají syna v Kanadě a ten jim občas posílá peníze. Vdycky dostanou nejdřív od ivnostenské banky dopis. Klein nikdy ádnej doporučenej dopis od ivnostenské banky nedostal, to bych ho musela pro něho

brát a tak bych to věděla.”

Pechan se rozloučil s hovornou správcovou. Poádal ji, aby doktoru Kleinovi vyřídila, e zde byl za nim Peterka kvůli výměně bytu a e zase přijde.

xxxx

Nazítří zael Pechan do cestovní mládenické kanceláře. Pracovnice u okénka

zahraničních cest mu sdělila, e si Frantiek Vančura podal přihláku na výběrový

tematický zájezd do Jugoslávie s dvoudenním výletem do Benátek, kterou mu fakultní

svazácký výbor i vedení fakulty doporučily. Upozornila Pechana, e Vančura uhradil ihned plnou cenu zájezdu devět tisíc korun. To není obvyklé. Zpravidla se platí záloha tisíc korun a zbytek do tři dnů po kladném vyřízeni přihláky. Tu částku platil u vás?”

Ne, my hotové peníze nepřijímáme. Dala jsem mu sloenku a on el zaplatit na hlavni

potu. Ani čekal, jak vyřízení dopadne, přinesl ústřiek o zaplaceni.”

Pechan se jetě stihl setkat s Helenou, která se sice do finále neprobojovala, ale ujistila ho, e klíče od garsonky neztratila. Otisky prstů, sejmuté Vančurovi, předal po návratu technikovi k předběnému vyhodnoceni.

57

Potom se dal ohlásit k majoru Černému a informoval ho o výsledcích sluební cesty.

Vančuru zatím z přímého spáchání nepodezírá, nicméně je nutno ověřit, kde vzal student

tolik peněz na zájezd do zahraničí.

Kdy odcházel od náčelníka, technik telefonicky oznámil, e otisk ukazováku pravé

Vančurovy ruky je pravděpodobně shodný s otiskem, který byl sejmut z vnitřku trezoru ve

vile Karolíny Pasekové.

xxxx

Kdyby ovem mohli kriminalisté zahlédnout děj, který se odehrál jednoho březnového dne

letoního roku, spatřili by pracovníka státní správy památek dr. Břetislava Kleina, jak

vystupuje z vlaku v pondělí krátce před polednem a kráčí z nádraí pěky směrem k

zámku Kovářov. Po hodině chůze ho u brány do zámeckého parku pozdravil hlídač

Harant.

Vítám vás, pane doktore. Jak dlouho se zdríte?”

Jetě nevím. Moná den nebo dva. Máte tady paní správcovou?”

To víte, e jo. U se po vás ptala. Račte dál. Klíč od návtěvního pokoje nemám,

dostanete ho v kanceláři u paní doktorky.”

Klein vykročil po schoditi. Přemýlel u dlouho předtím, co se s Karolínou děje. Poslední dobou měl pocit, e se mezi nimi něco změnilo. Nechávala ho spávat na zámku. Nezvala ho k sobě. Vdy se na něco vymluvila: jednou se cítila unavená, podruhé čekala doma

návtěvu. Domníval se, e jsou to enské rozmary. Přítelkyně taky asi pomalu stárne a

asi by se ráda konečně vdala. A tak se ho snaí přimět k vyjádření, e si ji vezme, jak ji to v počátku mileneckého poměru slíbil.

Karolína Paseková mu vyla na schoditi vstříc. Chladně mu odpověděla na pozdrav a

podala mu klíč od návtěvního pokoje. Usmál se a poloil kufřík za dveřmi kanceláře. Na

stolečku stály připraveny dva álky kávy. Viděla mne z okna a postavila na kávu. To

znamená, e se chystá na pohovor. Ostatně, jednou k němu muselo dojít. Nejlepí

obranou bude útok. Po několika konvenčních frázích spustil:

Není ti hanba? Ty, zralá enská, se tahá s takovým cucákem? Vdy bys mohla být jeho

matkou! Co na něm vlastně vidí? To u ses dala na zaučováni paniců?”

58

Nebuď nevkusný, Břetislave. Vyprouji si to!

I do Prahy se to doneslo, Karolino. Na správě si ukají o tvém úchylném vztahu k tomu

klukovi!”

A co se ukalo na správě o nás dvou? Na to jsi zapomněl? Nebo sis myslel, e jsi jediný mezi vyvolenými? A e budu týdny čekat, a laskavě přijede a obdaří mě svou přízní?

Doufám, e jsi přijel pouze sluebně. Návtěvní pokoj má připraven, o ostatní se

postarají Harantovi.”

Co si to pořád namlouvá, Karolino? Pochop, tomu klukovi vyhovuje tvůj zkuený sex a

navíc bez rizika. Ale to přece nikdy nemůe být trvalý vztah, jaký jsme proili spolu a který snad trvá?”

Věřím tomu, e to není takový vztah, jaký jsme před lety proili v Praze spolu,” ironicky parodovala jeho větu. Tehdy naivní studentka historie uměni zahořela k mladému asistentovi, co měl ambice stát se docentem a rád se ukazoval s pohlednou holkou, za

kterou se nemusel stydět. Jene pak se objevila holka, která měla proti mě dvě přednosti: byla mladí a hlavně její tatínek byl náměstkem vysokého funkcionáře.”

Jako vdy přehání. Přece ví, e to vechno bylo jinak. Vdycky jsem tě miloval, jene ty jsi se nechtěla vdávat.”

Nervózně se zasmála. Nebude se s ním přece přít. Vdy je to úplně jedno. Má mu teď

vysvětlovat, e u dlouho před mlhavou nabídkou k sňatku věděla o jeho poměru se

Sylvou. Byl prvním muem, kterého hluboce milovala, ale nehodlala se o něj s nikým dělit.

Za měsíc po své nabídce sis vzal Sylvu,” připomněla klidně.

Vdy ví, e mě donutila. Tvrdila, e se mnou čeká dítě.” Které se vám nikdy

nenarodilo. Postaral ses o to, abych zmizela z Prahy a dostala umístění sem, na Kovářov.

A tady vegetovala. Přitom jsi dobře věděl, od počátku naí známosti se mnou i se Sylvou, e děti mít nemůe.”

K tomu se sniuje, abys mi to vyčítala?”

Ty nevyčítej mně, e jsem si nala mladého a inteligentního partnera. Vyhovuje mi po

vech stránkách. Ostatně, má nejmení důvod, abys mi předhazoval nějaký věkový

rozdíl. Znám toti skutečný důvod tvého odchodu z fakulty.”

Jaký skutečný důvod?”

59

Milý Břéo, musel jsi z fakulty odejít pro avantýru se studentkou mnohem mladí, ne

jsem byla já. To u jsi byl enatý se Sylvou.”

Kdo ti to řekl?”

Dnes ti to tedy povím. Sylva! Přijela za mnou, kdy se dověděla, e se dál se mnou

stýká. Já jsem to nijak nepopírala.”

To mi říká teprve teď, e jsi se setkala se Sylvou a es mne shodila?” rozčilil se Klein.

To mám za vechno, co jsem pro tebe udělal? Ty, která bys mi měla být vděčná za

vechno, co má, mě nakonec práskne a pak se mnou klidně chodí spát dál, jakoby se

nic nestalo? Ty nejsi enská! Ty jsi vypočítavá mrcha, kterou zabít je málo.”

Jen si poslu a zab mě! Jene ty jsi byl vdycky srab. Nedokázal bys mi dát ani facku,

nato zabít. Za co bych ti měla být vděčná? Kovářov jsem dostala na základě konkursu.

Nebo ti snad mám být vděčná, e jsi za mnou občas vlezl do postele?” zasmála se

utěpačně.

U jsi zapomněla, jak sis pomohla k majetku, který má doma ve vile?”

Vechno bylo řádně zaplaceno. Na vechno mám dokonce od tebe podepsané znalecké

posudky, e nejde o předměty historicky cenné. A e je lze prodat. Vechno jsem do

halíře zaplatila a můu to komukoliv a kdykoliv dokázat. Ostatně, ty jsi přitom nikdy

nepřiel zkrátka. Z kadého prodeje jsi trhnul nejmíň čtvrtinu odhadní ceny.”

To mi nedokáe. A e kupuje taky věci, které spadají do státního kulturního majetku,

jsem větinou nevěděl. Musela bys mi dokázat, e jsem to věděl.”

Já vím, e pár tvých posudků na cennějí historické památky zmizelo. Jene jsem tuila, e si před člověkem jako ty musím dávat pozor. Zvlátě, kdy bývá na zámku sám bez dohledu. Buď klidný, vechny posudky, které se ztratily tady z mé kanceláře, existuji v

notářsky ověřené kopii. U mne doma, pěkně pod zámkem!”

Doktor Klein zlostí brunátněl v obličeji, vstal ze staroitného křesla a s rukama za zády začal přecházet po kanceláři.

U jsi se uklidnil? Neple se do mého soukromého ivota a můeme dál zůstat přáteli.

Pokud myslí, e to je přátelství, kdy jeden z nás krade znalecké posudky, aby se sám z něčeho vyvlékl a druhého v tom utopil.”

60

Ví, e tak to není. Nechtěl jsem tě v ničem topit. Prostě jsem ty posudky potřeboval

odstranit, aby se nikomu nepovolanému nedostaly do rukou.”

Ty mě, Břéo, musí povaovat za nesmírně pitomou, kdy myslí, e ti na tyhle řeči

skočím. Vdycky jsi byl křivák. Od začátku naí známosti. Vůbec jsi se nezměnil. Jenom

snad k horímu.”

Přiskočil k ní. Uhnula a tak ji popadl jen za rukáv blůzy. vy zapraskaly a z rukávu zbyl cár. Jakoby ho to vzpamatovalo. Chytil se za hlavu a sedl si zpět do křesla.

Promiň, Karolino, to jsem nechtěl.” Já vím, pomyslela si v duchu Paseková. Zůstat na místě, tak jsi mě chytil za krk a kdoví, jak by to dopadlo. I kdy si myslím, e jsi srab, který by nedokázal enskou uhodit, ani kdyby ji přistihl inflagranti.

Nic se nestalo. Tu blůzu jsem nosila jenom do práce a stejně jsem ji chtěla vyhodit.”

xxxx

Kdy přijel doktor Klein do Kovářova, věděli u na památkové správě, e je Karolina

Paseková mrtvá. Vrátný Harant mu hned po příchodu do zámku oznámil, e její smrt

vyetřuje Bezpečnost a e nikoho nesmí do objektu pustit. To Kleinovi téměř vyrazilo

dech. Uvaoval, co dělat. Harantovi určitě řeknou vyetřovatelům, e tu byl. Nejlépe, kdy sám vyhledá vyetřovatele.

Myslíte, pane doktore, e správcová zámku Paseková mohla mít nějaký nepořádek v

evidenci majetku?” zeptal se Kleina poručík Svoboda.

To vylučuji. Jezdím sem na kontroly u řadu let. A nejen já. I dalí vedoucí pracovníci památkové správy. Vdy jsme shledali vechno v nejlepím pořádku. Doktorka Paseková byla vzorná a pečlivá pracovnice.”

Jaký byl vá vzájemný vztah?

Byli jsme dobří přátelé. Kdysi snad jetě něčím víc, ale Karolina se nemínila vdávat,

kdeto já u musel vzhledem ke svému věku pomýlet na enění. Ostatně, nae láska na

dálku, tedy Karolina v Kovářově a já v Praze, stejně neměla velkou naději na přeití. Tak jsem si nakonec vzal jinou. Manelství mi vak dlouho nevydrelo. Ted iju sám u třetí rok, jako rozvedený.

Pane doktore, co jste dělal v pátek po skončení zaměstnání a do nedělního rána?”

61

Soudruhu … snad mě z něčeho nepodezříváte..

Prosím, abyste mi odpověděl.”

V pátek po zaměstnání jsem trochu nakupoval a potom jsem el domů.”

Kde bydlíte?” Praha 2, Ostrovní 17.” Viděl vás někdo přicházet domů.”

To si nevzpomínám. Ale určitě mě museli slyet u sousedů, pustil jsem si televizi jako

kadý večer.” A co v sobotu?”

V sobotu jsem si přispal. Na oběd jsem si zael do Letenské restaurace, odpoledne jsem

byl na výstavě italského umění v Belvederu. Večer jsem trávil ve svém bytě. Rovně tak

neděli.”

Kdy Klein odcházel, poručík ho upozornil, e bude patrně předvolán jetě jednou ke

svědecké výpovědi. Doktor Klein nemá prokazatelné alibi, usoudil Svoboda. Klidně mohl

zajet na sobotu ráno za Pasekovou a … Měl by k tomu nějaký důvod? A Svoboda

přemýlel jak chtěl, nemohl na ádný motiv přijít.

Znalost vzájemných vztahů mezi Pasekovou a Kleinem není zatím dostatečná. Bude

zřejmě nutné zjistit vechny dostupné informace o doktoru Kleinovi a o jeho vztahu k

Pasekové.

xxxx

Psychologové to odborně nazývají procesem readaptace. Ve skutečnosti jde o to, aby si

odsouzení, kteří po dlouhodobém trestu odnětí svobody mají být proputěni na svobodu,

postupně zvykali na svobodný reim ivota. Přísluné oddělení má stejné cely jaké jsou v ostatních částech věznice, ale odsouzení do nich nastupuji a po vyhláení večerky. Po návratu ze zaměstnání se mohou volně pohybovat po oddělení. Je jím povoleno jít na

televizi, bavit se ve společenské místnosti a navtěvovat se.

Odsouzenému Pavlu Skáloví zbýval do proputění z výkonu trestu poslední měsíc. Strávil

více ne čtyři roky v ústavu nápravné výchovy za krádee vloupáním. Do bytů a do

obchodů, koda způsobené jeho trestnou činností byla při soudním řízení vyčíslena na

částku přesahující tři sta tisíc korun.

Skála se ve vězení choval sluně. Patřil mezi ukázněné odsouzené.

62

Nikdy nebyl kázeňsky trestán. Plnil své pracovní povinnosti, take mimo splátek

výivného a úhrady pobytu v nápravném zařízeni mohl jetě splácet kodu, k její

náhradě byl odsouzen. Při monosti splácet měsíčně tři a pět set korun dojde na některé pokozené za padesát roků, i později. Někteří ani nemají naději.

Poslední dny před výstupem z trestu často vysedával s dalím odsouzeným, který

pocházel z okolí Kovářova.

Je to stoprocentní tip. Ta enská je prachatá jako málokdo. Byl jsem jí ve vile opravovat koupelnu. Má tam staroitnejch věcí a moc peněz. Vilka leí úplně na konci města u lesa.

A ona tam bydlí sama.”

Tak proč jsi to neudělal, kdy je to tak výhodný?”

Nejsem na hlavu padlej. Není větí blbost ne udělat ránu ve městě, kde tě u policajti mají v evidenci. Pro cizího je to ale rito. Bude tam i mít dost na hotovosti. Kdy mi platila, přinesla takovou krásnou kabelku a v ní bylo prachů, a mě srdce bolelo.”

Jak se ta enská jmenuje?”

Spoluvězeň udal jméno a popsal ulici i vilu.

Co za to bude chtít, kdyby to klaplo?”

A vyjdu z lapáku, nemám kam jit. Stará se se mnou rozvedla a má u v kvartýru jinýho.

Budu potřebovat nějaký prachy do začátku. Tak tisícovku nebo dvě. Radím ti dobře. Jestli se do toho pustí, udělej to sám. U garáe jsou ebříky a přes terasu jsi vevnitř na to up.

Jen se s nikým nespolčuj, nebo dopadne jako já. Káma jako hrom a nakonec mě

boncnul. Čekali, a vylomím zámek. Pak mě přitom drapli.”

Skála po proputění z výkonu trestu nastoupil zaměstnání jako závozník u Staveb silnic a eleznic. Jezdil z místa na místo, dělal dost přesčasů, jene výplata mu po strení vech sráek připadala neúměrná jeho představám. Jednoho dne se vypravil do Kovářova a proel ulicí, ve které bydlela Paseková. Vilu snadno nael tak, jak mu byla popsána.

xxxx

Kriminalisté dík písemným záznamům starého pana Duba zjistili v evidenci dopravních

vozidel, e kodovka červené barvy a státní poznávací značky sousedního okresu patří

Milanu Havlasovi. V době lustrace bylo vak vyhláeno po tomto vozidle pátrání, nebo

bylo majiteli právě odcizeno.

63

Pechan dostal na stůl podrobný záznam o krádei. Auto parkovalo před domem, kde bydlí

jeho majitel, který je s manelkou na dovolené v Bulharsku. V bytě přebývá přechodně

tchyně. Oznámila před týdnem, e zeův vůz zmizel. Včera přiběhla znovu na oddělení

Veřejné bezpečnosti ohlásit, e odcizené auto stojí znovu v ulici. Je zaparkováno o kus

dále ne původně, ale je zpět. Na místo vyjel ihned technik, který zajistil

mechanoskopické stopy a na pravém bočním skle zadního okna vozu velmi dobrý otisk

prstů a dlaně pravé ruky. Daktyloskopické stopy byly ihned odvezeny na krajskou správu

SNB, kde je znalec identifikoval jako otisky pětkrát trestaného Richarda Fialy. Jmenovaný auto patrně neukradl. Nemá řidičský průkaz a zřejmě sám jezdit neumí. Otisky na zadním okně spí svědčí o tom, e ho někdo vezl a nečekaně prudce zahnul doleva. Setrvačnost

vtlačila Fialu na pravou stranu a proto se opřel celou dlaní o okno.

Fiala se v místě trvalého bydlitě nezdruje. Povinnost podrobit se ochrannému dohledu

neplní dva měsíce. Pracovní poměr vak nerozvázal. To znamená, e můe maximálně

dělat nějakou krátkodobou brigádnickou výpomoc, ale pravděpodobné je, e nikde

nepracuje. Má sklony k poívání alkoholu a je vysazený na osamělé eny. Lze

předpokládat, e u nějaké bydlí, dává se od ní ivit a větí část svého času vysedává v

hospodě. Přísluníci Bezpečnosti sousedního okresu hledají úsilovně Fialu po vech

nádraích a pohostinských zařízeních niích cenových skupin.

Pozdě večer zazvonil v Pechanově garsonce telefon. Recidivista Fiala byl zadren.

Kapitán si od jeho výslechu mnohé slibuje. Odcizené vozidlo se v inkriminované době

nalézalo poblí místa činu.

,,Co nám můete říci o červené kodovce ze sídlitě?” Nevím, o čem mluvíte, pane

referente.”

Opřel jste se rukou o zadní okno a nechal tam překrásný otisk prstů i celé dlaně. Chcete jetě tvrdit, e o ádné kodovce nic nevíte?” Ale ne, já jezdím rád autem.”

S kým jste jel tou kodovkou ze sídlitě?”

Já nevím. Já jezdím často autem s někým. Kdy mě někdo pozve, tak se rád svezu.”

64

Tak nám povězte, s kým jezdíte autem nejčastěji.”

Pane referente, rád se vozím. Kdy mě někdo pozve, jedu a ani se ho neptám, jak se

jmenuje. V tý červený kodovce, to opravdu nevím, kdo mě vezl.”

Jestli si nevzpomenete, kdo tu odcizenou kodovku řidil, budete se z krádee odpovídat

vy. To není moný. Já nemám ani řidičák, ani nedovedu autem jezdit! Určitě mě někdo

jenom tak svezl. Kdybych si já mohl vzpomenout, kdo to byli”

Dělá si z nás legraci, pacholek, řekl si v duchu Pechan, jenome přimět ho k tomu, aby

shodil své kumpány, to asi nepůjde. Budeme na to muset jinak. Obejít hospody a

zjiovat, s kým seděl Fiala, s kým se stýká a zkusit dát dohromady jeho společníky. Jde také o to, zda se pan Dub nespletl, kdy si to číslo zapisoval. Fiala je přece zloděj. Bytař.

Ale vrah? Kdyby vlezl do vily a majitelka byla v koupelně, spí by rychle utekl, aby ho

neviděla. Je málo pravděpodobné, e by zabíjel. Leda kdyby mu přeskočilo v hlavě. A co

kdy to udělal někdo z těch dvou, co s ním údajně byli v autě? Jeden z nich mohl být

násilník a stát se v dané situaci pachatelem.

Je zde jetě počet kilometrů, najetých odcizeným autem. Zhruba odpovídají dvojnásobku

cesty z místa odcizení do Kovářova a zpět. To by mohlo znamenat, e si jeli nejdřív

prohlédnout místo a potom přijeli vilku vyloupit. Jestlie opravdu vnikli k Pasekové, proč nesebrali věci, které jsou zjevně drahé a dají se dobře zpeněit? Barevná televize, hifivě, magnetofon, spousta staroitností. Mohli vědět, kde je umístěn trezor?

Poslyte, Fialo, máme svědka, který vás viděl, jak jste přijeli do Kovářova tou červenou kodovkou. Zůstali jste stát na konci města u lesa a obhlíeli jste jednu vilku. Co k tomu můete říci?”

Jó, to je moný. Já se rád procházím. A to se nesmí, prohlíet si vilky?” Fiala provokoval.

Přítomní kriminalisté byli na podobné chováni u recidivistů zvyklí. A mu předestřeme, co se ve vilce stalo, tak změkne, předpokládali. Jenome vechno bylo jinak.

Fialo, přestává legrace. V době, kdy jste byl spatřen kolem vilky, dolo v ní k vradě a k loupei.”

Tak pánové, ádnou vradu mi nepřiijete. Já jsem neřekl, e jsem někdy byl v

Kovářové. To jste tvrdili vy. U nemám, co bych jetě mohl dodat.” Od této chvíle

neodpovídal na ádné otázky.

66

Choval se přesně tak, jak bylo uvedeno na jeho kartě v evidenci známých pachatelů. Při

výslechu se doznává jen k tomu, co mu bylo dokázáno. O svých spolupachatelích odmítá

vypovídat.

Nad ránem se Pechan vrátil. Ani neel domů. Po probdělé noci musel konstatovat, e se

zatím nikam dál nedostal. Jediné, co získal, byl slib kriminalistů ze sousedního okresu, e zapracují na stycích Fialy v době vrady.

xxxx

Na vyádání okresní správy SNB přijel z Prahy znalec v oboru uměleckých památek a

staroitností, kapitán Veřejné bezpečnosti Malina. Pechan přizval podporučíci Mrázovou a vydali se společně do vily Pasekové.

Malina byl ve svém ivlu. Přecházel z místa na místo a hlasitě oceňoval styl interiéru.

čistý biedermaler.” Oči se mu leskly.

Vimněte si, e prostor je rozdělen na části vymezené jednotlivým činnostem, tady

sedací kout s pohodlnou pohovkou, idlemi a letěným mahagonovým stolem. Támhle

pracovní kout s mahagonovým psacím stolem a tu zase skleník se sklem a porcelánem

slavkovské provenience. Na rozmístění nábytku, na kadém kousku je vidět citlivou ruku

znalce.”

Krásné to je, pomyslel si Pechan, ale doma mám garsonku taky rozdělenou na spaci kout,

pracovní kout, kout na posezení a odpočívání.

Jenome vybavenou běným sektorovým nábytkem. Taky se mu nábytek a v něm

vystavené předměty líbily, ale poněkud nechápal kapitánovo nadení.

Vechny obrazy jsou originály.

Převáně ze 17. stoleti. Větinou staří němečtí mistři. Váeni, tolik krásy pohromadě jsem u dlouho neviděl,” Kdy vstoupili do velké obývací místnosti v prvním patře, zůstal Malina stát mezi dveřmi. Okouzleně se díval dovnitř. Levá stěna byla téměř do poloviny pokryta závěsem,

Je to tapisérie, zhotovená pravděpodobně kolem roku 1600. Zobrazuje antické báje o

Amoru a Psýché. Tapisérie pochází z některé ze slavných dílen v Bruselu a patří patrně

do tak zvaného náměského souboru tapisérií.”

Malina se pak pustil do zkoumáni mobiliáře. Přistoupil ke stolu uprostřed místnosti a začal ho prohlíet ze vech stran.

67

Klekl si na podlahu a věnoval se i spodní straně. Pechan s Mrázovou jej sledovali, ale na spodku stolu nic neviděli. Kromě toho, e někdo na spodní desku vyznačil zeleným lakem kříek. Konečně Malina vstal a vysvětloval:

Hned jsem si to myslel. Je to chebská práce ze 17. století. Intarzie, sestavované z

různobarevných vzácných dřev. Troufám si tvrdit, e jde o zcela ojedinělý exemplář,

zapsaný do seznamu státních kulturních památek. Proto je označen tím zeleným

kříkem.” Mobiliář místnosti doplňovaly intarzované komody.

V jedné stála jídelní souprava delftské fajánse, druhá byla naplněna českým řezaným

sklem. Na obou komodách spočívaly vázy, zdobené krajinnými motivy. Pravý míeňský

porcelán.

Váení, v ivotě jsem neviděl tolik vzácných kusů pohromadě. Větina z nich ovem

nemůe být soukromým majetkem. Jakmile je nějaký předmět uveden v seznamu státních

kulturních památek, nelze jej převést na soukromou osobu. Takto označené předměty

mohou být pouze ve vlastnictví státu. V soukromém drení pouze v případě, e tam byly

ji v době zápisu do seznamu.”

Jakou to vechno můe mít hodnotu?”

Těko odhadnout. U řady předmětů se budu muset poradit s dalími odborníky, ale

předběně bych tyhle dvě místnosti, co jsem viděl, tipoval tak něco přes dva milióny

korun.”

Take co teď budeme dělat?” zeptala se Mrázová. Malina pokrčil rameny.

Já to zde dám důkladně ofotografovat na barevné filmy. Kadý kousek zvlá. Potom

provedu soupis a kadý předmět se budu snait ohodnotit z hlediska kulturního významu i

v korunách. V kadém případě vak u teď mohu říci, e závěrem znaleckého posudku

doporučím, aby vechny tyto věci přely do majetku státu, protoe mimo jakoukoliv

pochybnost nepatří do soukromého vlastnictví a byly získány nezákonně.”

Malina si vyádal na znalecký posudek deset dnů. Potom se vydal na kovářovský zámek,

aby zjistil, co na zámku jetě zbylo kromě cenností, je se octly v rukou správkyně.

Pozdě odpoledně seděl Pechan se Svobodou u náčelníka okresní správy SNB.

68

Tak začni nejdříve k vradě,” vyzval náčelník Pechana.

Nic konkrétně prokazatelného zatím nemáme. Podezřelých dost, ale pachatel a motiv

zatím v nedohlednu. Paseková udrovala styk s několika dobrými, a intimními přáteli.

Často u ní přespával doktor Klein z Prahy.

V kritické době mohl stihnout vlakem cestu do Kovářova a zpět do Prahy. Na

pravděpodobnou dobu vrady alibi nemá. Dokonce ani nejeví příli ochoty s námi

spolupracovat. Mám takový pocit, e s nim nebude vechno v pořádku. Vede mě k tomu

zjitění poručíka Svobody v bance. Ale o tom raději on sám, protoe se právě vrátil a

písemný záznam neměl čas zpracovat. Náčelník se beze slov obrátil ke Svobodovi a

pokynul mu, aby se ujal slova.

Mezi klíči Pasekové jsme nali klíček, který se k ničemu v jejím bytě nehodil. Připomínal klíček k bezpečnostní schránce. Bylo na něm vyryto číslo. Zjistili jsme, ve které pobočce státní banky se ta bezpečnostní schránka nalézá. Se souhlasem prokurátora jsme ji otevřeli. Protokol o otevření je pořízen. Ve schránce byly pouze notářsky ověřené

fotokopie znaleckých posudků na značné mnoství staroitných předmětů. Vechny

prováděl doktor Klein. U větiny posudků je znalecký závěr, e předmět není ve smyslu

platných předpisů státní kulturní památkou a lze jej prodat prostřednictvím k tomu určené státní organizace do zahraničí. Doklady z bezpečnostní schránky jsem předal k ofotografování a kopie dostane k dispozici kapitán Malina, aby je porovnal s tím, co se

nalézá ve vile Pasekové.” Náčelník schválil postup a vyzval Pechana, aby pokračoval v referováni o dalím postupu vyetřováni.

Otisky stop v odcizeném autě jsme identifikovali. Patří recidivistovi Richardu Fialovi.

Výslech nevedl k ničemu. Fiala své komplice taji. Zatím soudruzi rozpracovávají Fialovi

styky v poslední době. Před chvílí mi telefonicky sdělili, e u zjistili asi deset kontaktů a e je prověřují. Jsou to vesměs u trestané osoby. Mezi nimi nejčastěji styk s jakýmsi Skálou a Jeřábkem. Zatím se nepodařilo najit ani jednoho ani druhého. Ten Jeřábek má

u několik krádeí aut. A je zadrí, zavolají mi, abych se zúčastnil jejich výslechu. I kdy se domnívám, e půjde pouze o odcizení té kodovky.”

I tak je nelze vyloučit. V blízkosti místa činu byli. Dokonce v době, kdy dolo k vradě.

Podle toho je třeba vést výslech.”

69

Náčelník znovu pokynul Pechanovi.

Dalí záleitost je zdejí občan Frantiek Vančura. Posluchač dějin umění. V poslední

době amant Pasekové číslo jedna. Zdá se, e kvůli němu omezila nebo dokonce přeruila

styky s ostatními mui. Vypadá to, e i on cítil k Pasekové hlubí vztah. Jeho matka mu

rozmlouvala věkově nerovný poměr, ale odmítal se s ní o této záleitosti bavit.

Předpokládám, e mi neřekl vechno a dokonce e le. Kdy k ní docházel, a to potají,

patrně si odmykal sám, aby mohl hned vejít a nemusel se vystavovat pozornosti okolí. On

vak popírá, e by měl klíče od vilky.

Závanějí je, e v trezorku v horní místnosti byl identifikován otisk jeho prstu. V trezoru chybí perkovnice, která patřila Karolíně Pasekové. Její sestra Jelínková tvrdí, e lo o skříňku z tmavého dřeva, vykládanou perletí. Nikde jsme ji nenali. Vančura dostával od matky měsíčně dvě stě korun a pobíral stipendium čtyři sta korun. Přitom si zaplatil zájezd do Jugoslávie, za devět tisíc. Kde ty peníze vzal? Ptal jsi se ho na to?

,,Dosud ne. Chceme nejdříve zjistit vechno okolo podezřelých a teprve potom roztočit

protokoly. Hlavně nám vrtají hlavou vkladní kníky Pasekové. Několik let jsou na nich

přibývající vklady. Nepravidelně, ale zato značné částky. Moná to bude souviset s tím,

co vyetřuje Zuzana.”

Soudruka podporučice Mrázová,” opravil Pechana náčelník.

Pechan omluvně přikývl a pokračoval: V poslední době z nich Paseková téměř pravidelně

vyzvedávala větí sumy. Vdy kolem dvaceti tisíc. Častěji víc, ne míň. Mohlo by to

nasvědčovat třeba tomu, e nakupovala valuty nebo zlato, ale postrádáme motiv. Kdyby

se chystala dejme tomu opustit republiku, tak by asi nejdřív zpeněila miliónový majetek, který měla doma v bytě. Proč by ho zde nechávala, kdyby chtěla natrvalo odejít. To mi nějak nehraje. Není vyloučena ani dalí eventualita. e by mohlo jít o vydírání. I kdy by k němu musel být velmi silný motiv.

Co by na ni vyděrač věděl? Něco ze soukromého ivota? Paseková, pokud jsme zjistili, si

nikdy z lidských řečí nebo názorů mnoho nedělala. Vydírání a vyhroování by muselo

souviset jedině s její správcovskou činností na kovářovském zámku.”

70

K tomu se dostaneme, a budeme projednávat vyetřovací verze k záleitostem zámku.

Co máte jetě k samotné vradě?”

U toho moc není. Jetě nám zbývá Jelínková. Ty dvě sestry na sebe , pokud lo o

majetek , nebraly ohled. Jelínková samozřejmě věděla, kde je umístěn rodinný trezorek.

Měla klíče od vily a mohla kdykoliv a bez podezření přijít za sestrou. Karolina by ji asi nechala klidně vstoupit a do koupelny. Avak kdyby do vily vnikl někdo cizí v době, kdy se koupala, bezpochyby by rychle vylezla z vany nebo by se v koupelně zamkla. Jenome Karolina Paseková setrvala ve vodě a začala se bránit,

a kdy si uvědomila, e jí jde o ivot. Kateřina Jelínková na dobu, kdy dolo k vradě, nemá alibi. Tedy má, ale domníváme se, e není nevyvratitelné.

Náčelník si dal zavolat podporučíci Mrázovou, aby navrhla dalí postup z hlediska

vyetřování hospodářské trestné činnosti bývalé správkyně zámku.

Čekají nás tři úkoly. Vyhodnotit staroitnosti ve vile Karoliny Pasekové. Dále ohodnotit to, co zůstalo z inventáře na zámku a zejména projít vekeré k tomu přísluející doklady.

Zatím to nevypadá dobře. Zdá se, e někdo stačil zaúřadovat a přísluné písemnosti

zlikvidovat nebo alespoň odnést.

Souběně s tím musíme zjistit, co z depozitáře kovářovského zámku bylo prodáno

cizincům, kterou prodejnou staroitností, kdo prodával, Jaké k tomu byly znalecké

posudky a kdo byl kupujícím. Předběně se lze domnívat, e znalecké posudky, nalezené

v bankovním sejfu Karoliny Pasekové, nám pomohou získat přehled o rozsahu této

činnosti.

Hlavní osobou naeho etření v současné době bude doktor Klein. Zajitěné kopie

znaleckých posudků, pokud jsme se v té rychlosti nepřehlédli, vystavoval předevím on.

Expert je toti v rozhodování o odprodeji klíčovou osobou. Bez jeho stanoviska nelze do

zahraničí nic prodat. Nejde pouze o prodej do zahraničí. Hlídač na zámku si poměrně

pečlivě vedl záznamy o motorových vozidlech, která vjela do areálu zámku. U některých

má poznačeno, e odváela předměty, oddisponované se souhlasem doktorky Pasekové.

Kam, to se zatím neví. Budeme muset jit i po téhle stopě, i kdy dá moc práce.

Písemný návrh dalích opatření předloím ke schválení.”

71

xxxx

Náčelník okresní správy SNB oznámil změny v rozdělení slueb. Zítra ráno vyrazí do tří

chatových oblastí tříčlenné hlidky. V kadé bude jeden přísluník Pomocné stráe VB a

dva hlídkoví přísluníci. Na vyádání kterékoliv skupiny bude vyslán psovod se sluebním psem. Úkolem je zjistit, zda se v některé chatě neskrývají recidivisté Adam Jeřábek a Pavel Skála.Podle vyhodnocení by mohli mít oba recidivisté něco společného s vradou,

ke které dolo v sousedním okrese.V blízkosti místa činu bylo zjitěno auto, které odcizila trojice Jeřábek, Fiala a Skála. Fiala je zadren, ale odmítá mluvit. Zbývající dva jsou na útěku.Hlavně kontrolujte chaty, které vypadají na první pohled , jako řádně uzamčené.

Skála je velice schopný zámečník. Dokáe otevřít snad kadý zámek tak, e na něm

zjevně není znát, e byl otevřen něčím jiným ne původním klíčem. Obvykle za sebou

hned zamyká, take ani majitel větinou hned nepozná, e měl v bytě nebo v chatě

kodnou. Ve větině případů přijdou pokození na to, e jim něco chybí a za nějakou

dobu a pak podezírají své nejblií a mnohdy nám ani neoznámí, e něco postrádají. Je

docela moné, e Skála podobnou metodou bude pracovat i v chatách a e bude uvnitř

zamčen. Zajímá seo luxusnějí objekty, kde předpokládá, e jsou cenné předměty.

Dosud nikdy se nedopustil násilí, ale je podezírán z účasti na vradě. Můe být ozbrojen.

Dávejte na sebe pozor a v případě podezření si zavolejte o psa.

Druhý den ráno zaparkovala v kadé chatařské oblasti okresu hlídková volha a z ní

vykročili na obchůzku přísluníci VB se svými pomocníky.Větina chatařských oblastí je

umístěna na kopcích a stráních v údolí nad řekou.

Chaty jsou postaveny jak přímo u vody, tak i v nejstrmějích svazích. Provádět kontrolu

znamená obejít kadou chatu kolem dokola. Nejhorí jsou objekty, postavené na

oplocených pozemcích, ale těch je v této chatařské kolonii méně. Bohuel právě ty

nejluxusnějí, kde by se mohly skrývat hledané osoby, jsou oploceny. Proto si přísluníci této hlídky vyádali psa.

Postupovali do svahu a na výstroji uvolnili, co se jenom dalo.

72

Jenom sluební pes Brit necítil trmácení. Chutě revíroval do vech směrů, kam ho psovod

nasměroval. Blíilo se poledne a hlídka měla za sebou větí část osady.

Zbývalo jetě několik posledních chat. Spí by se dalo říci rekreačních vilek. Brit kadou z nich oběhl a vracel se zpět ke svému pánovi. Tak tomu bylo a k poslední vilce, stojící poněkud osaměle. Před ní Brit tichounce zavrčel a najeily se mu chlupy. Jako dobře

vycvičený pes dal svému pánovi najevo, e se mu něco nelíbí a tie vyčkal jeho dalích

rozkazů. Hlídka obela chatu, ale neshledala stopy vloupání. Přesto pes stále u vchodu

vrčel a čichal ke dveřím. Vtom bouchla na zadní straně vilky okenice ve zvýeném

přízemí. Od chaty po příkrém svahu k řece pádil mu v koené bundě.

Stůj! Jménem zákona!” Prchající se nezastavil a řítil se dál. Psovod ho hlasitě vyzval k zastavení s pohrůkou, e za ním pole psa. Ne k tomu dolo, situace se změnila.

Prchající doběhl k řece a chystal se ji přeplavat. Po velkých kamenech na břehu uklouzl a s výkřikem upadl. Velitel hlídky s psovodem se k němu rozběhli. Mu leel částečně na břehu, částečně ve vodě a sténal.

Noha, nemůu se hnout,” s bolestí v hlase sténal uprchlík. Praporčík se sklonil a vyhrnul mu nohavici. Z lýtkového svalu mu tekla krev. Po praporčíkově výzvě z okna vilky vylezl druhý z dvojice a vzdal se přísluníku Pomocné stráe VB. Nasadili oběma pouta. Hlídka

poskytla raněnému první pomoc a odvezla oba recidivisty na okresní správu. Odtud

převezli Skálu na oetření na chirurgii a posléze k hospitalizaci ve vězeňské nemocnici.

Náčelník okresní správy Informoval o výsledku pátrání v chatové oblasti kriminality v

Kovářově. Zatím budou vyslýchat Jeřábka jenom k vloupáni do chaty a k případné účasti

na vradě si ho vyslechnou kovářovtí sami.

xxxx

Poádal mě o to Pája Skála,” začal vypovídat zadrený Adam Jeřábek. Tvrdil, e má bezva tip na ránu. Já e se postarám jenom o dopravu na místo a zpátky. Slíbil mi za to deset talířů. Tak jsem si tu kodovku vypůjčil. Ale v pořádku jsem ji vrátil.”

Kde a co chtěl Skála podniknout?”

V Kovářově udělat jednu vilku. Byli jsme to tam dvakrát občíhnout.

73

Poprvé v sobotu. To se Skála s Fialou li jen tak projít kolem, jak vypadá vilka zpředu i zezadu. Zazvonili, jestli je někdo doma. Měli nachystáno, e se jdou zeptat na monost podnájmu. Ve vile se ale nikdo neozval. Tak jsme se dohodli, e to pro jistotu prověříme jetě podruhý, tedy v neděli. Kdy jsme tam přijeli, bylo kolem vilky několik aut a samý přísluníci. Proto jsme to okamitě vzdali a radi honem vycouvali. Byli jsme rádi, e si nás nikdo neviml.”

Proč se Skála rozhodl vyloupit právě tu vilu v Kovářově?”

Pája říkal, e na ni dostal tip od mukla, s kterým se znal z lapáku. Taký přesně věděl, kde co je. I ten ebřík stál opravdu u garáe, jak měl stát.”

Kudy chtěl vlézt Skála dovnitř?”

Přes balkón. Protoe na něj není zvenčí vidět. Stačilo by přistavit ebřík, otevřít dveře do pokoje a vynáet věci. Fiala je měl skládat k plotu. Pak je se Skálou hodit do auta, s kterým bych rychle přijel a taky odjel.”

Co jste zamýleli odcizit?”

Nějaký staroitný sklo a porcelán. Pája říkal, e na to má kupce a e se dostaneme do

balíku.”

Take od úmyslu vloupat se do vily jste upustili. Nikoli z vlastního přesvědčení, ale z obavy, e … “

Já si to fáro jenom půjčil,” vpadl Pechanovi do řeči vyslýchaný. Nepokozený jsem ho vrátil. Stálo tam nepouívaný u dýl. Moná, e si majitel ani neviml, e se mu na chvilku ztratilo.”

Adam Jeřábek byl odveden do cely předběného zadrení. Kriminalisté dali přivést

Richarda Fialu. Ten vak nadále odmítal vypovídat. Pechan mu předestřel prokázanou

jízdu do Kovářova. Fiala odpověděl: Kdy to víte, tak co se mě ptáte.” Tím také Fialův výslech skončil.

Pechan se vracel nad ránem ze sousedního okresu. Cestou uvaoval, e prokázat vradu

těmhle dvěma zadreným nepovede k cíli.

Sotva veel do budovy okresní správy SNB, sdělil mu operační důstojník, e na něj čeká

návtěva. V tuhle časnou hodinu? podivil se kapitán, kdy vstoupil do návtěvní místnosti.

Jsem vedoucím prodejny Klenoty. Přiel jsem vám oznámit určitou okolnost, kdy jsem

se dověděl o smrti doktorky Pasekové. Myslím si, e byste to měli vědět.”

Pechan ho uvedl do své kanceláře.

74

Prosím, o co jde?

Jmenuji se Rostislav Vaniček. Pani doktorku Pasekovou jsem znal jetě ze koly.

Chodila sice o nějakou třídu vý ne já. Ale to víte, pěkné ákyně si člověk pamatuje. Je tomu asi tak tři nebo čtyři měsíce, kdy budete potřebovat přesný údaj, tak vám to snadno najdu. Paní doktorka k nám přila do prodejny a nakoupila si za skoro dvacet pět tisíc korun zlatých předmětů. Větinou náramky, říkal jsem si, co ti je do toho. Pokud na to

zákazník má, tak a kupuje. Jenome teď se stala ta věc, myslím doktorce Pasekové, celé

město o tom mluví. Nedalo mi to, protoe mi jeden kolega z Lipníka sdělil, e u něj byla a taky nakoupila zlato za třicet tisíc korun.”Proč vám to kolega oznamoval? Při jaké příleitosti?” Prodejny Klenotů jsou řízeny celokrajsky.

My vedoucí se občas setkáváme na podniku v krajském městě. Někdy na kolení, jindy

zase máme nějakou tu poradu. V březnu jsem se seel s kolegou Rechcíglem. Shodou

okolností se taky osobně znal s paní doktorkou Pasekovou. Mezi řečí se mi svěřil, e si u něho kupovala dárky, prý k Mezinárodnímu dni en. Prosím vás, nakupovat k emdéet zlaté předměty za skoro třicet tisíc korun? Řetízky, přívěsky, prsteny a náramky. Pro

koho?”

Pane Vaničku, vzpomněl byste si, Jaké zlaté předměty si ve vaí prodejně paní doktorka

kupovala?”

Konkrétné bych to mohl zjistit z kopli paragonů. lo o běný sortiment. Teď si

vzpomínám. Moná, e by vám pomohl pan doktor Kolísko z advokátní poradny. Přiel do

prodejny zrovna v době, kdy si paní doktorka Paseková vybírala. Bavil se s ní a radil, co by ji sluelo. Sám nic nekoupil a odeel s tím, e nemá čas a přijde jindy. Od té doby jsem ho u nás neviděl. Ledae by přiel v době, kdy jsem nebyl v prodejné a obsluhovala ho některá prodavačka. Pomůe vám nějak moje oznámeni? Prosím vás, abyste je

povaovali za důvěrné.”

Spolehněte se. Zatím nemohu říci, nakolik nám vae sdělení pomůe, ale v kadém

případě vám děkuji, e jste přiel.”

xxxx

Pechan ráno informoval náčelníka a okamitě odeslal na okolní okresní správy SNB

dálnopis se ádostí o prověření v prodejnách n. p. Klenoty, zda tam ena podobná

Pasekové neuskutečnila větí nákup zlatých předmětů.

76

To by si vedoucí nebo prodavači měli pamatovat.

Poručík Svoboda vstoupil do kanceláře s táckem, na něm balancovaly dva álky kávy.

Karle, slyel jsem, es opět ponocoval a tak ti nesu ivotabudič. Je to smrák, ale s

ohledem na nae mládí to přeijeme. Co je nového?” Pechan mu v krátkosti sdělil obsah svého rozhovoru s klenotníkem Vaníčkem.

Milane, teď se pustíme na stopu vycestování do zahraničí. U jsem zjistil na naem

oddělení pasů a víz, e Paseková ádala o výjezdní doloku na cestu do Itálie.

Neobdrela ji ani na odvoláni. Prostě proto, e v loňském roce byla v Rakousku,

výcarsku a NSR. Chtěla jet sama nebo měla v plánu jet s někým? Něco ji v tom plánu

kikslo. Student Vančura se také chystá na zájezd do Jugoslávie s dvoudenním výjezdem

do Benátek. Člověče, to vypadá, e kdy to nevylo Pasekové, tak ..

Svoboda se po půl hodině vrátil zpátky a nesl Pechanovi záznam o výsledku

telefonického dotazu, který učinil v Praze. Doktor Klein poádal o devizový příslib do

Jugoslávie a bylo mu vyhověno! V současné době má podanou ádost o výjezdní

doloku. Odděleni pasů a víz pozdrí vyřízení o týden, aby se okresní správa SNB mohla

k vydání doloky vyjádřit, případně poádat o nepovolení cesty.Oba kriminalisté pak odjeli do advokátní poradny. Měli těstí, doktor Kolísko právě vyřizoval korespondenci. Čím vám mohu prospět, pane kapitáne?” obrátil se na Pechana. Pane doktore, je vám známo, zda vae bývalá klientka Paseková vlastnila nějaké zlato?” Jak bych to mohl vědět?”

Třeba jste ji viděl kupovat zlaté předměty.“Po chvilce přemýlení řekl: Víte, e ano? el jsem vybrat manelce k narozeninám nějaký prsten. Paní doktorka si v prodejně Klenotů zrovna zkouela zlatý náramek. Tak jsem jí na její přání chvíli radil a pak jsem odeel.

Protoe to vypadalo, e se nedovede rozhodnout a bude toho kupovat více. Já u neměl

čas čekat.”Mohl byste si vzpomenout, co tam doktorka Paseková kupovala?”

Jeden prsten zcela určitě. Právě takový jsem i já pak koupil manelce ke třicátým

narozeninám.

77

Stál 1.350 korun. Moderní prsten, spletený ze zlatých drátků. Uprostřed z červeného zlata dekor s vrypy. Manelka ho viděla ve výloze prodejny Klenoty a velice se jí líbil. Zda si ale přesné tý koupila paní doktorka Paseková, to by mohl vědět vedoucí prodejny Vaniček.

Ten si určitě bude pamatovat víc, protoe nákup paní doktorky, to byl hotový obřad.”

Doktor Kolísko slíbil, e poádá manelku, aby s prstenem přila na správu SNB, aby si

jej mohli ofotografovat.

xxxx

Nevím, Katko, jestli dělá dobře! Něco jiného je vymýlet si u notáře a něco jiného je lhát při vyetřování vrady. Proč jsi jim popravdě nepověděla, jak to mezi tebou a Karolínou bylo? Měla jsi jim říct, i jak to bylo se perky a s tvým podílem na vilce.”

Co se stará?” okřikla svého manela Kateřina Jelínková. To se tě netýká! To jsou záleitosti mé rodiny.”

Promiň! Nevěděl jsem, e existuje více rodin: moje, tvoje a nae. Jenom jsem chtěl

zabránit tomu, aby ses zbytečně nedostala do problémů. Kriminálka vyetřuje vradu a to

pak zjistí i věci, které je původně ani nezajímaly.”

To jsem jim měla vykládat, e mi matka dala perky za dvě stě tisíc a kníku s vkladem

větím jak sto tisíc? A e jsem ty dary nikde nehlásila a tudí z nich neplatila darovací daň?”

Přesto si myslím, e jsi to měla uvést. Na perky přijít nemusejí, ale ve spořitelně zjisti, es vybrala sto tisíc.”

Jak by na to přili? Ta vkladní kníka byla na moje jméno. Konečně u je to skoro dva

roky.”

Výběr sto tisíc si bude kadá pokladní pamatovat řadu let. Měla bys za tím

vyetřovatelem zajit a sama doplnit svoji výpověď. A přijde za tebou a bude tě

usvědčovat ze lí, nebude ti u věřit nic, ani to, e nemá nic společného se sestřinou

smrtí.”

U jsem ti řekla, aby ses nestaral! Tobě do toho nic není.”

Kdy se vrátil Pechan z Hostomlc od Kateřiny Jelínkové, přivítal ho poručík Svoboda

dotazem: Jak tě uvítala? Jak vysvětlovala svoje podvůdky?”

78

Čte historické romány?” odpověděl otázkou Pechan.

Nečtu, a co má být?”

Řeknu ti, e řádila jako ve středověku čarodějnice. Rozběsnila se tak, a jsem se

chvílemi za ni styděl. Dostala úplně hysterický záchvat.”

Take jsi začal rozhovor, jak jsi plánoval?”

Jistě, zeptal jsem se jí, zda ví, e její sestra se jetě před smrti rozhodla darovat vekerý svůj majetek svému mladému milenci Vančurovi.”

Pechan pak líčil celou scénu. Nejdříve zbledla, pak zbrunátněla. Kolem rtů se jí objevily zpěněné sliny. Skřípala zuby a zcela bez ovládáni ze sebe vypravila: Ná rodinný majetek! Ta podvodnice ničemná! Celý ivot podváděla. Kadého, matku, mne i sebe.

Okradla mě i při děleni majetku po matčině smrti, podplatila znalce, který odhadoval nai vilku, aby mě mohla dát co nejmíň. Chudák matka, jí věřila, e se chce spravedlivě se mnou vypořádat.”

Jak to bylo, pani Jelínková, s tím vaím podílem na vilce? Tvrdila jste, e vám paní

matka ani sestra za část vilky, která měla náleet vám, nic nedaly?”

To Karolina přemluvila matku i mne, e po smrti táty necháme vechno matce. Jinak

jsem mohla mít čtvrtinu vilky zajitěnou. Nic mi nedaly.”

Paní Jelínková, patrně to není podstatné pro vyetřování, které vedu, ale mám bezpečné

zjitěno, e jste krátce po převodu vilky z vai pani matky na sestru vyzvedla z vkladní kníky na vae jméno částku sto tisíc korun. Tu kníku zaloila v den převodu vilky vae sestra. Můete mi samozřejmě tvrdit, e jste peníze pouze vyzvedla a předala je pani matce, ale takové vysvětlení by znělo poněkud nepravděpodobné. Tak jak to bylo?”

Vy mě oznámíte, e jsem to darováni nepřihlásila na notářství?”

Vyetřuji vradu, paní Jelínková. Ne daňový přestupek.”

Vyzvedla jsem ty peníze,” pitla Jelínková a třásla se po celém těle. Tentokrát spí strachy.

Jak to bylo s rodinnými perky? Kdo věděl o tom, e jste je od paní matky dostala?”

Ne, o percích vám nic nemohu říci. Kdo vám co navykládal?”

Paní Jelínková, tak u dost. Nemám čas ani chu si s vámi stále hrát na schovávanou.

79

Mluvil jsem s notářem a podrobně mne informoval o průběhu jednání mezi vámi a vaí

sestrou. Ostatně ve vile jsme nenali ani jeden perk. Nevíte, kde by tedy mohly být? Vai rodiče prý jich měli dostatek.”

,,To není moné! Karolina měla perků spoustu, řetízek ze silných článků zlata se

zavěenou zlatou plaketou, na které byla vyryta Afrodité. Nikdy ho nesundávala.”

Jaké dalí perky jetě vlastnila vae sestra?”

Nevím, viděla jsem, e jich měla plnou kazetu z tmavého dřeva, vykládaného perletí.

Jetě vím, e tam byl zlatý prsten s jemnými ornamenty kolem dokola a na horní části

pravé diamanty.”

Jak víte, e lo o diamanty?”

Řekla mi to Karolina. Ten prsten jsem si dokonce zkouela.”

Jaké dalí perky jetě vlastnila vae sestra?”

Nevím. U je to dost dlouho, co jsem viděla tu kazetu. A moná měla i dalí cenné věci, které mi neukázala.”

Jak to bylo s těmi perky po rodičích?”

Matka věnovala vechny rodinné perky mně, i se perkovnicí, ve které si je odjakiva

chovala. Vlastně je nedala mně, ale pro moje děti. Matka na vnoučatech doslova visela.

Trápilo ji, e se od Karoliny ádných nedočká. Věděla o sestřiných infámních vztazích a

velice je odsuzovala. Kdy nabyla jistoty, e Karolina ádné potomky u mít nebude,

rozhodla se věnovat perky mým dětem.”

Co mám rozumět těmi infámníml vztahy vaí sestry?”

To byla její soukromá záleitost. Ostatně Karolina je mrtvá a u na tom nezáleí.”

Naopak. Potřebuji to vědět.”

Nebudu pinit její památku. To jí u k ivotu nepomůe.”

Asi mi patně rozumíte, paní Jelínková. My musíme pachatele vrady vypátrat. I kvůli

vám. Protoe dokud neusvědčím z toho činu jinou osobu, nevyhnete se tomu, e budou

lidé podezírat i vás.”

Proboha proč mne? To přece … “

Copak byste neměla důvod? Dost lidí ví, jak jste se se sestrou pohádaly o majetek po

smrti vaí paní matky. Radím vám , ve vlastním zájmu , mluvte! Nakonec se stejně

vechno dovím, i kdy to bude trvat o něco déle.”

80

Karolina měla zvlátní vkus. U od mládí ji to táhlo za starími mui. V době, kdy

normální estnáctiletá ába proívá první lásku s mladým klukem, Karolina zboňovala

čtyřicátníky. Byla v tomto smyslu a zvrácená. U jako studentka gymnázia se tahala s

otcovým kolegou z nemocnice. Kdy táta zakročil, mysleli jsme, e bude s Karolínou

pokoj. Jene si začala se svým enatým profesorem. Později, na vysoké kole,

následovali starí asistenti a docenti. Je mi hanba o tom vem mluvit.

Styděli jsme se za její chování, domlouvali ji, a si najde přiměřeného partnera a vdá se, ale nebylo to nic platné. Pak měla dlouho známost s doktorem Kleinem, jene on si nakonec vzal jinou.”

S kým se stýkala vae sestra v poslední době? Kdo ji nejčastěji navtěvoval?”

O tom moc nevím. Před dvaceti lety jsem se vdala a od té doby bydlím jinde. Dokud ila

maminka, často jsme za ní jezdili do Kovářova s dětmi. Vím spí jenom, co jsem se

doslechla. S Karolínou jsme se o jejím soukromém ivotě nikdy moc nebavili. Byl to pro

mě přímo ok, kdy jsem se dověděla, e chodí s mladým Vančurou. Zase ta její zvrhlost.

Nejdřív staří chlapi a teď zase kluk sotva po pubertě. Fuj! Viděla jsem ho. Vdy to vlastně ani ádný muský není. Takový drzý frajírek. Digolo! Prostitut! Cítil, e má Karolina peníze a nechával se od ní vydrovat.”

Pechan skončil své barvité líčení a dodal:

U jsem se s Jelínkovou loučil, ale viděl jsem na ní, e mi jetě chce něco říct. Byla

zvědavá, zda je v platnosti darovací smlouva, kterou Karolina obastnila Vančuru. Kdy

jsem jí oznámil, e smlouva byla pouze připravena a podpis nebyl ověřen, není řádně

registrována a tudí neplatná, viditelně pookřála.”

Take ze zákona dědím vechno po Karolíně já,” s ulehčením zvolala Jelínková. A jenom jako mimochodem pro sebe poznamenala, e doufá, e brzy najdeme pachatele, aby vrátil cennosti, které se ztratily.

Abych jí trochu zchladil poznamenal jsem, e jenom v případě, neexistuje-li platná závě s určením dědice. Hned chtěla vědět, zda by mohla být v té závěti opominuta. Trochu zneklidněla, kdy jsem ji poučil, e jako sestra nepatří do skupiny neopomlnutelných

dědiců.”

Taky jedna z těch, pro které je majetek nejvyí lidskou hodnotou. Nestačí jí, co má. Je posedlá touhou mít stále víc,” poznamenal Svoboda.

81

Jak se zdá, Milane,” zamyslel se kapitán, měl by se jevit motiv loupené vrady. Nebo se aspoň někdo snaí nás přesvědčit, e vrada byla provedena ze zitných motivů. Lze pochybovat, e by Paseková nezamkla byt, kdy se la koupat?”

Ta zamykala stále. Bála se hlavně o ty drahocenné věci, co si nashromádila. Vraha

musela pustit do bytu sama Paseková, nebo měl od vily klíč.”

No a jsme u toho, nač stále myslím. V kadém případě to musela být osoba velmi blízká.

Před nějakou cizí návtěvou by přece nelezla do vany. Nebo byla překvapena někým, kdo

vlezl dovnitř. Třeba přes balkón.” Ve dne? To by ho sousedi viděli.”

Pokud jde o klíče, tady se okruh jetě více zuuje.

I kdyby měla několikerý rezervní klíče, sotva by je půjčila vícero muům. Asi by jí vadilo, kdyby nečekaně přiel jeden z milenců, zatímco druhý sedí u ní v pokoji. Ne, to nepřichází v úvahu. Klíče by svěřila milenci tak říkajíc první kategorie. Například Vančurovi. Proč měla klíče od víly také Jelínková, kdy se setkávali tak zřídka a prakticky jenom na pozvání Pasekové?”

Taky mi to nejde do hlavy. Vančura mi jako eventuální vrah nesedí. Proč by to dělal? O

chystané darovací smlouvě asi věděl. Na to se ho musíme ovem zeptat. Kdo jiný tedy

mohl mít zájem na smrti Pasekové? Stále se mi vnucuje otázka, zda Jelínková něco tuila

o tom, e sestře prasklo v bedně a hodlá mladého milence obdařit majetkem. Nemůu se

zbavit pocitu, e ta by pro majetek byla schopna utopit na líci vody i vlastního manela.”

Nezapomínej na ty chlapy z auta.”

Dub si zapsal číslo správně. Jenome zase stojíme před otazníkem. Auto té státní

poznávací značky bylo ji před několika dny ohláeno jako odcizené. Majitel je mimo

jakékoliv podezření a ti co ho ukradli, podle mého názoru, taky. I kdy je stoprocentně

vyloučit nemůeme.”

Kadý sluný člověk má povinnost vám pomoci, kdy jde o vradu. Paní učitelka

Jelínková byla v den smrti své sestry autobusem v Kovářově. V nedělí tam jela znovu.

Zeptejte se na to řidiče autobusu. Sestru Karolinu nenáviděla pro její krásu, majetek a

postavení. Kateřina byla bezcitná u v mládí. Je s podivem, e taková osoba můe dělat

učitelku. Dokud ji neusvědčíte, tak se sama nikdy nepřizná. Přítel spravedlností.”

82

Pechan přemýlel nad anonymním dopisem. Byl odeslán podle potovního razítka včera z

Kovářova. Je psán na stroji. Chtělo by to ten stroj najít. Co je vdycky obtíné. Pisatel je zřejmě zdejí. Chvíli se přehraboval ve sloce k případu Paseková, a nael záznam o prověrce alibi Kateřiny Jelínkové. Uvedla, e v sobotu dopoledne la dvakrát nakoupit do samoobsluhy. Odpoledne byla na procházce s manelem a vidělo ji několik lidí. Podle pokladní ze samoobsluhy nakupovala Jelínková někdy dopoledne a potom těsně před

zavřením prodejny. Samoobsluha otevírá v sobotu v sedm hodin a zavírá ve dvanáct. Při

otevření prodejny stála před vchodem fronta, ale Jelínková přila o něco později. To

znamená, e nejdříve tak kolem půl osmé. Předevím musím zjistit, uvaoval Pechan,

zda vůbec z Hostomic nějaký autobus v sobotu jezdí. Jízdní řád stanoví odjezd z

Hostomic do Kovářova na jedenáct čtyřicet. Cesta trvá čtyřicet minut. Ve dvanáct třicet

odjídí autobus z Kovářova zpět. Zbývá 50 minut čistého času v Kovářově. Teoreticky by

to lo: nakoupit, odnést nákup domů a nasednout do autobusu. V Kovářově dojít za

sestrou, která se po úklidu koupe. Pomoci jí na onen svět, vybrat trezor, dojít na autobus, vrátit se domů, stavit se v prodejně, pohovořit s pokladní a vechno klape. A na čas.

Podle pitevního protokolu měla Karolina zemřít trochu později.

Jestli řidič autobusu potvrdí, e vezl oba dny Jelínkovou do Kovářova, tak bude důvodně

podezřelou. Telefonicky ověřit, kdo v sobotu a v neděli jezdil na lince do Kovářova, bylo dílem několika minut. K tomu Pechan jetě obdrel informaci, e řidič je opět ve slubě a právě se s autobusem blíí ke Kovářovu, kde bude mít hodinovou přestávku.

Mít po ruce ty kluky, co prověřovali alibi Jelínkové! Ona jim řekne, e byla dopoledne

doma a přitom dvakrát za dopoledne nakupovala v samoobsluze. A oni si nedají práci s

tím, aby ověřili, zda existuje sobotní spoj z Hostomic do Kovářova, jím by se dopravila v inkriminované době tam a zpět. Já vím, uznával Pechan, autem by to bylo bez problémů, co do prověrky napsali, ale přece jenom se měli podívat na monosti autobusového

spojení.

Řidič ČSAD potvrdil, e skutečně paní učitelku Jelínkovou vezl oba dny do Kovářova. V

sobotu i v neděli dopoledním spojem. Zná ji dobře, protoe učila jeho syna.

83

Uvedl jetě dva cestující z Hostomic, které osobně zná a mohou dosvědčit, e Jelínková

jela v uvedené dny autobusem. Pechan se za nimi hned vypravil. Potvrdili řidičovu

výpověď, či vlastně anonymní udání.

Kateřina Jelínková tedy při výpovědi lhala. Tento závěr je nezvratný. Uvedla přece, e v sobotu, to je v den, kdy byla zavraděna její sestra, byla celý den v místě bydlitě.

I ty nákupy v samoobsluze vypadají, jakoby si chtěla dělat alibi. Přece nepočítala s tím, e by jí taková le mohla projít. I kdy jsme zbodli prověrku na alibi, stejně nakonec pravda vylezla na denní světlo. Ne. Jelínková není tak hloupá, aby věřila, e nezjistíme její cestu autobusem v sobotu do Kovářova.

Proč tedy lhala? Jaký to mělo smysl? Při prvním výslechu mohla dost věrohodně vechno

vysvětlit. Třeba tím, e byla se sestrou dohodnuta na sobotu nebo neděli a tak to zkusila v sobotu a kdy jí nikdo neotevřel, přijela v neděli znovu. Výpovědí řidiče a dalích svědků je prokázáno, e přijela do Kovářova v sobotu v 11.40 hodin a odjela ve 12.30 hodin.

Něco tu nehraje.

Dub senior měl očividně radost, kdy ho Pechan opět navtívil. Kapitána zajímalo, zda

neviděl Jelínkovou v sobotu dopoledne vcházet k sestře do vily. Nebo odtud vycházet.

Stejně tak v neděli.

Bývalý stavitel zavrtěl hlavou. Pane kapitáne, neviděl. Oči a pamě mám dobrou.

Události staré dvacet let si pamatuju detailně dodnes. Třeba jak se to tenkrát stalo, kdy byly sestry jetě děvčata. Tak kolem dvacítky. Pasekovi vdycky byli velmi pořádný a kadý nářadí hned po práci uklízeli. Jak se stalo, e ten den zůstaly pod oknem vidle,

nikdo nevěděl. Povídalo se, e je tam schválně poloila pičkama nahoru Kateřina.

Karolina právě myla v přízemí okno. Kateřina ji podávala mokrý hadr a přitom do ní strčila.

Karolína upadla na ty vidle a vrazila si pice do zadku. Kdy se vrátila z nemocnice, tak vude říkala, e ztratila rovnováhu a spadla dolů. O tom, e by ji Kateřina shodila, ani slovo. Take kdoví, jak to vlastně bylo?”

Dub má pravdu. Dnes u se nikdo nedoví, zda Karolina spadla sama nebo zda do ní

sestra strčila. Pokud ji opravdu shodila sestra, celá rodina měla zájem na tom, aby se

záleitost ututlala. Protoe jinak by musela být Kateřina vyetřována pro trestný čin

úmyslného ublíení na zdraví.

84

Dcerka z rodiny kovářovské smetánky. To přece nemohli Pasekovi připustit, zvlátě, kdy

se zranění Karoliny úspěně hojilo.

Kolik vlastně tehdy bylo Kateřině roků? Dub říkal, e to bylo krátce po tom, co se stala Karolina doktorkou. Řekněme, e promovala ve dvaceti dvou letech. Rok jí trvala příprava na doktorskou dizertaci, potom pár měsíců čekáni na promoci. Kateřina je o čtyři roky mladí, take v době, kdy Karolinu shodila z okna, u nebyla ádná puberačka, ale

osmnáctiletá holka. Vidle pod okno patrně umístila sama.

Take se k činu záměrně připravovala a provedla jej úmyslně, nikoli pod dojmem

nějakého afektu, nebo okamitého hnutí mysli. Chtěla jí chladnokrevně ublíit.

A budeme paní Jelínkovou znovu vyslýchat, nebude to snadná práce. Ta přizná jenom

to, co ji dokáeme.

xxxx

Na růových kartičkách měl krasopisně černým fixem napsána jména, která se v případu

Pasekové vyskytla. Na zadní straně bylo drobným písmem stručně poznamenáno, co je o

osobách známo, co svědčí proti nim nebo co dosvědčuje jejich alibi. Pechan zamyleně

posunoval po psacím stole s kartičkami a snail se udělat jakési pořadí. Pak je shrnul na hromádku a vloil zpátky do obálky, ze které je vyjmul.

Začal se připravovat na nový výslech Frantika Vančury, kterého si pozval k vysvětlení

některých závaných okolností.

Předně musí vysvětlit vztah k Pasekové. Kdy ji povaoval pouze za svoji starí kolegyni v oboru dějin uměni, proč u ní přespával? Svědci tvrdí, e chodíval domů nad ránem.

Matka vypověděla, e po noci z pátku na sobotu u Pasekové přiel domů a celý den

prospal. Dříve jezdíval domů z Prahy jen občas. Co začal chodit s Pasekovou, jezdí domů

kadý týden.

Jak se mohl dostat otisk jeho prstu na vnitřní stranu trezoru? Měl do něho běně přístup?

To znamená, e mu bezmezně Paseková důvěřovala. Nebo otevřel trezor a po její

smrti? Peníze na zájezd do Jugoslávie přece někde musel vzít. Taky mu je mohla dát.

Nebo půjčit?

Pechan si upravil vázanku. Otevřel skříň a spokojeně prohlédl v zrcátku svůj zevnějek.

86

Lehký letni edivý oblek mu sluel. Na svých třicet let vypadal mladě. Vak mu taky

větinou dívky, s nimi se náhodně seznámil, hádaly podstatně méně. Aspoň do doby,

ne zjistily, e je důstojníkem Bezpečnosti. Potom je větinou u příli nezajímal. Sakra”, Ulevil si, kdy zjistil, e ve skleničce na mletou kávu nezbyl ani práek. Jit právě teď nakupovat novou se mu nechtělo a tak se vydal po odděleni s cílem vykemrat někde jednu solidní porci. Za chvíli se aromatická vůně linula jeho kanceláři.

V podvečer se vydal do parku na Josefský vrch. Měl tam, po předchozí telefonické výzvě

na praskou kolej, domluveno setkání s Frantikem Vančurou. Podle pravidel psychologie

je sice vhodnějí vyslýchat v kanceláři na útvaru, kde, jak tvrdí odbornici, vyslýchající dříve dosáhne nad vyslýchaným převahy. Pechanovi lo vak spí o snadnějí dosaení psychického kontaktu. Instinktivně nevěřil tomu, e by byl Vančura vrahem. Nějak se mu

to do verze nehodilo, i kdy zatím řada indicii napovídala, e se studentem není ve v

pořádku.

Do dohodnuté schůzky chybělo skoro patnáct minut, ale Vančura u seděl na lavičce v

parku. V ruce drel cigaretu a na zemi leelo několik zalápnutých nedopalků. Kdy uviděl Pechana, vstal a el mu naproti.

Co po mně jetě chcete?” zkusil Vančura dotčeným hlasem. Musel jsem se omluvit z

přednáek.” Pechan jenom pokrčil rameny a oba si sedli na lavičku.

Myslel jsem, e mi spí budete leccos chtít vysvětlit vy, pane Vančuro.”

Z blízkého trávníku voněla posekaná tráva. Jak by bylo hezké, kdyby člověk mohl vnímat

jenom tu příjemnou vůni sena a podvečerní zpěv ptáků.

Tak já vám trochu pomohu. Doktorku Pasekovou někdo zabil. Domnívám se, e vy jste k

tomu neměl důvod, nebo snad ano? Přesto jste mi při posledním setkání neřekl vechno.

A něco z toho, co jste uvedl, není pravda. Mohl byste nám hodně pomoci, kdy povíte

vechno, co je vám o doktorce Pasekové známo. Taky mi můete říci, e se mnou na toto

téma nebudete mluvit. Oznámil jsem vám přece, e půjde víceméně o soukromý

rozhovor.”

Take mohu jít?” zeptal se Vančura. Co se stane, kdy teď odejdu?”

Nic se nestane. Předvolám si vás úředně. A taky mi přidáte trochu práce etřením kolem

vás.

Vrahovi tím prodlouíte patrně pobyt na svobodě.” Vančura se zvedl a zvolna odcházel po cestičce. Pechan si zapálil cigaretu a zůstal sedět. Co si vlastně ten kluk myslí? Dávám mu anci, aby mi vechno řekl a on ji nevyuije. Kdyby tak náčelník věděl, co právě dělám, asi by mě pořádně setřel.

Já vám vechno raději povím.” Vančura se vrátil na lavičku. Teprve teď si Pechan viml jeho tmavých kruhů pod očima. Stejně u kolik dni nemohu spát hrůzou, e pro mne přijedete a zatknete mě jako vraha. Ale já Karolinu opravdu nezabil.”

Tak povídejte, jak to bylo ten pátek a sobotu.”

V pátek jsem byl, jako obvykle, u Karoliny. Odeel jsem zahradní brankou v sobotu

časně ráno. Chtěl jsem být doma dříve ne se matka vrátí z noční sluby. Dohodli jsme

se, e opět přijdu. Karolina chystala velký úklid a tak mě poádala, a přijdu později večer, aby se stačila odpoledne trochu vyspat. Doel jsem večer krátce po deváté hodině. Ale ve vile byla tma a klič jsem nemohl zasunout do zámku dveří. Myslel jsem si, e se Karolina zamkla a usnula, protoe byla po práci unavená. Vzal jsem ebřík a vlezl jsem balkónem do pokoje v prvním patře. Okno bylo otevřeno. Sestoupil jsem dolů a nael ji v koupelně.

Poznal jsem, e je mrtvá. Hrozně jsem se vyděsil, a se mi udělalo patně. Chvíli jsem si musel sednout na idli. Potom jsem rychle odeel stejnou cestou jakou jsem přiel.”

Svítil jste ve vile v sobotu večer?”

Ano, myslím, e jsem rozsvítil na chodbě a v pokoji. Dole jsem svítil jenom v koupelně.

Ani nevím, jestli jsem při odchodu zhasl.”

Kde máte klíče od bytu paní doktorky?”

Kdy jsem utíkal od vilky, ze strachu jsem klíče vhodil do kanálu na konci ulice.”

Odnesl jste něco z jejího bytu?”

Ne, vlastně ano. Ale to u v sobotu ráno. Karolina mi dala deset tisic, abych si zařídil v Praze přes CKM zájezd do Jugoslávie.”

Víte, kde měla umístěn trezor? Byl jste v něm někdy?”

V tom trezoru jsem byl několikrát. Naposledy v sobotu ráno. Karolina mi řekla, abych si vzal její klíče z kabelky a vzal si sám ty peníze z trezorku. Leely na vkladních kníkách v dolejí přihrádce. Měla je pro mne připraveny.”

87

Proč se rozhodla zaplatit vám zájezd do Jugoslávie?”

Těko se mi o tom mluví. Ale teď, kdy je Karolina mrtvá, je to stejně jedno. Ona chtěla poádat o vystěhování do Rakouska. Prý tam zdědila dosti peněz a nechala si je uloit ve vídeňské bance. Slibovala mi dohodnout s těmi rakouskými příbuznými, e a budu na zájezdu, umoní mi cestu do Vídně, abych si ověřil stav jejího konta a jestli je vechno v pořádku. Původně chtěla jet sama. Poádala o devizový příslib, ale nedostala jej. Trochu jsme se přitom pohněvali. Karolina mi oznámila, e mi dá připsat jako dar vilku a vechno, co v ní je. Odmítal jsem to. Já ji měl opravdu rád, i kdy byla o dost starí. Ale aby si mě takhle kupovala, s tím jsem nesouhlasil. Karolina vak tvrdila, e by stejně lo jako o dar.

Představovala si to tak, e se vystěhuje do Rakouska, já v klidu dostuduji a potom za ní přijedu uzavřít sňatek. Slíbila, e to zařídí. Po jejím odjezdu jsem jí měl postupně posílat po lidech, které za mnou pole, věci z vily. Říkala, e na vechno má povolení k legálnímu vývozu do zahraničí. Nakonec jsem měl prodat vilku a potom odjet za ní.”

Dříve jste o jejím odjezdu a o majetkových záleitostech nemluvili?”

Trochu mě tím překvapila. Nikdy jsme nehovořili o tom, e by chtěla odjet.”

Co bylo v trezoru, kdy jste si tam bral peníze v sobotu ráno?”

V dolní poličce leelo několik vkladních kníek. Snad čtyři nebo pět. Taky nějaké papíry, ale ty jsem neprohlíel.

V horní přihrádce měla skříňku se zlatými perky.”

Jak jste se vůbec seznámil s doktorkou Pasekovou?”

Byl jsem tady poprvé před dvěma roky na zámku při prázdninové brigádě. Potom jsme se

rok neviděli. Loni o prázdninách jsem nastoupil zase na brigádu do zámku a někdy v

polovině léta jsme navázali důvěrný styk. Karolina se mi líbila. Duevně byla velmi mladá, mladí ne leckterá holka, která se ve dvaceti chová, jakoby měla ivot za sebou a nemáte si s ní po chvíli co říct.”

Vančura se rozvyprávěl, jak zpočátku árlil na doktora Kleina z Prahy, o kterém se mu

Karolina svěřila, e byl její velkou láskou v době studii na univerzitě. Kdy zjistila, e si ji nemíní vzít, e s ni později chodil jenom z prospěchářských důvodů, zprotivil se ji a sama to s ním ukončila. Jednou se Vančurovi přiznala, e samozřejmě měla i jiné milence.

88

Některé pouze chvilkové, s jinými to vydrela déle. Teď, kdy poznala Vančuru, nikoho

jiného nepotřebuje a ani nechce. V poslední době měl pocit, e se Karolina něčeho

obává. Kdy odmítal převod vilky prý mu řekla, e by se taky mohlo leccos stát a e by to měla ráda co nejdříve s krku. Co tím myslela, Vančura nevěděl.

Asi tuila, e se kolem zámku něco děje, pomyslel si Pechan, kdy se s Vančurou

rozloučili.

To, e platila občas Vančurovi cesty z Prahy, aby mohl za ni jezdit a pouívala k tomu

cestovní účty, které za studenta bez jeho vědomí vyplňovala a podepisovala, Vančura

nevěděl. Domníval se, e mu na jeho cesty přispívá ze svého. Nikoli ze sluební zámecké

pokladny, jak se teď při kontrole zjistilo.

Vančura rovně Pechanovi sdělil, e mu Paseková ukázala darovací smlouvu, kterou ji

sepsal její známý advokát. Myslela tím skutečně advokáta nebo nějakého právníka

obecně? Darovací smlouvu ji mohl sepsat kterýkoliv právník. Ale lo-li skutečně o

advokáta, koho by sepsáním takové smlouvy pověřila? Dosud vechny majetkové

transakce rodiny Pasekových zařizoval kovářovský advokát doktor Kolísko. Ten by se o

svém pověření snad zmínil, kdy s Pechanem hovořil vcelku otevřeně o záleitostech,

které Bezpečnost kolem rodiny zajímaly. Patrně tedy jde o jiného advokáta. Bude třeba

tuhle informaci ověřit.

xxxx

Budíček ukazoval právě dvacet hodin a třicet minut. Pechan si uvědomil, e je ,po

rozhovoru s Vančurou unaven a e by si rád s někým popovídal o čemkoliv, co se netýká

jeho práce. Přepadla ho touha nebýt sám.

Vytočil telefonní číslo známé magistry.

Zvonek dlouhou chvíli vyzváněl, ne se ozvala.

Mohl bych tě, Jiřinko, pozvat někam na večeři? Moc rád bych tě viděl.”

Zas u neví, co s načatým večerem? Já ano.

Právě je u mě návtěva, take nemám ani čas, ani chu.”

V telefonu se ozval krátký tón ústředny.

Jiřina má pravdu. Jak je to dlouho, co se ji neozval?

Copak jí můe mít za zlé, e ji neláká partner, který je stále někde v akci, nikdy nepřijde včas a větinou nepřijde vůbec, i kdy to slíbil. Jsem nespolehlivá partie, pomyslel si Pechan.

89

Zalistoval v kapesním telefonním seznamu a vytočil číslo praské vysokokolské koleje.

Tentokrát byl hovor kratí. Máme zkoukové období a Helena odjela domů do Olomouce,

sdělila její spolubydlící. Rozhodl se zavolat do Olomouce. Medička se netajila radostí.

Zítra přijede do Kovářova. Pechan zaslechl, jak maminka starostlivě namítá , tam by ses

toho naučila. Snail se proto Heleně návtěvu rozmluvit s tím, e mu stačí, kdy slyel její hlas. Ale nedala se odradit. Asi vycítila, e je moc sám. Prohlásila, e dopoledne přijede.

Ne ji stačil vysvětlit, e jede do krajského města, obdrel po telefonu přání dobré noci a sluchátko se odmlčelo. Přemýlel, zda je rád či nikoliv, e to takhle dopadlo. Tím, e si s Helenou popovídal, zapomněl na momentální splín a pocítil hlad. Rozhodl se vyrazit do restaurace na pozdní večeři. Vrchní číník oznámil, e kuchař dnes musel odejít dřív,

take nic teplého nemůe nabídnout. Přinesl dva studené karbanátky a vlaský salát. Ale

hlad je nejlepí kuchař. Pechan pojedl a el zase domů spát. Cestou cítil, e tahle

náhraková večeře nebylo to nejvhodnějl, co poskytl aludku po celodenním hladověni.

xxxx

Na krajské správě SNB přivítal Pechana álek kouřící kávy na stole. Trochu byl

překvapen, ale pracovník krajské hospodářské kriminálky mu prozradil tajemství. Měl

postavenou zrovna vodu na kávu a kdy dozorčí telefonicky oznámil, e Pechan proel

vrátnici, zalil připravenou kávu.

Jen klidně poseď! Nic ti neuteče. Máme na pana vedoucího u několik dní nasazené oči.

Právě před chvílí kluci volali, e ho dnes zmáčknou.

Chtěl bych být u toho,” řekl Pechan.

Ano, bude. Pan vedoucí je nervózní od okamiku, kdy se dozvěděl o smrti paní doktorky

Pasekové. Vypadá to, e má v úmyslu zamést za sebou stopy a moná i prásknout do

bot. Dnes od rána probírá v kanceláři nějaké papíry a u několik krabic odnesl do svého

auta, které zaparkoval kousek od prodejny. Nevíme ovem, co v těch krabicích je, ale to

se ukáe.”

Pechan netrpělivě očekával, a se vydají do prodejny Staroitností, ale jeho krajský

kolega měl stále dost času.

90

Vysvětloval Pechanovi, e jim pan vedouc! usnadní práci. Vechny papíry, zřejmě

svědčící o jeho nekalé činnosti, odnese do auta a ty nezávadné nechá v prodejně. Aspoň

toho nebude tolik na přebíráni.

Konečné doli k prodejně. Pechan zůstal překvapen, kdy si přečetl tabulku na dveřích:

Odpovědný vedoucí PhDr. Stanislav Kolísko.

Posly, je tenhle Kolísko příbuzný advokáta Kolíska od nás z Kovářova?”

Mladí brácha,” odtuil pracovník krajské kriminálky, tys to nevěděl?” To je tedy gól, pomyslel si v duchu Pechan. Jestlipak to aspoň ví podporučice Mrázová?” Zeptal se.

Kolega pokrčil rameny. Domníval se, e je tahle skutečnost soudruhům z Kovářova

známa.

V kanceláři prodejny vedoucí Stanislav Kolísko právě ukládal do papírových krabic listiny, které vytahoval ze anonů ve skříni. Zůstal jako zasaen bleskem, kdy do kanceláře vstoupili kriminalisté. Na první pohled zjistili, e odstraňuje doklady o koupi a prodeji staroitnosti a o odhadu jejich ceny. Pechan se sehnul a vzal do ruky několik vrchních listin. Zaujala ho jména prodávajících: dr. Paseková z Kovářova, dr. Klein z Prahy,

Frantiek Vančura z Kovářova. Mlčky je podal kolegovi. Ten do nich nahlédl. Potom vytáhl z kapsy písemný souhlas prokurátora k povolení prohlídky a předloil ho vedoucímu prodejny. Čím větí část textu přečetl, tím více blednul. Kdy se dostavili do prodejny

pozvaní pracovníci kontrolního odděleni n. p. Staroitnosti, byl u vedoucí téměř na

omdlení. Pechan zůstal s kontrolními pracovníky v prodejně. Jeho kolega odvezl doktora

filozofie Kolíska na správu k předběnému výslechu.

Doklady o nákupu staroitností, ponejvíce nábytku, skla, porcelánu a obrazů třídili

kontrolní pracovnici nejdříve podle jmen prodávajících. Největí hromádku představovaly

doklady o prodeji, znějící na jména Karolina Paseková, Břetislav Klein, Miroslav Kolísko, Pavel Harant, Emil Kamnář, Jan Beránek, Svatopluk Svojanovský a Jana Zámecká. První čtyři jmenovaní realizovali prodej zejména v dřívějí době, poslední čtyři ponejvíce během posledních měsíců.

Kamnář, Beránek, Svojanovský a Zámecká byli Pechanovi zcela neznámí. Oznámil jejich

jména, adresy a čísla občanských průkazů podporučíci doktorce Mrázové, ale ani ona

uvedená jména neznala a tak slíbila prověřit ihned, o koho jde.

91

Za necelé dvě hodiny u Pechan věděl, e lidé uvedených jmen na adresách nebydlí a

čísla občanských průkazů jsou smylena. Prostě pan vedoucí prodejny kupoval

staroitnosti od vymylených lidí.

Původ některých uměleckých předmětů, zejména obrazů, zatím nebyl ověřen, ale

nepochybně pocházely z mobiliáře kovářovského zámku. Za sluné penize je koupila

prodejna staroitností, která je prodala do státních sbírek krajské galérie. Krajská galérie kupovala obrazy a výtvarná díla i od jiných prodávajících. Avak jenom obrazů, prodaných Pasekovou, nakoupila za více ne dvě stě tisíc korun. Rovně nákup obrazů prodaných Kleinem a Kolískem představoval více ne stotisícovou částku.

Pracovník krajské správy zjistil, e pouze za loňský rok krajská galérie ádala

mimořádnou dotaci ze státního rozpočtu na nákup obrazů, prodaných soukromníky

prodejně staroitností, ve výi 200 000 Kčs. V dřívějích letech to byly jetě vyí částky, ale ty bude znát a následující den, protoe je nutno vyhledat potřebné doklady v archívu.

Pozdě odpoledne byly překontrolovány vechny doklady o nákupu uměleckých

staroitnosti za poslední tři roky a pracovníci hned vyhotovili seznam osob, které

staroitnosti prodávaly. Větina jmen se vyskytla jednou za celou kontrolovanou dobu, ale známá jména byla na seznamech uvedena kadoročně u několika desítek předmětů.

To je zajímavé, zamyslel se Pechan nad seznamem, některé dny byl prováděn výprodej

ve velkém, například spousta porcelánu a k tomu souprava nábytku Ludvík XIV., mající

celkem jedenáct poloek a hned tý den následuje jídelna biedermeier čítající celkem

sedmnáct kusů.

Pracovník kontrolní skupiny poádal Pechana o zapůjčeni seznamu, protoe si této

skutečnosti neviml. Chvíli nad seznamem přemýlel a pak kategoricky prohlásil, e

předměty, zakoupené v tom dnu, nemohly být vůbec v prodejně. Z prostého důvodu.

Vůbec by se ani do prodejny, ani do skladu nevely, vezme-li v úvahu, e je v prodejně

uloeno jetě dalí zboí.

Tohle ve bylo přes prodejnu prodáno pouze formálně. Podíváme se, kdo byl kupující.”

Pozdě večer skončili i s rozdělením dokladů a vyhotovením seznamu kupujících.

92

Převáná větina dokladů zněla na cizí státní přísluníky Fritze Wimmera z Vídně,

Wernera Teichmanna z Mnichova a Hermanna Niederleho z Curychu. Předměty, u

kterých bylo podezření, e pocházejí z kovářovského zámku, byly prodávány výhradně

cizincům a pouze některé obrazy krajské galérii.

Cestou domů si Pechan vzpomněl, e by měl mít doma ve své garsonce Helenu, které

zapůjčil klíče. Pro případ, e by dala rozumně přednost studiu a nejezdila za ním, se

raději zastavil nejdříve na útvaru. Operační důstojník mu hlásil, e ho hledala suverénní mladá dívka a kdy jí sdělil, e dotyčný je na sluební cestě, odpověděla, e ví, kde na soudruha kapitána má počkat.

Jé a taky jsem jí chtěl říct, a si dá pozor, e jsi samá enská a e by jí některá sokyně mohla vykrábat oči, uklíbl se operační důstojník.

Díky, udělal jsi mi radost.”

Kdy zazvonil u vlastního bytu, přila Pechanovi otevřít Helena.

Tuila jsem, e mě nechá čekat. Aspoň jsem se naučila ke zkouce tři otázky. A to jsem stačila jetě nakoupit. Říkala jsem si, kdovíkdy přijde a pro jistotu jsem připravila večeři, která není náročná na čas. Za chvíli voněly bytem hranolky. Vůně přírodního řízku se mísila s vůní nakládané zeleniny.

Tedy, Helenko, u dlouho jsem si takhle nepochutnal. O tom se mi ani nezdálo.

Zítra bude mít z úsporných důvodů duenou zeleninu s mladým vepřovým a

bramborem. Pechan se zálibně díval, jak se medička Helena ikovně otáčí v jeho

kuchyňce. I kdy si potrpěl na pořádek, z Heleniných rukou se mu zdála kuchyňka nějak

uklizenějí.

Je to hloupé, e se na to ptám. Ale proč jsi dosud svobodný, zeptala se Pechana, kdy

po večeři usedli ke sklence vína. Jsi docela pohledný, milý a vzdělaný. S takovým

muským by to leckterá ena chytila, jakoto s dobrou partií.”

Ty taky, Helenko?”

Mám-li být upřímná, myslím si, e jednak nemám příli velkou anci, jednak nelovím

mue pro manelství. To seznámení s tebou bylo náhodné. Viděla jsem tě chvíli a hned

jsem si od tebe půjčila klíče. Nemysli si, e jsem nějaký dobrodruh a lehkomyslná holka.

Ale prostě jsem podlehla situaci.

94

Moná, e tě brzy přestanu bavit, třeba pozná, e má jinou představu o dívce, se kterou bys chtěl chodit. Takový u je ivot.”

Mohl bych ti, Helenko, světácky odpovědět, e nevidím důvod, proč bych se měl oenit.

O čisté prádlo se mi postará Osvobozená domácnost, o jídlo závodní kuchyně a občas

restaurace, za měsíc mi sem polou paní z Úklidu na vygruntování. Sehnat tu a tam

nějakou přítelkyni není taky problém. Pravda je trochu jiná.

ít se mnou by nebylo jednoduché, jsem tak trochu pavouk a nerad se přizpůsobuji. To

nejsou dobré předpoklady pro manelství. Taky pracovně to nemám jednoduché. Někdy

nepřijdu domů vůbec, jindy nad ránem, a jsem doma dopoledne, odpoledne zase odejdu

a vrátím se bůhví kdy. V podstatě na mne není příli spoleh, tedy co se týče mé

dochvilnosti. A pokud jde o nae náhodné seznámení, mám pocit, e není z etického

hlediska velký rozdíl mezi tím, kdy muský vleze do bytu k eně, kterou zná krátce nebo je-li tomu naopak. Na tohle vdycky musí být dva. Take se napijeme na dnení shledání.”

Ráno postavil konvici s vodou na čaj a el se osprchovat. Ne se vrátil do pokoje, měl na stolečku připravenou snídani a Helena vklouzla pod sprchu. Pechan se divil, e po nepříli dlouhém spánku chce vstávat.

Nemůu přece lenoit. Mám před zkoukou a kdyby mě vyhodili, budu mít patný

svědomí, e jsem se neučila, jeliko jsem se věnovala příjemnějím záleitostem.”

Tak se měj hezky a nezdruj se klohněním. A přijdu, pozvu tě do restaurace na nějakou

specialitu.”

Ahoj. Vařím ráda a je to pro mne relaxace mezi učením. Na restauraci je vdycky dost

času, kdy se něco nepovede. Tuhle jsem doma dělala, snad u po dvacáté, masové

rizoto a omylem jsem na cibulku dala místo sladké papriky mleté feferonky. Ani ná pes to nechtěl jíst.”

Zatímco byl Pechan v krajském městě, kolegové z okresní správy nezaháleli. Na stole

nael informaci, připravenou podporučicí doktorkou,Mrázovou o zjitěních z dokladů

kovářovského zámku. Na písemnostech leel papírek s nápisem: Náčelník mi uloil,

abych udělala jednu kopii seznamu pro vás. Kdy si odmyslím sebe, musím uznat, e

máte dobrý vkus.” Viděla asi Helenku a nezapomněla si dloubnout. Přiznal sám sobě, e s přibývajícími léty bude mít po noci plné lásky co dělat, aby vydrel celý den v pracovním tempu.

95

xxxx

Václav Malina byl drobné tíhlé postavy. Téměř holohlavý, brýlatý s nazrzlou bradkou. Na prvni pohled by nikdo neřekl, e má doktorát filozofie z oboru dějin umění a hodnost kapitána SNB.

Tím, e se často sluebně pohybuje mezi profesory a docenty dějin umění, znalci z oboru

vech druhů kumtu, chová se i navenek nepříslunicky. Nosi civilní oblek, zdraví dobrý

den místo předepsaného ohláení hodností a jménem, málokdy se staví do pozoru, ale

zato ve svém oboru je pracovník k nezaplacení.

Pechan mu nabídl, stejně jako podporučíci Mrázové, kávu a pak poslouchal kapitánovu

zprávu o výsledcích jejich etření na zámku.

Na úplný závěr je trochu brzy, ale po kontrole dokumentace, která je v objektu k dispozici a po prohlídce depozitáře, musíme konstatovat, e písemná dokumentace je vedena velmi nedbalým způsobem, nebo spíe není vedena vůbec. Mnoho dokladů, které mají

být povinně vedeny, nejsou k dispozici. Podařilo se nám získat několik kopií předávacích protokolů mobiliářů z několika zámků, ale nemají ádnou evidenční hodnotu, protoe obvykle nejsou podepsány a tak z nich nelze jednoznačně stanovit, zda na nich uvedené

předměty byly skutečně svezeny do Kovářova. U více ne poloviny objektů, z nich byl

proveden svoz, seznamy prostě chybí. Popisy předmětů nejsou způsobilé k identifikaci.

Inventarizační títky do Kovářova zřejmě nedorazily. Nikde není uvedeno ádné číslo. A

pokud je, tak nezjistíte, z kterého seznamu. Povinná pravidelná inventarizace nebyla celá léta prováděna.”

Dokonce ani po posledním vloupání do zámku,” dodala Mrázová, se nepodařilo zjistit, co bylo odcizeno.”

Na to si pamatuji,” řekl Pechan, ale mám takový pocit, e tehdy byly vechny uloupené věci nalezeny někde v zámeckém parku.”

V protokolech je to tak uvedeno, ale jakou má logiku vloupat se sloitě okny prvního

patra do zámku, odtahat spoustu věcí do parku do křoví a pak je tam nechat?”

To jistě ne, ale třeba pachatel nebo pachatelé chtěli pro věci přijet dalí noc nebo byli vyrueni. Pokud vím, ke krádei dolo z pátku na sobotu. Pachatel mohl předpokládat, 96

e do pondělí správcová na vloupáni nepřijde a měl tedy dost času, aby během soboty a

neděle věci z parku odnesl. Nemohl předpokládat, e hlídač v sobotu ráno bude objekt

obcházet a zjisti rozbitě okno v prvním patře. Ona to skutečně byla spí náhoda, e si

toho pan Harant tehdy viml.”

Vidim, e jste se u stačil seznámit s celým spisem, ale neupřete mi, e přece jen

odporuje logice tahat věci do kouta zámeckého parku a nechat je tam. Kdyby chtěl

pachatel věci odvézt autem, proč by riskoval odvoz a druhého dne, kdy je mohl naloit

hned. A pak, vai kolegové přece učinili opatřeni ke zjitěni případného zájemce o

odcizené věci a nic se nezjistilo. Také nikdo cizí se v okolí nepohyboval. Třeba to byl prvni pokus, jak zlikvidovat nějaké chybějící poloky?”

Moné to je. Dá se vůbec určit, co v depozitáři na zámku chybí?”

Kapitán Malina vylíčil, jak se snaili najit knihu evidence státních kulturních památek a e jim pomohla ministerstvem poskytnutá fotokopie centrální knihy. Tím vlastně byl získán podklad o nejvýznamnějích památkách, které byly do Kovářova přemístěny. Jenome

fyzickou inventurou se zjistilo, e dobrá polovina jich na zámku není. Otazník je, zda byly vechny předány. Část cennějích předmětů se nalézá ve vile doktorky Pasekové, ale kam přilo mnoství ostatních věcí těko říci.”

Nejvíce jsem přemýlel,” pokračoval doktor Malina, proč byly uloeny v bankovním sejfu některé fotokopie znaleckých posudků, zpracovaných panem doktorem Kleinem. Vám tohle asi taky vrtalo hlavou. Proč je paní doktorka nenechala v bytě, kdy tam měla

peníze a perky? Pak jsem na to přiel. Posudky byly rozděleny do dvou hromádek. Ty v

rychlovazači se týkaly předmětů, nalezených v bytě doktorky Pasekové. Pan doktor Klein

v nich konstatoval, e jde o předměty bez zvlátní historické a kulturní ceny. Některé kusy ve skutečnosti byly zapsány na seznamu státních kulturních památek. Tato část posudků je docela sluně sepsána a řadu věcí lze dobře identifikovat. Větí hromádku posudků,

nalezených v sejfu paní doktorky, jsou patrně předměty, které byly vyvezeny do zahraničí a prodány jejím jménem. Tím, e jsou exempláře uváděny velmi obecně, nedají se identifikovat a nelze přesně určit, který předmět byl vyvezen.

97

Ale protoe paní doktorka tak pečlivě uschovala právě tyto posudky, řekl bych, e jim

přikládala značnou důleitost. Patrně tedy lo o předměty, zapsané v seznamu státních

kulturních památek, ale to u nikdy s určitostí nezjistíme. Ledae by k tomu pan doktor

Klein byl ochoten vypovídat.”

Pechan i Malina se shodli v tom, e najmutí sejfu pro úschovu znaleckých posudků mělo

svůj význam. Paseková je odnesla ze správcovské kanceláře, kde správně měly být

uloeny. Bála se, e třeba někdo, kdo k nim má přistup, je zlikviduje. e snad kdosi by

chtěl svalit vekerou vinu na ni, na Pasekovou? Vycítila, e je v nebezpečí? Kdy ten

někdo přiel na to, e znalecké posudky u nejsou na obvyklém místě, mohl mít důvod

Pasekovou kvůli tomu zabít? Třeba chtěla doktora Kleina udat, e zpracovával posudky v

rozporu se skutečností? Ale to je nesmysl, protoe v tom případě by sama přila o

vechno, co měla doma. Jedině, e by snad lo o vydírání, ale koho a kým?

Nejhorí je to,” přemýlel nahlas kapitán Malina, e památky movitého charakteru

nejsou ohodnoceny. Mají jakousi pomyslnou ideální neboli historickou cenu, ale co to je ta historická cena, nelze vyčíslit. Oceňování se provádí zcela subjektivně a to jen v případě potřeby, to znamená, jde-li o prodej. Jene cena prodejní není cenou historickou, je to cena sběratelské, tedy suma, kterou je ochoten za daný předmět někdo dát, aby jej mohl

mít ve své sbírce. Taky to můe být i jenom cena snobská, ne sběratelská, protoe

dotyčný se chce pouze předvést, e má na to koupit si nějakou staroitnost.”

Vichni si maně vzpomněli na nedávný případ krádee taktovky Bedřicha Smetany,

odcizené v muzeu. Znalci se shodli na ceně v rozmezí od pěti tisíc korun do padesáti tisíc korun, podle toho, zda se hodnotí jenom cena materiálu nebo historická cena. Ostatně i ona historická cena má své problémy. Movité i nemovité památky jsou nedostatečně

udrovány. Není to ani tak problém finančních prostředků, které pro tento účel státní

orgány vyčlení, jako spí otázka kapacity na údrbu a opravy těchto památek. Těch pár

desítek uměleckých restaurátorů a konzervátorů, které máme, nestačí uvádět movité

památky do náleitého stavu a stále je v něm udrovat. Přesuny z místa na místo

vzácnostem rovně nesvědčí. Historická cena sice stoupne, ale faktická cena je stále

nií, protoe předměty věkem, vlivem klimatických podmínek a neudrovaností postupně

chátrají a stávají se neopravitelnými.

98

,,A případ doktorky Pasekové uzavřete, musíme předloit přísluným orgánům zprávu o

stavu kovářovského zámku. Je ostatně nutné urychlené provést normativní úpravu

památkové péče s přesnou definicí památek a s přesným stanovením způsobu evidence

a hmotné zodpovědnosti za péči o tento druh národního majetku,” konstatoval Malina.

Podporučice Mrázová potom vysvětlila, jak prověřovali seznam aut, jejich čísla si zapsal za léta hlídač Harant, kdy je vpoutěl do zámeckého objektu. Soukromých osobních vozidel bylo pár. Jména majitelů těchto aut nefigurovala v seznamu osob, jim bylo něco z mobiliáře odprodáno, ani mezi lidmi, kteří prodávali staroitnosti v prodejně. Jiné to je u rakouských, západoněmeckých a výcarských aut. Tam je monost, e lo o vozy některého z cizinců ze seznamu. Jenome nejvíc je automobilů podnikových… Ale u dnů,

které má v poslední době uvedeny pan Harant, ádný příkaz k jízdě není určen do

Kovářova. To jsme si ověřili namatkovou kontrolou. Některé podnikové vozidlo mohlo

Kovářovem sice jen projídět a přitom se zastavit v zámku. Bohuel, větina z nich měla

vystaven příkaz k jízdě úplně jinam ne do okolí Kovářova. Take lo evidentně o černé

jízdy. Ale jak to dnes s odstupem času, po měsících nebo dokonce letech, dokazovat?

Bylo by moné vyslechnout řidiče nákladních aut. Zda mohl či nemohl dotyčný vědět, e

odváí někomu ze zámku předměty, získané podvodnou machinací. On pochopitelně

popře, e mu něco takového bylo známo.

Jestli má význam někoho vyetřovat, pak spi ne řidiče ty, kdo kupovali velmi lacino

předměty nikoli pro sběratelskou potěchu, ale aby je mohli za několikanásobné vyí cenu prodat. Keftaře, kteří se rafinovaně obohacovali na úkor společnosti.

xxxx

Náčelník okresní správy SNB si pozorně proel seznam, který mu předloila podporučice

Mrázová. Byla v něm uvedena jména a adresy osob, které si přímo v kovářovském zámku

zakoupily některé předměty a zaplatily je sloenkou na účet okresního národního výboru

do příjmového účtu.

99

Posléze svolal poradu vech zainteresovaných pracovníků. Hned úvodem poádal o

vysvětlení právního postavení osob, které na zámku cokoli kupovaly.

To se nedá jednoznačně a obecně stanovit. Můe jít o celou řadu trestných činů od

spekulace, pokud to levně nakupovali, aby mohli draze prodávat dále, a po podílnictví na rozkrádání. Ale taky někteří z nich mohli nakupovat v dobré víře, e jde o regulérní rozprodej předmětů, určených k likvidaci. V kadém případě bude nutné ty předměty vidět

a pokud budou patřit mezi státní kulturní památky, budou je muset jejich dosavadní

majitelé vrátit.”

Po úvodním výkladu Mrázové rozdal náčelník stejnopisy seznamu přítomným. Pechan si

v duchu řekl, e Mrázové nezávidí, a bude s některými z těchto kupujících projednávat

prohlídku a respektive vrácení předmětů.

Náčelník dohodl s okresním prokurátorem, e vechny zakoupené předměty, pocházející

z kovářovského zámku, budou v kadém případě znovu komisionálně ohodnoceny.

Předseda okresního národního výboru přijal Pechana a Mrázovou bez čekání. Bylo

zřejmé, e náčelník schůzku skutečně dohodl, jak slíbil, kdy pověřoval jednáním

Pechana. Kapitán se vymlouval na vechno moné, aby se nemusel zabývat záleitostí

patřící do oblasti hospodářské kriminality. Náčelník zastával názor, e tato záleitost

souvisí s případem Pasekové a nebyl ochoten se nechat přemluvit ke změně rozhodnuti.

Kdy si předseda přečetl seznam kupců, poádal Pechana, aby s Mrázovou přeli do

jedné z vedlejích místností. Byl to salónek, slouící národnímu výboru jako obřadní síň pro různé slavnostnějí příleitosti. Svatby, přijímání vzácnějích návtěv, zahraničních delegací a podobně. Ze tukovaného stropu visely dva lustry z benátského křiálu.

Interiér doplňovalo několik kusů staroitného nábytku a staré obrazy. Dal si sekretářkou předloit inventární záznam z posledních inventur a vrátil se s kapitánem a podporučíci do své pracovny.

Vechny předměty, které jste viděli v obřadním salónku, jsem osobně vybral a při jednáni uvedl, e jsou určeny pro tento účel. Sám ádné věci ze zámku nemám a nic jsem pro sebe nekoupil.

100

Máme doma sluný porcelánový servis. Moje ena je toti zamilovaná do cibuláků a tak

shání a nakupuje, kde můe. Ale na vechno máme doklady. Nejde o staroitnosti, ale o

soudobé výrobky. Ostatně vás zavedu k nám do bytu, můete si vechno prohlédnout.”

Nemáme důvod vám nevěřit, soudruhu předsedo. Je zbytečné, abyste nám ukazoval

zařízeni vaeho domku.”

Vidím, e jste informován. Nemám vilku. Domek moje ena zdědila po rodičích a bydlíme

tam spokojeně. Trochu jsme zmodernizovali vnitřek, ale rozhodně by mě nenapadlo

kupovat něco ze státního majetku. Ostatně stejně cítím spoluodpovědnost za to, co je

předmětem vaeho vyetřování. Kdybych důsledněji kontroloval své podřízené, nemohlo

by k něčemu podobnému dojít. Jenome já vdycky jenom slyel, jak vynikající správkyně

pečuje o kovářovský zámek, e si na vechno zve odborníky a znalce z Prahy. Ani ve snu

by mě nenapadlo, e se před očima funkcionářů ONV mohly rozkrádat tak cenné

památky.”

Mezi osobami uvedenými na seznamu kupujících z kovářovského zámku bylo i několik

pracovníků okresního národního výboru. Předseda je dal svolat k sobě do pracovny.

Potom poádal Pechana, aby vysvětlil právní stav věci a proč je nutno vechny

zakoupené předměty vrátit. Po Pechanově výkladu se ozval jeden z přítomných zlostnou

poznámkou: Nic nebudu vracet. Poctivě jsem vechno zaplatil. A si to odnese ten, kdo

mi věci neprávem prodal a … 

Tak dost,” přeruil ho předseda ONV, kdy viděl, e je podporován souhlasným

přizvukováním ostatních. Ty jako vedoucí finančního odboru jsi měl v první řadě ověřit, zda prodej kulturních památek je zákonný. Přes tebe přece procházely platby za rozprodané věci. Ale o tom si budeme povídat, a bude skončeno vyetřování.

Teď poděkujeme soudruhům z Bezpečnosti za jejich výklad. Myslím, e hovořili dost

srozumitelně a není třeba dalích otázek. Vichni tu jetě zůstanete.” Potom se rozloučil s Pechanem a Mrázovou.

Cestou na okresní správu poznamenal Pechan, e by nechtěl být v kůi těch, co teď sedí

u předsedy ONV. Je o něm známo, e je to tvrdý a poctivý chlap. Původně nástrojař v

místní továrně, pak si jako mistr údrby udělal dálkově průmyslovku, byl zvolen

předsedou městského národního výboru a posléze předsedou ONV.

101

V podstatě vak stále zůstal tím, čím byl zpočátku: poctivým dělníkem a skromným

funkcionářem. Vdy přiloí ruce, kde je třeba, ctí práci, nikdy nezpychl a poívá důvěru lidí, kteří ho zvolili do funkce.

Jak odhadujete, e to dopadne? Vráti vichni, co ze zámku získali ? optala se Mrázová.

To, o čem víme, e koupili, vrátí určitě. Ale mám obavy, e kadý navic dostal nějakou

pozornost, která nestála za psaní účtu. A ty si určitě ponechají, protoe jim nemůeme

dokázat původ těch věcí. Někteří asi budou mít s vracením problémy, protoe leccos

darovali dál, dospělým dětem, příbuzným. Těko budeme dohledávat, kde to vechno

dnes je. Mít ivou Pasekovou, bylo by vyetřování snadnějí. Spolu s ní zmizela řada

nevyjasněných otázek ze světa a u se asi nepodaří je objasnit.”

Co kdy musela umřít právě proto? Máte podezřelého?”

To víte, e ano. Ne jednoho. Ale vechny zatím na stejné úrovni dokazováni. Přímé

důkazy zatím nemáme proti nikomu. Pouze indicie, a ty k usvědčeni pachatele vrady

nestačí.” Pechan si v duchu povzdechl. Vrada, milá kolegyně, není nějaká rozkrádačka.

Kdy něco ve státním majetku chybí, tak se zjisti, kdo vechno měl k majetku přistup a k pachateli se dřív nebo později dojde. Ale u vrady? Snadno se řekne, e ji někdo potřeboval umlčet, aby nemohla mluvit o machinacích na zámku. Ale co kdy motiv byl

úplně jiný?

xxxx

U kdy si Kateřinu bral, musel vyslechnout od přátel a známých, e je blbec. Protoe si bere arogantní, hysterickou, vypočítavou enskou a jetě ke vemu eredu. Kamarádi dokonce odmítli pozváni na svatbu s odůvodněním, e budou za něj dret raději tryznu.

Ostatně dobře udělali. Stejně mu zakázala je pozvat, protoe by veselka stála zbytečně

hodně peněz, které je mono pouit na něco účelnějího, třeba na svatební cestu do

zahraničí k moři.

Hned v létě skutečně jeli do Bulharska. Poprvé a naposled společně. Potom jezdila sama.

Pravidelně kadý rok.

102

Byla o prázdninách snad u vech moří. Na zájezd pro dva se nepodařilo uetřit. A před

dvěma roky dali dohromady peníze na zájezd pro tři osoby a tak jela s oběma dcerami.

Nejdřív mu začala vyčítat malý plat. Kdyby byl co k čemu, nemusel by učit na základce,

ale mohl by mít místo středokolského učitele, kdy na to má aprobaci. Jenome to by se

musel taky trochu snait. Jiný v jeho letech u dosáhl lepího postavení a on zůstává

obyčejným kantorem. Kdekdo u má televizor, auto, jezdí na dovolenou do zahraničí.

Jenom oni ijí ve dvou kamrlících s kuchyní, čtyřčlenná rodina, e si u jenom pro tu tíseň musí lézt na nervy.

Hádky o to, kdo z nich dvou udělal pro rodinu a co ne, se staly téměř denním programem.

Jednou v kuchyni prohlásil, e měl poslechnout radu svých přátel a nikdy si ji nebrat.

Přitom pouil ze vzteku slovo: ereda. Drela právě kuchyňský nů.

Neovládla se, máchla rukou a ví silou mu namířila ostřím do těla. Natěstí se otočil,

take hrot noe vjel jenom pod kůi a smekl se po ebru.

Vrhla se před ním na kolena a prosila ho o odputění. Při oetření na pohotovosti

prohlásil lékaři, e lo o neastnou náhodu a e se sám poranil. Lékař sice kroutil hlavou nad způsobem zranění, ale nakonec se spokojil s vysvětlením a poslal pacienta do nemocnice. Ponechali ho několik dní na chirurgii. Kdy ho propustili do domácího

oetřování, uslyel na uvítanou výčitky. Nemocenské dávky před vánocemi, kdy potřebují

kadou korunu! Léčení zbytečně prodluuje, místo, aby el učit. Tehdy zalitoval, e ji kryl.

Dolo k dali ostré hádce, která skončila vzájemnou inzultací v podobě facek.

Podal ádost o rozvod manelství. Jene tehdy přijeli staří Pasekovi a domlouvali mu, e Kateřina je sice prchlivá, ale e ho má ráda. Styděl se jim říct, e ho stále poniuje, vyčítá malý výdělek a e ho dokonce napadla noem. Kvůli rodičům a dětem nakonec ádost o rozvod vzal zpět. Dostali od starých Pasekových za usmíření darem televizor. Vztahy

mezi oběma manely Jelínkovými se vak nezlepily.

Starí dcera po skončení studia na gymnáziu odela z domova. Nastěhovala se k

rozvedenému mui, o jedenadvacet roků starímu. Kdy se jí snail Jelínek domluvit,

odpověděla: Táto, u se nemůu dívat, jak s matkou ijete.

104

Ty sis na poniováni zvykl, ale já si zvykat nehodlám. Oldřich je na mne hodný. Nevím,

jestli ho mám ráda, ale je lepi ít s nim ne s matkou, která jetě nepochopila, e mi u bude devatenáct.”

Dceruko, prosím tě, vra se domů. Co tomu řeknou lidi, e jsi utekla?”

Moje ostuda to není. Chová se jako bábovka, tatínku. Jenom proto, e matka pochází z

bohatí rodiny a e vydělává o tři stovky víc ne ty, dělá ze sebe sluku. Vaří, pere, o vechno se stará a kdybychom ti se ségrou nepomohly, tak bys doma dělal úplně vechno. A matka tě pořád jako generál jenom drezíruje. Ne tatínku, k mámě se nevrátím.

A skončí Blanka kolu, tak se stejně chce nastěhovat ke mně. Oldřich s tím souhlasí.”

Ten den byl ve kole právě dnem, kdy se bere plat. Jan Jelínek učinil ivotní rozhodnutí.

Definitivně se rozvede. Aby se mu to snadněji oznamovalo manelce, stavil se v bistru na náměstí. Vypil na kurá čtyři rumy. Cestou si koupil jetě půllitrovku myslivecké a sestavoval v hlavě, co vechno ji řekne. Vstoupil do bytu, začal mluvit a teprve potom si viml, e je doma sám. Mladí dcera se jetě nevrátila ze koly a manelka rovně ne.

Jelínek, jinak abstinent, vypil z donesené láhve téměř polovinu. Následkem toho ztratil

téměř vědomi i rovnováhu. Kateřina Jelínková ho nala leet na koberci. Mezi kytáním

vykřikoval: Stejně jsi zabila Karolinu, jako jsi chtěla zabit mne!”

Sousedé ta slova slyeli. Přísluník místního oddělení VB upozornil Pechana, e

trafikantka, která prodává dole pod kopcem, na něm stojí vila Pasekové, viděla

Jelínkovou v sobotu dopoledne spěchat od vily dolů, do města.

Kateřinu znám jetě jako holku,” potvrdila trafikantka údaj Pechanovi, kdy za ní přiel.

Jelínkovi, to je horor, soudruhu kapitáne. Co já o nich vechno vím!”

Nespletla jste si paní Jelínkovou s někým jiným?”

Jak bych mohla. Vdy vám říkám, e ji znám od dětství. Takovou poďobanou oklivku si

nemůete s ádnou jinou splést. Stála jsem před trafikou. Bylo krásně a tak jsem se

vyhřívala na sluníčku. Noviny jsem vyprodala a stejně v tu dobu u nikdo nechodí, protoe já v sobotu v poledne zavírám. Zahlídla jsem ji, chvátala, jako by jí za zadkem hořelo.

Nesla nějakou papundeklovou krabici. Musela bejt dost těká, protoe si ji přehazovala z ruky do ruky.”

106

Teď u nebylo pochybnosti. Jelínková byla v sobotu dopoledne v Kovářově a v blízkosti

vily. Pechan se rozhodl, e nemůe nic pokazit, kdy poádá Jelínkovou, a mu vysvětlí

svůj sobotní pobyt v Kovářově a proč jej tajila. Důvod pro to mohla mít jenom jeden.

Věděla u, e Karolina není na ivu. A to by v tuhle dobu měl vědět jenom vrah.

xxxx

Jak bylo předem dohodnuto, v průběhu výslechu Jelínkové se dostavil do kanceláře major

Černý s prokurátorem a poručík Svoboda. Sebejistě vypovídající Jelínková začala ztrácet

sebevědomí, kdy viděla, e vichni přítomní ji bedlivě pozorují, přestoe do výslechu

nezasahují. Seděla na idli vedle stolu, ostatní v koutu místnosti za Pechanovými zády.

Potom se Pechan zvedl a odstoupil od stolu. Současně povstal major Černý a posadil se

na Pechanovo místo. Jelínková sledovala jejich váné obličeje.

Paní Jelínková, zde přítomný doktor Falx je okresní prokurátor, ostatní přítomné ji

znáte. Jsem nucen vás poádat, abyste znovu uvedla, jak to bylo s vai cestou do

Kovářova v neděli dopoledne.”

U jsem to přece řekla. Karolina mi telefonovala předcházející týden a pozvala mě na

návtěvu, říkala, e se mnou nutně potřebuje mluvit. Tak jsem jela. A dalí u víte.”

Kdy jste byla naposledy, tedy před nedělí o které mluvíte, u své sestry?”

Co já vím. Bude to nějaké tři, moná čtyři měsíce. Někdy v zimě, protoe jetě vude

leel sníh.”

Co jste dělala v sobotu dopoledne, den před svou cestou do Kovářova?”

To jsem přece u taky vypověděla. Byla jsem celé dopoledne doma. Vařila jsem a během

vaření jsem si dvakrát odskočila do blízké prodejny.”

Nechcete, pani Jelínková, něco na své výpovědi změnit? Přiznání je polehčující

okolnost.” No dovolte?” vyskočila Jelínková, tomu mám rozumět tak, e mě podezíráte, e jsem zabila vlastni sestru? To na mě nezkouejte!”

Nechceme nic zkouet, ale potřebujeme vědět, zda opravdu svoji výpověď nechcete

sama dobrovolné změnit nebo doplnit?”

107

Jelínková záporně zavrtěla hlavou.

Můeme vám dokázat, paní Jelínková, e jste byla v Kovářové a dokonce v blízkosti

domu své sestry ji v sobotu dopoledne a to v době, kdy vae sestra byla zavraděna.

Nechcete ani teď říci, jak to bylo?”

,,Ne, já ji nezabila. Opravdu ne. Kdy jsem tam přila, byla u mrtvá.” Jelínková se rozetkala. Oči si zakryla rukou.

Tak popite podrobně, co jste dělala v sobotu!”

Ráno jsem la do samoobsluhy nakoupit. Byla jsem dohodnuta s Karolinou, e k ní

dopoledne přijedu. Cestou na autobus jsem se zastavila jetě v prodejně a potom jsem

jela do Kovářova. Přila jsem k nai vilce a nikdo mi neotevřel. Bylo těsně před dvanáctou hodinou. Vlezla jsem dovnitř přes balkón, ke kterému jsem přistavila ebřík. Nala jsem Karolinu ve vaně. Byla u mrtvé. Poznala jsem to podle očí. Sáhla jsem jí na ruku. Byla

studená. Ztratila jsem úplně hlavu a běela z koupelny pryč. Aby mě nikdo z ničeho

nepodezíral.”

Kde vude jste se jetě ve vile pohybovala?”

Jenom v horním pokoji a dole v salónku.”

Krabici, kterou jste odnáela při odchodu, jste vzala ve vile?”

Jelínková se rozplakala.

Odnesla jsem si ji. Byla v ní jídelní souprava. Karolina, kdy jsme spolu telefonovaly, říkala, e mi ji připravila na památku. Tak jsem si ji vzala.”

Paní Jelínková, to jste se ani nepodívala do rodinného trezoru?”

Ne. Vlastně ano. Podívala jsem se, ale nic v něm nebylo. Jenom tak letmo jsem prohlídla vkladní kníky, ale téměř nic na nich nebylo a tak jsem je dala zpátky. Klíče jsem vrátila do Karolininy kabelky.”

Proč jste jela do Kovářova opět v neděli?”

Doma jsem se rozhodla, e tam pojedu jetě jednou a půjdu nález mrtvé Karoliny

oznámit. Já ji opravdu nezabila. Věřte mi, opravdu ne. Byla u mrtvá, říkám vám pravdu,

musíte mi věřit.”

Proč bychom vám měli věřit? Mluvíte nepravdu od začátku. Paní Jelínková, vae sestra

zemřela v sobotu dopoledne. V době, kdy jste vy byla ve vilce, co jste při oznámení i při pozdějím výslechu zatajila.”

108

Jelínková poádala o lékaře. Prokurátor přeruil výslech. Přivolaný lékař konstatoval, e Jelínková potřebuje na dobu 24 hodin klid. Prokurátor rozhodl o uvaleni vyetřovací vazby na Kateřinu Jelínkovou pro podezření z vrady.

xxxx

Stanislav Kolísko vypadal spí jako stárnoucí plejboj ne jako doktor filozofie. Dlouhé

vlasy a na svůj věk poněkud výstřední oblékání povaoval za bohémskou legitimaci. Teď

musel předloit docela obyčejný občanský průkaz. Protestoval proti předvedení na

Bezpečnost a vyhrooval stíností u mnohých funkcionářů, kteří u něho nakupují a patří k jeho dobrým známým. Leč vechno marně.

První otázka směřovala k jeho krabici s papíry. Prohlásil, e si je chtěl odvézti domů.

Tomu vichni přítomní věřili. Pokračoval tvrzením, e chtěl doma dokumentaci zpracovat

za účelem přehledné evidence. V prodejně není potřebný klid. Hlavně tam nejsou kamna,

kde lze papíry spálit, pomysleli si kriminalisté. e by pan vedoucí chtěl zpracovávat k

evidenci papíry dva, tři i více roků staré? K čemu by to bylo dobré?

O manipulaci se staroitnostmi ze zámku v Kovářově odmítal vypovídat. Nikdy na zámku

nebyl. Co je moné. Lidi, kteří rozprodávali mobiliář nezná a ani znát nechce, protoe ví, e by takovou činnost musel oznámit orgánům Bezpečnosti. Kdy bezvýsledné vzpomínáni trvalo příli dlouho, oznámil Kolískovl vyetřovatel,

e vechny papíry nalezené v autě pana Kolíska a v krabicích, připravených k vynesení z

prodejny, zajiuje pro účely vyetřováni. Kolíska upozornil, e vědomé mařeni

vyetřovacích úkonů je trestné.

Konečně začal mluvit. Zpočátku kupoval od doktora Kleina a doktorky Pasekové meni

drobnosti. Nikdy nenesly ádný identifikační znak, podle něho by se dalo usuzovat, e

jde o předměty ze státního majetku. Větinou to byly jednotlivé kusy starého skla a

porcelánu. To bylo tak před esti či sedmi lety.

Jednoho dne přivezli ve stejnu nábytek. Miniaturní biedermaier, stolek a pět idliček.

Ujiovali mne, e jde o předměty, určené k odpisu. Na stolku bylo znát opatrně

sekrabané inventární číslo. Bylo mi to podezřelé a proto jsem nábytek odmítl vzít do

komise.

109

Nechtěl jsem se dostat do nějakého maléru. Naloili vechno zpět a sdělili, e jinde

najdou větí pochopení.

Krátce nato mě pozval bratr z Kovářova k sobě na víkend. Předtím jsme se spolu příli

nestýkali. vagrová mě povaovala za společenského nýmanda a já ji také neměl v

obzvlátní lásce. Při návtěvě jsem se u bratra k mému údivu setkal s doktorem Kleinem

a doktorkou Pasekovou. Sdělili mi, e dostali pokyn likvidovat mobiliář, protoe zámecká budova není dostatečně udrovaná a předměty v ní uskladněné chátrají, část hodnotnějích věcí byla převezena na jiné zámky, něco předáno k uívání do

reprezentačních místností státních institucí, ale stále toho zůstalo v objektu dost. Tvrdili, e mnoho věcí bylo se souhlasem okresu a kraje rozprodáno soukromým osobám. Oni sami si také něco koupili s tím, e by to lo odprodat dál a na prodeji si vydělat. Doktorka Paseková mi ukázala znalecký posudek, zpracovaný doktorem Kleinem a opatřený razítkem se státním znakem, podle něho jde o předměty, které je povoleno vyvézt i do

zahraničí. Těch posudků měla celou hromádku. Nabídla mi desetiprocentní podíl na

kadém prodeji. Zdálo se mi to celkem v pořádku.”

Kolísko nedokázal vysvětlit, proč tak velké mnoství mobiliáře nenabídla památková

správa přímo v prodejně staroitností a proč prodej byl realizován de facto přes soukromé osoby. Tvrdil, e nemohl tuit, e jde o nějakou protiprávní machinaci, protoe bratr advokát mu oba doktory doporučil jako seriózní partnery. Aby ostatní dva zaměstnanci

prodejny nedělali kolem záleitosti problémy, bylo u bratra v Kovářově domluveno, e

předměty půjdou přes prodejnu jenom papírově. Jinak vechno dojednávala větinou paní

doktorka Paseková.

Jak jste se domlouvali s cizinci, kteří měli zájem o koupi staroitností?”

Pan Wimmer a pan Teichmann jsou známí doktora Kleina. Já jsem se s nimi seel tuím

dvakrát, ale jinak jim vechny nákupy sjednával doktor Klein nebo doktorka Paseková.

Větinou mi telefonicky oznámili, kde se sejdeme, přinesli znalecké posudky, já donesl

kupní smlouvy a prodejní doklady. Větinou jsme přímo v kavárně předměty nakoupili i

prodali. Podnik z toho měl jenom uitek. Nebylo nutno nic skladovat a příjmy ly na účet podniku.”

110

Vám snad do kapsy rovně něco káplo, e? Jak jste přili na toho výcara z Curychu?”

Pan Niederle je z brane, také staroitník. Přijel za mnou a přímo se mě dotázal, zda by bylo u mne moné nakupovat obdobné staroitnosti jako jeho vídeňský kolega Wimmer.

Zprostředkoval jsem mu schůzku s doktorkou Pasekovou a oni potom spolu udrovali

obchodní kontakt. Já prosím, mám vechno papírově v nejlepím pořádku. Sám jsem pro

sebe nic neprodával, ani nenakupoval, lo mi pouze o zájem podniku.

I zaměstnanci na prodejně brali větí prémie ne já.”

Nějak jste zapomněl na vaich deset procent, které jste získal z kadé realizované

koupě. To vám dávali předem či a po prodeji? Nebo jste byli dohodnuti jinak?”

Hned při nákupu. Kdy jsme se seil někde v kavárně, tak mi dali potřebné doklady a v

nich byl u i odhad ceny, za kterou bylo mono prodat. Z té ceny jsme sráeli pro podnik dvacet procent, ale já dostal svoje procenta z celkové částky.”

Take nemůete popřít, e jste to dělal i ve svůj prospěch. Nebylo vám divné, e odhady jsou neobvykle nízké? Jako odborník jste přece musel vědět, jaké cenové relace na trhu staroitnosti u nás doma i ve světě platí.”

To jistě. Ale protoe jsem vlastně zboí neviděl, tak jsem předpokládal, e je skutečně pokozeno a cena odpovídá reálnému stavu.”

e byste nás přesvědčil, to říci nemůeme. Ostatně, dokazovat, jak tomu skutečně bylo,

musíme a budeme my. Nás by teď jetě zajímalo, jak to bylo s nákupem od pana

Kamnáře.”

Toho vůbec neznám. Prodával prostřednictvím doktorky Pasekové.”

Viděl jste někdy jeho občanský průkaz?”

Neviděl, ale neměl jsem důvod pochybovat, e údaje, které mi paní doktorka sdělila,

odpovídají. Aspoň vdycky tak tomu bylo.”

Jak uvidíte, nebylo. Pan Emil Kamnář toti neexistuje a nikdy neexistoval. Stejně jako

mrtvé due Beránek, Svojanovský, Zámecká a moná i dalí. Ale o nich budete asi tvrdit

toté. Nebo se mýlím?”

To byli vechno známi paní doktorky, prodej jenom zprostředkovávala.”

Hned jsem si to myslel. Měla pani doktorka plnou moc pro prodej?

111

Nebo jak jste to dělali s vlastnoručním podpisem na nákupním dokladu?

Já ty plné moci od doktorky Pasekové nevyadoval. Jaksi samozřejmě jsem

předpokládal, e je k podpisu zmocněna.”

Jak tedy vysvětlíte, e na dokladech není podpis zmocněné paní doktorky, nýbr podpisy

Kamnáře, Beránka a co já vím, jak se vichni ti vymyleni prodávající jetě jmenují?”

To mě do toho pěkně namočili. To mám za svoji důvěru. Vlastní brácha mě do toho

navezl. Jen si poznamenejte, e on taky dost věcí prodával. Jak těm cizincům, tak přes

prodejnu. Z papírů, co jste mi zabavili, se to dá vyčíst. Jestli byste chtěli, tak vám to v těch dokladech ukáu a vysvětlím.”

Kriminalisté upozornili doktora Kolíska, e jeho spolupráce bude spočívat pouze v ochotě vysvětlovat. Jinak jsou pracovníci podnikové kontroly a Bezpečnosti soběstační. Potom předali Kolískovi k podpisu usnesení o jeho zadrení jako důvodně podezřelého a

oznámili mu, e současně podávají prokurátorovi návrh, aby ho vzal do vyetřovací vazby

a dal souhlas k provedení domovní prohlídky. Kolísko zblednul a tvářil se vyděeně,

jakoby nevěřil vlastním uím. ádal okamitě právního zástupce. Ujistili ho, e se mu

obhájce v přísluné, zákonem stanovené fázi jednání, dostane.

xxxx

Pechan zavřel spisové desky, které měl před sebou na stole. Cítil, e se dostává do

časové tísně ve vyetřování vrady Karoliny Pasekové, zatímco je nucen zabývat se

souvislostmi kolem jejích hospodářských deliktů. Ne, e by se nevyznal ve formách

hospodářské trestné činnosti.

V kursu pro budoucí kriminalisty se v tomhle směru dost naučil. Ale jeho hlavním úkolem

je vypátrat pachatele násilného trestného činu.

Zpráva krajského odboru kultury zněla lakonicky. Oznamovala, e krajská galérie v

posledních třech letech ádala vedle obvyklého rozpočtu výdajů za nákup současných

výtvarných děl mimořádnou dotaci k zakoupení obrazů mistrů sedmnáctého století.

Obrazy byly nakupovány přes prodejnu staroitnosti, kam byly prodány soukromými

sběrateli.

112

Ročně lo zhruba o patnáct a dvacet obrazů v ceně přiblině dvě stě tisic korun.

Podobně v posledních letech ádalo o dodatečnou dotaci krajské muzeum, které

nakupovalo porcelán, sklo, drobné uitné umění, staré tisky a podobně. Zde lo ročně o

více ne sto tisíc korun. Podporučice Mrázová ke zprávě přiloila seznam osob, je

prodávaly obrazy, zakoupené krajskou galérií a předměty, kupované krajským muzeem.

Větinou lo o osoby, které se dostaly do Pechanova zájmu v souvislosti s vyetřováním

vrady Pasekové.

Záznam o výsledku domovní prohlídky, provedené v bytě doktora Stanislava Kolíska

konstatoval, e komora přiléhající k bytu z chodby byla zaplněna krabicemi plnými starého vzácného porcelánu, skla, keramiky a jiných drobností. Kapitán Malina objevené předměty ocenil na několik desítek tisíc korun. Předměty proly prodejnou, kterou doktor Kolísko vede. Větinu z nich sám odhadl a pro prodejnu koupil za velmi nízkou cenu, jak vyplývalo z nákupních dokladů. Předměty pak ihned sám odkoupil a uloil do svého

domácího skladu. Nejspí na spekulaci. Ve vlastním bytě se ádné staroitné předměty

nenalézaly.

Mezi krabicemi se nalo rozměrné pouzdro, v něm podle dokladů ji v pondělí po smrti

Pasekové přinesla její sestra prodat jídelní servis delftské fajánse. Kolísko koupil

soupravu za sedm tisíc korun. Skutečnou hodnotu odhadl Malina na zhruba dvakrát vyí.

Kde jinde ne v bytě své sestry se Jelínková dostala k tomuto servisu? A proč se jej tak rychle zbavovala?

Z rozjímání vyruil Pechana telefon. Dozorčí mu přepnul enu, která zoufale vyadovala

pomoc kriminální sluby. Kdy dotyčnou ujistil, e je na správné adrese, stále si nebyl jíst, zda je ena jenom zoufalá nebo trochu opilá.

Někdo mi ukradl prstýnek. Zlatý s diamantem. Dárek od manela. Bez něj nemůu domů.

Manel by mě zabil.”

Odkud voláte, paní? Nejlépe by bylo, kdybyste přila k nám na útvar a vechno nám

podrobně vysvětlila. Kdy se vám prsten ztratil?”

Co já vím, asi teď cestou domů, někde v autobusu.”

Kdy jste viděla prsten naposledy?”

Odpoledne, v práci. Musíte mi pomoci prsten najít. Přijeďte hned sem.”

Kam to je hned sem?” No přece k nám domů.”

113

Vy voláte z domova?”

Jak bych mohla volat z domova. Kdybych přila domů bez prstýnku, tak by mě ten můj

zabil. Volám z telefonní budky na náměstí.”

Pechan si připadal jako v neskutečnu. K jeho starostem s vradou ztráta prstenu. Je to

záleitost pro kriminálku nebo případ spí pro oddělení ztrát a nálezů? Mávl odevzdaně

rukou a vydal se za oznamovatelkou. Musela dost vypít. Snad teprve zjitění, e nemá

prsten, ji vrátilo do střízlivého stavu. V práci po obědě oslavovali kolegovy narozeniny.

Pamatuje si, e si s prstenem hrála, sundavala ho z prstu a jen tak s ním točila. Pechan ji odvezl na její pracovitě. Na psacím stole leel její prsten, jak jí ho tam poloil někdo ze spoluoslavovatelů. ena z vděčnosti zvala Pechana na skleničku do vinárny. Kdy odmítl, adonila, aby ji aspoň odvezl sluebním autem domů. Pechan napsal stručný záznam o

jejím oznámení a o tom, kde prsten nalezli, dal záznam podepsat oznamovatelkou

i vrátným na jejím pracoviti a enu poslal domů veřejnou dopravou.

Kdy se vrátil na správu, telefonoval z kovářovského zámku hlídač Harant. Sdělil

Pechanovi, e před chvílí na zámku hledal paní doktorku Pasekovou ten západní Němec

co sem za ní často jezdil. Za krátkou chvíli věděl Pechan, e jde o staroitníka

Teichmanna z Mnichova. Přijel osobním autem. Státní poznávací značku si hlídač zapsal.

O příjezdu by měla být informována kolegyně Mrázová, řekl si Pechan. Zamířil přes

chodbu do její kanceláře.

Mne se záleitost staroitností týká jenom okrajově, take ten mnichovský keftař by měl hlavně patřit vaí ctěné pozornosti, soudruko.”

Samozřejmě,” zajásala Mrázová, hned poádám náčelníka a vezmeme pana

Teichmanna do vazby. Vak on si přítě rozmyslí krást nám nae kulturní památky a vozit

je na keft bůhvíkam.”

Mám obavy, váená kolegyně, e vám náčelník tenhle nápad neschválí. Jestli k něčemu

dá souhlas, tak maximálně k výslechu Teichmanna a to jetě bude muset poádat o

svolení prokurátora. Co vlastně na Teichmanna máte?”

Nakoupil nejvíce věcí zaantročených z kovářovského zámku. Odvezl je za hranice,

take teď u nemáme anci některé z nich vrátit.

114

Přece mu jeho činnost nemůeme jen tak nechat projít.”

Obávám se, e to tak bude. Bude tvrdit, e neporuil nae zákony, co má asi pravdu.

Take si s ním můete pohovořit, pokud mluvíte německy, jinak prostřednictvím úředního

tlumočníka. Nakonec se mu omluvíte, e jste obtěovala nebo v lepím případě mu

poděkujete za ochotu, e si s vámi popovídal a budete ráda, e jste se ho zbavila.”

Mrázová se trochu nedůvěřivě, trochu nechápavě dívala na Pechana, zda myslí váně to,

co říká. Z výrazu jeho tváře usoudila, e si nedělá legraci. Je faktem, e Teichmann

vechno, co vyvezl z Československa, řádně zakoupil, alespoň podle dokladů. Na

vechno měl přísluné vývozní povolení. Pravda, musel vědět, e nakupuje podstatně

levněji, ne by měl podle obvyklých cen. Ale jak mu to dokázat? Stejně tak mu asi

nedokáeme, e část ceny za staroitnosti ukládal na konto Pasekové u některé banky v

Mnichově nebo ve Vídni nebo e část platil tady v Československu cizí měnou. Ale to z

jeho strany rovně není ničím trestným. Ten Pechan zase měl pravdu a já se před ním

svým nadením a zbrklým úsudkem jenom zesměnila, přiznala si, kdy kapitán odeel.

Přesto poádala náčelníka o souhlas a s povolením prokurátora zala v doprovodu

soudního tlumočníka za Teichmannem, který se ubytoval v místním hotelu.

Výslech, vlastně rozhovor s oviálním Bavorákem probíhal na správě, kam se Teichmann

ochotně odebral. Prohlásil, e je mu velice líto, slyí-li námitky proti jeho nákupům. Ale to je běné v celém světě, e se někdy nakupuje levně, jinde, zejména na aukcích, dráe.

Za zprostředkování výhodné koupě se prostředníkovi běně vyplácí provize. Paní

doktorka Paseková mu umonila dobrý obchod. Revanoval se ji tím, e ji někdy přivezl

zahraniční věci podle jejího přání, jindy se revanoval peněitou formou. Buď v korunách nebo ve valutách. Mnoství vyvezených předmětů nemůe sdělit. Musel by nahlédnout do účetních knih, ale ty pochopitelně s sebou nevozí. Ostatně nenakupoval v Kovářově

jenom on sám. Jezdili sem nakupovat rovně jeho obchodní kolegové z Curychu a z

Vídně, koda, e paní doktorka zemřela, jak se dověděl od hlídače na zámku. Byla to

solidní partnerka.

Na otázku, zda si je vědom, e lo o některé věci doktorkou Pasekovou neprávem

zcizené a vedené v seznamu státních kulturních památek a e tedy tyto věci bude muset

vrátit, odpověděl, e o této okolnosti mu nic není známo. Na vechny předměty mu byl

vystaven doklad o koupi ve státním obchodu a řádné povolení k vývozu.

115

Tady by nebyl ani Interpol nic platný. Za těchto okolností není povinen sdělit, komu

předměty dál prodal. Platí zde obchodní tajemství, které lze zruit pouze v případě

krádee. Ale on přece uzavřel zákonnou koupi s československým státním obchodním

podnikem.

Mrázová usoudila, e dalí jednání s panem Teichmannem by bylo bezpředmětné.

Poděkovala mu a doprovodila k východu z budovy. Za jeho luxusním BMW byl připoután

turistický přívěs. Tentokrát, a snad u vdycky v budoucnu, se bude mnichovský

obchodník staroitnostmi od nás vracet s přívěsem prázdným, řekla si podporučice

Mrázová.

xxxx

Pane doktore, proč jste nám zamlčel, e vae vztahy k paní doktorce Pasekové byly

velmi důvěrného rázu?”

Advokát Kolísko při otázce, poloené mu Pechanem, neztratil duchapřítomnost.

Odpověděl, e se ho na jeho poměr k Pasekové nikdo neptal a taky nepovaoval za

nutné o něm hovořit, kdy před dvěma roky skončil.

Karolina se začala tahat s tím Vančurou. Připadlo mi krajně trapné, abych se o její přízeň dělil s nějakým tudákem.”

Doktorka Paseková se o vás taky musela dělit.”

S kým?” vyhrkl Kolísko.

Přece s vaí manelkou. Minimálně.”

Ale to je přece něco jiného. S tím se nedalo nic dělat. S tím musela Karolina počítat.

Taky jsem jí hned na počátku naeho intimního vztahu řekl, e se nehodlám rozvádět.

Ona s tím naprosto souhlasila. Mezi námi lo o nezávazný poměr dvou jedinců, kteří si

oboustranně porozuměli jak po intelektuální, tak po sexuální stránce. Bez nároků na trvalé souití.”

Promiňte mi mou zvědavost, pane doktore, řekl jste, e vá poměr s Karolínou

Pasekovou skončil před dvěma roky. Ale tehdy jetě, pokud je mi známo, nevstoupil na

scénu mladý Vančura.”

116

Důvod byl také v tom, e Karolina přestala respektovat nai dohodu, e si nebudeme na

sebe činit vzájemně ádné nároky. Vadilo ji, e se s ní nechci ukázat na veřejnosti, e je mi dobrá, jak mi doslovně vyčetla, pro tajné zpestřeni mého sexuálního jídelničku. Copak jsem s ní mohl jít do kina nebo do vinárny? Na takovém malém městě jako je Kovářov?”

Myslíte, e neměla ze svého hlediska pravdu?”

Ale musela brát v úvahu i moje hledisko, e se kvůli ni nerozvedu. A s tím na počátku

souhlasila. Já přece nemohu za to, e jí nebyl ádný mu dost dobrý. Vybírala tak dlouho, a se z ní stala ne stará panna, ale svobodná čtyřicátnice. Bez ance najit ivotního partnera přiměřeného věku a úrovně, navíc volného.”

Proč jí nebyl nikdo dost dobrý?”

To je vina spí rodičů. Utvrzovali ji v tom, e pro takovou krasavici jako je ona není ze zdejích nápadníků ádný dost vhodný. Byla mimořádně inteligentní, dobře situovaná.

Podlehla názoru a vlivu rodičů a podle toho se také chovala. Jeden nebyl pro ni dost

hezký, druhý se jim zdál málo inteligentní, dalí neoplýval majetkem, jiný opět neměl

patřičné společenské postavení. Představy rodičů by splňovali větinou věkově zralejí

mui a ti byli u enatí. Není divu, e začala inklinovat u od studentských let k starím muům. Najednou zjistila, e se ji překulila třicítka a e mui, s nimi udrovala známost, jsou pro ni bezperspektivní. A tak přestala hledět na to, zda jsou volní nebo ne a snaila se některého uhnat za kadou cenu. Přitom neopomenula ze svých známostí vytěit, co se dalo.” Co vytěila z vás, pane doktore?”Promiňte,” ohradil se dotčeně advokát.

Byl jsem pro ni kdykoliv dosaitelný partner na úrovni. Nepovaoval jsem za nějaké

vytěováni to, e jsem ji občas přátelsky bezplatně poskytl různé právní sluby a porady.”

Čeho se týkaly ty vae sluby a porady?” Převáné jejích soukromých záleitosti.”

Tedy i sluebních záleitosti?” Vlastně jenom soukromých.”

Převod vily jste dělal, řekněme, u jako přítel doktorky Pasekové?”

Ne. Navtívila mě s paní matkou v advokátní poradně. Potom mi telefonovala a pozvala

mě na schůzku k sobě na zámek. Při té příleitosti jsme se blíe seznámili.”

117

Mám tomu rozumět tak, e po vás chtěla, abyste zajistil znalce, který by odhadl vilu na co nejmení hodnotu?”

To určitě ne. Pouze jsme spolu rozmlouvali o formalitách při postupu prodeje a při

uzavíráni přísluně smlouvy na státním notářství. Pak jsme také hovořili o její práci na zámku, svěřovala se mi s problémem, který musí jako správkyně řeit.”

Nízké ohodnocení rodinné vily Pasekových jste povaoval za samozřejmé?”

Odhad ceny nemovitosti přece není záleitostí advokáta. To je předmětem činnosti

soudního znalce. Já jsem pouze navrhl paní doktorce Pasekové, který znalec by mohl

odhad provést s ohledem na to, e bydlí zde, v okresním městě.”

Co jste dělal, pane doktore, v den smrti doktorky Pasekové, minulou sobotu dopoledne?”

To si pamatuji úplně přesně. Celý den, vlastně u od pátku odpoledne, jsem prováděl

důkladnou údrbu svého vozu. Dělám to velmi rád, téměř je to můj koníček.”

Můe vám tu sobotu někdo dosvědčit?”

Prosím vás proč? Jsem snad z něčeho podezřelý? Jak jste vůbec přili na to, e jsem

kdysi chodil s Karolínou?”

Pechan vysvětlil, e při vyetřování násilných trestných činů je třeba prověřovat kadou, i důvěrnou informaci. Samozřejmě Kolískovi nesdělil, e mají onu informaci od jeho bratra, vedoucího prodejny staroitností. Pane doktore, neodpověděl jste mi na otázku.”

Já mám opravdu na celou sobotu alibi. Moje manelka asi nebude nejdůvěryhodnějí

svědek. Ale několikrát za dopoledne přiel za mnou soused, kdy jsem před garáí na

betonu dělal na voze. Pomáhal mi auto obracet na kolíbce. Taky se mnou svačil. Moje

ena nám přinesla kávu a obloené chleby. Manelka ho také pozvala na oběd. On má

toti enu v lázních, je sám doma a odbývá jídlo velijak. Soused nám zase na oplátku

občas poseká trávu na zahradě nebo ostřihá stromy.”

Pane doktore, vy máte klíč od zadních vrátek zahrady Pasekových?” rozhodl zablufovat Pechan. Vylo mu to.

Kdy jsme spolu přestali chodit, tak jsem Karoliné klíč vrátil. Respektive si o něj řekla sama.”

Máte doma některé předměty, které původně patřily do mobiliáře kovářovského zámku?”

Ne, mne staroitnosti nezajímají.”

118

Tak mi vysvětlete, proč jste sjednával doktorce Pasekové schůzky u vás s vaim

bratrem, s nim jste před tím dlouhou dobu neudroval ádné styky?”

Karolina mě poádala, abych ji to zprostředkoval, e se s ním potřebuje setkat. Proč, to jsem zjistil a z jejich rozhovoru. Usoudil jsem, e bude lépe, kdy se do jejich záleitosti nebudu míchat.”

Ale nakonec jste se stejně míchal. Či ne? Jak si mám vysvětlit, e jste taky prodával

staroitnosti prostřednictvím prodejny, kterou vá bratr vede?”

To bude, soudruhu kapitáne, asi omyl. Já jsem u bratra v obchodě nikdy nebyl a taky

jsem mu nic neprodával. Kde bych já vzal staroitnosti?”

Znáte doktora Kleina z Prahy?”

Ano, přiel k nám s Karolínou na tu schůzku. Vím, e spolu kdysi chodili, ale pak si vzal dceru nějakého významného funkcionáře. S Karolínou dobře vycházeli, i kdy se rozeli.

Jezdil za ni na zámek. Pracuje na správě památkových objektů v Praze a má na starosti

také kovářovský zámek.”

Znáte pana Wimmera z Vidně?”

Jednou mě s ním pozvala Karolina na výlet, kdy sem přijel. Objeli jsme několik zámků a muzei, ve kterých jsou umístěny přístupné sbírky.”

O čem jste se bavili s tím Rakuanem? Věděl jste, e je to obchodník staroitnostmi?

Nebo snad nikoliv?”

Ne, to jsem nevěděl. Domníval jsem se, e pan Wimmer je stejně jako Karolina

historikem umění. Větinou hodnotili a oceňovali úroveň sbírek na zámcích, které jsme při výletu navtívili. Tomu já vůbec nerozumím a tak jsem větinou jenom poslouchal a nudil se. Mne ty jejich řeči vůbec nezajímaly. Navíc jsou mé znalosti němčiny velice chabé.”

Kdy mu Pechan připomněl jeho státnici z německého jazyka, advokát neupadl do

rozpaků. Od státnice uplynulo víc ne deset let a za tu dobu se hodně zapomene, zvlátě, kdy člověk nemá monost aktivně cizím jazykem hovořit. e by si Wimmer sjednával během výletu nějaký obchod s Pasekovou, o tom mu není nic známo. Kategoricky popíral,

e byl do překupnických machinaci zapleten.

Xxxx

119

Kdy Pechan vstoupil do kanceláře náčelníka okresní správy Sboru národní bezpečnosti,

seděl u stolu rovně okresní prokurátor. Pechan se chtěl předepsaným způsobem ohlásit,

ale náčelník mávl rukou, ukázal na volnou idli. Vyetřování se dostává do závěrečné

fáze. Zejména teď, kdy jste mi, soudruhu prokurátore, poslal ty dva papíry, začíná se

mnoho věci vyjasňovat. Právě jsem se chystal, e za vámi zajdu. Potřebuji vá souhlas a

moná i účast na domovní prohlídce.” Náčelníka zajímalo, o jaké dva papíry jde.

Prokurátor mu podal vysvětlení. Vyádal jsem ze státního notářství pro účely vyetřováni závě doktorky Pasekové. Potřebovali jsme vědět, kdo mohl mít z její smrti majetkový prospěch. Sdělení notáře nás zaskočilo. Oznámil nám, e v pondělí, po smrti Pasekové,

obdrel doporučený dopis s tímto textem: Ruím svoji poslední vůli, kterou jsem u vás

deponovala před pěti lety a ádám vás o její vrácení, protoe jsem se rozhodla naloit se svým majetkem jinak. Vekerý svůj movitý i nemovitý majetek odkazuji pro případ smrti svým neteřím Karolíně a Kateřině Jelínkovým, dcerám mé sestry Kateřiny Jelínkové,

rozené Pasekové.” Stará závě zněla: Stanovuji univerzálním dědicem vekerého svého majetku doktora Miloe Kolíska, advokáta v Kovářově, který je mým nejlepím přítelem a dlouholetým druhem.” Náčelník tie hvízdl. Podezřelým se tedy stává i pan advokát, ale ten má, pokud vím z dosavadního vyetřování, stoprocentní alibi?”Ano, v době vrady Pasekové pracoval před garáí na svém autě. Na auto viděl soused, který občas přiel ke Kolískovi. Soused vylučuje, e by se mohl Kolísko bez jeho vědomí vzdálit. Na to, aby

mohl zavradit Pasekovou, potřeboval přibliné hodinu. Soused tvrdí, e na tak dlouhou

dobu se vzdálit nemohl. Take se vyskytl problém. Buďto Kolísko nemůe být vrahem,

nebo zde něco nehraje,” vysvětloval Pechan. Jenome Kolísko, jak jsem si viml, má v garái kolo. Vzorek pneumatiky mi připadl obdobný s otiskem, který jsme zajistili na zahradě Pasekové. Bylo by třeba kolo prohlédnout a porovnat se zajitěným odlitkem

plátě. Taky jsem si vzpomněl na zákon o vědomě vyplněných časech. Působí tak, e

člověku, který vyplní čas intenzívní prací se zdá, e uběhla krátká doba, zatímco čas

vyplněný nečinnosti se vleče.

120

Soused řezal dřiví a tudí mu čas ubíhal. Klidně mohl hodinový nebo jetě delí časový

úsek povaovat za nedlouhou dobu.”

Mám tomu rozumět, e podezíráte Kolíska z vrady? Tak proč dríme ve vazbě

Jelínkovou?” Ironicky se otázal náčelník. Jetě e jste pustili toho Gaa, jinak by nám nestačily cely.”

,,K tomu jsem dal souhlas,” vloil se do rozhovoru prokurátor. Jelínkovou vyloučit nemůeme, i kdy se zatím nedoznala. Odjela v den vrady z bydlitě do Kovářova. Byla na místě vrady v době, kdy mělo dojít k trestnému činu. Zpět domů se vracela před

jednou hodinou. Dokonce vezla krabici s jídelní soupravou, kterou prodala hned v pondělí ve staroitnostech v krajském městě. Podle toho, co o ní vai pracovníci zjistili, prahla po penězích stejně jako její sestra a chtěla jich mít stále víc. Byla by pro ně schopna i zabít.

Oatatně, u jednou Karolinu shodila, z okna. Rodině se podařilo případ zaretuovat.

Zatím ve vazbě zůstane, Důvodů je pro to dost. Byla na místě vrady a odcizila tam

předmět, který patřil sestře. Stejně ji budu stihat minimálně pro kráde.”

Pechan sdělil, e banka zamítlo v loňském i letoním roce doktorce Pasekové devizový

přislib, protoe v předcházejících letech byla opakovaně v devizové oblasti. V době před vradou se projednávala její ádost o vydání vystěhovaleckého pasu z důvodu sňatku se výcarským státním přísluníkem Hermanem Niederlem z Curychu. Souhlas k

vystěhováni by pravděpodobně dostala. Uvedla, e si hodlá ponechat nae státní

občanství s tím, e bude při pobytu ve vlasti uívat prvního patra vilky, kterou předá jetě před vystěhováním do vlastnictví svých neteří.”

Počkej, to je nějaká zvlátní zásada,” pozastavil se nad výkladem náčelník a rovně prokurátor zpozorněl, protoe tuto informaci neznal. Přípravo darovací smlouvy na Vančuru, na druhé straně a rozhodne, e majetek převede na neteře a den nebo dva

dny před smrtí dokonce napíe v tomto smyslu i závě.”

Jistě, soudruhu náčelníku, taky jsme o tom na skupině velice uvaovali. Doli jsme k

závěru, e jediný skutečný úmysl Pasekové byl vystěhovat ho a před tím převést rodinný

majetek na neteře.

121

Lámali jsme si hlavu, proč tedy, darovací smlouva pro Vančuru a napadla nás jediná

moná varianta. Paseková měla svým způsobem Vančuru ráda. Věděla, e se ten mladík

do ni bezhlavě zamiloval. Nemohla mu říci, e se vystěhuje, protoe se bude vdávat. Mohl by provést nějakou nepředloenost a to nepotřebovala. Chtěla si rovně ověřit stav svého konta a kdy nemohla vyjet sama, rozhodla se vyslat k tomu účelu Vančuru.”

Paseková asi příli svým zahraničním partnerům nedůvěřovala. Snad dokonce ani tomu,

jeho si chtěla vzít. Patrně to měl být fiktivní sňatek, který by po získáni výcarského domicilu skončil. V kadém případě vak se chtěla stát spolumajitelkou jeho obchodu se staroitnostmi. Kdyby se jí podařilo vyvézt v rámci stěhováni po svatbě to, co měla ve vile, mohla to pouit jako vklad do společné firmy.”

Jestli Vančura prohlédl záměr Pasekové, mohl jí i on pomoci na onen svět. Průkazné

alibi nemá. Zdá se, e není zatíený honbou za hmotným prospěchem, ale co kdy je to

jenom zdání? Dostal deset tisíc na Jugoslávii s tím, e musí ve Vídni splnit úkol. Věděl, e Paseková u neije, a přesto si el koupit zájezd. To by mohlo také o něčem svědčit, nebo jste jiného názoru?”

,,Můe být, ale já si myslím, e jsme udělali chybu někde jinde,” uvaoval nahlas Pechan.

Kolískova manelka nemůe potvrzovat svému mui alibi, protoe vařila v kuchyni a

okna z kuchyně vedou na zahradu. Nemohla vidět, jestli je manel u auta nebo nikoliv.

Můe svědčit o tom, e kdy vyla z vilky, vdy manela viděla před garáí. Sousedovo

alibi je podobné. Věnoval pozornost řezáni dřeva,

aby se nezranil, a klidně mohl přehlédnout, e si Kolísko odskočil. Z toho vyplývá, e mezi jedenáctou a řekněme půl jednou nikdo nemůe potvrdit, e Kolísko byl doma.

Soudruhu kapitáne, co říkáte, zní zcela logicky, ale mně se to zdá vechno příli

fantastické. Kolísko je prohnaný advokát. Opatrný a velmi chytrý. Kdyby se chystal na

vradu Pasekové, tak by se připravil tak, e by lo určitě o dokonalý zločin, který by neměl kazu. Podle vás jel na kole. Kdokoliv ho mohl vidět. Riskoval, e potká spoustu lidí, kteří ho znají. Ne, tomu nevěřím. Nebudu vám dělat potíe, jestli chcete udělat domovní prohlídku, schválím vám ji, ale nepůjdu s vámi.

122

Nehodlám riskovat případné fiasko.”

Následující den v ranních hodinách zastavila dvě osobní auta okresní správy SNB před

vilkou doktora Kolíska. Pracovníci kriminální sluby začali v přítomnosti Kolíska a za

přizvání nezúčastněné osoby z národního výboru provádět domovní prohlídku. Hned při

zahájení prohlédl technik kolo v garái a porovnával vzorek pneumatik s otiskem

zajitěným na zahradě Pasekové. Zdálo se, e nael, co hledal. Zhotovil odlitek a

zadokumentoval fotograficky místa plátě, která podle jeho názoru byla shodná se

stopami na odlitku ze zahrady. Technik odjel na krajskou správu ke znalci z oboru

trasologle. Kolo bylo předběně zajitěno. Krátce před polednem se vrátil s předběným

oznámením, e otisk, odlitý na zahradě Pasekové, pochází z kola doktora Kolíska, je

bylo zajitěno v jeho garái. Jetě bude provedena mikroskopická analýza zbytků hlíny,

zachycených v pláti, zda jsou totoné s půdním vzorkem, odebraným na zahradě

Pasekové v místě, kde byla stopa odlita. Kriminalisté právě končili prohlídku Kolískovy

pracovny. Pechan prohlíel obě spodní zásuvky psacího stolu. Pravá měla dno mnohem

výe ne její levý protějek. Bylo zřejmé, e pod pravou zásuvkou je prostor. Jenome

pravou zásuvku nebylo mono zcela vytáhnout.

Pane doktore, nechcete nám pomoci, abychom nemuseli celý stůl rozebírat?” otázal se Pechan. Kolísko, který pozbyl suverenity od chvíle, kdy kriminalisté zajistili v garái jeho kolo, doel k psacímu stolu a stiskl skryté perko, uvolňující spodní zásuvku. Přísluník sáhl do prostoru pod zásuvkou a vytáhl příruční trezor.

Klíče, pane doktore,” nastavil ruku Pechan. Otevřel trezor a obsah vysypal na desku psacího stolu. Objevily se bankovky různých cizích měn, zlaté mince a igelitové sáčky se zlatými řetízky, přívěsky, náunicemi, prsteny a náramky. Byla pořízena fotografická dokumentace a potom jetě dlouhou dobu sepisoval Pechan seznam bankovek a zlatých

předmětů, objevených v trezoru.

Doktor Kolísko byl odveden na okresní správu k výslechu.

x xxx

123

Já jsem naprosto neměl v úmyslu ji zabít. el jsem ji jenom přesvědčit, e dělá chybu,

chce-li vilku a vechno, co v ní je, darovat Vančurovi, ale ona se mi vysmála.”

Vysvětlete od začátku, jak to bylo s tou darovací smlouvou!”

Karolina mi telefonovala do poradny, e se mnou nutně potřebuje mluvit, abych k ni přijel na zámek. Byl jsem tam v pátek dopoledne. Svěřila se mi s obavou, e o ni a doktora Kleina se začíná zajímat Bezpečnost, pravděpodobně hospodářská kriminálka, a e bude

muset co nejdříve zmizet. Poádala mne, abych ji vypracoval darovací smlouvu pro

Vančuru. Slíbil jsem, e ji napíi přítí týden, aby si to jetě rozmyslela, ale ona trvala na tom, abych ji napsal hned, protoe ji potřebuje, a večer přijede Vančura z Prahy. Tak jsem tu smlouvu sepsal. Pokouel jsem se ji přemluvit, ale Karolina mě odbyla.

Poděkovala a málem mě ze zámku vyhodila.” Kolísko se odmlčel.

Pokračujte! Jak to bylo v sobotu ráno?”

Kdy jsem natíral spodek auta, nelo mi z hlavy, e chce vechno darovat nějakému

klukovi. Tolik let jsme spolu chodili! Sháněl jsem jí zákazníky na koupi staroitností.

Zajioval odprodej cizincům. Kdy chtěla, abych u ní přespal, vdy jsem jí vyhověl.

Riskoval jsem tím rozvod s vlastní manelkou i svoji pověst ve městě. A teď jsem měl o

vechno přijít. Najednou mi přilo jakési vnuknutí , jeď za ní a domluv jí. Jetě je čas. Tak jsem sedl na kolo a jel.

U domovních dveří jsem zazvonil. Přila mi otevřít v koupacím pláti, řekl jsem ji, e s ni potřebuju nutně mluvit. Pozvala mě dál. Měla v koupelné naputěnou vodu a chystala se do vany. Omluvila se, e se vykoupe, abych klidně zůstal, e jí to nevadí. Nechala dveře v koupelně dokořán otevřené.

Snail jsem se ji přemluvit, aby si to rozmyslela s tou darovací smlouvou. e přece ten

student pro ni není nic víc ne momentální avantýra. Nabídl jsem ji, e budeme spolu

zase chodit. Vysmála se mi, e to u máme za sebou, abych si hleděl své choti. Snad mě

tím chtěla vyprovokovat.

Pokusil jsem se dát jí na rozloučenou políbení. Byla celá obalená pěnou a bránila se.

Ztratil jsem v tom okamiku sebeovládání. Chýlil jsem ji a snail se ji vnutit polibek.

Udeřila mě do tváře, popadla mě zuřivost. Kolenem jsem jí stiskl dlaň, kterou se drela

okraje vany.

124

Oběma rukama jsem ji vtlačil hlavu pod vodu. Zmítala s e b o u … a já tím větí silou jako smyslů zbavený tu její hlavu drel pod vodou. Zmítání jejího těla najednou ustalo. Pustil jsem ji, ale u se nehýbala. Uvědomil jsem si, co jsem provedl. Popadla mě hrůza. Vyběhl jsem z koupelny.

V předsíni jsem z Karolininy kabelky vzal klíče od trezoru a z toho jsem vybral

kapesníkem vechny perky a peníze, které tam byly uloeny. Aby to vypadalo jako

loupené přepadení, kdyby se přilo na to, e Karolina zemřela násilnou smrti. Kdy jsem vracel do kabelky klíče, viml jsem si, e na stolku leí Karolinin řetěz s přívěskem. Vzal jsem ho a strčil do kapsy, abych ho cestou vyhodil a tím utvrdil dojem, e lo o loupené přepadeni. Zabouchl jsem dveře a odjel zpět domů. perky jsem nejdříve uklidil v garái a potom je dal do tajné schránky, o které nevěděla ani moje ena.”

Vy jste předpokládal, e se vám cestou tam a zpět podaří, aby vás nikdo neviděl?”

Cestou tam jsem o tom neuvaoval. Při zpáteční cestě jsem také nikoho nepotkal. Někdo

mě sice mohl vidět, ale nemusel mít jistotu, e jsem to já. Taky se nemuselo přijít na to, e lo o násilnou smrt. Znovu prohlauji, e jsem neměl v úmyslu Karolinu z a b i t . , . učinil jsem to v náhlém pominutí smyslů … to plně doznávám.”

Jako právník jistě víte, e přiznáni jetě není důkaz. Ale my ten důkaz máme. Otisk

pneumatiky vaeho kola, zajitěný poblí místa činu.”

xxxx

Náčelník okresní správy projevil na poradě uspokojení s předběným výsledkem. Teď

bude čekat vyetřovatele mnoho hodin práce. Protokolární výpovědi, znalecké

psychiatrické posouzeni, zhodnoceni důkazů. Také bude nutno objasnit v plném rozsahu

rozkrádání na zámku. Prokurátor mezitím vydal souhlas s proputěním Kateřiny Jelínkové

z vyetřovací vazby.

Podporučice Mrázová bude také potřebovat pomoc. Hlavně pokud jde o výslechy

svědků. Těch bude poehnaně. Ale vedení případu ji ponechám,” sdělil major Černý.

Ostatně mám pocit, e případ v konečné fázi přebere federální kriminální ústředna. Jak

to vypadá, půjde o trestnou činnost na území několika krajů a moná celé republiky.”

125

Po poradě poádal Pechan o dva dny volna. Rozhodl se odjet do Prahy za Helenou

varcovou.

Uplynulo několik měsíců a v denním tisku vyla zpráva československé tiskové kanceláře:

Česká národní rada na svém zasedání přijala usneseni o ochraně státního kulturního

majetku, kterým ukládá ministerstvu kultury ČSR provést opatření k odstraněni závad

zjitěných v ochraně památkových objektů ČSR.”

Konec