Mrtvý na trůnu - Milan Pavlas

Horor v Havraní skále

Vae císařská Výsosti, spuste mlejn, pronesl důstojně chlapík v zablácené a propálené

kombinéze. Sedm podobně ustrojených členů party si zamnulo ruce a sledovalo osmého,

který se u vědomí vánosti chvíle postavil u dieselagregátu málem do pozoru a poloil ruku na startér.

Děj se teda vůle Matějova pravil tento osmý mu, vedoucí celé party. Po stisknutí tlačítka se stařičký diesel rozbafal, mocně zadýmal, ale potom se čile rozběhl a začal konat svoji práci, tentokrát poněkud dobrodrunou. Za své dřívějí existence ve městě poháněl kompresor a zásoboval vzduchem kopáče se sbíječkami.

Tady ale nebylo iroko daleko ivé due, nepracovalo se se sbíječkami a hluk účinně

tlumily takřka kolmé skalní stěny. Nu a parta jeskyňářů si u na ten rámus zvykla.

Nespoutěli zařízení poprvé. Byli to chlapi fyzicky i duevně otuilí. Jinak by neprovozovali ve volných chvílích tuto činnost.

Dlouhá léta u byli v krasu jako doma. Nejednou zmizeli v pátek s povrchu zemského a

objevili se a v neděli ráno, aby se jetě před návratem stačili drobet zcivilizovat a

nevyděsili rodinné přísluníky. Bylo jim dostatečně známo, e speleologie není procházka

po rozkvetlé louce a nedivili se ani v situacích, kdy by nezkuený ateista vzpomínal na

slova otčenáe. Zaili takových situací dost, učinili u nejeden významný objev. Měli mezi sebou horolezce, potápěče, fotografa, geometra, odborníka na motory a čerpadla, spojaře, kuchaře a dalí. Bylo to umoněno tím, e z těch osmi skoro kadý ovládal dvě i více

profesí , například horolezec fotografoval, spojař zaměřoval a kreslil mapky a potápěč vařil.

Kupodivu to nebývalo na újmu kvalitě vykonaného díla. Jednak proto, e tady mohla chyba

stát zdraví či ivot, ale zejména proto, ie to byli skuteční amatéři. Nebyli za práci nikým placeni , právě naopak. Aby mohli provádět to, co dělali jako zálibu, museli se na výlohy skládat, techniku si velijak půjčovali a pracovní hodiny nepočítali. Nikdo by jim za ně nic nedal. Ostatně jim ani nenapadlo, e dát se s takovým elánem do melouchů, byli by samé peníze.

*****

5

Zatímco agregát hučí v otevřené vstupní hale Havraní skály, můeme si troku ujasnit

situaci Pár kilometrů odtud se propadá Ztracený potok do podzemí Prostě mizí s povrchu a

jak u to tady mají potoky ve zvyku, objevuje se zase někde jinde , v naem případě v

Havraní skále. Tam by se mohl jmenovat Nalezený potok, ale protoe se hned vlévá do

krasové říčky, nestálo to zato. Pouhé kolní znalosti pak stačí k úvaze, e potok má někde svoje podzemní řečitě a protoe na začátku a na konci jsou poměrně velké a odedávna známé jeskyně, přili speleologové brzy na nápad, pokusit se podzemím projít, co by byl

výkon historického i vědeckého významu. Takové nápady ovem snáz přicházejí, ne se

uskutečňují. Podél podzemního toku se u vystřídaly početné generace jeskyňářů, byly

objeveny nevídaně krásné prostory, ale nakonec dalí postup uzavřely nepřekonatelné

překáky,podle zákona schválnosti hned z obou stran. Minulé generace jeskyňářů tu

zkouely jak odstřel, tak i potápěče ve skafandru, ale nebylo to k ničemu. Po proudu byla překáka zatím nezdolatelná, protoe potok pokračoval trhlinou sice irokou, ale vysokou sotva dvacet centimetrů. Tudy mohla projit voda , ne člověk. Proti proudu pak účinně bránil postupu samotný proud, vyvěrající z hlubokého sifonu.

Speleologové a navíc amatéři nemají vak rádi neřeitelné problémy. Místo aby je odradily, spí přitahují. Obarvili proto vodu v místě, kde potok mizel v trhlině a stopli si čas, kdy se objevila v sifonu. Podle toho propočetli, jak dlouhá je asi jetě neznámá část podzemního řečitě a vzhledem k tomu, co u bylo z obou stran dosaeno, nezdála se ta vzdálenost tak značná, aby se vzdali. Soustředili se zkrátka na tajemství

Havraní skály. Teď u tu byli pomalu čtvrtý rok, postavili si opodál malou chatičku a víkend co víkend se speleologové znovu přesvědčovali, e ono pamětihodné rozhodnutí jim byl nejspí čert dluen. Překáka odolávala. Sifonem mohl proniknout jen potápěč, toho měli,

jene ten zatracený Ztracený potok dělal divy. Pořád měl poměrně dost vody, ta se do

úzkého tunelu sotva vela a tak proud prostě potápěče vyhazoval jako zátku ze

ampaňského. Kromě toho tam jako v ďáblově kotli věčně vířil ostrý těrk a písek,

viditelnost byla vekerá ádná a stačilo pár minut, aby písek zmatnil potápěči do

neprůhlednosti plexisklo. Prostě malér. Analýza dokonce prokázala, e valná část toho

nevítaného materiálu je původu umělého. Jarní vody toti u propadání postupně

splachovaly prastarou strusku z dávno zapomenuté hutě a neúnavně ji stěhovaly

podzemím a do sifonu.

6

Parta se ale nevzdávala a zaslouí si proto také troku pozornosti. Byli to v civilních

profesích zaměstnanci závodu z blízkého města a tak si dobře rozuměli. Vedoucí

speleologické party Zikmund Kovář a jeho pravá ruka bratr Jan se narodili jako dvojčata a rodičové projevili smysl pro historický humor: zrzavý toti nebyl Zikmund, ale Jan. Jako kluci se prali s kadým, kdo si dovolil v tomto směru nějaké naráky, ale potom se s

údělem smířili. Bylo běné, e v partě občas říkávali Honzovi .mistře Jene’ a Zikmundovi

císařská výsosti.Pokud byl přítomen. Pokud nebyl a ostatní ho těce postrádali, nadávali podle historických pramenů na .liku rezavou i kdy to byl v dané situaci nesmysl. V

poslední době ovem, kdy se rozběhl experiment s čerpadlem, shodovali se často s

uznáním , podle dávného reklamního hesla, na tom, e ,na pumpy jsou Sigmundi a na

airlift je ná Zikmund’.

Je třeba připomenout, e u minulé jeskyňářské generace zkouely v Havraní skále

vechno moné, jene tehdy jetě nebylo akvalungů pro potápěče a těká výstroj se

skafandrem tady nemohla uspět. Do nedávna pak nebylo ani airliftu, co je čerpadlo

nevedních vlastností. Mením potrubím se vhání stlačený vzduch, ten spolu s vodou

rozruuje nánosy a rozměrné potrubí je odčerpává. Zcela prosté, milý Watsone, řekl by

Sherlock Holmes. Jene ne se podařilo tu věc z porůznu vypůjčených dílů sestavit,

krápníky v jeskyních viditelné povyrostly. Potápěč Jura Staněk zatím víc vařil, ne se

potápěl, horolezec Mirek Vorlíček obyčejně trénoval ve stěně Havraní skály a současně

jako fotograf zvěčňoval aspoň přírodní krásy. Nu a vichni společně podle Zikmundových

plánů sestavovali čerpadlo, proklínali celý nápad do horoucích pekel, neadresně kritizovali, e někdo se nadře jako vůl a někdo se fláká”, ale vichni dohromady se těili jako kluci na prázdniny, a nakonec maina zabere, vyčistí jim ten sifon a Jura se přece jen dostane někam dál, kam jetě lidská noha nevstoupila. To je pocit náramný a nezapomenutelný,

take za kus práce a námahy stojí. Zeměkoule se toti nějak zmenila a na pólech či na

Everestu je co chvíli nějaká výprava. Klasik českého humoru napsal, e , uvnitř zeměkoule je jetě jedna, mnohem větí , co byl ovem výrok íleného profesora. Ve skutečnosti vak mono objevit nevídané jevy nejen podle Shakespeara ,mezi nebem a zemí , ale dokonce i pod zemí a nemusí to být jen nějaká ta miliarda tun uhlí či ropy …

7

Nasává, potvora!” řval zdáli neviditelny Tonda, který jetě s Petrem a Vakem byl v Jeskyni a řídil násosku v sifonu. Ostatní nahoře zařvali také, a se z Havraní skály vyrojily vosy. Kája, který v chatě kuchtil a teď vyběhl, dostal hned ihadlo, ale na maličkosti nebylo kdy. Za chvíli vichni zírali, jak se z potrubí valí voda se těrkem a pískem, a protoe měli svoje zkuenosti, pořád jedním uchem poslouchali, zdali diesel jetě dupe. Dobu činnosti si toti tento úctyhodný veterán řídil zcela individuálně, zpravidla tak, e při vech zkoukách běel jako hodiny, ale v rozhodujících chvílích rafinovaně selhával.

Bylo právě období delího sucha, Ztracený potok měl poněkud nií stav, ale vody v sifonu neubývalo. S tím ale také plán nepočítal. Alrlift měl jenom vyčistit tunel od nánosů, aby jím proplul potápěč. Rozsadili se proto kolem na studené mokré balvany a s napětím pozorovali, jak jim před očima roste hromada těrkopísku.

Bude tam toho pár kubíků,” mínil Kája. Udělám si doma betonovej dvorek. Takhle

vypranej písek bych nikde nenarejoval.”

To si ale musí přijet s vejtřaskou, kamaráde,” pravil Jan. Jene tu sem nedostane. Jak to teda hodlá naloit?”

Přitáhnu pásovej dopravník a vechno se zvládne,” prohlásil optimisticky Kája a se

zalíbením koukal, jak materiálu přibývá. Jura pak zíral do sifonu, jakoby tam viděl zlatou rybku, protoe u se nemohl dočkat chvíle, kdy se konečně pokusí tím zatraceným kotlem proplavat.

Oběd se podává v jídelním voze!” zvěstoval do ústí jeskyně Karel, který tentokrát

servíroval místní specialitu Gothaj na divoko. Pokud by někdo měl zájem o recept, tedy: Vezmeme palík gothajského salámu, pokrájíme na kostičky, drobet opraíme ve vlastní ávě, přidáme osmaenou cibulku a co jetě máme po ruce. Například pár vajec, zbylé

brambory, starý rohlík a podobně. Ochutíme feferonovým kečupem a servírujeme v kotlíku.

Líci má kadý svoji a kdo zaváhá …

****

Parta ponechala u násosky Káju a Tondu, slíbila jim přinést neoizené porce a čas oběda

byl účelně vyuit úvahami, kdy asi bude sifon čistý, jestli se Jura někam dostane, a jestli, tak kam.

8

Fantazie se odpoutávala od zablácené reality, ale kdy u pomalu nebylo co jíst, vzpomněli si na daný slib, vykrábali zbytky do eusů a vrátili se do jeskyně.

No nazdar!” řekl uasle Zikmund, kdy se podíval na hromadu těrku a písku, vydolovanou z tunelu. Tím bys vybetonoval ranvej pro tryskáče, ne pitoměj dvorek. A jak to vypadá teď?”

Mám ten dojem, e u to bude brzo,” mínil Tonda. Vidíte sami, e to bere skoro čistou vodu. Jenom po stranách se jetě tu a tam sveze kus nánosu. Jura u aby se začal oblíkat, protoe mu to trvá, jako holce do tanečních. A čekat nemůeme, protoe jak přestaneme nasávat, bude tam za hodinu zase kubík písku.”

Nojo,” přikývl Zikmund slavnostně: Dlouho očekávaná chvíle je tady, přátelé. Léta jsme se tu dřeli, jako za roboty na panským, ale vítězství bude nae. Jene tohle není ádná sranda. Tady v krasu není ani tak problém někam vlézt jako se potom dostat ven. Bylo jich u pár, co to nezvládli. Nechtěl bych zaít ten horizontální malér, kdyby se mělo něco Jurovi přihodit. Take jistit se bude vechno a na půdu a po dobu akce se vyhlauje přísný zákaz kanadských a jiných ertíků. Na ty máme dost místa a času nahoře. Vy dva pumpujte dál, Jura se zatím připraví a ostatní u víme, co má kdo dělat, probrali jsme to stokrát.”

Nedělejte z toho horor,” zabručel Jura, vzduchu mám plný flaky, rezervní akvalung, baterkou vás můu rentgenovat, take se nemůe větím dílem stát nic. Ledae se ta díra prostě prolézt nedá.”

Uvidíme, řekl stepej, pravil Jan. Jenom nezapomínej na to, e podle zákona schválnosti, kdy vůbec můe něco patně dopadnout, taky to patně dopadne. Take ádný neplánovaný akce, jako třeba uvázat lanko ke krápníku a vydat se proti proudu do

neznáma.”

Hele!” ohnal se Jura, známe se od včerejka? Já u se potápěl v jugoslávským krasu v jinejch jeskyních, kamaráde. Proti tomu je tady tohle s odputěním něco jako přírodní splachovací hajzlík. Nevzruujte se teda zanedbatelnejma volovinkama. Jedině rozhodující

bude, jestli je ta díra dost velká. I kdy potlačím akvalung před sebou, potřebuju okolo dost místa, aby procházela voda. Jinak to dopadne stejně, jako to dopadalo dřív , systém punt od ampusu.”

9

Zatímco dvojice pokračovala v čerpání, ostatní rozkládali Jirkovu výzbroj a pomáhali mu do kompletního neoprenu.

O vtipy při tom nebyla nouze, ale bylo vidět, e kouzlo chvíle působí. Perně odpracovali

nespočetné hodiny a teď se mělo ukázat, zda to ve nebylo nadarmo. Nakonec si Jirka

naposledy vechno přezkouel, zopakovali si dohodnuté signály lankem , a nastala chvíle

pravdy.

Tonda s Kájou vytáhli z tunelu násosku alrliftu, Petr venku zastavil agregát a utichlo

bublání, syčení a bluňkání. Zikmund pomohl Jirkovi s akvalungem a za okamik zmizel

potápěč za ohbím sifonu. Co je tam dál nevěděl nikdo, ale jedno věděli vichni , jestli se signální lanko přestane za chvíli odvíjet, nedá se projit a potápěč se vrátí, vynáen proudem. Sledovali proto odvíjející se metry a v duchu odhadovali, co se asi dole děje.

Akce pokračovala nadějně. Červenobílého lanka ubývalo a jak mizelo přes Zikmundovu

ruku ve vodě, přicházel občas signál, e Jirka postupuje. Nikomu nenapadlo, co by měl říct tak raději mlčeli, a najednou zařval sám Zikmund: Je to v pikách, kluci! U má nad sebou volnou hladinu!” Parta zírala do tunelu jako dítka v Dickensových povídkách na vánoční stromeček a pozorovala, jak se lanko začalo rychle odvíjet, kdy potápěč zřejmě vyel do volného prostoru. Teď by to mělo trvat delí dobu,

říkali si, protoe Jura to tam musí prosvítit, troku prozkoumat…

Nemohli ale odtrhnout zraky od tunelu a nečekaný signál lankem jakoby na ně přeskočil i

beze slov. Nebezpečí nehrozí, ale vrací se, pomyslel si Zikmund. To znamená, e něco

přece jenom není v pořádku, nebo tam vcelku není co prohlíet a prozkoumávat. Co by

mohlo konec konců znamenat, e se přece jen dřeli nadarmo.

Trvalo jetě pár minut, ne se v ohbí tunelu objevil akvalung a za ním Jirka , vechno

zdánlivě v pořádku, kromě Jirky. Ten se chytil podávané ruky tak pevně, e div nezmáchal

Tondu, vykrábal se na skalní lavici, odsunul masku a roztřesenýma rukama začal

sundavat ploutve.

Co je, Juro?” vyhrkl uaslý Zikmund.

Potápěč se konečně podíval po vystraené partě a nepřítomně řekl:

Je tam dóm, jakej jsem v ivotě neviděl. Jene … jene je to ílený, kamarádi. V tom dómu u někdo byl.”

Naels plechovku od guláe?” pokusil se ertovat Tonda, ale ostatní mlčeli a Jirka po chvíli tie řekl:

10

Ne, ádnou plechovku. Ale on tam jetě je. Prostě hrůza!” Nače se neobyčejně hbitě vydal ven z jeskyně.

****

Potkal tam pračlověka Janečka,” řekl nenapravitelný Tonda, a duevně se z toho vyinul.”

Potom se ale rozběhl za ostatními ven, k chatě, kde nali Jirku, jak zápasí s neoprenem a kleje ve čtyřech jazycích. Pomohli mu svlékat a nadávat, situace se pomalu normalizovala, jene kdy u měl Jirka na sobě jen hodinky a hloubkoměr, vyběhl z chaty k opodál zaparkované dodávce.

Co tam hledá, dy má civil tady,” uasl Mirek nad vidinou naháče, dobývajícího se do vozu.

Zcvoknul se a pojede hned do blázince,” eptal si uasle Vaek, ale Zikmund přiel na přijatelnějí řeení:

Ve voze je pro případný oslavy flaka Keyrumu,” prohodil.

Přila kosa na kámen,” řekl Petr, ale uznání se nedočkal.

Necituj mi tu, k sakru, Erbena,” zařval Zikmund. Radi postavte na čaj, a to máme čím ředit. Keyrum je edesátka, tím by se daly pohánět rakety.”

Jirka se vrátil skutečně s lahví, ve které u něco chybělo, mlčky si vlezl do tepláků, nalil si jetě na tři prsty do hořčičáku, vypil na ex a potom, jako známý nekuřák, obrátil se k přátelům:

Dejte mi někdo cigáro a vařte kafe. Potřebuju alkohol, kofein, nikotin a koda, e

nevedeme hai. Co na mne tak čumíte? Neviděli jste vystraenýho chlapa? Tak co

nevidět jich tu bude k vidění osm, kamarádi.”

Petr postavil na stůl dalí hořčičák s kávou, Jirka si ji ochladil rumem a prorocky pronesl:

Bůh nás natřes, přátelé, dočkali jsme se. Budeme slavní. Ten dóm je úplně neuvěřitelnej.

Kamarádi a novináři nás budou chodit navtěvovat na psychiatrii, nebo do nápravnýho

zařízení.”

Zcvoknul,” opakoval si tie Vaek, ale Jirka kupodivu slyel dobře. Nono,” řekl uválivě,

měl bych proč, ale pomalu u zase začínám bejt fit. Tak vám musím honem povědět co a

jak, aby se mohly podniknout patřičný kroky.

V tom dómu toti doopravdy u někdo je. Představte si krápníkový křeslo a v něm sedí.

Kdy se vynoříte z vody a posvítíte, dívá se přímo na vás. Ale nevidí, protoe je tam tma a nemá oči. Nebo má? Ani nevím. Já na něj jen tak bliknul baterkou, ale počítám, e na ten moment nezapomenu.”

11

Kristova noho,” řekl nepřítomně Jan, kohos tam vlastně viděl? Dy je to ílený!”

Vid!” přikývl Jirka. Je to ílený, ale je to fakt. Bohuel. Na tom krápníkovým trůnu fakticky někdo sedí. Nahej jako Adam a mrtvej jako málokdo. V ivotě jsem neviděl mrtvějího.

Hele , nedávejte tu flaku Honzovi, musí řídit robura. To je třeba okamitě ohlásit. Nejspí stačí Vízkovi na VB u nás, oni u si to polou dál. No a to je zatím vechno. Podrobnosti budu muset nepochybně vykládat potom, tak teď prosím o klid. Zkusím to zaspat.”

Dobrá rada je drahá

Výsledkem porady, pokud se tak dá nazvat diskuse zmatených jeskyňářů s vystraeným

potápěčem, bylo zjitění, e v nově objevenéNe, ádnou plechovku. Ale on tam jetě je.

Prostě hrůza!” Nače se neobyčejně hbitě vydal ven z jeskyně.

****

Potkal tam pračlověka Janečka,” řekl nenapravitelný Tonda, a duevně se z toho vyinul.”

Potom se ale rozběhl za ostatními ven, k chatě, kde nali Jirku, jak zápasí s neoprenem a kleje ve čtyřech jazycích. Pomohli mu svlékat a nadávat, situace se pomalu normalizovala, jene kdy u měl Jirka na sobě jen hodinky a hloubkoměr, vyběhl z chaty k opodál zaparkované dodávce.

Co tam hledá, dy má civil tady,” uasl Mirek nad vidinou naháče, dobývajícího se do vozu.

Zcvoknul se a pojede hned do blázince,” eptal si uasle Vaek, ale Zikmund přiel na přijatelnějí řeení:

Ve voze je pro případný oslavy flaka Keyrumu,” prohodil.

Přila kosa na kámen,” řekl Petr, ale uznání se nedočkal.

Necituj mi tu, ksakru, Erbena,” zařval Zikmund. Radi postavte na čaj, a to máme čím ředit. Keyrum je edesátka, tím by se daly pohánět rakety.”

Jirka se vrátil skutečně s lahví, ve které u něco chybělo, mlčky si vlezl do tepláků, nalil si jetě na tři prsty do hořčičáku, vypil na ex a potom, jako známý nekuřák, obrátil se k přátelům:

Dejte mi někdo cigáro a vařte kafe. Potřebuju alkohol, kofein, nikotin a koda, e

nevedeme hai. Co na mne tak čumíte? Neviděli jste vystraenýho chlapa? Tak co

nevidět jich tu bude k vidění osm, kamarádi.”

Petr postavil na stůl dalí hořčičák s kávou, Jirka si ji ochladil rumem a prorocky pronesl:

Bůh nás natřes, přátelé, dočkali jsme se. Budeme slavní. Ten dóm je úplně neuvěřitelnej.

Kamarádi a novináři nás budou chodit navtěvovat na psychiatrii, nebo do nápravnýho

zařízení.”

Zcvoknul,” opakoval si tie Vaek, ale Jirka kupodivu slyel dobře. Nono,” řekl uválivě,

měl bych proč, ale pomalu u zase začínám bejt fit. Tak vám musím honem povědět co a

jak, aby se mohly podniknout patřičný kroky.

V tom dómu toti doopravdy u někdo je. Představte si krápníkový křeslo a v něm sedí.

Kdy se vynoříte z vody a posvítíte, dívá se přímo na vás. Ale nevidí, protoe je tam tma a nemá oči. Nebo má? Ani nevím. Já na něj jen tak bliknul baterkou, ale počítám, e na ten moment nezapomenu.”

V dómu sedí na krápníkovém trůnu nahý mrtvý mu. To bylo samo o sobě dost ílené,

nehledě k tomu, e se tam naprosto nijak nemohl dostat. Jisté jen bylo, e to není

pračlověk, ale přiblině dvacetiletý mladík, a nesedí tam dlouho. Jirka pořád opakoval, e vypadá jako ivý, jene nikdo z party neměl tuení, jak ivě můe vypadat mrtvý, po kratí či delí době, ve studené jeskyni, od věků hermeticky uzavřené od ovzduí. Jisté také bylo, e tím pravděpodobně začíná řetěz následků, pro vechny víceméně nepříjemných.

Jan byl nakonec rád, e mohl opustit místa, jetě před chvílí tak přívětivá. Odjel s vozem a snail se myslet jen na řízení, protoe tady prakticky neexistoval kousek rovné silnice.

Kromě toho nemusel nad ničím rozjímat, protoe jeho císařský bratr mu to pro jistotu

sepsal na kus papíru:

Ohlásit případ podporučíku Vízkovi na místním oddělení VB a zařídit se podle toho, co mu

na to sdělí on.

Zatelefonovat manelce, aby oběhala ostatní rodiny a vysvětlila, e se sice nic neděje, ale parta se moná zdrí. O mrtvole ani slovo!

Nakoupit něco k jídlu a zase se s roburem vrátit.

****

Kdy se robur vrátil k Havraní skále, přivezl Jan jídlo, pití a zprávu, e mají zůstat na místě, nic nedělat a čekat, a někdo přijede, co bude brzo. Parta proto zdolala přivezené zásoby, jala se ze zoufalství hrát karty a hlavní svědek Jura dřímal na kavalci, zmoen dojmy.

12

Snaili se zatím na nic nemyslet, ale neodbytně se jim drala do vědomí mylenka, jestli ta teorie Ztraceného potoka není od základu nějaká vadná.

Mezitím putovalo hláení z ruky do ruky, přesněji ovem od ucha k uchu, po telefonu

přísluné papíry se budou sepisovat a potom.

Kadý příjemce zapochyboval, jestli právě oni jsou pro tohle kompetentní, ale nedalo se

nic dělat. Jestli tam ten mrtvý skutečně je, nesmí být připraven o svoji sloku s lejstry, fotografiemi , a hlavně s nacionáliemi na deskách. Tak jako speleologové má i bezpečnostní aparát na vechno odborníky. Ten vypátrá to, ten zas tohle a nakonec se to

zaloí, nebo postoupí prokuratuře. To podle toho, jestli ten dotyčný seel se světa z vlastní vůle, při nehodě, nebo jestli tam byl dopraven přičiněním kohosi jiného.

Postupující hláení se nakonec dostalo přes dozorčího ke kapitánu Bedřichovi. S

dodatkem, e zatím je na místě hlídkový vůz místního oddělení, aby zajistil případné stopy a svědky. Kapitán Bedřich mohl proto zavolat výjezdovou skupinu a vydat se na místo činu, ovem byl natolik zkuený, e to zatím neudělal. Celá záleitost vypadala naprosto abnormálně, take je to buď vymylené, nebo je to pravda, ale potom tam mordparta moc

nepořídí. Rozhodl se proto preventivně zavolat do bytu náčelníkovi a vyruit jej ze

sobotního odpočinku. Pokusil se podplukovníkovi ve třech minutách vysvětlit, co a kde se

moná přinatrefilo.

Náčelník poradil alamounsky:

Hlídka tam je, tak se tam zajeď podívat taky, jen tak, sám. Zatím. No a na místě uvidí, co a jak dál. Bylo by neúnosné přijet tam s celou parádou a nakonec zjistit, e se nic nestalo.

Ten tvůj fámulus Jare a zatím mordpartu předběně zbubnuje a kdy bude potřeba, má

je tam raz dva. Nezapomeň mi ale ohlásit co a jak. Nějak se mi to nelíbí a jak ví, obyčejně mě zdání neklame.”

****

Kluci,” zvolal Tonda, který seděl u okna, u přijeli!”

Někdo nakonec musel přijet,” pravil pochmurně Kája, ale nevím, co tady hodlají vyřídit.

Tihle přece nejsou přes takovýhle případy.”

Já vím, co tu vyřídí,” pokývl hlavou Jan. Seberou nám techničák od robura.

13

To nae auto je znervózňuje u delí dobu, protoe podle nich by dávno mělo nebejt

schopný provozu. Jene je a to se jim jeví podezřelý.”

Chlapi, neblbněte víc, ne je tady zvykem,” okřikl je Zikmund. Teď nejde o robura. Z toho veho kouká dost potíí. Nesnate se přidělávat nějaké dalí rozčilováním podporučíka Víka a neříkejte mu inspektore. Mohlo by nás to mrzet do silvestra a máme srpen.”

Někdo zaklepal. Veli podporučík Víek a strámistr Kousal. Přes rozumnou výstrahu vak

začal přidělávat potíe Jirka Staněk. Byl násilně probuzen, varování neslyel a kdyby,

určitě by nedbal. Vlivem edesátioktanového rumu se nacházel ve stavu beztíe a přivítal

příchozí po svém:

No nazdar! Tady se vradí, my čekáme kriminálku a vy nám jdete sdělit, e máme patné

zaparkovanýho robura. Nebo co?”

Opilý?” otázal se podporučík věcně Zikmunda, kterého znal jako vedoucího jeskyňářské party, se kterou nebyly nikdy potíe.

Zajisté,” nedal se vyachovat Jirka. Poněkud jsem se přiopil. Jednak proto, e je to po pobytu v ledový vodě málem nezbytný a druhák proto, e jsem se ílené vylekal. Tak aby to nezanechalo trvalý následky.”

Pokud je tu vůbec někdo střízlivý,” pravil nebezpečně klidně podporučík Víek, tak a urychleně vysvětlí, co se vlastně děje. Nebo si vás odvezeme na oddělení.”

Byla to planá hrozba, protoe pro deset lidí by musel Víek vzít robura, se kterým by se bál jet, ale bylo jasné, e situaci můe zachránit jen Zikmundův císařský majestát. Povstal, zmrazil partu pohledem a prohlásil:

Musíte nás omluvit, soudruhu podporučíku jsme z toho veho drobet nesví, ale pokusíme

se s tím nějak vyrovnat. Asi následovně:

Tonda s Vakem vezmou Juru k potoku, budou se ho snait co nejdřív přivést zpátky v

přijatelném stavu. No a my se zatím poradíme co a jak. Posaďte se u nás a já se vám

pokusím vysvětlit, co se. vlastně stalo. I kdy je to vcelku naprosto nevysvětlitelné.

****

Momentální situaci můeme zhodnotit asi takto: Kapitán Bedřich jede ve své stařičké

stodesítce nespočetnými zatáčkami krasových silniček, ale místo starostí o případ se

docela astně usmívá vzpomínce, jak tu kdysi putovali jako děcka na kolním výletu.

14

Nejdřív se jim při prohlídce jeskyň ztratila jedna holka a kdy se nala, byli zase pryč dva kluci. Dokonce si vzpomíná, e jeden se jmenoval Josef Bedřich a chtěl tenkrát být strojvedoucím u dráhy. To mu bylo jedenáct, potom z toho vyrostl, ale klukovské touhy

zůstaly. Stal se kapitánem, dokonce dvojnásobným. Kromě svého povolání velí toti i na

lodi, pokud mu na to zbude volná chvíle. Jinak o jachtičku na přehradě pečuje Bedřich

junior. Jene čím víc serpentin kodovka vytáčí, tím méně se zdá kapitánu Bedřichovi

jasné, proč sem vlastně jede. Mrtvý v nepřístupné jeskyni? To vypadá příli neskutečně.

K podobnému názoru dospívají zatím v chatě i podporučík Víek a strámistr Kousal. Tady

na těch cestách se co chvíli někdo zabije v autě, nebo na motorce. Zatáčky vedou někdy

a do protisměru, po obou stranách stojí skalní stěny a potkat tady autobus je

dobrodruství. V jeskyních se taky u ledacos stalo, ale to obyčejně bývají úrazy při

nějakém nepovoleném divokém průzkumu. Nebo se poperou divocí trampové. Tohle je ale

solidní a uznávaná parta speleologů a nikdy s ní nebyly potíe. A na toho robura. Najít

mrtvého v jeskyni, která byla od věků nepřístupná? To jsou vymylenosti. Kromě toho není

vůbec jasné, co teď a co potom.

K oběti není ádný přístup, take nemá smysl zajiovat nějaké stopy na místě činu, kdy

na to místo nemůete a nevíte, jestli vůbec k nějakému činu dolo. Podporučík Vízek proto vítá Zikmundův návrh navaření kávy a doufá, e se mezitím vzchopí dočasně společensky unavený svědek. Potom přijede kapitán Bedřich a ten a si rozhodne.

Stalo se, co se vlastně stát nemohlo

U na mě necákejte, aci, ohradil se vzkříený Jura, jsem teď střízlivějí ne vy. Vydrhl si obličej a vlasy froákem a kondičně se proběhl kolem.

Přijede nějakej kapitán, pravil zasvěceně Tonda, tak a udělá příznivej dojem. Níčko, kamaráde, přestává sranda. Objevil jsi novej dóm a v něm mrtvolu, tak si to musí s odpovědnejma činitelema nějak vyříkat. Nebo nás dají za katr vechny, protoe kromě nás

nepřipadá jako pachatel nikdo jiný v úvahu.

17

Havraní skála je u pět let nae pracovitě, take co se tu stalo, budeme mít na triku.”

Neměli jsme ho tam poutět,” řekl pochmurně Vaek. Nebo jsme si měli místo tý

zatracený speleologie najít klidnějího koníčka. Třeba autokros. Hele, Juro , váně jsi tam něco viděl? Nebo je to bouda. To by ale bylo klamání veřejných činitelů a podali by si tě, kamaráde.”

Jestli do mne nepřestanete hučet,” rozčilil se Jirka, tak tomu přestanu sám věřit a vechno zapřu. Malér ale je v tom, e ten tam dole je! A v tom dómu je dost místa, aby jich tam bylo víc. Třeba dvacet. Já dál nehledal.”

Panejo,” vzdychl Tonda, moná tam taky přebejvá sedmihlavá saň. Take se nakonec

dostaneme do pohádkovejch kníek, co je otřesný pomylení.”

Hele,nechte u blbnutí, hoi,” uzavřel debatu Jirka. Něco bílýho támhle přijelo, take kriminálka je asi tady. Pamatujte si teda, e co od týhle chvíle řeknete, bude zapsáno a můe být pouito proti vám. Jasný?”

Jasný,” přikývli Vaek s Tondou, hlavně na to pamatuj ty.”

****

Dorazili do chaty právě včas, aby mohli sledovat hláení podporučíka Víka kapitánu

Bedřichovi. Bylo to tak působivé, e na celou partu znovu padla tíseň a dokonce ani Jirka neřekl, co měl na jazyku. Natěstí. Ovem osamělý civil v omelém autě se mu přece jen jevil přijatelnějí, ne posádka hlídkového vozu, take bylo moné zahájit rozhovor,

zajímající obě strany, jak říkávají diplomaté. Nemálo k tomu přispěla i skutečnost, e Jirka, dík ledové vodě potoka, byl rozumnému rozhovoru nakloněn. Přesněji řečeno, povaoval přímo za nezbytné svěřit někomu celou tu záleitost, aby v tom nebyl pořád sám. Onen

někdo ovem musel být kompetentní a kapitán Bedřich se jako takový jevil.

Tak si to shrneme, ne?” prohodil Tonda, co bylo na úvod neuváené.

Dej si pohov,” přeruil ho Zikmund, nemá co říct. Nic jsi neviděl, stejně jako já a tady ostatní. Tak prosím o klid bez nemístných připomínek, a si to tady soudruh kapitán můe s Jurou probrat.”

Děkuju předřečníkovi za zahájení,” usmál se kapitán Bedřich a drobet vechny zaskočil nečekanou otázkou:

18

To je tady nekuřácký vagón?”

Spíe naopak,” pravil Zikmund.

Tedy kouřit dovoleno?” dodal kapitán. Zapálil si déesku a ujal se slova:

Protoe z předelého usuzuji, e zde kromě Jiřího Staňka nikdo nic podstatného neví,

prosím jej, aby stručně a jasně sdělil, co, kdy, kde a jak se vlastně stalo.”

Nojo,” zakrábal se za uchem Jirka, jene vy zřejmě nevíte nic o speleologii vůbec a o týhle zatracený jeskyni zvlá. Take si z toho moná moc nevyberete.”

Nebojte se,” mávl rukou kapitán, čemu neporozumím, na to se zeptám. A jestli, jak

koukám, jste vařili kávu s podporučíkem Vízkem, můete v tom pokračovat se mnou. Přítě

vám přinesu na revan sáček Fénixe.”

Parta se zasmála, ovzduí se vyjasnilo i přes cigaretový dým a Jirkovi nic nebránilo, aby se znovu vil do té neuvěřitelné příhody: Tady, v Havraní skále vyvěrá Ztracený potok a předpokládáme, e by se dalo proniknout

do nových prostor proti proudu. Jiná skupina postupovala po proudu, dostali se pěkně

daleko, jene u předloni uvázli, zatím dost beznadějně. Zbývá něco málo přes tisíc metrů a proto jsme se pokusili překonat ten sifon, který tady uzavírá cestu.”

Ten sifon je asi něco na způsob wécé?” dotázal se kapitán.

Toté,” přikývl Jirka, pouze v přírodním provedení a ve větím měřítku. Na konci jeskyně strop klesá a pod hladinu a v hloubce kolem dvou metrů se obrací zase vodorovně. Podle toho co víme, neměl by ten tunel bez volné hladiny být moc dlouhý. Tady v krasu je

takových míst spousta a obyčejně po pár metrech je zase u volná voda.”

Pro zkueného potápěče by to tedy nebyl zvlátní problém.”

Právě e byl, soudruhu kapitáne. To by byl problém pro sto potápěčů. Tady je vude

přísná rezervace a samozřejmě nám , nikdo jaktěiv nepovolí potok zahradit a vést jinudy, ne by se to vyčerpalo. Kromě toho má pořád dost vody a ani to povolení by nás nespasilo, protoe není kam ji odvést.”

Já myslel na potápěče, ne na vyčerpání,” vrátil se ke své připomínce Bedřich.

Soudruhu kapitáne, tady u se vystřídalo potápěčů!” mávl rukou Jirka. Zkouelo se tu vechno moný i nemoný, u přes padesát let, ale s tím sifonem nikdo nic nepořídil.

Potok tam pořád přináí písek a těrk, ten tam víří a ukládá se ke sténám.

19

Tím se tunel zuuje a proud je o to silnějí. Díra byla jen taková, e by taktak proel

potápěč, ale u by neproel potok , chápete? A protoe potápěč by chtěl tam a potok ven,

jevilo se to beznadějný.”

Viděl jsem venku, e jste na to li s nějakou technikou.”

li. S airliftem, co je dost nová věc mezi pumpama. enete dolů stlačenej vzduch, ten si tam t y nánosy s vodou rozmělní a to velký potrubí to ene nahoru. Úplně jednoduchý.

Jene my jsme amatéři a můeme se tu vybavovat jen o víkendech a svátcích, take ne

jsme to dali dohromady, trvalo to pomalu rok. A nefungovalo to, take jsme to zase půl roku předělávali. Zkuste jenom utěsnit tlakový potrubí na vzduch, z vyřazenejch trubek, dlouhý skoro dvě stě metrů! A nic jinýho nezbejvalo, protoe nemůeme nechat běet dýzlák v jeskyni. To bysme zase museli vyvádět ven výfukový plyny. Teď u to ale běí, pokud

nechcípne agregát. No beztoho se tam půjdete podívat, tak uvidíte hromadu těrkopísku,

co jsme ze sifonu vydolovali, ne se mohl ten experiment uskutečnit. I tak je tam místa

málo, akvalung musím tlačit před sebou a nejmíň deset metrů se musí člověk prát s

proudem, ne má zase volno nad hlavou.”

Tak se vám to podařilo , blahopřeju.”

Pěkně děkuju, ale moc radosti z toho nemáme. Já to teda proplaval. Opatrně, abych si

nenarazil kokos, jsem vykoukl z vody, svítím si baterkou nahoru a strop nikde. Prostě dóm!

Hangár! Speleologickej sen! Podle toho, jak mám baterku vyzkouenou, tak to můe mít na

vejku přes dvacet metrů a iroký a dlouhý to bude o hodně víc, protoe je tam fantastická ozvěna.

No a teď mě teda sledujte: Lezu z potoka a svítím si pod nohy, protoe mokrý balvany jsou jako mejdlo a v těch ploutvích se chodí náramně mizerně. Popotáhnu lanko, poloím na břeh akvalung a svítím okolo, kam lápnout. Potom je tam takový rovný místečko s pískem,

tak tam stojím, svítím na stěnu a zírám. Pánové, já tedy u viděl pár jeskyní, ale tohle je nádhera. Na tý se příroda vyřádila. Tam je krápníků, e byste z toho vybavili deset jeskyní.

Velký, malý, bílý, barevný, vodopády, záclony, brčka, kdeco. Tak teda zkouím znova

dosvítit na strop, potom namířím světlo na druhou stranu a… teď si z toho zkuste něco vybrat.

Baterka vyrábí spoustu světla, ale to nemá rozptyl. Na co posvítíte, to vidíte perfektně, ale okolo máte tmu.

20

Proto se taky normálně pořád dost pouívají karbidky. Ty svítí nevalně, ale pořád a vude.

V baterce vám můe v napínavý chvíli vyplivnout árovečka a máte o čem přemejlet.

Tak já teda stojím na tom písčitým plácku, namířím světlo takhle bokem , a stojím tam

fakticky jako krápník! To je těký vylíčit, soudruhu kapitáne. Víte, já u třikrát hledal pro VB

utopence ve zdejích jezírkách. Je to nepříjemný, ale nic moc. Pokud se teda dotyčnej

neutopil před měsícem. Take prostě jedu tím světlem takhle kolem po těch krápnících,

kdy najednou vidím něco jako krápníkovej trůn, za ním je černá díra s krápníkovou

záclonou, něco jako zkamenělej vodopád , na tom trůnu sedí člověk! Chlap! Nahej! A

mrtvěj! Prostě ílený.”

Aha, prohodil kapitán Bedřich. Jen klid. U to máte za sebou, tak se teď zkuste soustředit na to, co jste postupně dělal po tom objevu.”

Postupně? No-nejdřív jsem byl zaraenej jak skoba. Ten člověk tam seděl jako ivej,

opřenej v tom trůnu, ruce vedle sebe, ale jistý bylo, e ivej není. Tam dole máte celej rok kolem plus esti stupňů a za půl hodiny tuhnete i v neoprénu. Stejně mi ale bylo jasný, e nic takovýho tam bejt nemůe, protoe do tý jeskyně člověk zatím nevkročil. Já nevím.

Moná jsem si ho měl lip prohlídnout, nebo to tam proátrat kolem. Jene mně z toho ruplo v bedně, popad jsem akvalung a plaval zpátky. Po proudu ádnej problém. No , a to by bylo asi tak vechno.”

Pokuste se teď třeba zavřít oči a představit si to znova. Mohl byste toho člověka nějak

popsat?”

Aha, nojo. Tak teda by mohl mít tak kolem dvaceti let. Prostě mladík. Vysokej asi jako já, delí vlasy, tíhlej. A moc. Zvlátní znamení asi ádný. Na to já neměl čas.”

Nějaké zranění?”

Nevím. Řekl bych, e nic. Vy jako myslíte, e tam odněkud spadl? Tak to těko. Vypadal,

jako kdyby se tam prostě posadil a umřel. Kromě toho tam neměl odkud padat! Tady se

přece prozkoumalo kdeco a kdyby tam byl přístup nějakým komínem shora, nedřeli jsme se

tady pomalu pět let.”

Dobrá. Vám se to tak jeví, protoe to tady znáte. Jene já mám zase svoje zkuenosti a

podle těch, kdy se někde najde mrtvý člověk, musel se tam nějakým způsobem dostat.

Případně mu tam někdo pomohl. Hovořil jste o těch utopencích, take máte v tom směru

asi odhad.

21

Jak dlouho byste řekl, e můe v té jeskyni být?”

To je na tom právě to nejílenějí. Najít tam houf neandrtálskejch kostlivců, tak bych se nevyděsil. Ani nějaký postarí mrtvoly. Jene tam ten dole vypadá jako ivej! Je tam zima a tma, tak kdoví, jak to na člověka působí.

Teda po smrti. Moná takhle vydrí tejden, moná měsíc. Já bych ale řekl, e takhle můe

vypadat leda pár dni. Já v tý chvíli myslel, e snad vstane a něco řekne. No , teď abych se bál doma v noci zhasnout.”

Jak dlouho jste se asi na toho mrtvého díval?”

Moná minutu. Nevím. To mi zůstal čas stát. Ale spí míň ne víc.”

A potom jste se hned vracel?”

Jistě. To tady kamarádi sledovali. Celá ta akce trvala kolem dvaceti minut a z toho deset jsem se dobejval ve vodě proti proudu.”

Jinak jste tam neviděl nic? Třeba něco z výstroje, aty a co tak jetě jeskyňáři mívají.”

Nic. Jene to taky nic neznamená. Tam můe bejt věcí! To by se to ale muselo prochodit a prosvítit. Pár lidí a půl dne.”

Uf,” protáhl se kapitán Bedřich a vydoloval z kapsy dalí cigaretu. Tak to bychom teda měli. Je mi teď jasné, e se zřejmě stalo něco, co se vůbec stát nemohlo. Jene nějak si s tím poradit musíme, tak dejme hlavy dohromady. Musím zatím vystačit s vámi, protoe mordparta s technikou by mi tu byla málo platná. To a jak to potom bude dál.”

****

Jeskyňáři se sesedli blí a za chvíli se podporučík Vízek začal v hlídkovém voze obávat,

zdali chata nehoří. Kouřili toti u i nekuřáci a seance připomínala televizní kviz ,Kdo to ví 

odpoví.

Podle vaeho vyprávění by bylo prakticky nemoné, aby tam toho mrtvého zanesla voda.”

Vyloučeno. Sedí dost vysoko nad potokem a ádná velká voda by ho tam nedokázala tak

usadit. Kromě toho proti proudu je překáka úplně neprostupná. Tam potok prochází

trhlinou, irokou sotva dvacet čísel. Tou by proel leda rozporcovanej.”

Tady tím vaím sifonem také nemohl proplavat?”

22

Jasně nemohl. Ne jsme vybagrovali tu hromadu nánosu. Kromě toho ta voda má něco

přes čtyři stupně. To by byl bez neoprenu za pár minut zmrazenej jako treska.”

Spadnout shora tam taky nemohl?”

No, to by třeba i mohl. Jene ke stropu je to moná dvacet metrů a nad ním je Havraní

skála. Skoro stometrový masív vápence. V horních patrech jsou velijaký jeskyňky, pravda, jene úplné jinde a odedávna známý. Pád je vyloučenej. Tam není odkud padat! A kdyby to ten dotyčnej nevěděl a přece jen tam sletěl, neseděl by na trůnu jako ivej.”

Take dobrá rada je drahá,” prohodil zamyleně kapitán Bedřich. Nějak jsme se snad nabourali do čtvrté dimenze. Nechce se mi to líbit, protoe mám sice velijaké zkuenosti, ale tady se mi z nich sotva co hodí. Stejně jako nae technika. Poslyte , pravděpodobně budeme muset udělat experiment. K tomu se uchyluje i věda, kdy jí zrovna něco

nevychází. Pokud vím, tak vy tam dole taky fotografujete za pomoci bleskového zařízení,

protoe potřebujete dokumentaci.”

Jistě,” pravil Zikmund, přes to je expert tady Petr.”

Vy myslíte,” ozval se Petr, udělat tam dole fotky?”

Správně. To nebude snadné, ale je to prakticky nezbytné.”

Jene já nejsem potápěč,” namítl Petr, a nemáme taky podvodní kameru. Jenom

normální Zenit s bleskem.”

Kapitán Bedřich vak u rozvíjel plán operace.

Dalo by se to udělat takhle: Podíváme se na ten sifon a jestli je tam zase u nános,

můete na chvíli spustit ten vá agregát. Potom by mohl tuhle Jirka Staněk zase proplavat do jeskyně, protoe cestu u zná. Při tom by tam někde upevnil lanko, pro druhé, aby se lip překonával proud. Beztoho tam moná budou muset i nai abáci. Ne bych je ale sehnal, dlouho by to trvalo a mrtví obyčejně spěchají.

Kdy nechytíte horkou stopu hned, tak potom u těko. Vy byste mohli zatím bezpečně a

vodotěsně zabalit tu kameru, on by si ji tam lankem přitáhl, nasnímal by třeba celý kinofilm a bylo by nám pomoeno. Co vy na to? Jenom neříkejte, e nemáte film a e je neděle.”

Inu, filmu máme dost,” pravil Petr, a moná by to fakticky lo, protoe Jura fotí dost obstojně.”

No,” oíval se potápěč, e by se mi tam nějak moc chtělo, to se mi teda nechce, ale moná kdy to uvidím podruhý, vyprchá z toho ta hrůza. Jene ádnej velkej fořt na fotografování nejsem.”

23

Nepotřebujeme obrázky na výstavu, usmál se povzbudivě kapitán. Jde jen o to, brát to z různých stran a vzdáleností. Pár přesně zaostřených detailů, abychom viděli případné zranění, něco z dálky, takový celkový pohled , a kdyby se náhodou naly stopy. V případě, e se najde i nějaká věc, tak taky napřed obrázek a potom sebrat do pytle. Máte tu nějaké igelitové?”

Moře,” mávl rukou Vaek. Mohl by vám tam třeba zabalit celou tu mrtvolu a poslat tou potrubní potou.”

S tím zatím počkáme, a kdyby to nelo jinak,” rozhodl kapitán. Koukám, e támhle máte plát molitanu, do něj pečlivě zabalte tu kameru, potom ji dejte pro jistotu do více sáčků a s trokou těstí se můeme proslavit. Vyfotografujeme něco, co vůbec nemůe existovat.”

Inu,” pravil Jan, z toho kouká práce do rána, ale nám to tam dole moc nevadí. Tam je tma pořád. A pořád to bude lepí, ne tady uspořádat nějaký manévry podmořský pěchoty. To by s náma správa rezervace vyběhla. Stačí vám ale na pátrání obrázky?”

Asi sotva, přátelé. Můeme to ale hned rozběhnout, protoe s obrázkem u se dá

zjiovat, kdo na něm je. A potom se zajímat, proč je v jeskyni a ne tam, kde by měl být.

Proto na to spěchám. A mezi námi , ona je to tak bláznivá záleitost, e tomu doopravdy

uvěřím, a uvidím ty obrázky. Já u přečetl a vyetřoval ledacos, ale tohle mi a moc

připomíná Shakespeara:

,Je to jako příběh vyprávěný blbcem, hrůzyplný, leč nesmyslný naveskrz’.”

Aha,” chytil se do pasti Jura, na slovo vzatý znalec klasiků: Ten blázen jako mám bejt já, e jo?”

Ale příteli potápěči,” usmál se kapitán Bedřich, vás nemohl mít autor na mysli.

Shakespeare přece zemřel v roce 1616.”

No, koledoval sis o to,” dodal Zikmund na Jirkovu adresu. Podruhý pokud mono napřed mysli a potom mluv.”

Má snad jetě někdo nějakou připomínku k naí nastávající akci?” rozhlédl se kapitán po vstávající partě.

Já teda, soudruhu kapitáne, bych měl jednu technickou,” přihlásil se Vaek. Toti podle toho plánu mám dojem, e s náma budete dole u sifonu. Konečně , budeme taky potřebovat radit co a jak.”

Jistě. Pevně doufám, e si poradíte sami, ale být u toho musím v kadém případě. Nemohl

bych potom sepisovat něco jen tak, z hlavy nebo z doslechu.” Právě,” dodal Vaek, a podívejte se na nás, jak vypadáme. Za pár minut byste vypadal taky tak a na to je toho vaeho oblečku koda.”

Kapitán se na sebe zaraeně podíval, ale Tonda vyřeil problém velmi prostě. Shodil s

bidla usuené rezervní montérky, zpod lavice vylovil gumáky a pohostinně pravil:

Něch sa páči, súdruh kapitán. Lepí nemáme, ale ono by tam taky bylo něčeho lepího

koda.”

24

Díky, Antoníne Králi,” zasmál se kapitán, jmenuji vás dočasně poradcem pro technické záleitosti. Take v přestrojení za devátého speleologa povedu poněkud pochybnou leč nezbytnou akci.”

Kapitán Bedřich se začal přestrojovat a při tom si vzpomněl jetě na něco:

Pokud vím, mají nai abáci i pod vodou nějaké spojení. Něco jako telefon, nebo interkom v letadlech. Jene jsou u toho dráty a mikrofony a sluchátka jsou v takových, jakoby kosmonautických přílbách. Pochopitelně vy tady asi nic podobného pouít nemůete.”

Jak to nemůeme!” zazářil Kája. Můeme a taky pouijeme. Teda , jestli to bude

fungovat.”

Jak vidím, máte ale jen normální akvalung s maskou.”

Nevadí,” mávl rukou Kája. Já to sestrojil tak, e se tím sifonem provleče káblík a potom můe Jura z toho dómu s náma komunikovat. A jako vyleze z vody a sundá masku.”

Jak jste ale na to přili, kdy jste nemohli vědět, e se tam nějaká jeskyně najde?”

To u je starí záleitost,” pravil Zikmund, a nemá s tímhle dómem nic společného. Tady v krasu pracuje více skupin a občas se dostávají do situací, kdy je spojení přímo nezbytný.

Jinak se nemůe určitej průzkum vůbec uskutečnit, nebo se prostě riskuje a následky

můou být neblahý. Kromě toho je to psychicky nepříjemný, kdy třeba dvojice proniká

někam do neznáma, ostatní čekají na příhodným místě a nemůou se domluvit. Tak jsme

to prostě sestavili pro nás, i pro ostatní party. Pro podobný případy.”

A proč jste to nepouili tady, při tom prvním pokusu?”

Víte , nechtěli jsme si to napoprvé moc komplikovat, a mezi náma můu přiznat, e jsme

ani nějak moc nevěřili, e to někam povede.

Tady je při průzkumu pravděpodobnost objevu nepříjemně malá a tak se učíme bejt

střízliví a skromní. Představovat si najisto úspěch, to by bylo jako půjčovat si peníze dřív, ne si vsadíte do Matesa.

27

Teď nám to tady ale můe náramně prospět, protoe Jura vám můe hlásit co tam uvidí a

vy mu můete radit po čem má koukat a co a jak fotit.”

Nádhera,” ocenil nápad kapitán Bedřich. Jste skutečně zdatná parta a překvapuje mě ta vae schopnost zvládat nejrůznějí problémy. Jinak toti bývají odborníci a příli

specializovaní, kadý ví vechno o něčem, ale nic o jiných věcech. A jak ta věc vlastně

vypadá?”

Asi takhle,” pravil Kája a poloil na stůl kotouč tenkého kabelu, na jednom konci se sluchátky a mikrofonkem , na druhém konci zřejmě s tímté, ale ve vodotěsném obalu.

Tenhle konec bude pro vás a támhleten si Jura dole vybalí a nasadí. Potom můe podle

pokynu chodit po jeskyni, káblíku je sto metrů. Jenom si na to nesmí lápnout, nebo

zamotat káblík do krápníků. Ono by se to nepokodilo, protoe je to na zástrčky, ale třeba by potom ten konec nenael.”

To mně vykládá po estadevadesátý,” ohradil se Jura. Já vím, co dělám. Aspoň

větinou. Spi se starej, aby to fungovalo. Kdybych do toho byl musel při zkoukách strkat koruny, jako do automatu, tak jsem byl bez vejplaty.”

Zbytečný řeči. To byly vady v materiálu , teď za to ručím,” prohlásil Kája suverénně.

****

Jestli teda na to jdeme hned,” přiběhl Petr od jeskyně, tak se to zdá dobrý. Nemusíme znova cvičit s tou pumpou.”

Dobrá, chlapci,” pravil kapitán Bedřich, ujímaje se velení. Já jenom jetě skočím k vozu, aby nám na to vechno přivezli nějaké posilnění. Zabere nám to dost času a na lačný aludek to člověku moc nemyslí. Vlastně myslí, ale na jídlo, ne na problémy.”

Nojo,” namítl Mirek, ale touhle dobou bude vude zavřeno a ve vinárně v hotelu mají otřesný ceny.”

Jistě,” přikývl kapitán, ale pokud podporučíka Vízka znám, tak se tady s Kousalem vyznají natolik, aby sehnali cokoliv a kdykoliv. Kromě toho má Vízek u chalupy takovou přidruenou zemědělskou malovýrobu a mohl by z vlastní produkce zásobovat polární

výpravu. Tohle je maličkost. Horí, e je u skoro tma a půjdu k nim v tomhle přestrojení.

No snad po mně nebudou chtít sluební průkaz.”

Kapitán zmizel směrem k silničce a parta se vydala opačným směrem k jeskyni.

28

Jenom Petr čekal, aby potom kapitána přivedl se světlem. Potmě tu toti bylo vude kam

spadnout.

Kamarádi,” hlásil Tonda nadeně, ten kapitán je teda jednička, to vám řeknu. Za pár minut má plán, na jakej by jinde napřed postavili výzkumnej ústav. A místo aby sem přivezl půl sta lidí, jde na to sám, jenom s náma.”

Duch se zhmotňuje

Zatímco se parta jeskyňářů, posílená kapitánem Bedřichem, chystá uskutečnit fotografický

průzkum jetě neidentifikovaného individua v podzemí, posádka hlídkového vozu vytáčí

serpentiny. Po zhodnoceni situace se podporučík Vízek skutečně rozhodl zásobit expedici

vlastními produkty, ovem a poté,

co na přání kapitána Bedřicha podá z oddělení přísluné hláení na přísluné místo.

Strámistr Kousal podřimuje, protoe mu zatím nebyl uloen ádný úkol. Podplukovník

Mazal se chystá ke spánku, kdy zazvoní telefon a dorazí Vízkovo hláení , situační zpráva od kapitána Bedřicha. Je se zájmem vyslechnuta a kdy náčelník zavěsí, má dojem, e se skutečně přinatrefilo něco mimořádného, co jim poněkud zpestří sluební kolotoč. Jenom

aby si s tím Bedřich poradil, myslí si podplukovník. Ale mrtvý v do té doby neobjevené

jeskyni , to se bude ve svodce pěkně vyjímat…

****

Tak s chutí do toho a půl je hotovo,” pravil optimisticky Tonda, připravující telekomunikační aparaturu. Podruhé toho dne u chystali stejnou akci, opakovali nezbytné úkony a neetřili dobrými radami na Jirkovu adresu.

Kecáte, nic jinýho neumíte,” oíval se potápěč, opět v černém neoprenu, tentokrát navíc s koncovkou kabelu za opaskem. Nače si to v poslední chvíli rozmyslel a upevnil koncovku gumičkou ke kotníku pravé nohy.

V tom proudu se musí mrskat nokama jak se patří,” vysvětloval, take bych to mohl ploutví urvat. Jene kdy s tím drobet zavadím o stěnu, co se stane?”

Nic,” uklidňoval ho Kája. Stěně neublíí a tohle je dobře zabalený. Kromě toho, kdy se to tak vezme, nic rozbitnýho v tom není.”

29

Tak teda, zlom vaz . . p r a v i l Zikmund Kovář a pomohl Jirkovi s akvalungem do vody.

Potápěč za chvíli zmizel za ohybem tunelu podruhé, a v teď poměrně čisté vodě se vlnilo

jen červenobílé lanko a sotva viditelný káblík.

Tohle je váně výběrový případ,” prohodil kapitán Bedřich, V ivotě nepamatuju nic tak napínavého , a pamatuju toho dost. koda, e jsme tu asi sami ateisté, take se nemůeme pomodlit za zdar naeho počínání. Ba vlastně bych ani nevěděl ke komu,

protoe Poseidón, alias Neptun, éfoval v mořích a patronem potápěčů asi není nikdo.”

Pokračuje to náramně,” ujistil kapitána Zikmund, který opět obsluhoval signální lanko, zatímco Kája rozvíjel tenký kabel. Podle odvinutých metrů bude za chvilku v dómu,”

prohodil Kája. Já mu dost záviděl, e se tam dostane a my ne,” mínil Petr, ale teď mu nezávidím. Já bych to sotva zvládl. Jura musí mít nějaký předimenzovaný nervy, kdy

můe klidně pendlovat přes tohle vodstvo, který náramně připomíná Léthé, řeku

Zapomnění, kdy u jsme v tý antický mytológii. Tam taky byla na druhý straně krajina

mrtvých.” Natěstí tady nesedí Kerberos,” usmál se kapitán a potěil se vskutku císařským gestem Zikmundovým: Je to hotové! Poleze z vody, tak si Kájo nasaď ty verky, a se můeme hlásit, a si to nasadí Jura. Jestli to teda bude fungovat.”

To je pořád řečí,” rozčilil se Kája, jako bych to byl desetkrát nezkouel.”

Já vím,” opáčil uznale Zikmund, ale ví, co dokáe moderní technika. Stokrát něco ve fabrice odzkouíme, páni inenýři a docenti to desetkrát rozeberou a sloí, klape to jako vodní mlejn, ale kdy se to má začít vyrábět , najednou bác , stačí prkotina třeba v technologickým postupu a musíme začít znova.”

Kája chtěl něco říct, něco málem alovatelného, ale místo toho se zatvářil neuvěřitelně

astně a začal pokřikovat do mikrofonku:

Tak co, Juro, jakej je ná podmořskej telefón? Výbornej, e jo! Tak ti předám soudruha

kapitána. Jetě moment! Zrovna navazujou na lanko pytlík s kamerou, tak si to tam

přitáhni.”

Spojař Kája pomohl kapitánu Bedřichovi nasadit aparaturu a přidal radu:

30

Mluvte do toho úplně normálně, ne moc nahlas jako já. Jura zuří, e málem ohluchl.

Normálně mluvit úplně stačí, funguje to exkvizitně.”

****

Hovoří kapitán, volám průzkumníka. Jak mě slyíte?”

Tady průzkumník, slyím velevýborně. To se Kájovi povedlo. Zvlá je dobrý, e se při tom nemusí nic dret v ruce, protoe zrovna vybaluju kameru a to je při baterce dost sloitý.

Nerad bych toti natrhl pytlíky, protoe nabrat do toho vodu, máte po filmu a Péa po

foáku.

Jen ádný spěch a pracujte naprosto klidně. Máme moře času a zásoba vzduchu vám

neubývá. Lip si pár minut přidat, ne něco nenapravitelně pokazit.”

Jasný. Průzkumník hlásí, e ten dotyčnej je tu pořád, ale kdy vás teď mám na drátě, není to tak straidelný. Zeptejte se Petra, co v tom je za film, abych věděl, jak to mám exponovat.”

Petr vzkazuje, e je tam sedmadvacítka, čili čtyřstovka, take citlivost je náramná. Vyjde nám i něco z okolí. Jenom záběry zblízka musíte hodně clonit, případně pootočit blesk stranou, aby to nebylo přesvícené.”

Průzkumník rozumí. Take se dávám do práce. Kráčím zase na ten písčitej plácek.”

Svite si okolo po zemi, jestli by se tam nenalo něco z výstroje, nebo stopy.”

Zatím nevidím nic. Víte ale co je divný? Ten dotyčnej má na ruce hodinky. A je obutý.

Vlastně má jednu botu. Takový pohory, jako nosí Mirek. A hele , ta druhá bota leí tady na zemi, tak dva metry od toho trůnu.”

A co ponoky?”

Aha, ponoky. Tak ty má na nohách. Obě.”

Jste zřejmě u docela blízko ..

Na dosah, soudruhu kapitáne. Náramně nepříjemné. I kdy teda musím říct, e fakt

vypadá jako ivej. Jene kouká do nějakýho jinýho světa.”

Posvite si pořádně okolo, jestli tam nejsou nějaké stopy.”

Jako byste sem viděl. Tady je stop! Ale vechny budou od těch jeho pohor.”

Dá se k němu přistoupit po nějakých kamenech, abyste ty stopy nepolapal?”

To by lo. Ty stopy jsou jenom v blátě a já můu jít po kamenech. Tak , teď jsem u toho

trůnu.”

31

Průzkumníku, dávejte pozor. Zkuste velmi opatrně pohnout třeba jeho rukou, jestli jsou

údy ztuhlé. Ale pozor, abyste nezměnil polohu.

Rozumím. Ruka je ztuhlá a pohnout se jí nedá. Soudruhu kapitáne! Ty hodinky na ruce mu

jdou!! A skoro správně.”

Jsou to vodotěsné, potápěčské?”

Kdepak. Obyčejný Rakety. Mirek má podobný.”

Take se tam nemohl dostat vodou. To je jasné.”

To teda nemohl. To by se ty cibule zastavily. Jasný.”

Vzhledem k tomu, e jsou tam okolo jenom jeho stopy, nemohl tam asi být dopraven

mrtvý.”

Zaručeně nemohl. Jene proč je nahej? A proč si vyzul jednu botu? To jsem blázen … 

To na dálku nevyřeíme. Teď se soustřeďte na snímkování. Začněte od detailů, hlavně

případná poranění, potom pokračujte z různých stran a z větí vzdálenosti. Taky ty stopy a vyzutou botu. A ji budete mít na obrázku, tak ji potom seberte do pytle.”

Průzkumník rozumí. Já se dám do díla a na tu dobu přeruíme spojení. Mono?”

Proč?”

Já se musím soustředit na hejblata u foáku, koukat po stopách a svítit okolo, jestli by se něco navíc nenalo. Take bych si tu ten telefon zatím pověsil na krápník. Kdybych to tahal za sebou, tak to někde utrhnu, protoe tady je krápník na krápníku a kam zrovna nesvítím, tam nevidím.”

Návrh se přijímá. Já si nechám sluchátka na uích a a budete končit, znovu se ohlaste.”

****

Kapitán Bedřich si nadzvedl sluchátka a pravil uznale: S vámi je skutečně radost

spolupracovat. Vůbec jsem nedoufal, e tu něco vyřídím a vida , u se nám to začíná

rýsovat. Duch podzemí se zhmotňuje. S trokou těstí se snad podaří obrázky a potom u

nebude problém zjistit, kdo to vlastně je.”

Na to u vy máte svoje metody,” řekl zamyleně Zikmund, jene nás by skoro víc

zajímalo, jak se tam dostal. To je přímo otřesný. My tady pět let vyvádíme psí kusy, před náma u prozkoumali kdejakou díru a převrátili kadej balvan, a ne jednou. A nic! Jene najednou je jasný, e kromě toho naeho sifonu tam jetě musí vést nějaká cesta.

32

A dost dobře přístupná, kdy se tam dostal bez techniky a moná docela sám.

To člověku přijde líto,” popotáhl Tonda.

Jene,” začal rozvíjet zajímavou teorii Jan, je pravděpodobné, e tu cestu nael jenom on. Jeví se mi to asi tak, e tam prostě vlezl a potom buď zabloudil, zhaslo mu světlo, nebo to zpátky nelo. Tak tam prostě umřel. Tedy nehoda s tragickým koncem , a nebylo by dohromady co vyetřovat.”

Moná to tak nějak dopadne,” zadumal se kapitán Bedřich. Jene ne se pro tuhle verzi rozhodneme, musíme si jetě vysvětlit některé podrobnosti. Například proč byl nahý, proč si vyzul jednu botu a hlavně, přátelé, proč mu jetě jdou hodinky.”

A sakra,” vydechl Vaek. Je teda jasný, e tam nemůe sedět dlouho. Normální cibule jdou nejvej čtyřiadvacet hodin. Máte to někdo vyzkouený?”

To si zjistíme potom,” řekl kapitán, a se hodinky zastaví. Uvidíme jak dlouho mohly jít a mám neblahé tuení, e toho bude na zjiování jetě dost a dost. Pokud průzkumník Staněk nevynese něco, co by nás postrčilo správným směrem. Aha , moment , u se

h l á s í … Slyím. Vechno v pořádku?”

Jako se mnou? Tak to jo. Já bych v pořádku byl, i kdy je tu zima.”

Fotografie budou?”

Vyplácal jsem celej film a protoe to zařízení blejská náramně, fotky snad budou dobrý.

Mám na nich taky ty stopy a botu. A zblízka hodinky, čas ,,Č dvacet hodin osmnáct minut, teda můj čas na mých hodinkách, kdy jsem fotil ten ciferník na jeho ruce. Neměl bych vzít taky ty jeho hodinky?”

Raději ne. Byla by to nepříjemná práce a nijak to nespěchá. Beztoho musíme počkat, a

dojdou. Jinak nic? aty, věci?”

Jo. vidíte , baterka! Kousek za tím trůnem. Mizerná, rozbitý sklíčko a vysvícená.”

Vy jste to zkouel?”

Aha, já rozumím. Jako e bych poahal otisky prstů. Jene ta baterka byla skoro celá

zapíchnutá v bahně. Take se snad tak moc nestalo.”

Máte těstí, průzkumníku. Ovem kdybyste jetě něco nael, tak napřed hlásit , ne hned

sebrat.”

Rozumím, soudruhu kapitáne! Take teď polu v pytli tu botu, baterku a kameru. A to

kluci chytají s citem. Ten telefon zase zabalím, ale nechám viset na krápníku, pro podruhý.

A poplavu do svýho domovskýho přístavu.

33

Nebo máte jetě nějaký přání?

Abyste se vrátil v pořádku. Čeká vás pochvala před nastoupenou jednotkou. Končím.”

Za chvíli vynáí voda plastikový vak s cenným obsahem. Tonda s Vakem jej nesou do

chaty, za dalí chvíli připlouvá Jirka a kapitán Bedřich mu děkuje za úspěné splnění

nevedního úkolu. Nače vichni spěchají do chaty, protoe jimi lomcuje zima. Čeká je tam nejen proviant, ale i podporučík Vízek. Hlásí kapitánu Bedřichovi, e náčelník ádá, aby soudruh kapitán mu hned ráno referoval, co se zjistilo. Prý dal také pokyny nadporučíku

Jareovi, aby v případě potřeby mohla vyrazit výjezdová skupina. Kapitán děkuje, zve

podporučíka Víka ke stolu a vichni se těí na domácí uzené, okurky, bochník chleba a

buchty s mákem. Za chvíli servíruje Kája kávu a nezasvěcený by se mohl domnívat, e se

tu odbývá mejdan. Nebýt ovem klidné a střízlivé atmosféry a skutečnosti, e jde na třetí hodinu s půlnoci a být to mejdan, zpěv prostonárodních písní by u dávno děsil lelky v Havraní skále. Nadporučík Jare zatím doma klidně spí a ani ve snu se mu nezdá o tom,

co ho čeká a nemine , a to u za málo hodin. Nespí ovem technik ve fotolaboratoři.

Dodělává v ustalovači vcelku zdařilé černobílé pozitivní zvěteniny z filmu, jeho negativ přivezl podporučík Víek. Jako odborník je spokojen, protoe má s amatéry horí zkuenosti. Ale jinak tie zuří, protoe je letní neděle, pět hodin ráno …

Experti se dávají do díla

Kapitán Bedřich zcela rozumně usoudil, e bude lépe dospat sobotní noc do nedělního

rána se speleology v chatě, ne vystrait nad ránem rodinu. Kolem sedmé jsou u vichni

jeskyňáři vzhůru, voní káva, dojídají se zbytky a kapitán medituje:

Jaktěiv nepochopím, proč vlastně lezete tam dolů, kdy je tady nahoře tak krásně. Letní nedělní ráno v přírodě , pohádka! Kdypak já si tohle uiju. Jene napřed práce a potom zábava. To víte , u nás se na víkendy a svátky moc nedrí. Koukám, e vůz mi nikdo

neukradl, tak pomalu vyrazím do města. Musím přivézt mení autobus chlapíků, kteří tady

okolo znovu proourají kdejakou díru a převrátí vechny kameny.

34

Tu cestu, kudy se mrtvý dostal do podzemí, musíme najít, a to brzo. Protoe k mrtvému je

třeba dostat doktora a nemohu ho tam poslat v pytli tím vaím tunelem. Kromě toho se

mrtvý musí také dostat v neporueném stavu ven a naopak dovnitř musíme dostat pár lidí s

pořádným světlem. Nějaké předměty by se tam měly najít. Hlavně ty aty. Přece nemohl

zvenčí přijít nahý.

,,A co kdy jich bylo víc a někdo ty věci odnesl,” přihlásil se Vaek.

Správně , to je to, co mi napovídá, e si tu jetě uijeme. Přírody a problémů. Kdy

nepřiel nahý a sám, tak proč nezůstal oblečený? A proč mu ostatní nepomohli ven? To

jsou otázky. A třeba taky:

Proč vy tu znáte kdejaký kámen, bádáte v jeskyni pomalu pět let, ale nevíte, e vám tu

někdo jeskyňáři na divoko, bez techniky, ale úspěně? Nevzpomínáte si na někoho, nebo

na nějakou partu, která by se tu v poslední době vyskytovala?”

Nad tím dumám u chvíli,” prohodil Zikmund. Tady v okolí působí delí dobu čtyři

speleologické skupiny. Teda myslím uznané a registrované, s odsouhlaseným programem.

Tři pracujou dost daleko , nejblí k nám je ta v Děravém hrnci. To je závrt, kterej jim byl stejně čert dluen, jako nám tady ten potok. U tam vybrali vagón balvanů a těrku, ale nikam se nedostali. Ono je to větí loterie ne hledat ropu. Víte, e vlastně je to taky taková detektivní činnost? To se třeba pátrá po závrtech, ve kterých se rychle tratí jarní voda z tání do podzemí. Nebo se v zimě hledají místa, odkud teplejí vzduch z podzemí vystupuje trhlinami a rozpoutí sníh. Nebo se do nějaké kvíry hodí dýmovnička a potom hlídky okolo dávají pozor, kde se třeba dým objeví, přenesený pod zemí průvanem. Nebo se barví voda, nebo se tu u zkouejí i elektronický aparatury , prostě je to čím dál větí věda. Mrtvoly nám proto dost naruujou program , ale to jsem se drobet zapovídal.

Chtěl jsem říct, e nejblií speleologická skupina je od nás, se zkratkama, dvě hodiny

cesty. Pochopitelně se chodíváme občas navtěvovat a vyměňovat zkuenosti. Jsou to

vechno solidní chlapi, jako my tady. Jene kromě nás se tu občas potulujou divoký trempi a velijací kovbojíčkové. To víte , z města je to nedaleko a tam se najdou různý party. Tady potom popíjejí a vyspávají v otevřených jeskyňkách, lezou po skalách, občas padají dolů, ourají se v kdejaké díře a zřejmě čekají, e narazí na nějaký divy.

37

Jene obyčejně spí narazí na podporučíka Víka, nebo hajnýho Růičku. Malér je ale

v tom, e ty divoký party nezná nikdo. Ani my. Hajnýmu, Vízkovi i nám se vyhýbají a kromě toho se pořád mění.

,,A co osamělí prospektoři?”

Nejčastěji bývají dva. Protoe pro jednoho je to tady dost straidelný a taky se nemůe jen tak někam pustit. To u se tu stalo, e se nedostal zpátky. Tady najdete prolízačky, e by si tam rozmyslel vlézt i jezevčík.”

Babiččiny brejle,” vydechl najednou Mirek a zadíval se do prázdna, jak se sluně říká. Jak na to teď přila řeč, tak mi napadá, proč tam ten dole mohl bejt nahej.”

Poraďte,” povzbudil horolezce kapitán.

My na takovej případ zatím nenarazili, ale stává se, e na ty stísněný prolízačky si

jeskyňáři někdy přiberou malýho kluka, nebo kdy to vychází jen tak-tak, prostě se

vysvlečou. To u jsem slyel kolikrát a je to pochopitelný. Ona toti je někdy ta kvíra úzká, ale krátká a dala by se prolézt. Jene hadry se vám shrnou, chytají se o hrany kamenů a neprojdete.”

Miroslave,” pravil Zikmund svým císařským tónem, já tě chválím. Tohle je nápad,

soudruhu kapitáne, za vechny drobný. Tím by se to taky dalo vysvětlit. Je to u dávno, ale sám pamatuju maníka, kterýmu jsme museli v takové prolízačce rozřezat na těle montérky i s trikem, po kouskách vytahat , a teprve potom z pasti vyklouzl.”

Neříká se nadarmo nakupujte u odborníků,” ocenil Mirkovu připomínku kapitán. Bez vás by tady nic nepořídil ani velký Holmes.”

Inu,” zadumal se Jan, bez nás by ale taky nebyl ádnej případ. Ten dole mohl sedět na trůnu třeba jetě sto let, nebo tisíc. To tady není ádná zvlátní doba. A nikdo by nic nevěděl.”

Natěstí teď u víme ledacos,” usmál se kapitán. Například e to, co se stalo, stalo se bezprostředně před vaím objevem. Víme, e do jeskyně musí vést jetě jiná cesta, ne ta podvodní. Víme, jak dotyčný vypadá , zatím aspoň na obrázcích. A teď dokonce i tuíme,

proč asi byl nahý. Podle vás, odborníků, se dostal do jeskyně nějakou úzkou prolézačkou a proto se předtím svlékl. Hm. Take pokud by tam byl sám, mohla to být nakonec neastná náhoda. Představoval bych si to třeba takhle:

Ten mladík se věnoval, i kdy říkáte, e je to málokdy, sólově divokému průzkumu.

38

Podařilo se mu objevit cestu do podzemí, kterou jste vy marně hledali. Nemohl se tam ale

protáhnout. Tak se tedy svlékl, nechal si jen boty a baterku, a udělal tu neprozřetelnost, e kvírou prolezl. Uviděl sice pohádkový dóm, ale také zjistil, e zpátky se nedostane. Zřejmě musel mít nějaké jeskyňářské zkuenosti a uvědomil si, e bez pomoci zvenčí to znamená jeho konec. Nemohl se nikoho dovolat a věděl, e v té zimě dlouho nevydrí. Take si

prostě sedl na ten trůn a čekal na konec.

Peklo!” zaeptal Mirek. To musela být straná smrt.”

Jistě,” přikývl kapitán, protoe kdy nakonec odhodil vysvícenou baterku, zůstal v pravěké tmě. Natěstí, pokud se to vůbec dá takhle říct, je smrt z podchlazení vcelku bezbolestná.”

Parta zmlkla, jako by věnovala chvíli ticha oběti jeskyňářské váně. Venku zářila slunná

letní neděle, Havraní skála svítila bělostí a nikdo ze skupiny ivých si nedovedl představit poslední chvíle toho mrtvého, který dosud sedí na kamenném trůnu, ve věčné tmě a chladu.

Moná skutečně nebude dohromady co vyetřovat,” řekl zamyleně kapitán Bedřich.

Zjistíme totonost mrtvého a nějak ho dostaneme ven. Jene, pokud jsem jetě mezi

odborníky, potřeboval bych dalí radu.”

Jeskyňáři zvedli pohledy od stolu.

Představte si sebe v jeho postavení. Najdete tu prolézačku a rozhodnete se tam vlézt. Vy byste to asi neudělali, ale on byl sám a neměl ses kým poradit. Musel mít ale určité jeskyňářské znalosti, protoe jinak by sotva znal ten trik se svlékáním. Jste tedy před

překákou, sami, svléknete se a co teď?”

Zkusil bych nejdřív, jestli se do tý díry vůbec vejdu,” řekl opatrně Tonda. Svítil bych si dopředu, abych viděl, jak je to dlouhý a podle toho bych to riskl, nebo bych si to rozmyslel.”

Take kdy si to nerozmyslel on, asi viděl, e překáka je jen krátká.”

Tak nějak,” přikývl Tonda.

Jene co byste udělali se aty?”

Jo, to teda . . z a r a z i l se Tonda a pustil ke slovu Jana.

Těko říct, co nezkuenýho v podobný situaci napadne. Já bych tam nelezl vůbec, ale

kdyby jako, tak bych si udělal ze atů balík, uvázal na pagát a buď to protlačil napřed, nebo přitáhl zasebou. Bylo by mi přece jasný, e v tý zimě se musím zase co nejdřív oblíknout.”

39

Nojo, přikývl Tonda, ,,to s tím pagátem mi napadlo taky. Kdyby balík jen tak prostrčil prolízačkou, mohl mu zapadnout tak, e by ho nenael. Nebo se k němu nedostal.”

Take,” shrnul výsledek porady kapitán Bedřich, oblečení neznámého mue najdeme

nejspí někde za tou prolézačkou. Protoe jak to tak vypadá, opravdu u ty aty nenael.”

Mohly ale zůstat jetě před prolízačkou,” namítl Vaek, jestli tam chtěl jenom nakouknout a hned se vrátit. Take a to tady budete prohledávat, moná ty aty najdete, podle toho taky přijdeme na tu díru do dómu.”

Výborná, připomínka,” pochválil kapitán, jene čas letí a musíme pokročit od teorie k praxi. Já tu mám vůz a pojedu teď k nám, podívat se nejdřív na ty obrázky. Potom zmobilizuji větí skupinu na průzkum. Je sice u neděle, ale kolegové vědí, jak je tu krásně.

A tak to přivítají s větí radostí, ne kdybych potřeboval přebrat dvacet popelnic. Vy tu máte taky vůz, tak se můete odebrat do svých domovů, diplomaticky se omluvit a zařídit si taky v podniku nějaké mení mimořádné volno. A mi vá ředitel zavolá na tohle číslo. Budu toti potřebovat, abyste se sem zase před polednem vrátili a jak dlouho se potom zdríme, je zatím ve hvězdách. V ádném případě ani doma, ani v podniku nesmí padnout slovo o mrtvole. K čemu vás jetě budu potřebovat? Přivezu asi tak tucet chlapíků, ale a se tady rozdělí na dvojice, musí se kadé z nich ujmout jeden z vás, jako poradce a průvodce.

Jinak by tu nali akorát houby. Viml jsem si, e zrovna začínají růst. Ti chlapci nemají vae zkuenosti, nevědí, kde je hledání nadějné a kde beznadějné a taky by mohli leckam spadnout, co bych nerad. Jeden mrtvý nám pro začátek stačí. Tak si dáme rozchod a na

shledanou zase před polednem , platí?”

Jistě, soudruhu kapitáne,” řekl Zikmund. S naí pomocí samozřejmě počítejte v kadém případě, taky kvůli zdejí rezervaci. Aby nevznikly nějaký kody.”

Děkuji vám,” rozloučil se kapitán, jetě ale můeme narazit na ledacos. Jestli nenajdeme ty aty, budeme muset hledat někoho, kdo je odnesl a ten nám potom bude muset vysvětlit, proč tam kamaráda nechal.”

Teprve kdy kapitán nastartoval svoji alupu, zmohl se Tonda na stručné zhodnocení:

Kamarádi,” pravil slavnostně, já bych navrhoval, aby se ta nová jeskyně pojmenovala Dóm mrtvého mue. Byl tam první, tak a má aspoň památku.”

40

Souhlasíme. Předeel nás, pravil Zikmund. Měli jsme si asi před těmi pěti lety místo téhle zatracené skály vybrat taky nějaký slibný závrt. Jene pozdě bycha honiti. Zamkněte boudu a pojedeme, protoe musíme zase přijet. A mezitím je co zařizovat.”

****

Letní nedělní ráno vítá v krasu nespočetné turisty, ale Havraní skála je tichá a oputěná.

Není tu nic k vidění, protoe u vchodu je zamčená mří. A tak zde turisté ani nezastavují a spěchají tam, kde čekají průvodci, pohodlně schůdné jeskyně, občerstvení a stánky plné suvenýrů. Podplukovník Mazal uvauje nad posledním hláením kapitána Bedřicha. Kdy

se to tak vezme, ádný případ je pořád lepí ne senzační případ. Nadporučík Jare

mezitím svolává své lidi a dalí dobrovolníky na speleologický průzkum, na dvoře chystá

řidič autobus a vztekle okopává pneumatiky. Je krásná neděle a on aby slouil! Za hodinu

u se pátrací skupina schází, převléká do montérek a s potěením bere na vědomí, e

tentokrát to nebudou ani popelnice, ani sklepy nebo kanalizace. Jeskyně v krasu se jim jeví jako vítané zpestření sluby, i kdy zatím mají dost nejasné představy, co tam vlastně budou dělat. Dramatičtějí jsou chvíle party jeskyňářů. Pracně doma vysvětlují nezbytnost návratu k Havraní skále, ani by prozradili nějaké podrobnosti. Zikmund se dovolá ředitele závodu, který natěstí tráví víkend doma a pro jistotu si nechá nadiktovat ono telefonní číslo, aby se přesvědčil, zda jde skutečně o akci ve veřejném zájmu. Při tom si myslí:

Pěstujeme si na závodě speleology, podporujeme to jako zájmovou činnost, a vida , zase

asi nějaký malér. Potom si vzpomene, co loni způsobil myslivecký krouek při poslední leči.

Jeden si zkrátka nevybere, myslí si ředitel objektivně , čert mi byl tu zájmovou činnost

dluen.

****

Ajajaj!” zvolal od volantu roztřeseného robura Jan, experti u jsou tady.”

A fakt plnej autobus,” dodal Kája. Jene já pořád nevím, co vlastně máme hledat a kde.

Přece jsme tady za ty roky prosmejčili kdeco , a ne jednou.”

41

Uvidíme,” mínil Zikmund. Kapitán u taky přijel a bude mít celou akci na povel. Konečně , tu druhou cestu do dómu tak jako tak potřebujeme najít. Brali jsme prostě za jistý, e ádná není a to je vdycky chyba. Je to jako v té písničce , nikdy se nemá nic mít za definitivní. To máte jako ve fabrice. Roky se něco dělá jedním způsobem, a přijde někdo z úplně jinýho provozu, navrhne přestavit dvě mainy a lidi zírají, e je to tak lepí a proč vlastně na to nepřili za takovou dobu sami.”

Jenom bacha na ty experty, aby nám některej z nich někam nesletěl a nepřipozabil se,”

upozorňoval ostatní Tonda.

Jasně,” pravil Zikmund. Nebylo by to fér vůči kapitánovi, který na nás spoléhá. Musíme se ale napřed poradit, kam vude se vypravíme, protoe jen tak naslepo bychom to tu mohli prolézat dalích padesát let , a nenali bychom nic. Kromě netopýrů.”

Vedle zánovního autobusu stoji stařičká kapitánova alupa. Jetě starí Robur zaparkoval

vedle ní.

Sláva,” pravil kapitán Bedřich, tak jsme tady a můeme to rozjet.”

Přísluníci pátrací skupiny se zvedli z prohřátých balvanů, protáhli se a kapitán je sehnal do houfu.

Problém je následující: parta mých přátel , speleologů tu včera objevila krasovou jeskyni.

Můe do ní jenom potápěč a jen díky tomu, e bylo z vodního sifonu vyčerpáno pár kubíků

písku. Take ta jeskyně byla od věků nepřístupná. Jene se v ní nael mrtvý mladík, který se tam musel dostat jinudy a docela nedávno , moná jen pár hodin před objevením.

Existuje tedy nepochybně jetě jiná cesta, ale tu hledají jeskyňáři marně u padesát let. My bychom ji měli najít ne za padesát hodin, ale pokud mono jetě dneska. Je to jasné?”

Vcelku je,” mínil jeden z dobrovolníků nadporučíka Jaree, jene kde a jak a co máme hledat? Na tohle jsme jetě nenarazili.”

Aspoň se něco přiučíte. Za tím účelem jsem přizval ke spolupráci své přátele speleology,”

vysvětlil kapitán. Rozdělte se na osm skupinek, jak chcete, a kadou povede jeskyňář. Ten vás bude usměrňovat na místa, kde by případně ta cesta mohla být. Nepředstavujte si ale nějakou skutečnou cestu. Bude to pravděpodobně něco, čemu oni říkají prolézačka. Prostě

skulina ve skále, jí se člověk sotva protáhne. A můe být dokonce velijak zamaskovaná,

přírodou, nebo uměle.

42

Take si poberte lana, nějakou tu páku, světla a hlavně dodrujte pokyny jeskyňářů. Kdo

někam spadne a zabije se, a mi nechodí na oči.

Napřed se ale musíme poradit nad plánem Havraní skály,” dodal Zikmund. Moment,

máme ho v boudě. Vaku, skoč pro to.”

****

Plán o velikosti pingpongového stolu si rozloili na zemi a začali dumat nad problémem, při

jeho řeení skutečně byla dobrá rada drahá.

Tohle je Havraní skála, jak v ní teď pracujeme,” vysvětloval Zikmund. Zde je vchod, který vidíte támhle ve skutečnosti. Tudy teče potok a zde je ten sifon.

Krápníková výzdoba je tu vekerá ádná. Tady potom jsou horní patra jeskyně. Dávno

suchá, z některých vedou komíny sem dolů, jene nikam jinam. No , podívat se tam

můete taky. Ztracený potok směřuje pod zemí asi tudy, take nejnadějnějí by byly tady ty tři jeskyňky nahoře, jene do těch je přístup jenom z boku, ze stěny.”

Ukázal rukou ke kolmé skále a jeden z dobrovolníků prohlásil:

To je jako malej Eiger. Take se tam budeme muset slanit shora.”

Jo,” pravil Zikmund, take kdo si netroufá, a jde radi na houby. Rostou.”

Ale jo,” pravil optimisticky dalí z pátracího týmu, vichni ne, ale pár nás to zvládne. Kdy budete napovídat.”

Budeme,” přikývl Zikmund. Musíte ale hledat pořádně, protoe tam vude u byly stovky lidí a nenael nikdo nic. Kromě toho hledejte etrně, a tu nenapácháme nějaké ekologické kody. éf téhle rezervace je dobrej člověk a má nás rád.”

Tak se, chlapci, rozdělte,” rozhodl kapitán Bedřich, a já se zatím podívám po houbách. To uklidňuje. Kdyby někdo něco objevil, a zavolá a kdyby neobjevil nikdo nic, tak dejme tomu ve čtyři je zase sraz tady. Má někdo připomínky?”

Neměl nikdo. Začali snáet a rozdělovat výzbroj a rozpočítávat se do skupinek. Potom se

rozeli a kapitán zmizel v lese, kde hned po pár krocích roztritě rozlápl krásný suchohřib.

Hrom do toho!” zaklel, nezačíná to zrovna slibně.”

43

Bohuel třeba přiznat, e to ani nepokračovalo a nekončilo slibně. Nikdo odnikud nezavolal a kdy se skupinky zase sely, vypadali pátrači jako po onom obávaném přebírání popelnic, ale to byl jediný patrný výsledek. Neobjevili nic, kromě zjitění, e speleologie je zřejmě věda nad jiné namáhavá a dobrodruná.

Já si od toho beztoho moc nesliboval,” omlouval nezdar Zikmund. Chlapci se snaili, ale kde nic není, ani čert nebere. Vypráví se, jak tu a tam nacházeli jeskyně malí pasáčkové, jene to bývalo za časů krále Ječmínka. Podle odborníků je tady sice jetě asi osmdesát procent podzemních prostor neznámých, ale na to u pasáčkové nestačí. A jak vidíte,

nestačíme ani my.

Zatracené dílo,” povzdechl kapitán Bedřich. Jsme snad obětí nějakého omylu. Jak se říká, těkáme na nepravý strom. Dejme tomu, e tam, kde jsme byli, nic není. Jene ten dole se tam přeci nějak musel dostat. Take i ta prolézačka musí existovat. Z toho by jeden výrost.

Nepomohl by třeba pes?”

A sakra!” zvolal jeden z pátračů, na to se nepamatovalo. Vy máte jeho botu, e? Tak to by moná pes pomohl. Jene jak ho nahoru do té stěny dostat?”

Třeba v koi,” trval na nápadu sveřepě kapitán. ía má smysl pro legraci a hledal u na horích místech. Ko tady jeskyňáři mají, take Pařízek, tady máte klíčky, vezměte si můj vůz, seeňte psovoda s íou, nějaká lana na spoutění a urychleně se vrate. Ale ne zase moc urychleně , viděl jste ty serpentiny. My se tu zatím poradíme.”

****

Rozsadili se do trávy a po balvanech, poněkud otráveni bezvýslednou akcí. Čas pomalu

plynul, sluníčko putovalo nad skály protějí strany údolíčka, kdy náhle dolo v celé

záleitosti k zásadnímu obratu, o který se tradičně přičinil průzkumník Jiří Staněk.

Já jsem puncovanej, osmnáctikarátovej blbec!” zvolal sebekriticky.

To nejni zrovna novina,” podotkl Tonda, ale Jirka neměl kdy se urazit. Měl toti nápad.

Chlapi, roztáhněte zase ten plán, jo … Tak tady je Havraní skála a tady vude jsme byli.

Potok směřuje támhle,” mávl rukou k severo-severo-východu. Vichni se tam podívali, ale neviděli nic, protoe potok byl pod skalním masívem.

44

Zatím jenom já byl v tom dómu a měl jsem to tam pochopitelně trochu zaměřit a

zmapovat. To je při průzkumu nezbytný, jene pro ten malér s mrtvolou na to nebylo kdy.

Fakt je, e potok sice teče pod zemí támhle, teda správně přitéká támhle odtud, ale dole se drí při stěně toho dómu. Celá ta alanda se ale rozkládá tímhle směrem , hele!

Zasáhl tesařskou tukou do plánu a přizdobil jej iatým kruhem, podle měřítka asi o

průměru sto metrů.

Take váení, ten dóm se rozkládá zrovna tam, kde by vlastně bejt neměl! Bůhví, co

Ztracenej potok v dávnejch dobách dole vyváděl. A protoe ten dóm je jaksepatří velikej,

můe se ta prolízačka dovnitř nacházet tam, kde ji jaktěiv nikdo nehledal!”

Tahle novina vyrazila vem dech a teprve po chvíli se kapitán vzpamatoval:

Průzkumníku, je jasné, e vám v první chvíli ulo předevím se zorientovat. Ohromil vás

objev dómu a vystrail mrtvý. Ale teď dejme hlavy dohromady , kde začít hledat dál? Podle toho vaeho plánu asi víc tímhle směrem … Jsou tam nějaké známé jeskyně?”

Nic moc,” řekl opatrně Mirek. Já to tu mám prolezlý vechno. Shora na skále nic není, jenom borovej les. A kdyby, tak to by musela být díra skoro sto metrů dlouhá. Vlastně hluboká. A sotva by byla tak velká a kolmá, aby tudy propadl. Podle toho jak tam sedí na

tom trůnu, to nepřichází vůbec v úvahu. Je tam ale díra v boční, odtud odvrácené stěně, asi tak deset metrů shora a padesát zdola. Tou se dá protáhnout do malý jeskyňky. Jene kromě vajglů a jinejch stop vysoce vyvinutý civilizace tam ani nic jinýho není.”

Ksakru,” mínil Zikmund, ale vycházet by to mohlo, směrově i výkově. Z oné strany jsme nikdy vchod nehledali. Předevím proto, e existence nějakých větích prostor se tam nezdála moná. A co kdy z Dómu mrtvého mue, jak jsme to nazvali, vede třeba cesta a

k prolízačce v té odvrácené stěně?”

ádná tam nejni, konstatoval sue Mirek a chvíli panovalo ticho.

Kapitán se jetě nevzdával. Nevídaně rostou houby, tak se po nich podívejte, ale drte se v doslechu. A přivezou íu, zase vás zavolám.”

47

Soudruhu kapitáne,” informoval se pro jistotu Zikmund, toho psa tam snad nějak

dostaneme, jestli se nebude moc bránit. Ale dostaneme tam taky psovoda? Mám ten

dojem, e s kadým pes nepůjde.”

S nikým kromě Hálka, jasně. Jene nadstrámistr Hálek je náhodou v civilu taky

amatérský horolezec a není vyloučeno, e to tady zná. On u si nějak poradí. Buďme dobré

mysli , naděje umírá poslední. Já přinesu ten pytlík se krpálem a potom ponecháme

věcem volný průchod.”

****

Ne strámistr Pařízek opatrně vytočil serpentiny, dojel na přísluné místo, sehnal čirou

náhodou nadstrámistra Hálka, nalodil ho i s ovčákem íou do alupy a zase se vrátil,

měli pátrači plný autobus hub a tvářili se potěeně, zatímco kapitán Bedřich pochmurné

sdělil Zikmundovi:

Tohle je teda případ! Maigret u by měl desáté pivo. Natěstí se mi nikdo nepotloukl, ale jak na to koukám, je v autobusu u dost hub, aby se jimi otrávilo mení sídlitě.”

No, snad jsou to znalci,” nadhodil opatrně Zikmund.

Jistě. Jeden vedle druhého. Ovem znalci v jiných oborech. Pokud jde o mykologii a

speleologii, jsou na tom stejně. Začínám mít obavy.”

Potom zahoukala na silničce bílá alupa a celá akce se rozběhla nanovo. Přemístili se k

odvrácené části Havraní skály, z řad přísluníků Bezpečnosti byla vybrána jen nejzdatnějí parta, speleologickým vedením byl pověřen Jiří Staněk, horolezeckým Mirek Vorlíček. ía to povaoval za přijatelné zpestření nudné neděle a byl ochoten ke kadé legraci. Ovem

jeho pán, psovod Hálek, se příli nadeně netvářil.

To je fáma, e jsem horolezec,” pravil rozpačitě. Já jen tak tu a tam lezu po skalkách na Vysočině. Tohle se mi jeví dost náročný. No , enatej nejsem, siroty po mně nezůstanou … “

Nebrečte mi tu, Hálek,” vzmuil jej kapitán, jednou jste horolezec a tohle nejsou Himálaje.

Kromě toho tam nepolezete s íou v náručí. Podle pokynů naeho experta, horolezce

Vorlíčka, vylezete nahoru na Havraní skálu, co je lesem procházka , potom slaníte do té

jeskyňky. A íu vám tam spustí. Jeskyňáři tu mají v chatě ko, ve kterém by se dal

přepravovat i lev.”

Psovod a lihorolezec Hálek se značně uklidnil, protoe takhle se mu to jevilo přijatelnějí.

48

ía netue nic o věcech přítích se dral stezkami před partou, která se s ním vydala

nahoru. Ostatní je zdola provázeli pohledy, nevyřčenými přáními a tajenými obavami.

Kapitán Bedřich váhal; měli se obávat toho, co se můe stát, nebo toho, e se nestane

vůbec nic.

Poslyte,” pravil uznale zbylým speleologům, vy musíte mít nervy jako kosmonauti, kdy tohle děláte u léta.”

Zikmund jen majestátně mávl rukou: My zase obdivujeme vás a vai práci, soudruhu

kapitáne. A kdy se to tak vezme, ono je vude něco. Já třeba znám jednoho kominíka, co

obhospodařuje tovární komíny. Ten u mi o tom vyprávěl příhody, e by vyděsily

kaskadéra. Jenom aby vám to k něčemu bylo, kdy u tady musíte pobejt přes víkend.”

Musím?” opáčil kapitán. Soudruhu Kováři, tohle tady je pro mne poitek. Já se letos jetě pořádně nepodíval do přírody a máme konec července. A na té naí pátrací partě vidíte, jak si toho povauje. To víte , my máme ve městě vzduch viditelný u pouhým okem, o

tichu ani nemluvě. Jenom jak správně říkáte, by nekodilo, aby to k něčemu bylo.”

Přeli pod vzdálenějí část stěny a s napětím sledovali, jak se po laně shora spoutí do

jeskyňky trojice: Hálek, Staněk a na konec ía v koi. Operace proběhla uspokojivě,

kapitán si dole zapálil déesku a v duchu si říkal: Jen klid! Kdy se do deseti minut nic

nestane, potom u sotva …

****

Události se vak daly do pohybu u za est minut.

Hééééj!” volal z ústí jeskyňky Jirka Staněk, polete nám nahoru dlouhou eleznou tyč, co prej přivezli kluci v autobuse. A nám ji sem spustí.”

Něco jste nali?” křičel kapitán, a se rozkalal a přeslechl odpověď.

Něco snad nali a něco asi jetě hledají,” odhadoval Zikmund.

Máte kliku!” hulákal ze skály Jirka. Podle tý boty vá Hektor poznal, e dotyčnej tady určitě byl. Teda psovod to říká. A prej je nějakej nesvůj. Jako ten ía. Panejo , kde jste přili na to jméno?”

Nali jste cestu do podzemí?”

To se teprve uvidí. Je tady balvan jako almara a ía okolo něj pořád funí.

49

Take se pokusíme tou tyčí tím balvanem pohnout. Stojí nějak nepevně. Třeba za ním

bude chodba do penězokazecký dílny, jako v Koněprusích. A povídá soudruh Hálek, e

ía je takovej divej, protoe asi cítí mrtvýho.” Chytejte tyč! zařval Zikmund, u ji spoutějí.” Kapitán litoval, e tu nemají Kájův jeskynní telefon a při tom si teprve vzpomněl, e do autobusu určitě vzali radiopojítka. Bleskově se tam rozběhl, propátral kufry, nael dva přístroje, vyzkouel je a jeden poslal nahoru, po zatím nejméně udýchaném pátrači.

Netrvalo dlouho a z jeskyně se sluebně hlásil nadstrámistr psovod Hálek, co znělo jako hláení nádraního rozhlasu, dokud si neuvědomil, e musí mít anténku v otvoru jeskyňky.

Je to tu takový stísněný,” slyel kapitán vzdálený hlas. V jednom místě stojí u stěny balvan jako ty pravěký dolmeny. Jenom mení. Asi dvoumetrovej. Vypadá, e je srostlej se stěnou, ale jenom vypadá. I kdy musí váit metráky, dá se dost snadno posunout do druhý

polohy. Jeskyňář co je tu se mnou, to dokázal i bez páky. Ono se musí vědět, jak za to

vzít.” Stručně, Hálek. Je tam ta cesta, nebo není?” No byla by, říká jeskyňář. Jene prej je to ta prolízačka. Snad stačila tomu dole , má to bejt hubenej dlouhán. Z nás, co jsme tady, by tam neproel nikdo.” Dejte mi jeskyňáře!” poádal nadstrámistra kapitán.

Tady Jura,” ozval se Jirka Staněk, jakoby se odedávna vyznal v přenosové

mikroelektronice. Co říkáte jako odborník , kolik asi schází, aby se tou dírou prolo?”

Tak patnáct čísel. Ono by stačilo i pět, ale radi tak patnáct. To by potom prolezl kadý.

Ona je ta prolízačka natěstí vertikální, take se člověk protlačuje ve stoje. Horí bývají horizontální díry plný bahna.” A je ta zúená část dlouhá?”

Snad ani ne. Tady to odhadujeme tak na metr, pokud je tam vidět. Ale potom se to asi

roziřuje.”

A dala by se ta kvíra o těch patnáct centimetrů zvětit?”

Od časů, co pan Nobel vynalezl dynamit, to není problém. Jene, soudruhu kapitáne, tady

je přísná rezervace. Na trhání výbuninou se nedá ani pomyslet. Ovem mohli bysme

zkusit o takovejch deset čísel opatrně rozířit otvor sami. Je nás tu jak dobrejch, máme

velijaký majzlíky a vercajk, tak do hodiny by se to zmáklo. Co vy na to?”

50

Puste se do toho! Já to tady zatím různě přeorganizuju. Dejte mi jetě nadstrámistra …

Hálek, prý to vypadá nadějně?”

Zdá se. On je to jenom vápenec , dost zvětralej.”

Teď si vzpomínám , prý je tam málo místa, take jestli tam byly nějaký stopy, určitě u tam nejsou, e ano.”

Soudruhu kapitáne, tady je to váně malý, zvenčí otevřený, podlaha kámen. Je to jako

vydrhnutý. Stopy zůstaly jenom pachový pro íu. Něco jsme ale přece jenom nali , do

kvíry zapadlej monočlánek. Asi bez proudu, ale vypadá zánovní. Můj jeskyňář tady říká,

e ten dole měl baterku jinýho druhu, take tohle by bylo z nějaký dalí.”

Říkáte, e vypadá zánovní? Tak to moná na něm zbyly otisky prstů, pokud je to ten typ s kovovým povrchem. Doufám, e jste s tím nic neuváeného neprovedli.”

Ale soudruhu dostanete to netknutý, v igelitu, jak je tomu zvykem. Lidi pracujou spolehlivě, na zemi i pod zemí.”

V pořádku. Take, Hálek, dejte se do práce, nenapáchejte v té rezervaci moc kod a jestli se vám podaří průchod rozířit, a tam jenom někdo nakoukne, ale nechodí dál.”

Jasně, soudruhu kapitáne. To oni u chlapci zařídí. My s íou se můeme vrátit?”

Jistě.”

Jene sem jsme se dostali shora a dostat se zpátky nahoru bude problém. Je to tam nějak

převislý.”

Hálek, vy jste vech horolezců vejlupek. Bůhví, po čem u vás na té Vysočině lezete.

Jednou se přijedu podívat. Vdy tam máte víc lan ne na pirátském kuneru, ne?

Nepolezete nahoru, ale klidně slaníte dolů. Ale a vás pořádně jistí. O íu strach nemám -

toho by mohli v tom koi vysazovat na padáku.”

Jetě moment, předávám kolegu jeskyňáře.”

Tady Staněk. Soudruhu kapitáne, hlásím, e to bude úplně jednoduchý. Ta skála je tady

nějaká partiová, take postačí půlhodinka. Přijdete se potom na to pozřít?”

Nepřijdu, mám jiné starosti. A to bude, tak a se zase vichni vrátí dolů. Včetně vás a Vorlíčka. A teď mi jetě dejte z mých lidí Dvořáka.”

Dvořák, soudruhu kapitáne,” ozvalo se za chvíli z přenosného radiopojítka.

Přeju zdar a dbej na to, abyste dodreli následující postup. Spustíte nejdřív dolů Hálka a íu, a tam máte víc místa.

51

Potom pomůete pracovat na té skále a a to bude průchodné, tak tam nepolezete, ale

vichni se přesunou zpátky, nasednete do autobusu a vrátíte se do města. Ten krpál a

monočlánek dáte do laboratoře a máte volno. A ty houby si doma pořádně přeberte! Já

jedu do města hned, take mi ručíte za spořádaný návrat.”

Jistě, soudruhu kapitáne. Spolehněte se.”

****

Kapitán Bedřich zamyleně kýval radiopojítkem na řemenu a rozhlíel se po zbytku

jeskyňářů.

Já myslel, soudruhu kapitáne,” pravil Zikmund, e se podíváte do dómu i vy, a to tam prodlabou.”

Určitě a rád se tam podívám, ale a později. Počítám s tím, e přístup do dómu otevřou.

Tohle mustvo pak odjede, ale vy tu jetě zůstanete, protoe já se mezitím vrátím s

mordpartou. Tedy správně řečeno s výjezdovou skupinou.”

Panejo,” povzdychl Tonda, já myslel, e tady u pomalu končíte…”

Kdepak. Pokud jde o nás, končíme, a je pachatel za mříemi. Tady ve skutečnosti teprve

začínáme. Protoe na neastnou náhodu mi to neukazuje. A vás taky plně zaměstnám.

Budete tam nahoru muset dostat technika i s technikou, doktora a mě. Doufám, e nám

pomůete.”

Jistě,” ubezpečil kapitána Vaek. To ale vypadá na tejden.”

Kdepak. Kdy do toho nic nepředvídaného nepřijde, o půlnoci u tu nebudeme ani my, ani

vy. Buďte dobré mysli a zatím se posilněte. Myslím vydatnou večeří.”

Na shledanou,” pravil Zikmund za odcházejícím kapitánem.

Inu,” zamyslel se jeho bratr Jan, za ta léta jsme tu zaili ledacos, ale nikdo by nevěřil, co zaijeme za jedinej víkend. Víte, e se docela těím na ten dóm? Teda speleologicky. To musí stát za vidění, kdy to i Jura pochválil.”

Určitě,” přikývl Zikmund, ale k vidění toho tam můe být, a nám budou zraky přecházet.”

Například?”

Jak říkal Jura, můe tam být těch mrtvých i víc. Nebo tam vlezeme…

 … a fakticky tam bude drak dodal Tonda. Já u bych se nedivil ničemu.

52

Hele , nedělní podvečer, hotová idylka, komáři se letos neurodili, mohli jsme posedět u

táboráku a vést řeči a místo toho dole sedí na trůnu nebotík a my čekáme na jakousi

mordpartu.”

Speleologie je záleitost celých muů, ukončil debatu Zikmund. Nebrečte mi tu a běte

do chaty roztopit kamínka. Máme tam jetě pár vajec a kus peku, místo krupice potlučeme

sekyrou tvrdé rohlíky a hub je v lese tady dost. Tak pohyb!

V Dómu mrtvého mue

Pátrací skupina se vrací autobusem a vyměňuje si názory na nevední program vydařené

letní neděle. ía blaeně funí na posledním sedadle a Hálek je rád, e to mají za sebou.

Kapitánovi se lehko dělá legrace z horolezců, kdy sám nikam neleze. V chatě hnou

kamínka jako zanikající druice, Kája snáí staré rohlíky, kus pochybné slaniny, vejce, sůl, pepř a takřka čistý kastrol, zatímco ostatní vedou speleologicko - kriminologické řeči.

Podplukovník Mazal sedí doma v zahrádce a zatím na celou záleitost nemyslí, ovem

jinak se pátrání začíná rozbíhat. Kapitán má na stole sadu snímků ze Staňkova filmu a

podle takřka portrétního záběru u dalí kriminalisté pátrají v archívech. Nikdo podobný se zatím nepohřeuje, ale je mono odhadnout věk, tedy i dobu, kdy asi dotyčný dostal občanský průkaz. Stačí tedy probrat pár tisíc karet a mohla by se najít fotografie tehdy jetě ivého neznámého, se vemi potřebnými daty. Jestli je zdejí. Kapitán Bedřich zatím vyhlauje úkoly pro výjezdovou skupinu s tím, e tentokrát je navíc třeba sehnat doktora, který by se dal spustit z vrcholku skály po laně do jeskyně a protáhl se tou prolézačkou.

Natěstí mají lékaři spoustu známých kolegů a tak neuplyne ani hodina a Bedřich s

Jareem dostávají k dispozici doktora, který u od dob studií dosáhl úspěchů i jako

sportovec a za dalími úspěchy je ochoten vlézt kamkoliv. Kromě toho má postavu, je

taktak vrhá stín, take poadavkům výborně vyhovuje.

Za soumraku členové výjezdové skupiny míří ve dvou volhách do krasové oblasti.

****

53

Parta jeskyňářů odpočívala po večeři na lavicích před chatou a uívala si vlahého pozdně

letního večera. Idyla bez komárů a černých mylenek vak neměla dlouhého trvání. Tmou

od silničky zablýskala světla reflektorů. Z vozů se vyrojili členové výjezdové skupiny se svým éfem.

Tak nám to zase nastává,” konstatoval věcně Tonda. Vichni povstali, aby uvítali příchozí.

Jak vidíte, jsme opět mezi vámi,” pravil s úsměvem kapitán Bedřich. Nelitujeme ádné námahy, abychom vám splnili dávný sen. Jetě dnes vstoupíte do dómu, který jste sami objevili. A my s vámi. Ale nejdřív si prohlédněte tuhle fotografii, kterou pořídil Jura. Neznáte ho? Neviděli jste ho tady někdy, třeba jako divokého jeskyňáře?”

Právě jsme si povídali, e to tady musel znát,” odpověděl Zikmund. Snímek mrtvého

mladého mue koloval z ruky do ruky. Ale nikdo z jeskyňářské party si nevzpomněl, e by

kdykoli předtím viděl tu tvář ivou.

Moná, e by ho znali z ostatních jeskyňářských part, nebo lidé tady z okolí, třeba hajný Růička … 

To si vezmou na starost soudruzi z místního oddělení,” řekl kapitán.

Nebude to drobet riskantní, slaňovat do té jeskyňky potmě?” zeptal se Zikmund.

Bude,” uznal kapitán, jene za tím účelem jsme provedli různá technickoorganizační opatření. Ke skále se postaví reflektor a bude nám na to svítit zdola. Shora si spustíme provazový ebřík a kdo po něm poleze, bude mít bezpečnostní opasek na laně. Kdyby

sklouzl, ti nahoře ho vytáhnou. ádné nehody nemáme v plánu, snad kromě těch, které se

přiházejí neplánovitě. Poslyte, Juro, jak je vlastně ta jeskyňka veliká?”

Přesně vám to nepovím, ale asi tak dvakrát tři metry. Nebo třikrát,” odhadoval Jirka Staněk.

Take se tam nemůeme napřed vichni vylodit a potom se dát do průzkumu. To by ta

jeskyňka vypadala jako refý před estou ráno. Provedeme to v několika sledech. Jurásek!

Vidět je u málo, ale támhle nahoře, asi deset metrů pod vrcholem stěny, je díra do

jeskyňky. Vidíte?”

Vidím!”

Sláva. Tak teď vybalte reflektor a zkuste se tam zasvítit. Vičan!”

Zde!”

Postavte jeden vůz k silničce a kdyby tu někdo zastavoval a chtěl čumět, tak mu to

rozmluvte.

54

Řekněte třeba, e se tu připravuje komorový odstřel. Maliňák!”Zde!” Vy, Jare a tady jeskyňáři Vorlíček a Staněk jste první sled.

Vynesete napřed nahoru ebřík, kufr s technikou to bude asi dost na dvě cesty. Potom se

vydáme nahoru my a tady dole to ohlídají Jurásek s Vičanem. Take to můe začít, jak

pravil praotec Noe, kdy dostavěl archu ..

****

Vude kolem blikaly baterky, za chvíli zazářila na temné stěně bílá skvrna a hajný Růička,

sledující cvrkot od hájovny mohutným zeissem, se cítil uraen. V revíru mu provádí

Bezpečnost nějakou akci, asi zátah a jemu se nic neřekne …

Kdy konečně přísluníci výjezdové skupiny spolu s jeskyňáři vynesli techniku a sebe

nahoru, posedali po balvanech.

Bylo by zbytečné,” začal kapitán Bedřich, vyzývat jako první do akce dobrovolníky. Stejně tam jdeme postupně vichni, tak je to jedno. Upevněte ten ebřík a shoďte ho dolů. Je ho patnáct metrů , stačí bohatě. Kam a jak upevnit, řekne vám tady Vorlíček. To jsou radosti.

Taková krásná letní noc a člověk aby lezl kamsi do středu země, jako ve verneovce.”

Teda pánové,” dodal jízlivě Jan, krásná noc by byla. Jene k té by se spí hodila jedna pohledná enská ne dvacet chlapů.”

Chlapci,” zavelel kapitán, začínáme. První polezou Staněk s Vovsem. A budete v

jeskyni, zavolejte. My za vámi spustíme kufr a ten tam dobře ulote. Technika stojí

neuvěřitelné peníze. Potom se tam vypraví trasolog a doktor. Světla máme habaděj , chutě

do toho.”

Take my z toho dómu moc neuvidíme,” namítl Zikmund.

Naopak! My musíme napřed zajistit stopy. Aha , taky fotograf tam musí! Na vás ostatní

dojde potom, take uzříte dóm v plné kráse a v působivém osvětlení.”

Kdy jinak nedáte,” řekl neuctivě Jan, ale my na iluminaci moc nedríme. To je spí pro turisty.”

První sled dorazil bez problémů do jeskyňky, bezpečně se tam dostal i drahocenný kufr a

začal sestupovat kapitán. Hned na začátku provazového ebříku nabyl dojmu, e to

nezvládne. Drel se vak statečně, protoe kdyby sklouzl, ostatní by ho sice bezpečně

vytáhli, ale .ztratil by tvář’, jak výstině říkají domorodci v jedné exotické zemi.

57

****

Jeskyňka skutečně připomínala refý v ranní pičce, zvlátě kdy bylo potřeba udělat

kousek místa na manévrování s balvanem.

Svalí se to na kufr!” vyděsil se fotograf.

Nemůe,” oddychl si Staněk, kdy se mu správným napřením podařilo pohnout kusem

skály. To je něco jako viklan a má to jen tyhle dvě moný polohy. Na převrácení by se

musel podkopat. Tahle prolízačka za balvanem, kterou jsme teď rozířili, by měla vést do

podzemního dómu. Pokud teda nevede někam jinam, ale to snad ne.”

Chvíli oba hleděli do kolmé, rozklebené pukliny.

Mělo by to vyjít,” řekl kapitán, protoe před námi u tudy někdo proel. Zůstal dole mrtvý.

Měl takové boty jako tuhle Vorlíček. Take postupujte opatrně, náleitě svite a hledejte taky stopy. My s doktorem jdeme za vámi.”

Mui postupně mizejí ve skále, jako v trikovém filmu. Poprvé od stvoření tohoto

podzemního světa vniká do neznámých prostor ostré světlo halogenů a věčné ticho

začínají ruit hlasy lidí. Co chvíli se někdo uhodí o nízký strop nebo uklouzne na mokrém kameni. Tu a tam je vidět výrazné otisky stop a trasolog si ukládá do paměti nečekaný poznatek. Stopy jsou vícenásobné a vedou tam i zpět! Jednu pěknou ukázku fotograf

zvěční. Jetě se zastaví před dalí úzkou prolézačkou, kde je Jura Staněk upozorní, e

neprojdou-li oblečeni, musejí se svléknout, jako ten mrtvý tam dole. Natěstí projdou a

z í r a j í …

Před nimi se rozprostírá zdánlivě nekonečná černá prostora a kdy ztichnou, slyí z

různých stran zvonit padající kapky. Někde v dálce umí Ztracený potok. Skutečně

speleologický sen. Dokonce zírá i Jirka Staněk, přestoe tu u dvakrát byl. Teprve

halogeny odhalují tu obrovskou rozlohu, v průměru moná padesát metrů a ve středu výku

přes dvacet. A kudy putují světla, vude stojí a visí krápníky, stalaktity a stalagnity a dokonce i stěny jsou pokryty krápníkovými záclonami, koberci a vodopády, zatímco dole blýskají početná drobná jezírka. Vzpamatují se, teprve kdy dorazí kapitán s doktorem.

Juro,” zavolal kapitán, kde asi leí ten trůn?”

Tady jsme zřejmě úplně na opačný straně, protoe potok je někde dole. Musím se napřed

nějak zorientovat. Řekl bych asi támhle. Jene z téhle strany je za ním taková krápníková záclona, take moná nebude vůbec vidět.

58

Divný ale je, co je tu těch stop a vedou úplně někam jinam ..

Právě,” přidává se trasolog. U v té chodbě byly stejné stopy tam i zpátky. A tady to vypadá, jakoby tu chodili nejmíň tři, ale ve stejných botách.”

Hlavně koukejte, chlapci, po nějakých věcech. Měli bychom tu najít kusy atstva, nebo

vechno pohromadě v balíku. Jinak ty stopy , to je v pořádku. Ten chlapík sem vlezl nahý, protoe vstup byl původně jetě uí. Pravděpodobně li dva, ale ten druhý zůstal venku.

Kdy nenásledoval prvního, chtěl se ten první vrátit, ale cesta byla mezitím uzavřena

balvanem. aty buď u nenael, nebo zůstaly venku a ten druhý je odnesl. Mu v podzemí

si teprve teď uvědomil, e je vlastně odsouzen k smrti. Proto je tu tolik stop. Bloudil mezi krápníky, několikrát se vracel do přístupové chodby a potom se vydal za uměním potoka.

To u ale musel být řádně prochladlý a začala mu zhasínat baterka. Dovolil si tedy u jen poslední gesto: posadil se na ten krápníkový trůn, zahodil bezcennou baterku a tady, v té tmě a tichu u m ř e l . .

Po dlouhé chvíli mlčení řekl doktor:

Nevím, jestli se to dá kvalifikovat jako vrada. Asi sotva. Ale řekl bych, e je to horí. Ten člověk se tady musel zbláznit hrůzou. Není tu zase taková zima, aby se to odbylo rychle.

To trvalo hodiny.”

Neměl to lehké,” řekl pomalu kapitán Bedřich. Ale ten, který ho tu pohřbil, to bude mít jetě těí. Zatím je ale venku a tak si musíme pospíit. Veďte nás, Juro, k tomu potoku ..

****

Kapitán, doktor, Jirka Staněk a jeden z techniků se světlem postupují dolů, k protějí stěně, odkud se ozývá Ztracený potok. Ostatní pátrají mezi krápníky, hledají, ale nenalézají. aty pravděpodobně v dómu nezůstaly. Uplyne jetě chvíle, Staněk usměrňuje světlonoe, potom se vichni sejdou na písčité ploince a reflektor zamíří tam, kam ukazuje kapitánův průzkumník. V zářícím kuelu vystupuje plasticky z tmavého pozadí krápníkový trůn. Na něm sedí mrtvý mu. Z nedohledné výky spadá skoro a k trůnu krápníková záclona a

stejně bíle svítí nahé tělo, připomínající mramorovou sochu.

Je to otřesný záitek, přátelé,” poznamenal kapitán, ale povinnosti se nezbavíme.

Doktore, dejte se do toho.”

59

Světlono přistoupil blí, doktor začal s obhlídkou a kapitán prohodil zamyleně: Hodinky u nejdou. To si potom vechno vyčíslíme. A spolu se Staňkem se dali do podrobného průzkumu okolí.

Vzpomenete si, kde přesně leela ta bota?

Kousek nalevo od vás. Asi tuhle.”

Kapitán si baterkou posvítil na poslední otisk boty a hned vedle sebral opatrně do

kapesníku kousek průhledného plastiku. Připomínal drobné pouzdérko na tramvajové lístky

a opodál leel jetě podobný. Tohle a spoustu jiných věcí sem mohla naplavit voda, ale

nezdálo se to. V tom případě by byly věcičky přilepené k nánosu. Leely vak zcela volně, jako právě odhozené. Kapitán si rukama v kapesníku, aby neporuil otisky, s oběma plastikovými pouzdérky pohrál a vida: Jedno je větí a druhé se dá do něj vsunout.

Juro, poslyte, podívejte se na tohle. Co to mohlo být?

Bůhsuď. Ale řekl bych, e v tom bylo něco, co si ten mrtvý přinesl. To není naplavené.

Jene co?

Musíme se tady pořádně porozhlédnout.

Prosvítili vechno v okruhu asi deseti metrů, ale nenali nic.

Nezdá se mi to, pravil kapitán. Nějak to nezapadá do obrazu, jak si tu smrt

představujeme. Co a k čemu by tu mohl jetě potřebovat? Muselo mu být přece jasné, e je

konec.”

Kromě toho, soudruhu kapitáne, aty tady zřejmě nikde nejsou. Take on tady byl jen tak

a a u to bylo co chtělo, neměl by tu věcičku kam dát.”

Juro, máte pravdu,” zarazil se kapitán, ale kam tedy by m o h l . .

Boty!” vydechl Jura. Jestli v tom pouzdru něco bylo, tak to muselo být docela ploché a mohl to mít v botě. Hrom do toho , proto teda měl jednu vyzutou! Je to úplné jasný. Jene úplně nejasný je, co to bylo a nač to tady mohl potřebovat.”

V kadém případě je dobré, e to víme. Třeba nám to v budoucnu nějak prospěje.”

****

Soudruhu kapitáne,” řekl opatrně doktor Baudy, stísněný nevedním prostředím, které

měl k ohledání těla, tady vám toho moc nepovím. Podle veho není mrtvý déle ne dva

dny, ale to je spí odhad. Musím se poradit s odborníky, jak můe ovlivnit stav tady to

prostředí. Pokud vůbec nějaký odborník na něco takového narazil.

60

Příčinou smrti bylo pravděpodobné podchlazení organismu, protoe jsem nezjistil ádné

vnějí zranění. Drobné odřeniny na hrudníku a lopatkách jsou asi od toho prolézání v

chodbě. Podrobnějí poznatky budou v pitevním protokolu. Ovem , jak ho vlastně

dostaneme odtud?”

Zrovna nad tím přemýlím,” pravil kapitán zadumaně. Bude to málo pietní, ale co

naděláme. Nezbývá, ne zabalit tělo do igelitu, přenést do jeskyňky a spustit dolů v koi.

Trapné ovem je, e v téme koi jsme dopoledne spoutěli psa, který podle pachových

stop nael vchod.”

Pomalu se seli i ostatní, nikdo nic nenael, jenom zakreslili přiblinou trasu, po které bloudil před smrtí v dómu pohřbený mu. Větinou pamatovali ze sluby v mordpartě ledacos, ale takovou situaci proívali poprvé.

Bude se vám o tom zdávat, mládenci,” řekl kapitán, ale nedá se nic dělat. Já, doktor a tuhle Jura se teď vrátíme zpátky a po laně dolů. Doktore, to bude pro vás záitek a pro mne taky. Vy mezitím zabalte tělo do igelitu, přeneste do jeskyňky a potom ho spustíte dolů v koi, který vám tam poleme shora. Taky sem pozvu jeskyňářskou partu , pěkně jim posvite, a si dóm prohlédnou. Zaslouí si to, protoe na objevu pracovali pět let. Nakonec pak zase balvan v jeskyňce přiklopte a sejdeme se dole.”

****

Mezitím co jeskyňáři obdivují dóm a vedou s členy výjezdové skupiny zasvěcené úvahy o

speleologii, po serpentinách se pomalu blíí černý kombík s rakví, jeho posádku u můe

sotva co překvapit. Ve vzdáleném městě se v několika archívech jetě svítí, ale kriminalisté nejsou spokojeni.

Tu a tam zjiují na snímcích určité podobnosti, ale zdaleka to není jednoznačné. Jestli

měl dotyčný občanský průkaz u čtyři-pět let, mohl se v obličeji hodně změnit. Zvlátě mezi patnácti a dvaceti, kdy se z kluka stává mu. Na prosvětlovacím stole leí také otisky prstů z monočlánku, ovem daktyloskopická zpráva konstatuje, e nejsou v evidenci. Patří-li pachateli, nebyl dosud trestán. Zatracená práce, vzdychají experti, jako u mnohokrát: Proč se nezavede snímání a archivování otisků hned při vydávání občanek? Co práce by se tím uetřilo. Blíí se jedenáctá hodina a konec neastného víkendu pod Havraní skálou …

61

Kapitán, doktor a jeskyňář Staněk setrvali do odvozu mrtvého a teď čekají, a si celá parta prohlédne dóm a spustí se zpátky.

Poslyte,” obrátil se zamylený kapitán ke Staňkovi, měl bych jetě jeden odborný dotaz: Bylo by moné, aby ten balvan v jeskyňce sklouznul vlastní vahou do původní polohy a uzavřel tím cestu?”

Vyloučená věc,” vrtěl hlavou Jirka. To by muselo přijít zemětřesení. Kromě toho jste si tam mohli vimnout malýho utru , ten si tam asi pro jistotu podkládali.”

A mohl by člověk sám vlézt do chodby a potom za sebou cestu uzavřít?”

Aha, vy myslíte sebevradu? Tak to je naprosto nemoné.

V prolízačce měl co dělat, aby se protlačil bokem. Byla přece dobře o deset čísel uí.

ádným způsobem nemohl odtud na balvan ani dosáhnout. Co by ale taky nepomohlo,

protoe ten se musí brát z opačný strany, nebo heverem. A taky by to musel být vykolenej cvok, aby se takhle zprovozoval ze světa. Přece něco o krasu věděl, tak by si vybral příhodnou propast, nebo bezedný jezírko. Tady jsou monosti, jéje … 

Soudruhu kapitáne,” přidal se doktor Baudy, já bych měl taky dvě maličkosti.”

Sláva,” potěil se kapitán, nitka k nitce a chudý má koilku.”

Nejde mi z hlavy ta poloha a výraz obličeje. Nedovedu si dost dobře představit průběh celé události, ale podle těch stop tam zřejmě zoufale bloudil, dokud měl světlo. Mohl zhodnotit beznadějnost situace a musel umírat v těké psychické depresi. Jene on seděl na tom trůnu přímo důstojně a výraz obličeje zůstal úplně klidný. Ba řekl bych přímo astný. Pořád mi to nějak připomíná filmovou Kleopatru, jak umírá na trůnu po hadím utknutí. Nebýt těch okolností, skoro bych to povaoval za nevední způsob sebevrady duevně labilního člověka.”

Taky mě to zarazilo,” přiznal se kapitán, jene právě ‘ okolnost, e byl uzavřen cizím zásahem zvenčí a zoufale tam bloudil, nemůeme přehlíet. A jakou kartu máte v druhém rukávu?”

To u nemá s medicínou nic společného , spí s vaí praxí. Víte , podle odhadu měl kolem dvaceti roků, spí méně.

62

Moná o rok. Take , proč tráviI čas v jeskyni, kdy vlastně měl být na vojně? Myslím v

normální základní slubě.”

Nevím,” řekl uznale kapitán Bedřich, kdo z vás dvou je lepí poradce. Dole mě postrčil správným směrem tuhle Jura a teď zase vy. Mějte za to srdečný dík. Ovem , nemohl třeba trpět nějakou skrytou vadou, kvůli ní nebyl odveden?”

To se zjistí při pitvě. V takovém případě, zvlá kdyby měl něco se srdíčkem, by sotva lezl po skalách.”

Take by to mohl být třeba voják na opuáku, co by usnadnilo pátrání. Jakmile by u

útvaru zjistili, e se jim včas n e v r á t i l … “

Soudruhu kapitáne, dovolil bych si oponovat,” pravil skromně Jirka. Podle toho jak podvyiveně vypadal, řekl bych, e to voják nebyl. Ona je tu i při tom věku jetě jedna monost.”

Juro, honem tu druhou monost vysypte!”

tudák,” pravil Jirka. Myslím vysokokolák. Ti mají odklad a na vojnu rukujou jako katedristi, a po vejce.”

Kapitán přikývl uznale hlavou a pak zavelel:

Jede se domů! Slíbili jsme, e tu o půlnoci nebude ani noha. Chybí jetě pár minut, tak to stihneme. A vy jeskyňáři mějte za pomoc ná dík. Počítejte ale s tím, e se jetě přihlásím, Juru pozveme na svědeckou výpověď do protokolu a od vás vech moná budu jetě potřebovat odbornou speleologickou pomoc. Je pro mě nenahraditelná. Take, víceméně -

na shledanou!” .

Neznámý se představuje

Pracovnou kapitána Bedřicha prolo od pondělního rána mnoho lidí a kuřáků zvlátě, tak

se atmosféra stala téměř nedýchatelnou. Bohuel nikdo nepřinesl nic, co by s identifikací pohnulo. Kapitán se zadumaně přehrabával ve fotografiích a podávál jednu po druhé Jareovi.

Bída,” pravil pochmurně. Obrázky jsou vzhledem k podmínkám, za jakých jsme je získali, vynikající, jene pořád jetě nevíme, koho jsme vlastně v té Havraní skále nali. Pokud to byl voják nebo student, tak se to snad brzo dozvíme, protoe tam mají o lidech přehled.”

Vojáci nám dají vědět a po rektorátech putují Voves, Maliňák a Vičan. Obrázky jsou

skutečně dost sluné, take můeme č e k a t … moment.”

63

Jare zvedl řinčící telefon a kapitán se pokusil odhadnout, jaká zpráva asi přichází.

Neuhodl.

Na prosektuře skončili pitvu,” hlásil Jare. Něco prý mají, protokol se ale teprve bude psát a tak se tu doktor Baudy za chvíli zastaví.”

Skutečně , sotva stačili uvařit kávu a vypůjčit si pro hosta slunou idli, ozvalo se

zaklepání. Doktor Baudy veel, v ruce kufříkovou aktovku, ale tvářil se, jako kdyby nesl odjitěnou minu.

Kam nechodí slunce, tam chodívá lékař,” uvítal příchozího kapitán a Jare naservíroval kávu. Jeliko nae pracovitě jsou vzdálená přes celé tři ulice, přimělo vás k této cestě jistě něco závaného, doktore.”

Kolik kostek?” zeptal se věcně Jare.

Děkuju, nesladím.” Doktor se mlčky zahleděl na kapitána, který z toho bleskově

vydedukoval, e informace nebude právě potěitelná.

Ten chlapec v jeskyni zemřel celkem zdravý. U odvodu by ho jistě vzali. Příčinou smrti

bylo podchlazení organismu. Dokud měl světlo a mohl se pohybovat, nějaký čas chladu

vzdoroval. Kdy ale kapituloval a posadil se na ten trůn, mohl zemřít asi v průběhu hodiny.

Připočteme-li vliv psychického oku, i dříve.”

Co byste nám zajisté nepřiel zvěstovat osobně, doktore,” nadhodil kapitán tázavě.

Doktor se pousmál a zavrtěl hlavou:

Nepotěím vás, soudruhu kapitáne. Dovedu si představit, co asi potřebujete, abyste

pohnuli s tou identifikací, ale k tomu nemám dohromady nic. Byl to zdravý mladík, zubaře

zatím nepotřeboval, vady, zranění, operační jizvy, zvlátní znamení nic. To je dost zlé, ale horí je jiná věc, která napovídá, e si s tím jetě uijete. Ten chlapec toti zemřel v opojení nějakou těkou drogou.

Sice nestačila k tomu, aby ho zabila, ale dá se tím vysvětlit to gesto s trůnem a onen

blaený výraz v obličeji. Řekl bych, e duevně opustil tento svět asi o hodinu dřív, ne tělesně.”

Panejo,” zavzdychal kapitán, vy dovedete člověka potěit, doktore. Jeskyně, potápěči, horolezci. Dóm mrtvého mue a nakonec jetě drogy! A co to vlastně bylo?”

Na podrobné analýze pracuje laboratoř, ale bude to něco na bázi LSD. To se nemusí ani

vstřikovat, ani ňupat. Stačí pár kapek na kostku cukru a to potom kdykoliv uít. Zachovává si to účinnost velmi dlouho a působnost je otřesná.

64

U po několika dávkách vzniká závislost a touha po dalích, silnějích. Po pár týdnech se začne rozpadat duevní osobnost, a za rok můe být i z mladého člověka dokonalá troska, prakticky bez vyhlídek na záchranu.

Kapitán si v rozruení podruhé osladil kávu a teď ji tak usilovně míchal, e měl polovinu na podálku.

Co myslíte, doktore, jak asi dlouho s tím experimentoval ten chlapec?”

Podle celkového stavu nepříli dlouho, ale ta poslední dávka byla značně vyí, ne by

teprve začínající závislosti odpovídalo. Snad toho uil najednou tolik, aby co nejdříve unikl hrůze v podzemí.”

Zapadá to do sebe, pravil kapitán a sáhl do stolu. Tohle taky zapadá do sebe. Předvedl dva kousky plastikového obalu.

Podle mých poradců z řad speleologů, to pouzdro schovával mrtvý v botě, která se nala

vyzutá opodál. Co myslíte, doktore, mohlo to být v tom?

Baudy letmo pohlédl na plastikový obal.

Jistě mohlo. Kostka cukru není nezbytná. Stejně dobře to mohla být petka preparovaného

krystalu.”

Máte pravdu. Ty drobné hrbolky v plastiku jsou zřejmě od krystalů, protoe na pouzdro

působil tlak. Take vy to zkoumáte podle vaich metod a já dám tohle naí laboratoři.

Nějaké zbytky tam jsou a snad si s tím poradí, kdy budou vědět, co mají hledat.”

Nevylučoval bych souvislost s případy narkomanů, co má major Cetl. Asi est. Vesměs

mladí lidé a předpokládá se nějaká podobná droga. A snad to nějak souvisí i s tím krasem.”

Díky, doktore,” řekl kapitán a povstal, klidně si dopijte tu kávu a já jdu potěit náčelníka.

A v tom nejsme sami.”

Podplukovník Mazal přijal zprávu bez nadení.

Já to tuil, Josef,” pronesl zamyleně, e kdy děláte s mustvem manévry v neděli v noci a v jeskyních, e to nebude jenom nějaký úraz neopatrného turisty. Jene čeho je moc, toho je příli. Teď se budete muset dát dohromady s majorem Cetlem. Já to pak nahlásím

nahoru, i s předpokládaným návrhem postupu. Tak se sejděte, poraďte o vyetřovacích

verzích a hoďte na papír, zatím jen rámcově, co hodláte podnikat a co byste k tomu mohli

potřebovat. V tomhle případě se pomoci dočkáme. Aspoň doufám. Take připravte plán a

rozjedeme to.

67

Jestli to byla vrada, ve spojení s tou LSD na tom nesmíme shořet. Jde o mladé lidi.

Nebude to lehké, ale… nerad bych el napřesrok do důchodu s tímhle nevyřeeným

případem na krku.

****

To, co se zpočátku zdálo zvlátní, ale nepříli sloitou záleitostí pro zkuený kapitánův

tým, stává se rychle ZÁVANÝM PŘÍPADEM. Jeskyňáři to zatím netuí a na svých

pracovitích, pamětliví kapitánova přání, o událostech nemluví. Ovem večer je překvapuje fotografie neznámého z Dómu mrtvého mue v televizním vysílání Federální kriminální ústředny. Jsou z toho drobet nesví. Kdy po tom jde FKÚ a navíc takovým tempem, je to

zřejmě vrada a kdoví co jetě navíc. Kapitán se jim zatím neozval. Není divu. Shání

posudky a protokoly a odborníky, telefonuje na desítky čísel a nakonec, spolu se svojí

skupinou a s přísluníky oddělení majora Četla, zabírá zasedačku a sestavuje předběný

plán vyetřovacích akcí pro nejblií hodiny a dny. Zjitění totonosti mrtvého má za úkol Bedřichova skupina. Cetlovi znalci situace kolem drog mohou zatím vyuít toho, e případ souvisí s krasem a s jeskyňáři. Doposud neodhalili ádnou slibnou stopu, protoe nikdo z

esti zachycených fetařů mue na fotografii neznal, aspoň to tvrdili. Nevěděli nebo nechtěli přiznat nic bliího ani o distribuci. Systém byl vodotěsný. Drogu v podobě preparovaného cukru koupili jeden od druhého, ten od třetího a tak dále … Jedním z posledních snad byl i mrtvý z dómu. Mohl spolupracovat přímo s výrobcem, paerákem, nebo distributorem, začal neblahé váni propadat sám, stal se nespolehlivým a výsledkem mohla být vrada,

rafinovaná a bestiální.

Do debaty zasahuje kdekdo a cupují případ na nitky. Mui majora Četla znovu proberou

vechny případy a pokusí se objevit dalí souvislosti. Při tom budou mít na zřeteli, e stopa vede do krasu, protoe vrah i obě dobře znali prostředí. Podle laboratorních testů také uváí, jestli jde o paovanou drogu zahraničního původu, nebo jestli ji někdo pokoutně

vyrábí u nás. S patřičným technickým vybavením a dostatečnými znalostmi by to bohuel

bylo moné.

V půli týdne se Zikmund dočkává telefonického hovoru. Kapitán se ptá, budou-li v sobotu v chatě, e by se s nimi rád o něčem poradil. Parta se samozřejmě těí na dalí průzkum objeveného dómu,

68

setkání je proto dohodnuto a nemilá je jen skutečnost, e mrtvý zůstává pořád beze jména.

A zřejmě nikde nikomu nechybí.

****

Kdy se v sobotu před polednem objevila u jeskyňářské chaty kapitánova kodovka, parta

právě obědvala a počítala s porcí navíc.

Poslyte,” začal kapitán přátelsky, od začátku spolu hrajeme fér. A tak bych vám chtěl říci, e se věc nějak zkomplikovala.”

Nojo,” poznamenal Vaek, jak u na tom pracujou federálové, tak to bude něco větího.”

Jene otázka zní,” dodal Jan, zdali vám budeme k něčemu platní, nevědouce oč kráčí?”

Představuju si to tak,” odpověděl kapitán, e vám svěřím co mohu a snad to postačí.

Samozřejmě nechci, abyste dělali něco za nás. Jde o to, e my tu určité věci prostě

úspěně podnikat nemůeme a při tom jsou potřebné. Ba nezbytné.”

Aha,” dovtípil se Kája, nemůete se tady pohybovat v přestrojení za jeskyňáře, take vám to máme obstarat my. Poptávat se, poslouchat, atakdále.”

Něco v tom směru,” řekl kapitán opatrně. Viděli jste co se stalo. Ten chlapec byl zvlá úkladným způsobem zavraděn. Podle dosavadního pátrání jsme nabyli u nejasné představy o pachateli. Zřejmě musí mít nějaký blízký vztah k zdejí oblasti. Jen tak mohli objevit vchod do podzemí, který tři generace hledaly jinde. K tomu dolo asi náhodou, třeba tady pachatel trempoval, lezl po skalách, nebo na divoko jeskyňařil. Buď sám, nebo s tím mrtvým v páru, nebo v mení partě. Říkali jste, e takových se tu střídají spousty. Tentokrát se ale můeme soustředit na důleité vodítko - drogy. Mrtvý něco fetoval. Moná s tím i keftoval. Potom třeba odmítl dodávat, nebo ztratil důvěru a měl být navdy umlčen v

Havraní skále.”

Doprblé!” zaklel česko-francouzsky Kája a kroutil nevěřícně hlavou. Člověk pomalu neví, jestli se to vechno fakticky stalo, nebo to někde četl.”

Zikmund odloil eus s jídlem a zamyslil se.

Víte, soudruhu kapitáne, tu a tam jsme u slýchali, e někdo někde holduje tomu či

onomu. Jene řeči se vedou a voda teče.

69

Jistýho nevíme nic. ly tu třeba kdysi fámy, e v Poustevně, co je taková odlehlá

jeskyňka, k ničemu dobrá, se dějou nějaký náramný orgie. Byli jsme zvědaví, nezapíráme.

Jednou jsme se tam vypravili, čekali jsme kdovíco, ale bylo rozumnějí jít na pivo.

Dovedete si představit, co za orgie dovedou zorganizovat čtyři puberáci, kdy mají

dohromady jen jednu flaku a ádnou enskou. Take něčemu tady jen tak uvěřit nebylo by

třeba to pravé.”

Přesto bych potřeboval, abyste se mezi známými, hlavně mezi mládeí, tu a tam

nenápadně poptali, jestli někdo neslyel o nějakých schůzkách s fetováním, nebo o

nějakém keftování s drogou. Víte jistě, co to svinstvo dovede z lidí udělat. Je to záleitost váná a smutná.”

Myslím,” řekl Jan, e uděláme co se dá. Máme to tu rádi a je tady příli krásně na to, aby nám sem pár blbců zanáelo nějakou haiárnu. Poptáme se, ale nečekejte něco hned zejtra. Snait se ovem budeme.”

Děkuju,” usmál se kapitán a povstal. Přeju vám dalí objevy, místo činu máme

zdokumentováno, můete pokračovat na zemi i pod zemí. A kdybyste na něco narazili,

moje telefonní číslo znáte.”

Zajdu za hajným Růičkou,” dodal Jirka Staněk. Má dalekohled, e na kilometr rozpozná nerovnýho esteráka a vidí od chalupy zrovna k boční stěně Havraní skály. Dobře se spolu známe a třeba …

Počkejte, Juro. Půjdeme tam spolu,” zarazil jej kapitán. Ale teď hned ne. Musím jetě něco vyřídit. Ozvu se vám.”

****

V pracovně kapitána Bedřicha zazvonil telefon.

Je tu hovor z Vrchlabí to bude asi pro vás,” hlásil dozorčí a přepojil. Ve sluchátku zaevelilo, jako kdyby el hovor přes druici, nače se ozval rozpačitý dívčí hlas: Je tam Bezpečnost?”

Zajisté,” pravil kapitán. Jaké máte přání?”

No, měla bych. Vlastně oznámení, nebo jak se to říká. Já jsem tady o tom hovořila s

jedním přísluníkem, ale on říkal, a zavolám meziměstsky na tohle číslo. A e to jako bude na vá účet.”

Inu,” řekl kapitán nejistě, doufejme, e sdělení bude za to stát.”

70

To já teda můu těko posoudit, ale jde o toho kluka, jak byl v televizi, e se po něm pátrá.

Vlastně e se pátrá, kdo to je.

Bedřich pokynul nadporučíku Jareovi k paralelnímu aparátu a s vyburcovaným zájmem

pravil: Vy nám k tomu můete něco sdělit?”

No mohla bych,” zaváhala nad formulací dívka, jene já si u nevzpomenu, jak se

jmenuje. Ale určitě to bude on.”

Promiňte,” zvolal kapitán a představil se jménem. Vedu tady to vyetřování a je dobře, e voláte. Hovor jde samozřejmě na ná účet, take nemusíte spěchat. Vy jste z Vrchlabí a dotyčného jste znala?”

Ale kdepak , to je vechno úplně jinak. Já jsem tam od vás, ale jsou prázdniny, take tady s holkama vandrujeme po horách. To vysílání jsme viděly náhodou v chatě, kde jsme spaly. Jo a ten kluk odkud je, to teda taky nevím.”

Smůla,” odtuil kapitán taktně. Take vlastně zatím ani já nevím, co vlastně víte.”

Ale jinak vechno , jene jméno, bydlitě a to ostatní si tam musíte najít. To nebude

problém.”

Aha, výborně,” potěil se kapitán a pokouel se zapálit déesku, ani by mu vypadlo

sluchátko. Jene kde to máme hledat? Kdybyste byla od té dobroty…”

No právě to vám chci vysvětlit,” vyhrkl hlásek. Já jsem tam u nás, teda jako ve městě, v sekretariátu vysoký lesnický koly. A ten kluk tam určitě studuje. První, nebo druhej ročník.

Take se tam poptejte a máte to. To by bylo asi tak vechno. Váně tady nemusím nic

platit?” Nemusíte,” řekl velkomyslně kapitán, ani kdybychom mluvili jetě hodinu, Potřeboval bych toti jetě ledacos vědět.” A co prosím?” Od nás někdo určitě u na vaem rektorátu byl, ale nic nezjistil. Jak si to máme vysvětlit?” Normálně,” zasmál se hlásek. Jsou prázdniny, take je tam jenom nějaká sluba a ta samozřejmě moc neví.

Nato aby poznala kluka jen podle fotky. To já zapomínám ledacos, ale tváře si pamatuju.

Pokud jsou k světu.” Aha,” přitakal kapitán poučeně, tím by se to objasnilo. Budeme na rektorát muset zajít jetě jednou. Jene kdy nevíme jméno, třeba se taky nenajde. Co říkáte …?” To máte vlastně pravdu. Smůla je v tom, e my u karet fotky nemáme.

71

Počkejte, můu vám ale přece jen poradit. Kousek od koly je takový bistro, jmenuje se to Alhambra. Chodějí tam hodně tudáci. I kdy jsou teď prázdniny, nějaký tam k večeru jistě najdete a třeba si na něho podle fotky vzpomenou. A jak budete vědět jméno, tak najdete i kartu a tam je vechno ostatní.

Tohle zní troku slibně, slečno.

Vízková Jana.”

Nemáte snad v příbuzenstvu podporučíka Vízka od nás?

Já mám sice stranou spoustu příbuzných, ale toho sotva.

Nevadí. Opravdu jste nám pomohla a snad byste nám mohla poradit i v jiném směru. Ten

chlapec se toti pohřeuje asi týden, vysílání bylo předevčírem, ale vy jste první, kdo se nám ozval. Můete si nějak vysvětlit, proč nikomu neschází? Třeba rodičům .

Jak si to můu vysvětlit? No e jsou prázdniny. To jsou tudáci velijak po lesních

brigádách, zvlátě u nás. Ten můe být někde na umavě, nebo na Vysočině, nebo na

prázdninovým vandru. A rodiče třeba jsou momentálně na rekreaci v zahraničí. A třeba

nemusí mít rodiče a bývá … moment. Tak mi teď napadá: Jestli bydlel na koleji, tak ta je v Palackého čtvrti. Ta nová. Tam vedou taky evidenci, vydávají tudákům velijaký průkazky, a nejspí budou mít u karet i fotky. Take to by vám snad pomohlo.

Velmi jste nám pomohla, slečno Vízková. Teď nám jetě nadiktujte vae nacionále, my si

to tu zapíeme a slečně na té vaí potě řekněte, e je to na ná účet.”

Nojo, tak děkuju.”

Naopak , my vám srdečně děkujeme.”

Dvě sluchátka zapadla do dvou vidlic a Bedřich s Jareem se na sebe zadívali s

netajenými nadějemi. Nače si kapitán zapálil dalí déesku a začal si počínat jako na

palubě plachetní fregaty při síle větru 8° podle Beauforta.

Jare!” zavelel, vezměte si vůz, přiberte Vičana a vtrhněte znovu na ten rektorát a pak do těch kolejí. Někdo tam být musí, i kdy jsou prázdniny a třeba budeme mít těstí. V

nejhorim bychom museli večer do té Alhambry, ale podle zákona schválnosti tam budou

buď malovat, nebo mají v důsledku dovolené zavřeno.”

****

72

Zatímco přísluníci z oddělení majora Četla prověřují vechny pochybné existence, které

kdy přily do styku s drogami a pátrají po moném paeráckém či výrobním zdroji,

podplukovník Mazal přehlíí plán fikcí. Vzali do úvahy vechno, myslí si, ale kdoví… Staly se případy, e se pamatovalo na tisíc moností a nakonec to byla tisící a první, na kterou nepamatoval nikdo. Kromě toho má náčelník svoje zkuenosti. Dobře ví, e případ, který tak rychle a slibně začal, nutně dospěje do stadia, kdy se vechno jakoby zastaví a přemílá dokola, jako voda pod jezem. Ale to nic. Stačí, aby se Bedřich, nebo Cetl uchytili někde o krok dál a zase se to rozběhne.

Mezitím se lesy, kaňony a jeskyněmi krasu plíí nejistota. Trempové a divocí jeskyňáři

vedou řeči vtom smyslu, e snad bude lépe přejít do jiných revírů. Nedůvěřují u ani

hospodám a vyděeně prchají do houtin, spatří-li někde lutobílý vůz tandemu Vízek-Kousal. Setkání by toti znamenalo předkládání průkazů a pro mnohé z nich nepříjemné

dotazy, například po zaměstnavateli a po pracovní době, respektive po jejím svérázném

vyuívání.

****

Jare s Vlčanem uskutečnili podruhé bezvýslednou návtěvu rektorátu a zamířili do

polooputěné vysokokolské koleje, kde způsobili mení paniku, jako nenadálá kontrola v

pohostinství. Podařilo se jim vystrait dvě uklízečky, zjistili, e i v době prázdnin je tu dost studentů, ovem hovořících ruský, anglicky, arabsky či svahilsky.

Teprve v závěru akce vstoupili do útulné místnůstky, kde podle zmatených informací by

měla úřadovat sekretářka, která by případně mohla něco vědět. Ta ale potřebovala chvíli

na vzpamatování a úpravu garderoby, protoe tu s pohledným mladíkem probírala něco z

Kámasútry. Zatím víceméně teoreticky. Kdy spatřila sluební průkazy Kriminální sluby,

odebrala se do místnosti méně útulné a potěila oba příchozí názorem, e jestli ten dotyčný u nich na koleji bydlel, bude mít kartu s fotkou v rozměrné registratuře. Ona si takhle nahonem, jen podle obrázku, nevzpomíná. Kromě toho zde pracuje teprve čtvrt roku a jsou

prázdniny. Oba jí poděkovali a pustili se do díla, jsouce si vědomi důleitosti úkolu a

zákona schválnosti, podle kterého hledaná karta bude v té nejposlednějí zásuvce, a u

začnou kteroukoliv.

73

Nemohli tuit, e skutečně právě na nich spočívá momentálně posun dalího pátráni.

Kapitán Bedřich toti mezitím na ředitelství RaJ zjistil, e Alhambra se sice nemaluje, ale adaptuje na podnik druhé cenové skupiny, take bude zavřena nejméně půl roku. Kapitán vyuil chvilky klidu, aby si shrnul vechno, co vyplynulo z vrchlabského telefonátu a

upřesnil dalí postup.

Nadlouho vak v kapitánově pracovně klid nenastal. Neuplynula ani hodina, rozlétly se

dveře a do místnosti vpochodovali Jare s Vičanem. Nadporučík poloil na stůl kartu s

fotografií a zahlásil:

Jak říkala ta slečna Vízková, je tam vechno. Dokonce i to, e do druhého ročníku jen

taktak proel a teď by měl být na praxi někde v Jeseníkách.”

Chlapci,” zajásal umírněně kapitán, kdy nahlédl do karty, ta dívka nám opravdu

pomohla. Take Milan Smrček, druhý ročník, věk odpovídá, trvalé bydlitě, rodiče,

atakdále. Máme identifikaci mrtvého. Já to jdu ohlásit éfovi a vy si zatím seeňte k

telefonu někoho z oddělení v místě bydlitě, a nám co nejdřív sdělí poznatky. Rodiče,

příbuzní, styky, případně maléry , vak víte. Asi tam bude potřeba zajet, ale základní fakta potřebujeme hned.”

Zajímavé je, e se odtamtud na televizní výzvu nikdo neozval,” prohodil Vičan. Mají tam nai informovat rodiče, co se stalo?”

Zatím ne. Na patné zprávy není nikdy pozdě a v klidu se víc zjistí. Beztoho jsem zvědav, jak mohl být ten chlapec přímo odtamtud, obrázek v televizi byl sluný a nikdo ho nepoznal. Ovem to se dá vysvětlit na mnoha způsobů. Třeba se rodičové rozvedli a o

syna se moc nezajímají, případně vůbec neil u nich, ale u babičky, která na obrazovku

patně vidí. Moná jsou rodiče na zahraniční rekreaci, jak to povaovala za moné ta nae vrchlabská informátorka. Nebo se změnil za tu dobu natolik, e ho rodáci a známí nepoznali. Nebo tam byl při vysílání výpadek proudu, případně …”

Stačí bohatě, soudruhu kapitáne,” povzdechl Jare. Doufejme, e se nám to co nevidět objasní. Jak se mi to jeví, tak asi domácí prostředí nebude mít na celý případ valný vliv.

Jestlie byl tamodtud dva roky pryč a s drogou teprve začínal, bude mít celá záleitost

zřejmě domicii tady.”

Zdá se,” namítl kapitán, ale zdání nejednou klame. Kdy u nám dobře poradili z Vrchlabí, proč by nám nemohli poradit z toho roditě. V tomto směru raději vyčkáme času a já se zatím vypravím na vejlet.”

Zase za tou jeskyňářskou partou z Havraní skály?” otázal se pochybovačně nadporučík.

Jare, nechte na hlavě. Sotva byste někde jinde nael takovou partu nadenců. Léta dělají zadarmo záslunou činnost a navíc mám v tomhle případu polovičku dobrých nápadů od nich.

74

Ten můj průzkumník Staněk se posledně vyjádřil, e z hájovny jistého Růičky lze vidět na stěnu, kde je ta jeskyňka s přístupem k dómu. A ten dotyčný hajný prý má velkého zeisse.

S takovou optikou mohl ledacos vidět. Jene nevím, jaká by s ním byla domluva, kdy se

osobně neznáme. Take si vezmu Jirku Staňka s sebou, a si drobet odpočine od práce.

Hodinka jim v závodě plán nezboří.”

Pachateli v patách

Haló, to je Transpo?” zeptal se kapitán Bedřich do telefonu.

Koho chcete?” ozval se na ústředně hlas eny, zřejmě otrávené slubou v tak krásném letním dnu.

Jiřího Staňka z konstrukce, zde Bedřich.”

Soukromé hovory nevedeme.”

Moment, soudruko,” nasadil kapitán sluební tón, nejde o soukromý, ale pracovní hovor.

Buď vás to uspokojí, nebo mě přepojte na soudruha ředitele a on vás poádá, abyste byla

tak laskavá…”

Moment.”

Staněk,” zahlaholil po chvíli do sluchátka jeskyňář a konstruktér v jedné osobě. Máme, soudruhu Bedřichu, dost poruchové spojení přes ústřednu. Voláte ze svého čísla?”

Jistě.”

Tak malý moment. Já si jenom posbírám do uplíku vlastní rýsovací hejblata. To stojí

majlant a nemusel bych to pak najít. Za chvíli vás zavolám z přímé linky.”

Spojení bylo přerueno a oba účastníci měli kodu, e nemohli vidět vzteklou telefonistku.

Kdy bylo po chvíli navázáno dalí spojení, Jirka se omlouval:

Soudruhu kapitáne, radi volám z budky, která čirou náhodou funguje.

77

Ono to jinak nelo. Ta dáma v ústředně odposlouchává kdeco a potom to dává bezdrátově

dál. Takhle si můeme povídat beze svědků. Nepochybně máte něco pilného?”

Inu nehoří, ale potřeboval bych vás tak na hodinku, protoe bych rád hned teď navtívil

toho vaeho známého, hajného Růičku, jak jsme o tom posledně hovořili.”

Kolem poledne bývá určitě doma,” ujistil kapitána Jiří Staněk.

Beru si vůz. Za hodinku a něco to můeme vyřídit. Mám zavolat vaemu řediteli? e není

třeba? Aha … náhradní volno. Jenom mi musíte říct, kde se sejdeme.”

Víte co, soudruhu kapitáne? Jeďte rovnou k chajdě u Havraní skály. Beztoho musíme

kolem a já u tam na vás počkám. Jednak to mám blí a druhák mám silný stroj jawa.”

Výborně. Na shledanou!”

****

Kdy kapitánova kodovka zatroubila na silničce, vyel od chaty Jirka Staněk.

Vítejte zase jednou u nás,” volal z dálky. Mainu jsem zamknul do boudy. Pojedeme nebo půjdeme pěky?”

Jak je to asi daleko?”

Zkratkou blízko, ale to je přes tři potoky. Vlastně třikrát přes jeden potok. Tak snad radi pojedeme, ne?”

Podle Jirkových pokynů sjeli se silničky a pokračovali po travnaté cestě a k hájovně. Ve dveřích u stál najeený hajný, přichystaný svést s motorizovanými vetřelci boj zblízka.

Josef, neblázni,” pospíil si s vysvětlením Jirka.

Tohle je soudruh kapitán Bedřich z Bezpečnosti.”

Kapitán vytáhl sluební průkaz, ale hajný máchl rukou: Nejni nutný. Jirku dobře znám, ale vás jsem čekal dřív. U kdy jste dělali ten noční zátah. Tohle polesí u nějakej průvan potřebovalo. A co byste konkrétně potřeboval?”

Hajný je zavedl dovnitř, obrátil se k poličce na zdi, ale pak se zarazil.

Malér. Jste ve slubě a oférujete, e jo? Tak vás nemůu uhostit mojí domácí pecialitou a pro nae dvě obyčejný huby je takovýho elixíru koda. A co takhle kus domácího peku s chlebem?”

78

Pane Růička,” začal kapitán, ale daleko se nedostal.

Pan Růička? Toho ani neznám,” ohradil se hajný. Já jsem taky soudruh. Od

pětačtyřicátého roku.”

Dobrá, soudruhu Růičko. Tuhle od Jury Staňka jsem se posledně dozvěděl, e máte

nějaký výborný dalekohled a e je odtud vidět k Havraní skále.”

No jistě. To Jura nele.”

Hajný vytáhl ze skříně pouzdro a poloil na stůl triedr, jaký by ocenil i velitel ponorky.

To je sice starej zeiss, soudruhu, ale optiku má náramnou. A kam je odtud vidět, to se

můete podívat nejlíp sám. Stačí vyjít před chalupu.”

Vyli tedy, byli uvedeni na správné místo a kapitán se přesvědčil, e právě odtud má

odvrácenou stěnu Havraní skály jako na dlani.

Jistě ve volných chvílích občas koukáte po horolezcích a podobně,” navazoval kapitán.

Soudruhu, je mi asi jasný o co kráčí,” pronesl Růička. Koukáte na tu stěnu, co je v ní jeskyňka, e? Tak to bych vám mohl maličko napovědět. Horolezci plhají napořád po tý hlavní stěně, co ji nevidět. Do tý boční se nikomu nechce, protoe tam je kámen nějak

drolivej a padali dolů. Pro dva u jsem musel volat sanitku. Proto obyčejně koukám, kdy

se tam někdo objeví, jestli zase nebude v ouzkejch. Vy jste tam pořádali ty noční manévry nebo co to bylo v sobotu a v neděli, e jo?”

Neviml jste si v pátek něčeho, co by vás zaujalo?” odpověděl otázkou kapitán a nabídl hajnému cigaretu.

V pátek ?” rozkalal se Růička, zatáhnuv neprozřetelně z déesky. O víkendech je tady čilej turistickej ruch, ale jenom auáky na silnici. V pátek ale byl klid a tak jsem viděl, co k vidění bylo. Moná vás to bude zajímat. Po ránu se tam objevili dva a trvalo jim to přes hodinu, ne se do tý jeskyňky dokrábali. Pak zmizeli a povídal jsem si, e po takový túře asi oddychujou. el jsem si naloupat brambory a postavit je na plotnu, potom zase chvíli koukám, ale nikde nikdo. Tak jsem tu a tam zael přiloit a zase koukal. Skoro v poledne

se objevil jeden z těch dvou, spoutěl dolů lano a na něm takový dva horolezecký ruksáčky to vám potom Jura vysvětlí lip. Já se vyznám spí ve dřevě, ne v horolezení.”

Jak vypadal, viml jste si obličeje?” přeruil Růičku kapitán.

79

Obličej ani tím zeissem moc nerozeznáte. Byl spíe mladej, na sobě modrý kaata, jako

teď nosí kdekdo, tmavěj svetr a na hlavě takovou tu pátračku. Myslím tu plátěnou čepici s kiltem nahoru. Počkejte, teď si vzpomínám. Měl dost dlouhý vlasy, pinavě blondový.”

To víte určitě?” zapochyboval kapitán.

Nejsem barvoslepej, soudruhu kapitáne,” stál na svém hajný.

Take,” navrhl kapitán, kdybych vás pozval k nám k svědecké výpovědi, uvedl byste to do protokolu?”

Samozřejmě. A můu se zeptat, soudruhu kapitáne, o jaký svědectví má jít?”

Soudruhu Růičko, vy jste v pátek viděl tímhle dalekohledem pachatele.”

Pachatele čeho?” kroutil nechápavě hlavou hajný.

Vechno se dozvíte. Můete to tady na chvíli zamknout a odjet k nám na tu svědeckou

výpověď? Moc to spěchá!”

****

V zasedačce krajské zprávy rokují prořídlé týmy majora Četla a kapitána Bedřicha. Ostatní

kriminalisté jsou, jak se říká v terénu. Poradu řídí podplukovník Mazal a skoro je mu líto, e vlastní pátrání musí přenechat mladím. Natěstí si vedou slibně, i kdy případ je skutečně ojedinělý. Kapitán Bedřich právě podává zprávu o výsledku své návtěvy u Růičky, teď u

korunního svědka. A o předběném popisu pachatele, co je pro dalí směr pátrání

nesmírně důleité. Zato major Cetl neoplývá nadějemi. Ve městě je celkem est míst,

včetně tří vysokých kol, které mají natolik vybavené chemické laboratoře, aby se tam dala dotyčná droga vyrobit. Kromě toho je tu Chemex, který by toho mohl produkovat kvanta, protoe má nezbytné výchozí suroviny. Je to ale zatím vechno nekonkrétní, jen v nejistých úvahách.

****

Jak na to koukám,” pravil nadporučík Jare, tak jeden je teď na umavě a druhý v

Jeseníkách. To je pak dobrá rada drahá, protoe auto máme jen jedno. Jetě těstí, e ten, co je na brigádě v Jeseníkách, bydlel se Smrčkem jen pár týdnů, take se asi nijak moc neskamarádili. Moment, já se jetě zkusím poradit se soudruhem kapitánem …

80

Nadporučík znovu zmizel a ne Vičan s Maliňákem zběné prohlédli automapu umavy,

byl zpátky.

Tak v tom bude malá změna. Pojedu na umavu s Maliňákem, Pro Vičana má soudruh

kapitán jinou práci. Toho druhého tudenta nechá vyzpovídat od místních. Jenom kdyby se

něco vyskytlo, tak byste za ním zajel. Pracujte tu teda usilovně, a my si zatím s Maliňákem pojedeme na vejlet.

Ne se Vičan stačil smířit s faktem, e on nepojede, byl u vůz na výpadovce z města a

nadporučík si začal uvědomovat, e z vejletu můe být nesnadno splnitelný úkol.

Ono se to řekne, jeďte tam a tam, protoe podle plánu letní aktivity má být ten tudent ve Smrčí. Jene plán je plán a tudáci jsou tudáci. Vsadil bych se, e v těch umavskejch hvozdech zastihneme dřív kapitálního jelena nebo rysa ostrovida, ne posluchače lesního

inenýrství Karta Berku.”

Kdyby ten Berka něco věděl, byl by se ozval na tu televizi.”

Maliňáku, mně vyčítají, e věci zjednoduuju a uznávám, e je to chyba. Tak to nedělejte taky. Nemůeme předpokládat, e zrovna poslouchal televizní pátrací relaci. Tenhle případ je vůbec sloitý jako hodinovej strojek. Nemůeme ho brát jako běnou vradu. Kdy se to tak vezme, Smrček byl jen malá rybka. My bychom potřebovali najit nějaký nitky, co vedou

dál. K těm hajzlům, co sem to svinstvo paovali.”

Takový záleitosti jako je droga bejvají íleně utajený a pochybuju, e by paeráci do nich zasvěcovali kluka, kterej je schopnej sice veho, jenom ne něco utajit.”

Proto ho asi taky pohřbili v tý jeskyni. Jene k tomu museli mít důvod. Moná je začal

drobet vydírat, aby z toho taky něco měl.”

Zastávka ve Smrčí přinesla dvojici kriminalistů nevídané záitky. umavská příroda se jim představila v plné kráse a kdyby se na noc usadili někde na posedu nad paloukem, mohli pravděpodobně i toho kapitálního jelena uvidět. Bohuel hledaného studenta Berku

nezastihli. Po sloitém pátrání zjistili na lesním závodě, e pracuje s partou brigádníků v prostoru vzdáleném několik kilometrů, kde pomáhají při těbě.

Maliňák, pravil Jare, v tomhle vedru vás s sebou pěky nepotáhnu. Odpočiňte si od

volantu. Je půl čtvrté. Uděláme to tak, e vás tu zanechám a vydám se za těmi brigádníky

sám. Je moné, e jim mezitím skončí pracovní doba a mohl bych se s nimi minout.”

81

A mám mu říct co se vlastně stalo , kdyby náhodou přiel dřív?

Radi ne, aby se předem nevyplail. Počkejte v tom případě na mě, a se vrátím. Pak ho

vyzpovídáme společně.”

****

Milan Smrček? Samozřejmě ho znám. Je se mnou ve studijním kruhu a bydlíme spolu v

jednom pokoji na koleji,” odpověděl napůl rozpačitě a napůl zvědavě, sundavaje si

ochranné pracovní rukavice. Nadporučík Jare si prohlíel tíhlého mládence v kostkované

koili a hnědých manestrových kalhotách a současně zaregistroval nedůvěřivý záblesk v

jeho očích. Neulo mu, e i ostatní brigádníci přestali s osekáváním větví na kmenech,

které tu zůstaly leet po polomech a sledují neznámého příchozího, jen se tu zčistajasna objevil a ptá se po Karlovi Berkovi.

Mohl bych vás poprosit, abyste na chvilku přeruil práci a posadil se se mnou kousek

vedle? Potřebuji nějakou informaci,” vysvětlil s omluvným úsměvem Jare a pokývl rukou k narovnanému metru čerstvě pořezaného dřeva. Usedli do mechu, nadporučík rozepjal kapsu sportovní bundy, vytáhl sluební průkaz a připojil přátelským tónem:

Já jsem nadporučík Jare z Bezpečnosti. Přijeli jsme sem za vámi, adresu nám dali na

kole. Ujiuji vás předem, e vás se nae návtěva netýká. Jde o Milana Smrčka.”

Aha, to asi kvůli tomu, e měl s námi jet na brigádu a …

On sem měl jet s vámi na brigádu?” neudrel se Jare.

Pravda, vak vám to na fakuláku neřekli?”

Na fakuláku?”

No … teda na fakultním výboru SSM. Milan byl s námi na soupisce a měli jsme pro něj i

jízdenku. K vlaku nepřiel a do teďka se neozval… jeímarjá… snad něco neproved?”

Karel Berka polkl nasucho, jako by si právě uvědomil souvislost nepřítomnosti svého

kolegy s přítomností mue od Bezpečnosti. A Jare si stejně rychle uvědomil, e by teď

udělal taktickou chybu, kdyby se dal strhnout a pokračoval v improvizovaném výslechu

zatím nic netuícího mládence, jeho svědecká výpověď můe mít cenu zlata.

Víte co? Popovídáme si o vem v klidu, a se vrátíte po práci na ubytovnu. Počkáme tam

na vás. A kdyby se vás kamarádi ptali, jako e asi budou, anebo vá parák

.

82

Paráka dělám já, podotkl nesměle Karel Berka.

Výborně. Take jsem za vámi přijel ze správy polesí kvůli výkazu brigádnických hodin. To, kdo jsem a o Milanu Smrčkoví zatím zůstane jen mezi námi, platí?”

Rozumím, spolehněte se, soudruhu nadporučíku.”

Jare se na studenta povzbudivě usmál, podal mu ruku a pak se oba zdvihli z měkkého

mechového křesla. Berka zamířil ke své brigádnické partě, Jare se vydal rychlým krokem

na zpáteční cestu do Smrčí, aby domluvil s Maliňákem dalí postup. Bude třeba zajet na

nejblií oddělení VB a poádat, aby tam mohli v klidu vyslechnout studenta Berku a

sepsat s ním protokol o svědecké výpovědi.

****

Vaka Čecha by se zhrozila vlastní speleologická parta a ani kapitán Bedřich by ho moná

nepoznal, kdyby čirou náhodou zavítal do někdejí formanské hospody na osamělé

křiovatce. Leí daleko od vesnic krasu a stahují se sem divocí trempové a ivly, které

nevidí rád podporučík Víek. Pokud sem zavitá náhodou spořádaná rodinka na výletě,

sluby pohostinství oelí a rychle odchází, pomalu dřív, ne vela. Nelze se proto divit, e z podniku se postupně stala putyka pověsti víc ne nevalné, a u máme na mysli stálé hosty, nebo obsluhující personál. Současný vedoucí aspiruje na to, být u v pořadí čtvrtý, který odtud poputuje pro ztrátu důvěry, případně s trestním oznámením na krku.

Vaek se tu pečlivě naorganizovanou náhodou setkal s jistým Bublinou, co byla přezdívka

pro divokého trampa, který právě teď seděl u stolu sám, měl upitá dvě piva, před sebou

prázdnou sklenici, ízeň jako velbloud a veho vudy deset korun. Nebyl proto zásadně

proti příchozímu somrákovi, který mu sice nebyl znám, ale bystře zahlédl, e platil zeleným

,kilem’, co se jevilo slibně.

Podnik zaměstnával sice servírku, ale ta si zde zavedla samoobsluhu a vyuívala takto

získaný čas k milostným a jiným dobrodrustvím po okolí. Vaek si tedy od zamračeného

výčepního a vedoucího v jedné osobě vzal pivo sám, u pípy zaplatil a usadil se ke stolu

vedle Bubliny. Mohl si vybrat , lokál byl jinak prázdný. Tvářil se při tom vybraně zhnuseně, potom si zapálil cigaretu a zabručel, jakoby jen pro sebe: Ksakru, proč ten chlap nalejvá malý piva do velkejch půllitrů!

83

Takhle se tu nekradlo ani za toho minulýho a to byl nějakej zloděj.”

Bublina nereagoval, jenom se fascinovaně díval na Vakův půllitr, by nalitý dva prsty pod míru. Potom neodolal a společensky prohodil: Vole, pocem, má pro mě na pivo? Já vopatřím dvě po čárku, protoe mě ten hajzl

nevokrade. Udělal bych mu tady z toho sklad druhotnejch surovin.”

Vaek dopil svoje malé pivo ve velké sklenici, poloil na stůl grafické dílko s portrétem Jana iky a Bublina vskutku obratem přinesl dvě poctivě natočená piva.

Je tady furt takhle prázdno?”

Etě je brzo,” zamumlal Bublina přes pěnu, a taky je tady teď dost nezdravej kraj. Vometá se tu kolem víc policajtů, ne bývalo zvykem.”

Fakt?” podivil se Vaek. Tak to abych se radi vrátil. Nemám rád, kdy ode mě za

kadým patníkem chce někdo občanku a je zvědavej.”

Jak nejse zdejí, tak to má dobrý. Cizí je nezajímaj.”

To je divný. Já bych spí myslel, e policajti slídějí ve městech. Ale v přírodě?”

Bublina se uklíbl a vydal se pro dalí piva. Potom si zapálil z Vakových cigaret a prohodil:

Smejčejí i v jeskyních. Jak ti povídám , náramně nezdravej kraj.”

To teda máte blbý.”

Nebejvalo.. Co já pamatuju, vodbejvalo se tu ve v okolí ledacos. Zvlá po těch malejch

jeskyňkách čundráci, somráci, troglodyti , vechno moný. Jene teď se vyvrbili taky

haiáci, kamaráde. Mně je to putna, protoe v ničem nejedu. Jene já, promovanej magor,

nemám rád tyhlety haiácký blbce.”

Hergot,” rozčílil se uváeně Vaek, a to se jich nemůete sami zbavit? Dy je to věčná koda. Takovej příhodnej kraj a mají tu zaclánět?”

Těko,” namítl Bublina. Vidí to moc jednoduchý. Na tyhle magory neplatí nic. Leda je předhodit Ivům.”

Vaek nasadil výraz nepochopení.

Shodit je policajtům,” zavrčel Bublina, a byl by pokoj. Jene nikomu se do toho nechce.

Mají z toho jejich zatracenýho Apače strach.”

Z Apače?” prohodil nechápavě Vaek, toho neznám.”

84

Buď rád, e ho nezná.” Vaek se rozhodl do pátráni investovat jetě dalí peníz. Vytáhl z Bubliny, e obávané individium, zvané Apač se tu asi hned tak neobjeví. Podle toho, co jetě Bublina řekl, se dalo vydedukovat, e Apač je vlasatý blonďák a snad v poslední době dělal někde u Větrova, při opravě trati. Tím povaoval Vaek svůj úkol za splněný a rozhodl se pro taktický ústup. Konečně , byl nejvyí čas.

V lokále toti přibývalo hostů, Bublina se zadumaně podíval nad výčep a pravil

nebezpečným tónem:

Za pět minut est… nejvhodnějí doba dát někomu přes drku! Kdy se dostal Vaek ke

dveřím, sledoval jeho odchod jen zamylený vedoucí. Napadlo ho toti, e toho hosta tu v

ivotě neviděl a zauvaoval, zda JEDNOTA nezavádí tajné kontrolory, převlečené za

vandráky.

Akce tandemu Vízek-Kousal

Cetlovi mui děsí chemiky v laboratořích. Objevili u zmatky v evidenci jedů, nedostatečná bezpečnostní opatření při práci s toxickými látkami, ba dokonce malou pokoutní výrobu jakoby zahraniční kosmetiky. V aktovkách se jim mnoí protokoly a hláení, akci by bylo

mono povaovat za úspěnou , jene nad původem drogy se opona nezvedá. Podařilo se

jim tři laboratoře vyloučit z podezření vůbec. Shodli se na tom, e nejpravděpodobnějí by přece jen mohl být ten Chemex. Mají tam suroviny, zařízení, spoustu laborantů a jak se zdá, i dost moností, aby si tam někdo mohl soukromně vyrobit drogu. Ovem netuí, e

mezitím jim udělali čáru přes rozpočet celníci na hraničním přechodu.

Kapitán Bedřich se umírněně těí z výsledku experimentu Vaka Čecha, kterému hned při

telefonickém hovoru slibuje refundovat útratu ze svého, protoe stopa k Apačovi je slibná.

Zprávy ze Smrčková bydlitě říkají, e il jen s ovdovělou matkou, která je nyní na

dovolené v Bulharsku. Otec lesní inenýr, zemřel v roce 1969. Podrobnosti posílají

písemně …

Dvojice kriminalistů, Jare a Maliňák, uhání na hranici povolené 90 km rychlosti umavskou silničkou, aby byli co nejdříve doma a mohli dát hláení svému náčelníkovi. V aktovce vezou mnohostránkový zápis o svědecké výpovědi posluchače lesního inenýrství Karla

Berky a v seitech řadu jmen a údajů, které bude třeba okamitě prověřit, vyhodnotit a

zapracovat do vyetřovacích verzí.

87

Vechny dohromady pomáhají zpětně oivit osobu mrtvého Milana Smrčka a slibují mnoho

cenných záchytných bodů pro dalí směr vyetřování.

****

Kapitán Bedřich se po Čechově telefonátu rozhodl neztrácet čas dalím telefonováním. Ze

zkueností věděl, e ne by sehnal po drátě někoho, kdo by mu mohl podat informace

o partě, která kdysi opravovala tra u Větrova, uplynula by doba dostatečně dlouhá, aby

pachatel odeel třeba do Kruných hor. Pěky.

,,Vičan, pravil odevzdaně, tohle je případ, na kterém ta moje alupa doslouí. Beztoho mi tuhle říkal éf, e je koda jezdit ve vozidle, za které by mi v Technickém muzeu dobře zaplatili. Synátor u vydělává, tak si naetříme na něco méně ojetého. Zatim se musíme

spokojit s mojí alupou. Pojedeme do Větrova.”

Záhy se ukázalo, jak prozřetelné bylo kapitánovo rozhodnutí informovat se osobně na

místě. Na stanici ve Větrově se sice dověděli, e se úsek zdeji trati nedávno opravoval.

Jene kdo tam na tom svrku dělal kromě naich stálých zaměstnanců? Soudruzi , na

pomocné práce dneska těko seenete lidi! Bere se prostě kadý, kdo se přihlásí.

Jene obyčejně po pár ichtách vám propije lopatu a zmizí. Záznamy o brigádnících se

vedou, ale na traové distanci je přísluný referent právě na dovolené.

Dovolená a mytec! rozhořčoval se Vičan, kdy opustili staniční budovu. Tuhle jsem četl, jakej pořádek měli v pracovních záznamech písaři, kdy egyptskej farao stavěl pyramidu. A ty záznamy se zachovaly v hieroglyfech pět tisíc let! Jene tenkrát neměli písaři dovolenou.”

U nádraního skladitě potkali staříka v elezničářské uniformě. I kdy podle edin vypadal, jako by začal slouit jetě za stařičkého mocnáře, jeho pohled byl bystrý a čiperný. Bez dlouhého vyptávání pochopil co potřebují a obratem dobře poradil. Za moment končí

slubu a zael by s nimi do hospody naproti, kde na něho bude jako obvykle čekat jeho

kamarád, jetě starí dědek. Vypijí svá dvě piva a vedou řeči. Ten kamarád loni jetě

slouil a dělal partafýra právě u prací při opravě traového svrku. A pamatováka má.

88

Po slabé čtvrthodince vstoupili do venkovské přednádraní restaurace a společně usedli k

dědovi, jeho tvář byla osmahlá od slunce. Vičan si dal vynikající poličskou desítku, kapitán jako řidič limču a vyslechli vyprávění o opravě úseku trati u Větrova.

Jeden napůl blond a napůl zrzavěj tam taky dělal, jako brigádník,” vzpomínal elezničářský důchodce. S takovejma stavět treky, mávl rukou, tak jezdili dodnes formani. Nic nevzal pořádně do ruky, jenom kamarádovi z kapsy vejplatu a byl pryč. Pravej apač. Oni mu tak francouzský taky říkali.”

To je ale spí indiánské, ne?” namítl Vičan.

To si myslíte vy, mladíku. Jene v dobách, kdy jste byl jetě na houbách, ilo apačů

spousta v Paříi. To byli profesionální rváči s kudlama v kapse. Já o tom jako kluk přečetl celý romány.”

Smůla je v tom,” zapojil se do debaty kapitán, e my potřebujeme vědět, jak se jmenoval doopravdy.”

Snad ho nehoníte kvůli tý ukradený výplatě?” usmál se ajznboňácký veterán. Tu u dávno někde prochlastal.”

Kvůli tomu jsme nepřijeli, to máte pravdu.”

A co teda ten apač provedl, e jsem tak smělej?”

Nic meního ne vradu, otče,” pravil poctivě kapitán.

Coe?” zvolal děda rozhořčeně. Chvíli kroutil nechápavě hlavou. Pak se náhle plácl dlaní do čela. Pánové, vdy já … počkejte tady, skočím si domů. Mám tam zaloenej notes, kam jsem si jako partafýra zapisoval odpracovaný hodiny brigádníků, který jsem hlásil

tramistrovi. A měly by tam u kadýho bejt jména a datum narození.” Kapitán Bedřich měl skutečně mimořádné těstí. Kdy jeho kodovka opoutěla Větrov, odváel si v podobě dvou řádek, zapsaných propiskou ve sluebním notesu, pravý poklad.

Vilém Halouzka, datum narození, přijat jako brigádník na opravu trati, dne toho a toho,

odpracoval tolik a tolik hodin.

Teď nám chybí u jenom fotka, ale tu najdeme v evidenci občanských průkazů,” liboval si na sedadle vedle něho Vičan. Do neděle by to mohlo být pod střechou.”

Kdy do toho nic nepřijde,” pravil opatrně kapitán, ani tuil, e do toho skutečně mezitím něco přilo. Jene o tom zatím nevěděli ani oni dva; ani dalí členové skupiny. Podporučík Víek sice Bedřicha volal, ale kdy zjistil, e kapitán odjel pryč a vrátí se a nazítří, rozhodl se s akcí nečekat.

****

89

O podezřelém ze spáchání vrady v Havraní skále nevěděli Vízek s Kousalem o mnoho víc

ne ostatní kriminalisté. Kromě mlhavého popisu oblečení jen to, e má vlasy blond do

zrzava. Poradili se a iniciativně rozjeli akci, o ní byli přesvědčeni, e by mohla pomoci a kdy nevyjde, nic se nestane. Jejich plán předpokládal provést motorizovanou oulačku krasem, spojenou s bleskovými prohlídkami notoricky známých chuligánských jeskyněk.

Podporučík, ozbrojený baterkou a pistolí vnikl do jeskyněk rychle a překvapivě jako

výsadkář. Strámistr, stejně vyzbrojený, ho při tom zajioval. Znali tady kdejakou stezku.

Mezi postienými působila nečekaná razie zděení. Avak dvojice uniformovaných

přísluníků VB la po stopě zrzavého vraha a nevzruovala se tím, nač tu a tam narazila.

Postupně vyhmátli dvě nezletilé dívky inflagranti se dvěma zletilými seladóny, na mol

opilého notorika, který pouíval jeskyňku jako soukromou bezplatnou záchytku a pak vpadli na osamělého chlapíka ve sportovní bundě, který nechtěl pustit z ruky kabelu plnou stovek a pětistovek. Bylo hned jasné, e nejde o celoivotní úspory. Ne se vzpamatoval, sklapla mu na rukou pouta a byl eskortován do lutobílého sluebního vozu s písmeny VB.

Já vám vechno poloím,” řekl jazykem recidivistů zadrený, jetě ne doli k autu. Jen by mě zajímalo, kdo vám dal tak rychle hláku na tu mou skrej. Z elektronickýho počítače vám to nevypadlo.”

Nečekaný úspěch dodal podporučíku Vízkovi důvěru v moný konečný zdar hlavní akce.

A tak se rozhodl zablufovat: Znáte Apače?

Ten rezavej fetař? Tak von je taky práskač?

Podporučík odpověděl otázkou: Take ho znáte?”

Jo, znám ho, hajzla. Přespává na Psí boudě.”

Víek věděl, kde je jeskyně, nazývaná Psí bouda. Nejraději by se tam vydal okamitě.

V tom mu ovem bránil dopadený lupič a tak se rychle rozhodl. Obrátil se k strámistrovi:

Kousal, jsme dva a musíme co nejdříve zvládnout spoustu věci. Vy si vezměte baterku a

pistoli a budete tu na mě čekat. Já teď pojedu zpátky. Vsadím tohohle pána za katr,

posadím k němu Kloučka a peníze dám do trezoru. Potom vezmu Pospíila a přijedeme

zase sem. A pak se podíváme nahoru do Psí boudy. Jestli tam ten zrzek je, s trochou těstí by nám to mohlo vyjít.”

90

****

Podporučík Víek neměl mnoho zkueností s vrahy. Přesněji řečeno, neměl zatím ádné.

Bylo mu ale jasné, e ráno můe být Apač bůhvíkde. Jestli ale nocuje v Psí boudě, nemůe

na něho jít sám. Jednak neví, zda je Apač ozbrojen a kromě toho mu bylo známo, e Psí

bouda má dva východy. Kdyby tam vpadli jednou stranou, mohl by jim Apač druhou zmizet

a bůhví kolik lidí, psů a času by stálo, ne by ho znovu nali. Nemohli riskovat , museli jit do jeskyně z obou stran. Podporučík proto dojel s Kousalem a Pospíilem pod Psí boudu, zaparkovali v lese, kde byl vůz takřka neviditelný, a s baterkami a pistolemi v rukou zmizeli ve stráni. Rozhodli se připlíit, Víek a Kousal, kadý po jedné stezce tak daleko, aby mohli současně a bleskové zasáhnout. Pospíil bude venku zajiovat prostor, kdyby se Apačovi podařilo přece jen vyběhnout jedním či druhým východem z jeskyně. Nesmějí se prozradit

nějakými světelnými signály, tím méně voláním. Musejí vak znát okamik, kdy past

sklapne. Strámistr Kousal, v civilu lidový myslivec, navrhl, e v dané chvíli zapípá, jako to dělávají ze sna ptáci a hned to předvedl. Podporučík Víek souhlasil, rozeli se a situace začala připomínat chvíli, kdy doutnák je zapálen a vbrzku dojde k výbuchu.

Maliním pokrábaný Víek se konečně dostal na svoje stanovitě a s napětím čekal na

smluvný signál. Konečně se ozvalo ptačí zapípání.

S obou stran skočili do Psí boudy a ve světle baterek zjistili, e na kamenné zemi kdosi

leí. Ale něco nebylo v pořádku! Ten člověk se v ostrém světle baterek ani nepohnul. V

přítím okamiku Víek s Kousalem zjistili, e přili pozdě.

K mrtvému z jeskyně, který zemřel za iva pohřben v podzemí, přibyl dalí mrtvý, jeho

nazrzlé vlasy byly slepeny krví, která zaschla po vstřelu do hlavy. Zbraň tu nikde neleela.

Tenhle u nám nic neřekne,” povzdechl strámistr. Někdo se asi postaral o to, aby Apač nemohl vypovídat.”

Nae chyba,” zabručel Víek, moc jsme se vybavovali po silnicích a zatím se nám po lesích rozmohla kodná. Teď ale nemá smysl uvaovat nad tím. Nechám vás tady s Pospíilem na vartě a pojedu shánět kapitána s mordpartou. Zatracená smůla! Já měl ale

nějaké tuení či co. Vypadalo to a na moc těstí, ne aby mohlo vydret do konce. Tak tu na nás počkejte bát se nemusíte. Tady u se dostřílelo.”

91

Podporučík se vrátil k vozu a odjíděl zpátky ze skal tuto noc u podruhé, tentokrát velmi opatrně, protoe viditelnost klesla sotva na dvacet metrů.

Kdy přijel do městečka, byly ulice liduprázdné a utopené v mlze jako ve filmové

detektivce. Zavolal dozorčímu na správu, ohlásil nález mrtvého a vyádal výjezdovku.

Zadrený lupič seděl zatím v cele a brana s penězi leela v trezoru. Spát u nestálo za to a tak si podporučík alespoň udělal místo na stole, a sloil hlavu do dlaní. Z dřímoty jej vytrhl telefon. Rozespalý podporučík potřeboval asi pět zazvonění, ne se vzpamatoval natolik, aby zvedl sluchátko. Vyslechl zprávu od dozorčího. Výjezdovka je na cestě, vechno, co

bylo potřeba udělat, je zařízeno. Z příkazu náčelníka mají Víek s Kousalem přijet zítra v deset na správu podat podrobnějí informace a přivézt také toho lupiče.

Spolehněte se, zívl podporučík, do desíti to stihneme, pokud se někomu podaří nás

vzbudit.”

Kde hledat motiv

Dopadený lupič v cele předběného zadrení také nespí, i kdy kavalec je poměrně

pohodlný. V duchu si přemítá o tom, kde udělal chybu. Přepad se mu zdařil. Vytrhl kabelu s trbou vyděené vedoucí hned na prahu prodejny a bleskurychle zmizel. Proběhl málo známým průchodním dvorkem, ve vedlejí ulici nasedl na připravenou motorku a ne

zoufalá vedoucí mohla vůbec něco podniknout, mířil u ke krasovým serpentinám. Tady to

dobře znal a proto se rozhodl do rána přespat v Psí boudě, o které si byl jist, e je to

poslední místo na světě, kde by ho mohl někdo najít. Dokonce i motorka se tam dala

snadno dopravit. Teď je mu jasné, e někde musel udělat chybu, ale za nic na světě

nepřichází na to kde a jakou. Jak jen se jim podařilo vybrat ho tak brzo? Zrzavý Apač ho

nemohl vidět. A co je nejotřesnějí , ani si ty peníze nespočítal!

Kupodivu nespí ani podplukovník Mazal, ale to má na svědomí blíící se tlaková níe a

komplikace v celém případu, jeho osvětlení leí pořád v nedohlednu.

Kolem esté ráno se rodil uplakaný den končícího léta.

Podporučík Víek a strámistr Kousal, který se mezitím vrátil na oddělení, si připadali jako boxeři, je mají jen dvě monosti , buď se vzchopí nebo budou odpočítáni.

92

Vzchopili se tedy, neetřili kávou a letmým počítáním zjistili, e obsah kabely představuje částku přes čtyři sta tisíc korun. Naloili ji do lutobílé volhy, Kousal vůz střeil a Víek odváděl zadreného lupiče v poutech do vozu, na cestu k vyetřovatelům.

Odjíděli pomalu a teprve za městečkem se rychloměr vyplhal k padesátce, co byl

vzhledem k zatáčkám dosaitelný limit.

Kdy veel podporučík Víek do pracovny kapitána Bedřicha, uvítala jej stručná věta.

Ten Halouzka nás zatraceně převezl.”

Halouzka?” řekl udiveně podporučík.

Vilém Halouzka, známý pod přezdívkou Apač. Ale vyjádřil jsem se nepřesně. Převezl nás

jeho vrah. Protoe jak známo, mrtví nemluví a my jsme potřebovali, aby Apač promluvil. A

brzo. Ovem vy jste nic nepokazili. Naopak. Kdybyste Apače nenali, kdovíjak dlouho

bychom po něm marně pátrali. Osobně si myslím, e ta vae noční akce byla sice na

vlastní vrub, ale nepochybně podnětná. Ale to ponechejme k posouzení náčelníkovi. Jetě

těstí, e máte ivého aspoň toho lupiče. Je dole u vyetřovatelů?”

Je,” pravil Víek. A tady mám těch čtyři sta dvacet est tisíc, osm set korun.” A postavil na stůl branu.

Coe?!” kapitán se pokusil zapálit si déesku na onom konci s filtrem. To ho poněkud vzpamatovalo a s těce sebraným klidem pravil: Chcete říci, e ten lapka, u třikrát trestaný pro krádee celkem zanedbatelných částek, dokázal uloupit bezmála půl miliónu?”

Ona je to prodejna nábytku. Tam není nic zvlátního, kdy jeden zákazník platí dvacet

tisíc.”

Sedněte si, Víku, udělejte si pohodlí, dostanete kávu a budete povídat, jak to vechno

bylo.”

Podporučík se posadil. A kdy se dostavil i náčelník s majorem Cetlem, začal vyprávět.

Kdy končil, v místnosti to vypadalo jako na achtě, kde zuří oheň, i kdy Jare co chvíli větral.

Nemáte si celkem co vyčítat, soudruhu podporučíku a my vám taky nic nevyčítáme. Máte

lupiče i s kořistí a objevili jste Halouzku, zřejmě vraha studenta Smrčka. To je za jeden večer úctyhodná práce. e jste Apače nali u mrtvého, za to přeci nemůete. Uetřili jste nám celostátní pátrání po Vilému Halouzkovi.

93

Take zatím dík a dalí jetě uvidíme,” uzavřel poradu podplukovník Mazal.

Kdy podporučík odeel, ostatní setrvali v tichém zamylení.

Mrzí mě,” pravil kapitán, e jsem na Víka hned po jeho příchodu tak vyjel, ale jsem u z toho případu nervózní. Poctivě vzato, dokázali včera něco neuvěřitelného. Kdyby naich dvacet lidí pročesávalo kras týden, nenali by třeba vůbec nic. Tohle je případ, ve kterém musíme spoléhat na lidi, kteří znají místní podmínky , buď se vzchopí nebo budou odpočítáni.. Na místní VB a na ty jeskyňáře. Take jeden vrah je mrtev a o druhém zatím

nic nevíme. Snad budeme o něco moudřejí, a dostaneme protokol ze soudního, kde u

začali s pitvou Halouzky.”

Vechno je to někam propojené, někdo zřejmě navedl Halouzku, aby odklidil Smrčka a

pak zlikvidoval nebo dal zlikvidovat i Halouzku,” uvaoval náčelník. Ale jak je to s motivem? Proč vlastně Apač - Halouzka pohřbil Smrčka v jeskyni, kdy to mohli udělat ranou z pistole? Dejme tomu proto, aby se tou rafinovanou vradou na Smrčkovo zmizení

nepřilo. Nebýt jeskyňářů, tak to vylo. Smrčka odstranil Halouzka, který při své sníené inteligenci stačil být jen vykonavatelem něčí vůle. Kdo rozhodl? A proč Halouzka, jinak naprosto nespolehlivý a nevypočitatelný vagabund, poslechl? Jeví se mi to tak, e ten Apač zabíjel vlastně bez osobního motivu. Byl prostě jen něčí rukou. A jestli poslouchal, musel ho ten někdo ovládat něčím, čeho se Halouzka dostatečně bál.”

V tom směru udělal kus práce tuhle Vičan,” ozval se Bedřich. Vyoural v archívu dva roky starý případ rvačky divokých trempů v krasu.

Byli čtyři, naprosto opilí, jeden po bodnutí noem zemřel a vinu za zabití nakonec nemohl soud dokázat ádnému z těch tří, protoe nemohli dospět k rozhodnutí, kdo z nich zabil.

V protokolech se ale najdou zmínky, jakoby snad těch trempů bylo pět. Dopadeni a souzeni

vak byli čtyři a bodná zbraň se nenala. Nemůeme proto vyloučit, e k té čtveřici se

přidal pátý , ná Apač. A moná to byl on, kdo tehdy poprvé zabil a od té doby il ve

strachu z prozrazení. Jestli to tak bylo a jestli to věděl nějaký jeho dnení éf, je jasné, proč Apač mlčel a poslouchal.”

Bylo by to pěkné,” mínil podplukovník Mazal, ale není to jenom dohad?”

Dalo by práci to prokázat, ale z těch materiálů je jasné, e při vyetřování byl Halouzka jako podezřelý vyslýchán.

94

Pohyboval se v krasu jako doma a rvačkám se nevyhýbal. Tehdy ovem měl alibi , v době,

kdy k této příhodě dolo, pracoval v servisu na nějaké přednostní opravě, takřka celou noc.

A vedoucí mu to dosvědčil. To by se moná dalo i po dvou letech prověřit.”

Soudruzi,” přihlásil se ke slovu major Cetl, hledáme motiv a verze, pokud jde o ty dva mrtvé. Jene právě přes ně jsme se mohli dostat nějak dál po stopě nalezené drogy , určitě s tím vím má souvislost. Smrček u nám neřekne nic, stejně jako Halouzka, který mohl snad v celém řetězci představovat nějakého ostrého hocha, ale podle mého názoru nic víc.

Teď musíme hledat někoho dalího a zatím nevíme koho a kde.

Situace kolem drogy se toti mezitím změnila. Zjistili jsme, e výroba u nás nepřichází v úvahu a podle informací chemiků pochází to svinstvo z nějaké pokoutní zahraniční výroby.

K nám to mohlo přicházet různými cestami,

například prostřednictvím zahraničních kamiónů TIR nebo ve voze nějakého účastníka

veletrhů. Nedávno toti zachytili nai celníci tuhle drogu v podobě preparovaných kostek

cukru ve voze rakouského obchodního zástupce, jene na československo-polské hranici.

Pravděpodobně organizovaný tranzit. Droga jde odněkud z jihu přes nás na sever, patrně

do Skandinávie. Zatím ale nevíme, kdo a jak to organizuje, jak a kolik na tom vydělává ,

prostě nevíme toho dost. Mně to připadá tak, e oba případy, Smrček a Halouzka, jsou jen

odnoí čehosi větího. Co kdy si nějaký zdejí grázl, zapojený do sítě, část zboí ulejval pro sebe a rozjíděl s ním pokoutní domácí prodej? Ovem nemohl počítat s tím, e u nás rozvine nějakou rozsáhlou distribuční sí a vytluče horentní kapitál. Podívejme se na to

rozumně: Zákazníky mohl získávat jen v omezeném počtu, a snad nejvíce mezi mládeí.

Jene ve věku do dvaceti let ti mladí penězi neoplývají a mohli by zaplatit za dávku jen

zlomek toho, co se platí na Západě. Jinak by museli krást a vechno by brzo prasklo.

Myslící člověk by ovem předpokládal, e to praskne i tak, protoe droga je skutečný jed a přivede ty chudáky brzo do lékařské a naí péče.”

Ale přesto to riskoval,” namítl kapitán.

Jistě,” přikývl major Cetl. A právě proto mám dojem, e ten zdejí .někdo’ bude spí typ na úrovni běných rozkradačů a mankařů. Tím nechci tvrdit, e je méně nebezpečný a e neváhal z obavy před vyzrazením vradit.

97

Ale hlavní pachatel, který to vechno dirigoval a moná jetě diriguje, musel pracovat na docela jiné úrovni. Najít dodavatele, zorganizovat tranzit přes několikerý hranice, obchodovat v různých měnách a jednat v různých jazycích , to je docela něco jiného, ne

po čem pořád jdeme. Můeme předpokládat, e existuje v pozadí hlavní pachatel, mu

číslo jedna, patrně mimo nae území, o něm zatím nevíme nic, a zdejí mu číslo dvě,

který se snail na drogách přiivit.”

Soudruhu Vičane,” obrátil se náčelník na nejmladího z týmu, myslím, e je dost důvodů, abyste se podíval zblízka na éfa toho servisu, který dosvědčil před dvěma lety Halouzkovi alibi. Abychom si vak nenaruili dalí pátrání a nevyplaili ho. Bylo by snad nejméně nápadné poslat do servisu normální kontrolu hospodařeni. Určitě tam nepůjde nadarmo.

Vsázel bych osobně spí na veletrhy. Kolem těch se točí spousta lidí, kteří znají jazyky, mají kontakty po celém světě a co chvíli sluebně do zahraničí cestují.”

Vičane, podíváte se na ten servis,” řekl kapitán Bedřich. Tam se co chvíli zastavují cizinci.

Je to normální, protoe kras je pro návtěvníky ze zahraničí atrakce. Moná, e někteří

mají i jiné zájmy, ne veletrní obchody a přírodní krásy. Ta hospodářská kontrola bude

nejlepl. Najde vechno, co tam k nalezení bude a vy se s nimi při tom svezete.”

Já zavolám na soudní, nerad je honím, ale protokol o pitvě Halouzky je teď zatím pro nás alfa a omega v dalím směru pátrání,” dodal náčelník. Jestlie se prokáe, e smrt zastřelením nastala v těsné časové následnosti na Smrčkovu smrt v podzemí, tak by to

podepřelo verzi o souvztanosti obou případů. Musíme okamitě posílit tandem

Vízek-Kousal a proetřit vechno v okolí Psí boudy, zda tam někdo v inkriminované době

neviděl jednak Halouzku a nebo vůbec dalí osobu nebo osoby. Výjezdovka dokončuje

dokumentaci. Jak jsi daleko, Václave, s vytěením té svědecké výpovědi?” obrátil se na kapitána. Do odpoledne bych potřeboval aspoň předběný závěr.”

****

Jakiv mu nikdo z domova nenapsal, neposlal balík nebo na přilepenou pár korun …

Kapitán Bedřich pročítá u poněkolikáté průklep svědecké výpovědi Karla Berky, studijního kolegy Milana Smrčka a jeho spolubydlícího na koleji.

98

Některé věty a pasáe v textu jsou červeně podtreny Jareovou propiskou, na přiloeném

listě ke kadé stránce protokolu poznamenal Jare, co se mu a Maliňákovi podařilo

prověřit.

Podle Berkovy výpovědi byl Smrček odkázán na stipendium a měl by být podle veho tím,

komu se kdysi říkávalo chudý student. Jene nebyl. Berka uvádí, e měl kolikrát peněz, a se divili. Říkal, e si přivydělává jako tlumočník na veletrzích. Uměl sluně ruský a anglicky a částečně i německy. Ale nic bliího o tom nevykládal.

Jare k tomu stručně konstatuje, e ádné oddělení veletrhů a výstav, které pouívá

externích tlumočníků či průvodců, nevede a ani nevedlo v evidenci jméno Milan Smrček.

Na výi peněních částek, kterým se a divili , se svědek přesně a konkrétně nepamatuje,

avak podle toho, e si koupil Smrček před posledními vánocemi , prý z druhé ruky ,

zahraniční fotoaparát japonské výroby za est tisíc korun, soudí na zdroj příjmů pro

studenta nemalý. Fotoaparát sice spolubydlícím ukázal, ale pak jej zase odnesl a na koleji jej uschován neměl, ani v pokoji, ani v trezoru v kolejní kanceláři, kam si studenti mohou ukládat cenné předměty. To si tamté ověřil Maliňák nahlédnutím do úschovního seitu.

V kolektivu studijního kruhu patřil, co do učebních výsledků, k průměru, jemu se říká

slabí . Avak nelze říci, e by mu učení činilo obtíe. K lesařině měl dobrý vztah, u po otci, který dbal, aby syn el v jeho lépějích a Milan to také otci slíbil. Povahově byl Milan Smrček dosti uzavřený, patrně to způsobila i situace v rodině. Jednou si na to Berkovi postěoval. Matka si velmi brzy po ovdovění nala partnera, jene rozvedeného, který platí na dvě děti a hlavně to jí bránilo uzavřít nové manelství, tedy nikoli ohled na Milana. Její citový vztah se upjal k novému mui a dotyčný se po Milanově odchodu na vysokou kolu nastěhoval k nim do bytu. Milan to těce nesl, nebo matčina druha nesnáel. Dolo mezi

nimi několikrát ke slovním potyčkám. Milan vyřeil konflikt tím, e odmítl jezdit k matce domů na návtěvu, pokud se tam pseudofotr bude roztahovat , na tento Smrčkův výrok si Berka přesně vzpomíná.

Z Jareova prověření, učiněného dotazem v místě bydlitě vyplývá, e Zdena Smrčková,

zaměstnankyně drustevního podniku Kovodílo, ije ve společné domácnosti s Karlem

Pelcem, plánovačem tého podniku a v současné době tráví oba dovolenou v BLR.

99

Dalí pasá Berkovy výpovědi je opět podtrena. Ve volných chvílích, tedy hlavně o

sobotách a nedělích, kdy nejsou na kole přednáky, chodíval Milan Smrček na

horolezecké túry do krasu. Zejména v prvním ročníku. Berka neví, zda s nějakou partou, na fakultě ádný horolezecký oddíl ani krouek není. Podle veho měl asi někoho, s kým lezl.

Nedovede si představit, e by zlézal skály sám, i kdy se jednou po návratu vyjádřil a teď je věta v protokole podtrena dvakrát , asi v tom smyslu, e dneska přetrumfnul i divokýho sólistu Apače”. Berka na dotaz, zda lo o přezdívku, jí chtěl Smrček označit nějakého jiného horolezce, tuto monost připoutí. Ale nikdy u potom přezdívku Apač od Smrčka neslyel. Na předestřený popis osoby a zevnějku Viléma Halouzky , Apače, který se opírá

o výpověď lesáka Růičky, Berka jednoznačně prohlauje, e takového člověka ve

Smrčkově společnosti neviděl a Halouzkovo jméno ze strany Smrčka za celou dobu

společného bydlení nepadlo.

Zda a s kým udroval Milan Smrček osobni soukromé styky na fakultě i mimo kolu a kolej , tak zni dalí velmi důleitá otázka, poloená svědku Berkovi. Avak místo odpovědi otazníky s nimi se bohuel dosud potýká dvojice kriminalistů Jare-Mariňák, a které při

studiu protokolu tíi hlavu i kapitánu Bedřichovi. Smrčka byl přece pohledný mládenec a e by neměl děvče, přítelkyni? Na kolej si nikdy enskou návtěvu nepřivedl. A kdy chodíval ven, tak sám, ano, jednou nebo dvakrát zael s kolegy po semináři do studentského bistra Alhambry. Ale

pokud Berka pamatuje, byla to běná posezení typu pánské jízdy , končící společným

odchodem na kolej. A teď následuje otazník, vepsaný na okraj strojopisového textu

červenou propiskou a dosud nezodpovězený: Několikrát se stalo, e Milana volal telefon,

máme na chodbě společnou linku, na kterou přepojuje vrátná hovory zvenčí. Kdo je

momentálně u telefonu nejblí, tak zvedne sluchátko a zavolá kluka z pokoje anebo řekne,

e ten volaný na pokoji zrovna není. Pokud vím, Milan si vdycky hovory bral. Netrvaly

dlouho. Párkrát prohodil, kdy se vrátil zpátky do pokoje, ale jen tak mimochodem, e to je kvůli tlumočení. Pak se vdycky ustrojil a odeel. Neříkal kam a já jsem se ho ani nechtěl ptát. Vracíval se dost pozdě, často u jsem spal.”

Dalí otazník působí naléhavostí vykřičníku: Teď, ke konci druhého ročníku, chodíval pryč častěji, ale to ho nikdo předtím nevolal. Druhý den mi připadal tak divně unavený, jakoby po flámu, ale on přece nepil, ani nekouřil.

100

Zrovna začínalo zkoukové období, tak jsem se ho jednou ptal, jestli to s tím tlumočnickým přivyděláváním nepřehání. Odpověděl mi, e vechno zvládne. Co mě nejvíc zarazilo, e začal při biflování u skript vdycky černým kafem. To dosavad nikdy nedělal. Ale

nejdivnějí na tom bylo, e si jednou do álku sypal něco bílého z takového malého

igelitového sáčku. Myslel jsem nejdřív, e je to umělé sladidlo. Vysvětlil mi, e prý je to báječný vynález, po kterém se mu rozsvítí v mozku vechny elektronky a zvládne za pár hodin tolik zkuební látky jako za pár dní. Řekl jsem, co blbne, Milane, kde jsi sebral to svinstvo, to chce jít ke zkouce nafetovanej? Vdy to na tobě kadý pozná, vyrazej tě od zkouky i ze koly. Půjde před prokurátora, na drogy jsou paragrafy. Vysmál se mi, e prý blbnu já, ne on. e to není ádná droga, ale nekodný rakouský preparát, který prý dnes na západě uívá kdejaký inenýr, co pracuje s mikroprocesorovou technikou. Ale a si nedělám starosti, e u beztak vechen ten preparát vypotřeboval. Ukázal mi prázdný

sáček a vyhodil ho přede mnou z okna. No a na zkouky pak stejně neel, zaádal si o

náhradní termín po prázdninách.”

Text protokolu, přepsaný z magnetofonového záznamu, vyvolává v kapitánu Bedřichovi,

i kdy u jej přečetl několikrát, tvrdoíjnou zlost. Na to, e otazník, který zní naléhavostí vykřičníku, se jim dosud nedaří zodpovědět. Co je vůbec s Maliňákem? Odeel ráno na kolej a dosud o sobě nedal vědět. Kapitán přejídí zrakem dalí část protokolu, je se mu jeví jako moný záchytný bod, za ním se vydal Maliňák.

Zrovna před odjezdem na lesní brigádu, myslím, e to bylo ve čtvrtek, protoe pozítří v

sobotu se jelo a my, co si říkáme přespolní, jsme dostali povolení zůstat do odjezdu na

koleji, zvonil asi kolem páté odpoledne na chodbě telefon. Vyběhl jsem z pokoje a zvedl

sluchátko. Ozval se mi enský hlas a chtěl Milana Smrčku. Jene Milan byl v tu dobu venku nakupovat. Jídlo na cestu. Pověděl jsem to a taky se zeptal, kdo volá. Ta dotyčná se mi ale nepředstavila a jenom řekla, jestli nevím, kdy se Milan vrátí. Připadala mi v tom sluchátku a moc suverénní a to já nemám rád. Tak jsem znovu sluně opakoval, kdo volá. Nače mi ta slečna nebo dáma nebo co to bylo práskla telefonem. Kdy se Milan vrátil, vrazil u do dveří nějak napruený a hned mě sjel, e prý neumím vyřídit ani vzkaz. To mě dost natvalo. Řekl jsem mu, a vysvětlí oné, mně neznámé, e je v kraji zvykem a trochu i

poadavkem slunosti, aby se volající v telefonu představil.

101

Milana to zřejmě popudilo jetě víc, vůbec jsem ho nepoznával, takový jindy mlčenlivý

patron a teď najednou začal křičet, co je mi vůbec do toho, kdo ho volá.

Mávl jsem rukou a odeel raději na umývárku. Kdy jsem přiel znovu do pokoje, Milan tam

u nebyl. Ani jeho věci. Od té doby jsem ho neviděl, nepřiel na kolej ani druhý den a ani v sobotu k vlaku, na brigádu jsme jeli bez něj. Dělal jsem si z toho pak hrozné výčitky, e to je kvůli mně.

Kapitán Bedřich sahá do krabičky déesek, u poválivě ztenčené. Vtom vpadne rozzářený

Maliňák.

Soudruhu kapitáne, máme to, říká a u drí v ruce rozevřený notýsek. Měl jste pravdu,

někdo přece musel vyřídit Smrčkoví ten vzkaz, kdy to neudělal Berka. Potí byla v tom, e vrátná, která měla onoho čtvrtku odpolední, je na dovolené. těstí stálo tentokrát na naí straně. Protoe kolejní vrátná, teďka u svědkyně Bezdíčková, tráví babičkovskou dovolenou doma. Hlídá vnoučata mladým, kteří jsou kdesi na Slovensku. Byla ochotna i s

vnoučaty sednout do vozu a zajet se mnou na kolej, do své kukaně. Ale to by samo ke

těstí nestačilo. Podívejte se,” vytahuje Maliňák z notýsku opatrně něco jako lístek usuené vzácné květiny. Tady je to nae těstí, které natěstí nikdo neodstranil z té tabule, kam si ze zvyku paní Bezdíčková připichuje vzkazy.”

Kapitán Bedřich upřeně zírá na útrek osmerkového papíru. Vrátná na něj napsala:

Smrček hned volat kyky ale na 76890.”

A Maliňák rád vysvětluje. Vrátná viděla přicházet Milana Smrčku, který nesl plné ruce

nákupu. Aby mu usnadnila volání, vytočila číslo na telefonu ve vrátnici právě ve chvíli, kdy el kolem kukaně. Podala mu okénkem sluchátko. A samozřejmě jí neulo, e Smrčka oslovil někoho jako kyky”, ale to bylo také ve, co mohla slyet. Hovor byl toti stručný, Smrček spí poslouchal a pak vrátil zpátky sluchátko. Málem zapomněl zaplatit kačku a poděkovat vrátné za ochotu. Musel být rozčilený, tvrdí paní Bezdíčková.

U ví, komu patří to číslo?” zeptal se zbytečně Bedřich, nebo mu bylo jasné, e Maliňák si dávno ve zjistil.

Účastnické stanici v bytě Petra Vébra, Mostecká 72. Majitel bytu je sluebně mimo

republiku. Manelka pracuje v propagačním oddělení veletrhů. Paní vrátná to napsala, jak

slyela. ,Kyky . A číslo , co bylo pro nás to hlavní těstíčko.”

Počkejte, jak to, e hlavní?”

102

Protoe správa telekomunikací měnila zrovna den předtím v té čtvrti čísla účastnických

stanic. Take normálně by asi ten naléhavý vzkaz zněl.Smrček hned volat kyky, ale domů .

A z toho bychom sotva něco vylutili.”

No a co znamená to kykyryký…”

Přesněji by to mělo být ,Kiki. Tedy zdrobnělina jména Kristýna. Co je křestní jméno paní Vébrové. Asi jí Smrčka , nebo ona jemu obvykle volávala ze zaměstnání. Tentokrát patrně nastala nějaká naléhavost, která přiměla paní Vébrovou, aby volala Smrčka po zaměstnání

z bytu a současně mu se vzkazem oznámila nové číslo telefonu.”

To je výborné, Maliňáku, co jste vechno dokázal za to dopoledne stihnout. Jene zatím je to, abych tak řekl, první krůček… snad ani nepřímý důkaz, e má Kristýna Vébrová něco společného s tím, e Milan Smrček zemřel na prochladnutí v podzemní jeskyni. Teď

musíme rychle, ale v absolutní tichosti rozvinout etření kolem Vébrové a nepustit ji z očí.”

Soudruhu kapitáne, něco jsem u v tom směru dal dohromady. Kristýna Vébrová

zaměstnává u nich v oddělení, nebo přesněji řečeno zadává smlouvy o dílo různým takzva—

ným volným umělcům, externím tlumočníkům a podobně.”’

Aha, Smrček si prý vydělával u veletrhů značné peníze jako tlumočník. Jene nikde není

jako takový evidován, ani v účetních dokladech, pokud vím. Ale souvislost se tu přímo

nabízí.”

Tím spí, soudruhu kapitáne, e jedním z výtvarníků ,na volné noze’, který spolupracuje s různými podniky, je jistý Ota Vébr, vagr Kristýny Vébrové. A tak mě napadlo, e bychom se měli podívat ve veletrní účtárně na honorářové výkazy za externí výtvarné práce.”

To určitě, soudruhu Maliňáku. Zda a kolik vyplácela propagace vagrovi paní Vébrové. To

nebude bez zajímavosti.”

Nerad bych se mýlil, ale mám takové tuení, e tam Ota Vébr moc figurovat nebude. To by

bylo příli okaté i pro začínající revizory, nemyslíte? Můj tip je, e honoráře se mohly

vykazovat na Milana Smrčka. My jsme jeho jméno nenali na výplatní listině tlumočníků.

Ale nehledali jsme je na honorářových výkazech za výtvarné práce. Pokud vím, honoráře

za propagační materiály, poutače a plakáty mívají na konci tři a někdy i více nul. Kdeto tlumočníci jsou placeni korunovými ciframi od hodiny. Co kdy se ukáe, dejme tomu, e svobodný umělec Ota Vébr vyráběl reklamní díla, která ovem byla propagační pracovnicí

zadávána na jméno Milan Smrček?”

103

Ale to by snad nelo, vdy i výtvarníci na volné noze jsou registrováni u uměleckého

svazu a musejí mít přísluné doporučení..

Leccos se dá zařídit, i třeba takové doporučení pro Milana Smrčka. Ale to jsou jenom mé

úvahy, které bych si chtěl co nejdříve ověřit.”

Tak se do toho dejte, ale pozor, je to zatím tenoučká nitka, nesmí se nám nikde

přetrhnout, chceme-li to klubko rozmotat.”

****

V jiném oddělení, které má na starosti případ lupiče, se scházejí kriminalisté, aby se

podívali, jak vypadá zblízka skoro půl miliónu. To není k vidění co chvíli. Z psychiatrické kliniky zatím propustili okradenou vedoucí prodejny nábytku, která se po přepadení nervově zhroutila, ale dík zprávě o nalezených penězích se rychle zotavila.

A zatím kriminalista Vičan, účastník hospodářské kontroly v automobilové opravně

autodrustva Moravia, závod 4 se servisní slubou pro značky Ford, VW, Mercedes, BMW

a Volvo stojí na dosah ruky něčemu, co by se dalo obrazně přirovnat výbuchu bomby, který

razantně popoene běh událostí i spád vyetřování.

Je právě polední přestávka, dvojice revizních pracovníků, která spolu s Vičanem zkoumá

účetní výkazy a fakturační doklady za poslední půlrok, zůstala sedět na chvíli v závodní

jídelně, zatím co Vičan zabrousil do ztichlé montání haly. Zaujal ho mohutný 38 tunový

cisternový kolos, přistavený po opravě k odjezdu. Je opatřen mezinárodní modrobílou

tabulkou s označením T. I. R., italskou státní poznávací značkou a pestrobarevnou firmou

Interolio. To jak se vám líbí tohle péro, mladej, paráda, co?” prohodí chlapík robustní postavy v dínovém overalu. Volvo 89 Turbo 6,” plácne dlaní na příď silničního kolosu. Vy patříte taky k tý kontrole?”Máte postřeh,” přikývne Vičan. Co jste na tom dělali?”

Vyměňovalo se tam loisko v hnacím agregátu. Jestli se ptáte sluebně, tak vám vechno

předloejí v kanceláři přejímajícího technika.”

Mě by spí zajímalo, jako amatérskýho oféra, jestli bych to uměl vůbec vzít do ruky a

nastartovat,” směje se Vičan. Tak si tam vlezte, no, pobídne jej opravář, popostrčí ke schůdkům, sám vyskočí na stupačku první a otevře dveře. Vičan se uvelebí do anatomicky tvarované sedačky druhého řidiče. Kabina mu připomíná kokpit dopravního letounu.

Palubní panel je plný,budíků’, spínacích páček a různobarevných tlačítek. Tohle jsou

běný záleitosti,” vysvětluje s odborným nadhledem chlapík, který zřejmě ,umí’, ani by se nějak chtěl předvádět.

104

Otáčkoměr, ukazatel stavu paliva , full nádr obsahuje čtyři hektolitry nafty, teplota

motoru, tlak oleje. Tohle zas tak běný není, tachograf.” Stiskne tlačítko a z okrouhlého otvoru s bílým ciferníkem, na něm ukazuje rafije rychlost v kilometrových nebo podle nastavení v mílových hodnotách, vytáhne okrouhlou fólii zvíci malé gramofonové desky.

Tady vám to automaticky zaznamenává celej průběh jízdy během 24 hodin, rychlost,

zastávky, prostě reim jednoho dne jízdy na minutu přesně, ofér nemůe ve svém výkazu

nic oulit ani okecat. Tuhle fólii odevzdá z kadýho dne po skončení cesty svýmu

dispečerovi.”

Vičan se zaujetím přikyvuje.

Jestli vás neunavuju, tohle dole je řadící páka. Hádejte, kolik to má převodových stupňů?”

Myslíte kvaltů? Asi čtyři a zpátečku, ne?”

estnáct. Spodní řada osm, vrchní taky osm, ale redukovanejch.”

To je na mě trochu moc. Já jezdím trabantem a to sotva někdy v neděli a to musí být

velkej svátek, kdy dostane u nás svobodný a bez rodiny volnou neděli.”

O nedělích vím já svoje. Dělám instruktora brancům řidičům ve Svazarmu. Dobrovolně,

hochu, bezplatně a bez tuzérů,” uklíbne se sympatický vazoun, stiskne sytič a lehce ukne do startovacího tlačítka. Halou se rozlehne zaburácení osmiválcového motoru a obr na čtyřech párech kol se celý zachvěje. Opravář nastolí pohybem ruky na panelu okamité

ticho.

Odpoledne si pro to přijdou, cisterna je nadupaná latexem, tankovali ho v Holandsku, do

večera mají být v Budapeti. No a já abych zase el něco dělat.”

Vičan se rozhodl pro otevřenou hru.

Já se jmenuji Luděk Vičan, tady je můj průkaz,” vytáhl z kapsy sluební legitimaci.

Hned jsem vás odhadnul, jak jste veel sem do dílny v polední pauze a tvářil se

nenápadně.

107

Já jsem nějaký Ladislav Petrák… co chcete vědět, něco kolem tý kontroly?”

Jak dlouho tady pracujete?”

U to bude pátej rok anebo víc? Ale tady na place teprve druhým rokem.”

Třeba si vzpomenete. Slyel jste tady u vás v servisu jméno Halouzka?”

Jo Apač? Postrach krasu? Ten u tady po tom průvihu nedělá, občas se ochomýtne

venku u pumpy, ale kde dělá a jestli vůbec dělá, to nevím. To byste se musel spí zeptat

na osobním.”

V poslední době jste ho tu neviděl?”

Počkat, neutíkat. Minulej pátek říkali kluci z dílny, e ho viděli před servisem jetě s dvěma, ale nemluvili s ním, protoe měli , teda ty tři , nějak naspěch a mířili do krasu.”

Vá vedoucí Číhal tu dnes není?”

Má něco na představenstvu drustva, vrátí se večer.”

Děkuji. A zatím o mé profesi a na co jsem se ptal nikomu nemusíte povídat.”

Halouzka má zase nějakej průvih, ne?”

Někdo ho zabil. A my to vyetřujeme. Kdybyste si náhodou na něco vzpomněl…Jetě

bych potřeboval jména těch kluků z dílny, co ho viděli.”

****

Kdy kapitánův vůz zaparkoval vedle omelého robura a jeho majitel veel do chaty

speleologů, nael tam jen Karla Císaře , kromě Zikmunda dalí takřka historickou

osobnost. Tomuhle Karlovi ovem chyběl přísluný majestát a Buek z Velhartic. Proto v

pracovním úboru kuchtil pro ostatní večeři.

Doprblé!” vylekal se. Buďte vítán, soudruhu kapitáne. Děje se něco?”

Ani ne,” zasmál se Bedřich. Jenom jsme uzavřeli jednu část případu a tak jsem se přiel podívat, jak pokračujete v té podzemní činnosti. Kdepak máte ostatní?”

Pokračujeme náramně. Víte, e jste nám vlastně hodně píchli, jako s tím psem a

podobně? Policejní pes ve speleologickým bádání je moná světověj unikát, nehledě na to,

e jináč jsme se tady cákali v tom sifónu do alelujá. Teď to máme pohodlný a náramně

zmechanizovaný. Dovlekli jsme pod tu stěnu vrátek, z jeskyňky se vystrčí trámek s kladkou a máme lanovku pro materiál a taky pro lidi.

108

Co vidět bezpečnostní technik, tak ho budou vomejvat, ale ono se to musí brát s

rozumem. Kdyby se pořád lezlo po tý skále sem a tam, spí by se někdo připozabil, ne

kdyby sletěl v tom koi. Ten je teda neuvěřitelnej, ten ko. Takový uitečný věci snad u nikdo neumí udělat.”

A kdy se vám vrátí parta?”

Podle toho, jak brzy dostanou hlad. Dneska asi dost pozdě, protoe je vysoký datum, tak

dělám originál diluviální faírku a na tu oni moc neletí.”

Voní ale náramně.”

Inu, to zas jo, ale řekl bych, e to je taky jediný, co se o tom dá říct dobrýho. Je to ale výivný a máte porci bratru za dvě kačky. Kdybyste ale náhodou někoho potřeboval, tak stačí říct. Já tam brnknu a dotyčnej se dostaví na vá rozkaz.”

Poslyte, vy se nějak vzmáháte.

Dokonce u tam máte i telefon?”

To je ten samej, soudruhu kapitáne, jak jste si ráčil vyzkouet. Jenom jsme to protáhli dole a na konec dómu a nahoře do týhle chýe. A přidali jsme bzučáky. Uetříme tak spoustu času a běhání. Mám vám zavolat Juru, nebo Vaka? To u jsou takoví poloviční

kriminologové ..

Vidím, e vás ty události nepřipravily o náladu. Jste pořád samá legrace, co se bohuel o nás říct nedá. Něco jsme sice zjistili, ale to nejdůleitějí zbývá. A proto jsem vlastně tady.”

Take zavolám Juru. Jako potápěč tam beztoho momentálně nemá co dělat, leda jim do

toho kecá a zdruje. Konečně taky se s ním u dost znáte. Ale Vaek není o moc horí.

Kdy nám tu vyprávěl, jak zpovídal v hospodě toho Bublinu, tak jsme z toho dostávali

kytavku.”

Karel zamíchal diluviální faírkou, nasadil si sluchátka s mikrofonem a začal vyvolávat?

Pozor na druhé koleji! Průzkumník Staněk a se ihned dostaví do dopravní kanceláře! e

nemá na blbosti čas? Tak mu vyřiďte, e si ho ádá soudruh kapitán, je tady u nás. Tak

pohyb!”

Nepřehánějte to zase, Kájo!”

To nic, soudruhu kapitáne. Já jen abych to drobet urychlil. Oni jsou teď tou technikou nějak moc zhejčkaní.”

Zamíchal v kotlíku, okusil a prohodil:

U jsem do toho dal kdeco, ale nechce se to lepit.

109

Připadám si, jako kdy ten pejsek s kočičkou dělali dort.

Rozlétly se dvéře a od nich zaznělo:

Hlásím, soudruhu kapitáne, e jsem zde, na vá rozkaz!”

Zdravím vás, Juro!” Kapitán si se Staňkem stiskli pravice.

Jak vidím, my z toho případu pomalu edivíme, zatímco vy se tu vozíte lanovkou, zavádíte si po jeskyních telefony a jste pořád dobré mysli.”

Přece byste nechtěl, soudruhu kapitáne, abysme se plavili tím tunelem, kdy jste nám

nali takovou prima cestu. U jsme zase o kousek dál, jene zase máme nějaký nový

potíe s vodou. Nechtěl byste se nám na to podívat?”

Nechtěl. Mám dost svých starostí.”

Jak nám se to jeví, honíte teď toho Apače!”

Apač je po smrti, někdo ho zastřelil. V jeskyni, co se jí říká Psí bouda. Teda , vy jste si kolikrát dělali z Víka a Kousala legraci, ale tentokrát se vytáhli. To byla akce pro sedm statečnejch. A při ní objevili mrtvého Apače, vlastním jménem Viléma Halouzku. Někdo mu vpálil do hlavy dosti zblízka kulku. Z pistole ráe 6,35, jak zjistila soudní pitva. Apač nejdřív odklidil ve vaí jeskyni Smrčka a někdo se teď zase zbavil Apače. Přitom ani jeden, ani druhý z těch mrtvých ádný patrný prospěch z ničeho neměl. Tedy finanční prospěch.

Myslím si, e oba zbytečně přili o ivoty. Doplatili na něco, na čem někdo musel nebo

mohl vydělat velké peníze. My jsme si vyvodili pro jednu z vyetřovacích verzí, e lo o

drogy. A e ti dva, Smrček s Apačem v tom nějak jeli v roli mouřenína, který splní úkol a jde ke dnu.”

Aha, no jo. Vy myslíte velké peníze, zahraniční auák, slečny, tuzexový lihoviny a

podobně. Mám obavy, e takovejch byste v blízkým okolí nali moná sto a

osmadevadesát byste jich mohli hned sebrat. Jene to jsou normální zloději, jestli se to tak dá říct. Ale na drogy aby byl spí nějakej cizí mafiózo.”

To jistě. Jene musel mít tady u nás pár pomocníků a ti to jistě nedělali zadarmo. Kromě toho se nám to pořád nějak točí kolem krasu.”

V chatě se při konzumaci pravěké pochoutky, na ni byl přizván i kapitán Bedřich, rozvinula dalí debata.

Měli byste nás pomalu začít platit,” pravil leérně Zikmund.

Navrhnu to naemu náčelníkovi,” vrátil mu stejně leérně kapitán.

Pak chvíli pronáeli obdivná slova na diluviální faírku a na gastronomickou vynalézavost Karla Císaře.

110

Poslyte, mládenci, začal váným tónem kriminalista, snad vám nemusím vysvětlovat, e

jsem za vámi nepřijel jen proto, abych zabil spoustu volného času, nevěda, jak s ním jinak naloit.”

Inu pravil Jan, není nám docela jedno, e jste zase zde. Leccos u jsme spolu prodělali.

Vzpomínáme na vás často a v dobrém. Máte taky nespornou zásluhu o pokrok v naem

krasovém výzkumu. Jene podle dosavadních zkueností věstí vá příchod neblahé

události. Asi jako neklid některého druhu japonských rybiček věstí zemětřesení.”

Věc je taková. Nám pořád není jasný motiv. Ten prvotní. Motiv rafinované vrady studenta Smrčka. A já se stále nemohu zbavit dojmu, e klíč k tomu motivu leí dosud tady někde poblí a moná skrývá něco. co má pro pachatele cenu oněch velkých peněz, o nich jsem

u hovořil.”

Snad ne nějaký poklad,” ozval se Petr.

To by nám jetě scházelo,” povzdechl si Zikmund.

Nakupujte u odborníků. Poradíme, poslouíme,” zahlaholil Jirka. Poklady, to je nae. U jako malí pionýři jsme se vyívali v pátrání po tajuplných pokladech.”

Váený speleologu a potápěči,” pousmál se kapitán, oveme nemám na mysli

suponovaný poklad v podobě korunových lízátek, po něm jste pátrali ve vaich

pionýrských hrách. Moná se mýlím, ale pořád mi nejde do hlavy jedno. Apač byl sice

ukázkový případ flákače a lehkoivky, ale znal dokonale zdejí krasové prostředí, kde jsou nespočetné monosti úkrytů. Navíc nebyl ani nejhorí horolezec a jeskyňář a neříkám úmyslně speleolog, abych vás neurazil.”

Máte pravdu, soudruhu kapitáne,” vpadl mu do úvah Jirka. Ten Apač vlastně objevil cestu do dómu.”

A tady jsme u toho,” přikývl kapitán Bedřich. Právě tyhle Apačovy schopnosti mohly být vítanou kvalifikací pro nějakou teď to, prosím vás, uvauji jen jako monou verzi , tedy pro nějakou organizaci nebo lépe řečeno gang, který se zabýval, dejme tomu, paováním drog přes nae území a potřeboval mít na trase monost spolehlivého úkrytu. Uvědomte si, e

zdejí krasová oblast má v průměru kolem deseti kilometrů a je děravá jako ementál. Tady

by se schoval nejen příruční pancéřový trezor, ale třeba celá lokomotiva. A archeologové

by na ni přili moná a za tři sta let. Jestli tedy můe lokomotiva tak dlouho vydret.”

Aha, vy myslíte nasadit minohledačky, protonové magnetometry a takové ty věci, co je

pouívají archeologové?

111

S tím bychom tady mohli skutečně obcházet třeba deset let, leč marně,” souhlasil Karel Císař.

Ne, to nemyslím,” mávl rukou kapitán. Já teď uvauji o Havraní skále.”

Z vaí řeči usuzuju,” krtl zapalovačem a připálil si cigaretu jeskyňář Vaek, e tuíte nějakou cennost, ukrytou v dómu. To by mohla bejt bedna zlata nebo haie. Jene dóm jsme propátrali s vaimi experty metr po metru, spočítali vechny stopy, vechny krápníky a jezírka a bejt tam někde utrouenej dvacetník, nemohl nám ujít.

A zakopat se tam nic nedá, protoe vechno je rostlá skála. Prostě z technický stránky to povauju za vyloučený.”

Kopat v dómu, to by byla rachota tak pro sedm pohádkovejch trpaslíků,” přidal se dalí skeptik Mirek.

Ti taky dolovali v jeskyni diamanty. Nás je sice osm, ale zase nám chybí Sněhurka, take by to na počet vycházelo,” uklíbl se Karel.

Přátelé, já teď nemluvím o dómu, ale o Havraní skále.” Kapitán vstal od stolu, přistoupil k okénku jeskyňářské chýe a zahleděl se směrem ke skalnímu masívu.

No jo,” řekl Zikmund a postavil se k okénku vedle kapitána. Jestli jde, jak jsem vyrozuměl, o jakýsi předmět, který se dá přenáet, mohl to zaít do nějaký neprůchodný prolízačky, spustit na lanku do komína, zavalit balvanem atakdále. A jestli to bylo vodotěsný, dá se

taková věc ponořit do podzemního jezírka a pochovat tak, e to nenajde ádnej z nás.

Moností je nepřeberně a nás je jen osm a máme sami práce pro osmdesát. Take velkou

naději vám nedáváme.”

Soudruhu kapitáne,” připojil se k Zikmundovi jeho bratr, Já se jetě vracím k dómu. I kdy jsme jej s vaimi lidmi důkladně prohledali, je pořád dost velkej na to, aby se tam dal ikovně schovat mení poklad benátskýho kupce. Jene by se dal najít leda tak, e by se

vechna ta nádhera roztloukla na utr a prohodila přes síto.”

Já vím, e to vypadá beznadějně,” připustil kapitán Bedřich. Ale byl bych vám přesto vděčný ..

Porozhlédneme se,” řekl Zikmund, ale nic neslibujeme.

V kadém případě , děkujeme za důvěru.”

Mládenci, já děkuju vám, e máte pochopení,” rozloučil se s jeskyňáři kapitán Bedřich.

****

112

To jsem teda blázen,” prohodil Jirka Staněk. Počítám, e u jsme prolezli kdeco.”

Práce u potoka nám stojí,” pravil otráveně Zikmund, a my tady smejčíme po dávno

známejch jeskyňkách, jako netopejři. A čert ví, kde je tomu údajnýmu pokladu konec.”

Jdeme na to zřejmě po větru, jak říkává hajný Růička,” mínil Kája. Hledáme poklad, jako kdyby sem spadnul z nebe. To je beznadějný. Měli jsme se spí zamyslet.”

Nojo, mylení, to je nae,” pravil jízlivě Jirka. Ty taky co chvíli myslí, vaří a kdo to má potom … to, jíst?”

Já myslel,” nedal se odradit Kája, e jsme měli víc uvaovat nad tím Apačem. Ten to měl zřejmě naposledy v ruce. Je tedy otázka, kam s tím mohl takovej pouk vlézt, aby to přitom pro ostatní zůstalo tutové nedostupný. Nejspí ..

Hodlal rozvinout teorii o ukrývání pokladů, od antiky po dneek, jene v tom okamiku

dolo v chatě k jevu, který mono nevědecky, ale výstině definovat jako osvícení. Přilo na Mirka Vorlíčka.

Něco mě napadlo, hoi!” zařval, hodil na sebe proívanou bundu, obul horolezecké boty a vyběhl z chaty.

První obě mamonu,” poznamenal Jan. Měli jsme raději odmítnout hledání pokladu.

Ukryté a nepoctivě nabyté věci jsou prokletý.”

Brácho,” pravil Zikmund, nezačínej zase probírat historický horory. Raději se zatím soustředíme na ten problém se sníeným stropem v tuhle těch místech ..

Zírali do plánu, soustřeďovali se, ale nemohli dospět k ádnému závěru. Bylo technicky

neřeitelné nadzvednout edesát metrů skalního masívu. A vysekávat sníený strop by

byla práce pro minéry, vybavené nejmodernějími stroji a nikoli pro amatérské jeskyňáře.

U se venku eřilo, kdy je z úvah vytrhlo bouchnutí dveří. Mirek vstoupil, pratil na stůl umazaným kufříkem a rozčileně zakoktal: Tak tohle jsem nael!”

Páni!” zařval Kája. Horolezec nael poklad!”

V průběhu deseti sekund padlo mnoho otázek, vesměs zbytečných. Věc toti byla přímo

exemplárně prostá.

Jak tady Kája vedl řeči, e jsme se měli zamyslet nad tím, kam mohl tu věc schovat,

napadl mi znovu přece jenom ná dóm. Je to kousek od silničky, do jeskyňky mohl vylézt

málokdo a o díře za balvanem nevěděl nikdo. Jenom Apač a ten tudent. Jene Apač v

dómu nebyl a ten poklad by byl nenechal Smrčkovi, který by ho třeba před smrtí pohřbil tak dokonale, take by ho nenael nikdo.”

113

Take co?” vykřikl napjatý Jirka.

Napadlo mi podívat se do tý prolízačky, hned za viklanem. Já vím , já tam byl mockrát, vy taky, byla tam spousta lidí a byl tam i kapitán. Jene, kamarádi, kdy vlezete za balvan, musíte vydechnout a protlačovat se tou kvírou a dávat bacha, abyste neuvízli. Ne se to tenkrát prodlabalo, bylo to jetě horí. Prostě v tom prvním úseku, tak dva metry za

balvanem, má kadý co dělat sám se sebou a teprve a se chodba rozíří, můe se

rozkoukat. Hned za tím viklanem je ale ve stropě taková trhlina, která nahoře dělá jakoby poličku. Je to vysoko, není tam vidět, je to jetě před prolízačkou, a tak si toho nikdo nevimnul. Apačovi stačilo tam ten kufřík jenom hodit.”

Rány Bicanovy!” ozval se Tonda, take my tu vlastně chodili okolo toho jako ve hře na slepou bábu …”

Váení,” pravil důstojně Jirka, jsme z toho drobet vedle a nedivím se. Dovedete si ale představit, jak se bude divit kapitán? Beztoho sotva věřil, e se to najde.”

Take,” pravil slavnostně Zikmund, patří Mirkovi příjemná povinnost, aby to kapitánu Bedřichovi sám oznámil. Tady má číslo, zavolej od Růičky, ale o ničem se nevybavuj.

Prostě jenom oznam, e máme ty objednané věci na skladě, aby si pro to urychleně přijel.

To urychleně zdůrazni, nebo nám to tu jetě někdo ukradne. Na střeení pokladů nejsme

zařízení.”

****

Cestou sdělil kapitán Jareovi jen tolik, e poklad byl nalezen zřejmě někde v Havraní

skále. Co to je, uvidíme a na místě.”

Zaparkovali, přivítali se s jeskyňářskou partou a odebrali do chaty.

Váený soudruhu kapitáne,” pravil důstojně Zikmund, projevil jste přání najít poklad. Je nám ctí vám ho nyní odevzdat. Doufáme, e na nás s nějakou tou odměnou nezapomenete, pokud teda v tom vůbec něco cenného je. Jene to tady nezjistíte, protoe

pancéřový kufřík vlásenkou neotevřeme.”

Nemusíme,” odvětil Jare a vytáhl z kapsy svůj univerzální velkonů, vybavený kromě různých hejblat i minipáčidlem. Vsunul je pod víko kufříku a pravil: 114

Sezame, otevři se!

Nic příhodnějího nemohlo být řečeno, protoe vichni se náhle ocitli jako v pohádce,

hodné Tisíce a jedné noci . Ve zcela zaplněné skříňce byly naskládány zlaté slitky,

balíčky bankovek a plastikové sáčky se perky a volnými kameny. Nizám z Hajdarabádu by

tím nebyl valně oslněn, ale těch dvanáct si připadalo jako celá třída Alenek v říi divů.

Kapitán si potom nechal stručně vyprávět prostou historii objevu, nače kufřík zase zavřel a s těce nabytým klidem pravil: Nejsme odborníci a těko odhadnout, jakou to má cenu. Ale to u někdo spočítá a my vám dáme vědět.

S něčím jistě bude na vás pamatováno a můete si potom zaloit investiční fond pro

případné dalí objevy.”

Rádi jsme se přičinili,” pravil Jan. Věřte, e nám bylo potěením s vámi spolupracovat.

Nebýt toho, mohli jsme tady bádat do důchodu, ani by se stalo něco, co by z hlediska

historie stálo za psi těk. Ale přece jen bychom se někdy rádi dověděli něco víc o případu, který vyetřujete.”

Buďte ujitěni, e se dovíte. Zatím nám drte palce. A bude případ uzavřen, ozveme se.”

Kapitán vzal kufřík a nalodili se s Jareem do jeho alupy. Parta od Havraní skály jim

mávala, dokud bílý vůz nezmizel v kaňonu. Teprve potom nael Jirka zase dar řeči a

zakvílel:

Kamarádi, tohle nám neměl kapitán dělat. Měl si to odvézt zavřený a potom vzkázat, e v

tom byly třeba Apačovy horolezecký propriety. Teď se nám bude do nejdelí smrti zdávat o

pokladu.”

****

Jare, jak to vypadá?” chtěl vědět kapitán Bedřich.

Můeme vyrazit. Řídí Buček a ten jezdí jako málokdo. Moment, jen si vezmu jinou

bambitku. Pro případný strefování do pneumatik.”

Nadporučík umístil pistoli s dlouhou hlavní v pouzdru, zachrastil v kapse pouty a v

očekávání věcí přítích prohlásil:

Soudruh náčelník je informován a bude ve spojení s radisty. Jedeme?”

Není jiného zbytí, Jare. Nějak se mi to nechce líbit, ale co naděláme. Ten chlap by nám utéct neměl.”

Pokud ho dostaneme na dohled, tak neuteče,” ujioval kapitána nadporučík a vedl ho k volze, kde seděl vzadu Vičan , a vpředu obávaný řidič Buček.

115

Obávaný těmi, které pronásledoval i těmi, které vozil. Teprve kdy s ním proili pár

stíhacích jízd, získali názornou představu o tom, co vlastně je rizikové povolání. Kapitán se usadil k Vičanovi, Jare s klidem do nejnebezpečnějího křesla vedle řidiče, Buček nastartoval a obvyklým suchým humorem se otázal:

Tak kam to bude, éfe?”

Nejdřív do jednoho bytu , Jírova deset. Znáte?”

Vechno znám. Spěcháte?”

Spěcháme.”

Tak prohrábneme rot,” usmál se Buček a vyřítil se z parkovitního dvora.

Do Jírovy ulice přijeli v neuvěřitelném čase a mírně udiveni způsobem, jak také je moné

projet dopravní pičkou v městských ulicích, ani by k tomu byl třeba modře blikající

majáček a siréna. Na místě se vak záhy ukázalo, e situace není jen zlá. Byla jetě horí.

Kapitán Bedřich pohlédl v přízemí na vývěsku se seznamem nájemníků a první vyběhl po

schoditi do druhého patra.

U dveří s rozměrnou zelenou tabulkou z plastiku, na ní bylo kliografem a moderním

grafickým písmem vyvedeno jméno OTA VÉBR, dlouze zazvonil.

Chvíli to trvalo a kapitán u se chystal zazvonit podruhé, kdy se ozvalo otočení klíčem a dveře se pootevřely. Pouze na vzdálenost bezpečnostní závorky. Obličej uvnitř nebylo vidět, uslyeli pouze nepříli příjemný enský hlas:

Kdo je? 

Kapitán Bedřich, Bezpečnost. Hledáme pana Vébra, majitele bytu, můete nám otevřít?”

Je mi líto, manel před půlhodinou odcestoval..

Dveře se jen váhavě otevřely a přes práh vyhlédla enská osoba, oblečená v domácím

kimonu.

Ač byla ji pokročilá denní doba, nestihla zřejmě nanést na obličej ,make up a přestoe

tvář nepostrádala na zajímavosti a zralém půvabu, stíny pod očima a zřetelně se rýsující

vrásky kolem nosu a na čele prozrazovaly, e mládí této eny definitivně vystřídal střední věk. Zběně a nechápavě přelétla očima sluební průkaz, který jí kapitán předloil a stejně nechápavě si změřila samotného Bedřicha a za ním stojícího Jaree.

Vy jste paní Vébrová, e?” začal kapitán a dal najevo, e by bylo lépe vésti dalí hovor nikoli na chodbě.

116

Pochopila to a mlčky otevřela dveře, aby mohli vstoupit do předsíně, zaplněné objemnými

kartónovými krabicemi. Nejhořejí byla otevřená a čouhaly z ni pestrobarevné ústřiky

látek.

To je materiál, který fasuju, na vecko mám dodací listy… pánové… odpověděla, ani se jí ptali. Pracuju jako domácká dělnice Propagační tvorby, iju kroje na figurky, co jdou jako suvenýry pro veletrní hosty… tedy zahraniční hosty,” dodala s nádechem profesionální hrdosti.

Paní Vébrová, kvůli tomu tady nejsme,” usmál se kapitán a el rychle k věci. Můete nám vysvětlit, proč a kam odcestoval vá manel?”

Pohlédl přitom významně na hodinky, aby dal najevo, e nemá času nazbyt.

Mně nevysvětloval nic,” řekla bez valného zájmu. Máme před rozvodem a já … no, jak bych vám to řekla … já nebyla z těch, které Ota seznamoval se svými plány. To byste se spí měli obrátit na Kikinu,” dodala ironicky.

Na koho?” vyhrkl kapitán.

Na Kristýnu, tedy Vébrovou. To je moje vagrová. ena manelova bratra Petra. Moná,

e jela s ním, jako u víckrát. Jene mně pořád není jasné, proč ho hledáte. Pokud vím,

normálně dostal devizový příslib, výjezdní doloku měl vyřízenou a ..

Vá manel odjídí za hranice?” řekl netrpělivě Bedřich.

Podívejte se, pánové, já o něm vím v poslední době moc málo. A ani mě to u valně

nezajímá.”

Jaká zavazadla si bral vá manel na cestu?” vystartoval otázkou Jare.

Moc toho nebylo. Kufřík s prádlem a osobními potřebami, který měl u několik dní

připravený. A myslím, e i aktovku.”

Paní Vébrová, před chvílí jste mluvila vtom smyslu, e snad s vaím manelem odjela i

Kristýna Vébrová, tedy vae i jeho vagrová. A pan Petr Vébr o tom ví? nadhodil Jare, ale místo odpovědi následoval hysterický výbuch smíchu.

Jak by o tom mohl vědět? Není vůbec tady, ale v Kuvajtu. U víc ne rok. Jejich podnik

tam staví nějakou elektrárnu nebo co.”

Dalí rozhovor přeruil kapitán Bedřich strohým dotazem.

Vá manel odcestoval jak? Letecky, vlakem nebo vlastním vozem?”

Pokud ho nenechal v garái, tak asi vozem. Zelená kodovka stodvacítka, číslo po mně

nechtějte, na čísla já nemám hlavu.”

117

Kde míváte klíč od garáe a kde je vae gará?” vpadl dalí otázkou Jare a rozhlédl se po předsíni.

Vébrová zakroutila nechápavě hlavou, nebo na tepané mosazné tyči v podobě velkého

staroitného klíče visel na háčku vedle klíčku k potovní schránce patentní ,fab s

přívěskem v podobě miniaturní pneumatiky.

Tenhle je od garáe, máme ji na druhé straně dvora … to teda nevím … jestli si vzal ná vůz, tak bych musela slyet, e se vrátil a pověsil sem zpátky klíč od garáe … ale já jsem nic neslyela…”

A z okna tam není vidět?” zapochyboval Jare.

Ne. To bych musela vyjít ven a za to mi zas Ota nestál, aby si myslel, e ho pehuju.”

Vičan, zjistěte to,” zavelel Bedřich. A vy, paní Vébrová, počítejte s tím, e budete v kadém případě povinna vysvětlit, a věrohodně vysvětlit, jak jste mohla nevědět o manelově trestné činnosti.”

O jaké trestné činnosti?” vykřikla Vébrová. Já, pane kapitáne, o ničem nevím. Kdybych neměla vlastní zaměstnání a svůj plat, asi bych se tu ani nenajedla. Nikdy mi tu nic nepatřilo, ani děti jsem s Otou nemohla mít. A jestli provedl něco trestného … tak můe jít asi o peníze. Těch jsem ale já od něho viděla zatraceně málo. Musíte se informovat u lidí, na kterých neetřil.”

Myslíte tu vai… tedy jeho vagrovou?”

Ano. Mám u delí dobu dojem, ale…vdy je to vechno jedno.” Mávla rukou a

přistoupila ke dveřím, dávajíc okázale na vědomí, e by se měl kapitán odporoučet.

Paní Vébrová, jestli z nás dvou momentálně někdo víc spěchá, tak jsem to já,” nasadil Bedřich sluební tón. Můete mi dopovědět, jaký dojem máte u delí dobu?”

Vébrová vyloudila chabý pokus o úsměv. Prostě, e jednoho krásného dne spolu odjedou

ven a u se sem nevrátí.”

Ale to by vám přece tak jedno nebylo?”

Jedno nejedno. Co si kdy Ota zamanul, to taky udělal. A mně by bylo nakonec bez něj lip.”

Jene k tomu ít někde v zahraničí by do začátku potřebovali hodně peněz a ne

v korunách,” nadhodil po chvíli kapitán.

118

Mohu vás ujistit, e co v tomhle směru Ota potřeboval, to si dokázal opatřit. Jezdil kadý rok ven a taky sem za ním jezdili známí z ciziny, v rámci těch jeho obchodních styků. Co by na tom mělo být trestného, to já nevím. Já při tom nikdy nebyla a nic bliího mi není známo.”

Není vám známo, paní Vébrová, zda měl vá manel zbraň?”

Vytřetila na kapitána oči. Jeímarjá, co to povídáte?”

Pouze se ptám, nic víc. O tom vem si jetě pohovoříme. Teď opravdu spěchám. Zatím

vás prosím, abyste a na dalí neopoutěla místo trvalého bydlitě.”

Ve dveřích se kapitán jetě na okamik zastavil a řekl:

Paní Vébrová, opravdu nemáte představu o tom, kam vá manel odjel?”

Naprosto nemám. Nemusíte mi věřit, pane kapitáne, ale já s ním opravdu nejela naím

vozem snad rok. Ani tady po městě. On radi vyváel vagrovou v tom jejich bouráku.”

Počkejte, v jakém bouráku?”

Jeho brácha přijel před vánocemi domů na návtěvu v měďáku, teda v zánovním

mercedesu. Nechal ho tu jako rodinný dárek Kristýně. Prý ho koupil jako ojetý ve Vídni. Ale teď mi právě napadá, kdy mluvím o Vídni. Někdo volal mého manela v neděli večer z Vídně. Brala jsem telefon, ale hlásil se mi německy a já německy akorát řekla, e ,Ota nicht zu Hause’, víc neumím. Ale z Vídně to bylo, to jsem rozuměla. Jestli vás to zajímá…”

Kapitán přikývl, e ano. Spěně se rozloučil a rozběhl se po schodech za Jareem.

Soudruhu kapitáne , malér!” hlásil mu nadporučík. Ta Vébrová zelená kodovka stojí v garái.”

Bedřich proti svým zvyklostem nezaklel. Vydal se za Jareem přes dvůr. Nezamčený vůz

stál v otevřené garái.

Přidruily se komplikace, jak říkají chirurgové,” podotkl sue k nadporučíkovi. Podle veho je moné, e Vébr vzal s sebou enu svého bratra a navíc jeho mercedes. Take ptáček nám uletěl v docela jiném voze. Běte honem k Bučkovi a spojte se s radisty. A nám

bleskem ověří v evidenci na dopravním inspektorátu es-pé-zetku a typ vozu Petra Vébra.

A toté a předají hlídkám a na přechody.”

Tak kam teď?” zeptal se klidný Buček, zatímco Jare vyřizoval úkol.

To bych taky rád věděl,” povzdychl si kapitán. Někdo nám ujídí k hranicím, patrně rakouským.

119

Papíry má v pořádku a časový náskok. Co byste nám poradil?”

,.Jednoduchý. Pojedeme k těm hranicím taky. Pomalu. Asi tak stovkou. Vy si zatím

bezdrátově zjistíte, v čem vlastně ten dotyčnej ujídí a potom můeme čekat, e nám

nějaká hlídka dá vědět kudy. Nače přiloíme pod kotel a uvidíme.”

,,Dobrá jedeme.”

Byli asi padesát kilometrů za městem, kdy se ukázalo, e komplikace, které se přidruily, jsou v tom, e Petr Vébr vlastní Mercedes 380 SEL. Vůz značně rychlejí ne jejich. A jestli Vébrův bratr Ota útěk delí dobu připravoval, můe mít i falené doklady pro vůz i pro sebe.

S trochou těstí by se mohl s časovým náskokem přes nejblií hraniční přechod dostat.

Jare podal okamitě rádiem krajskému operačnímu důstojníkovi hláeni, aby se učinila

přísluná opatření na hranicích. Buček jel leérně slíbenou stovkou a Bedřich s Vičanem

vzadu pracně předstírali klid.

Teprve po zdánlivě nekonečné době se znovu ozvala vysílačka a předávala zprávu, e

hledaný mercedes projel obcí Zlatov a pokračuje na Mosty. Buček oil.

,,Znáte to tam?”

Vude to znám,” přikývl řidič a přidal plyn. Pojedeme fofrem. To víte takovej mercedes vytáhne dvě stě dvacet. Co ale natěstí nedokáe ten chlap, kdy to není jeho fáro.”

Vpředu měl Jare co dělat s rádiem a s mapou, Buček s řízením. Mohli si vyádat pomoc

odjinud, ale byli nejblí a tak spoléhali hlavně na sebe.

Volha proletěla městečkem a kdy se silnice začala zvedat k obzoru, ukázalo se, e Buček

měl pravdu. Řidič před nimi nebyl tak zdatný, jako jeho vůz. Napřed ho zahlédli na

vzdáleném návrí, potom znovu, o něco blí.

Toho nezastavíte ani červeným světlem,” poznamenal Buček. Co máte v plánu?”

Dokáete se dostat blí k němu?”

To dokáu, ale před něj ne. Ten nemyslí a vjel by do nás.”

Jare! A budeme ve vhodné pozici, tak to nějak přijatelně vyřete. A neohrozíme ostatní vozy na silnici!”

Buček dostal z volhy maximum, zavěsil se za mercedes, spustil modrý maják a zařízení,

je se podle vyhláky jmenuje .zvukové znamení s pronikavým tónem (sirénou). Současně

začal blikat dálkovými světly. Jezdec před nimi nereagoval. Potom se ukázal delí a volný úsek vozovky, volha se posunula doleva a blíila se k boku mercedesu.

120

Jare spustil okno a vystrčil červený terčík, jím dával znamení ,stop! Do vozu vrazil nápor vzduchu. Nadporučík po marném signalizováni vydobyl těkou pistoli a vypálil klidně, jako při tréninku na střelnici, tři varovné výstřely. Ani teď řidič nereagoval. Po chvilce se zadní pneumatika mercedesu rozletěla pod přesně mířeným zásahem. Buček měl plné ruce práce, aby se zase zařadil za vůz, který se smýkal ke krajnici. Řidič mercedesu u

kapituloval a brzdil, take kdy se těká limuzína nahnula do příkopu, u se nepřevrátila.

Zatímco Jare, Bedřich a Vičan vyproovali z pásů Otu Vébra a pohlednou blondýnu,

Buček otevřel kapotu volhy, aby provětral motor a sedl si s cigaretou na mez, jako sváteční houbař.

****

Kaňony krasu se u halí do listopadových mlh. Vyetřovatelé uzavírají mnohasetstránkové

spisy ve věci Vébr a spol., aby je postoupili s trestním oznámením prokuratuře.

Kapitánu Bedřichovi doručila pota na adresu do bytu obálku neobvyklého tvaru. Uvnitř

stojí na ručním papíře vyveden černou tuí, červenými iniciálami a písmem, které

historikové nazývají fraktura, stručný text:

Speleologická skupina Havraní skála dovoluje si pozvati kapitána BEDŘICHA Václava,

svého spolupracovníka honoris causa, na malý mejdan ke skromné oslavě nových objevů.

Začátek v pátek po devatenácté hodině, konec v sobotu. Prohlídka jeskyní, reprodukovaná

hudba, občerstvení zdarma.”

Objektivně třeba přiznat, e jeskyňářský mejdan byl skutečně skromný. Na stole voněly

různé pravěké speciality z domácích zdrojů, kolem stolu kolovaly nové fotografie z

podzemního labyrintu, které si kapitán se zájmem prohlíel, ale marná sláva , speleologové napjatě čekali na okamik, a Jeho císařská Výsost a vedoucí party pronese to, nač byli tak tuze zvědavi. Konečně povstal Zikmund Kovář a poněkud obřadně pravil: Soudruhu kapitáne, máme o vem přehrli dohadů, ale nějak se nám nepodařilo učinit si

celkový úsudek o případu, který začal v Havraní skále a při něm jsme také účinkovali. Ba i svědecky vypovídali.”

121

Celkový úsudek nepřísluí vynáet, jak jistě chápete, orgánům, činným ve vyetřování

trestného činu, nýbr soudu, řekl kapitán. Snad se spokojíte, dejme tomu, s vyprávěním o příběhu, který nezačal, jak se domníváte, v Havraní skále, ale trochu dřív a jinde. Tady se odehrálo u jenom jeho finále…

Jeskyňáři chápou. Kapitán má své předpisy a nemůe jim povědět ve. Avak kapitán si

myslí, e i volně tlumočený příběh můe dát nahlédnout do pozadí děje a dějů, v nich

Milan Smrček a Vilém Halouzka dostali sice roli vedlejí, zato pro oba s tragickým koncem.

Stručně řečeno, ocitli se, i kdy kadý jindy a jinak, ve vleku lidí, jejich pravá jména kapitán neuvádí. Nebo jak Ota Vébr, tak Kristýna Vébrová a Přemysl Číhal dosud nejsou obalovanými a teprve čekají, a jim vinu dokáe a zváí soud. Pro vyprávěni nejsou

skutečná jména důleitá, spíe skutky a co k nim vedlo. A to je vem společné , nezřízená touha, které se dnes lidově říká dostat se do balíku. V případě naí trojice lo o touhu po .velikém balíku’, bohuel praktikovanou různými rafinovanými způsoby, z nich kadý

představuje činnost, která je do té či oné míry , ale vdy v rozporu se zákonem.

Takzvaný volný umělec Ota Vébr, ve skutečnosti vyučený aranér, vyuil své vagrové

Kristýny Vébrové, zaměstnané jako úřednice v propagačním oddělení veletrhů, aby mu

zadávala různé výtvarné zakázky, ovem smluvně uzavírané na jiné osoby. Jednou z nich

byl i Milan Smrček, který se přiel původně na dotyčné oddělení k Vébrové informovat na

monost, zda by jako student-brigádník nael uplatnění při tlumočnické slubě o veletrzích.

Tehdy se poprvé proaly úhlopříčky budoucího nikoli manelského, nýbr

mimomanelského trojúhelníku: vagr - vagrová - její milenec.

Při jedné ze svých četných soukromých cest do Rakouska, které Ota Vébr uváděl v

dotaznících na devizový příslib jako studijní a k nim si dokázal prostřednictvím různých známostí vdy obstarávat pozvání renomovaných reklamních firem z Vídně, navázal styk s jistým Heinrichem Rechziegelem. Údajně majitelem agentury pro mezinárodní

zprostředkování komerční reklamy, který mu vak nabídl poněkud zvlátní artikl ,

narkotikum, něco jako LSD.

lo o produkt pokoutně vyráběný a tím nebezpečnějí. Rechziegel nael ve Vébrovi

ochotného, .obchodního partnera’. Dohodli se, e Rakuan bude zajiovat nákup u

výrobce za .velkoobchodní cenu’ plus transport na nae území prostřednictvím svého

bratrance, řidiče u speditérské dopravní firmy, která vozí na veletrhy výstavní exponáty.

122

Vébrovi připadl úkol odbytového referenta a inkasisty, tedy prodej drogy, ovem za

horentně vyí maloobchodní cenu. Zisk půjde na polovinu, pro Rechziegela v podobě

zlata, perků a drahých kamenů. A tak se rozjel obchod s bílým jedem. Jakkoli zatím pouze v malém měřítku, přesto natolik výnosný, e i Vébrův podíl vzrůstal. Kdo jednou propadne drogové závislosti, je ochoten za narkotikum stáhnout z prstu i snubní prsten a dát poslední rodinný perk.

Na obchodu se podílela i Kristýna Vébrová, sedmadvacetiletá krasavice typu sexbomba.

Při vhodných příleitostech zvala do svého bytu na párty různé zahraniční hosty veletrhů z dolarové oblasti. Dýchánky končily u LSD a pak valutovými pozornostmi pro hostitelku.

A protoe jejího mue, dlouhodobě zaměstnaného na montáích mimo republiku,

zaskakoval občas v manelském loi vagr, nabýval i vzrůstající pokládek zřejmých rysů

spoluvlastnictví. Jene pohledný tíhlý vysokokolák Milan Smrček, o dvaadvacet let

mladí Vébra, učinil v nedlouhé době třetího v mimomanelském trojúhelníku. Stal se

milencem Vébrové, ale i účastníkem jejích večírků, kde s hosty veksloval valuty a také

ochutnal LSD. V jedné slabé chvilce se mu Vébrová svěřila s tím, e ukrývá v bytě

Rechziegelův podíl na zisku a e má obavy, aby se to u ní náhodou nenalo. Smrček ji

ujistil, e ví o nedobytné skrýi. Vzpomněl si na své horolezecké toulky, při nich se tehdy seznámil s divokým lezcem Apačem a jeho jeskyňkou v Havraní skále, kde Apač objevil prolézačku do dómu. Ale nikdy se dovnitř sám nedostal, vzhledem k vlastním fyzickým

proporcím. Navrhl tehdy Smrčkoví, a to zkusí. Útlý člověk, jako byl Smrček, musel přesto svléci i aty, ale do dómu pronikl. Oba si vak slíbili, e tajemství za balvanem jeskyňky zůstane jen jejich tajemstvím …

Vyprávění kapitána Bedřicha vykresluje dalí situace. Vébrová i Vébr souhlasí, aby Smrček ukryl kufřík s drahocenným obsahem v krápníkovém dómu. Bez pomoci Apače to vak sám nesvede. Apač nakonec vzdá tajemství své jeskyňky za zásobu bílého cukru, pomůe

Smrčkovi vlézt podruhé do dómu a zlaté depozitum leí od té chvíle v útrobách skalního

trezoru. Halouzka-Apač věří tomu, e pod víkem kufříku je sada kapesních kalkulaček,

které Smrček získal od známého z ciziny a e si je časem Smrček zase odtud odnese a

rozprodá kamarádům.

123

Mezitím se Kristýna Vébrová stane spolumajitelkou mercedesu, o něm svému okolí říká,

e jej koupil manel jako ojetý a také je na manela psán. Ovem skutečnost je jiná,

mercedes přivezl z Vídně Rechziegelův bratranec a prodal jej v Československu Petru

Vébrovi, který byl doma na návtěvě a měl dost peněz na koupi vozu, na clo i na patřičné

poplatky. Jde skutečně o mírně ojetý vůz. Leč se speciálně upravenou dutinou pod

benzínovou nádrí. Je zatím prázdná. Ale bude ji mono naplnit, a přijde čas. To se vak musí provést sloitou montáí v autodílně. Autoopravna se servisem pro mercedesky se ovem najde. A Přemysl Číhal, její vedoucí je nejen Vébrův dobrý známý, ale za

opravářský melouch, honorovaný valutami v patřičné výi, je ochoten i patřičně riskovat.

Blíí se léto, Ota Vébr se připravuje s Kristýnou Vébrovou na dovolenou v zahraničí,

vagrovým mercedesem a na pozvání renomované firmy ve Vídni. A pak dostanou události

rychlý spád.

Je třeba vyzvednout kufřík s Rechziegelovým podílem a jeho obsahem naplnit dutinu ve

voze. Smrček je vyslán za Apačem a oba plhají za pátečního dopoledne do jeskyňky na

Havraní skále. Vébr, který mezitím přistavil mercedes do autoopravny a čeká v lese pod

skálou, nemůe se dočkat.

Milan Smrček se potřetí vydal do dómu, vyhazuje kufřík prolézačkou, aby neuvízl. Jene

Apač, chytaje kufřík, sklouzne a padne celou vahou na viklan, který se zvrátí a zavalí vstup do prolézačky. Marně se pokouí balvanem pohnout, viklan trčí jako přikovaný. Halouzka volá na Smrčka, a tam nějakou dobu vydrí, e přivede pomoc. Hodí kufřík do trhliny ve

stropě, se zátěí by sám nemohl plhat dolů. Rozčileně sděluje Vébrovi, co se stalo a e je třeba doběhnout a přivést někoho z trampových kamarádů. Běí první směrem k Psí boudě, snad se tam poblí někdo najde. Vébr jej uklidňuje, v hlavě mu klíčí zlá mylenka.

V kapse má pistoli, kterou si vzal k ochraně .zlatého pokladu’, pro vechny případy. Před Psí boudou padne výstřel a Vébr táhne bezvládné tělo do Apačova trampského útulku …

Oba svědkové u nepromluví. A pro kufřík si zajde sám, Apač stačil povědět, kam jej

odhodil, jetě kdy stáli pod skálou …

Uili jsme si s tím, jen co je pravda. Stálo to dva mladé ivoty, drogy vak ohrozily zdraví moná desítek mladých lidí. Doufám, e se nám podařilo odhalením Vébrovy distributorské sítě předejít v tomto směru dalím kodám. Hlavní pachatelé jsou zajitěni. Tečku za

případem vynese podle míry viny kadého z nich trestní s o u d …

124

Snad jsem, přátelé speleologové, nepokazil svým vyprávěním pohodu vaí malé oslavy,

vdy to celé je vlastně k smutku.”

Kapitán se odmlčel, v chatě nastalo ticho. Přeruil je po nemalé chvíli Vaek.

Soudruhu kapitáne, víme, e to, co jste si uili nebyla legrace. Jene nám jste v ádném případě náladu nepokazil. Nám ji nepokazí ani ten zatracenej potok. Vak to znáte.”

My se teď budeme věnovat ve volných chvílích činnosti příjemnějí, by neméně

vzruující,” pravil Bedřich.

Říkáte my?” nadhodil opatrně Zikmund jat obavou, zda kriminalista neplánuje pro jejich skupinu dalí pátrací pomoc.

Nelekejte se,” usmál se Bedřich. Myslím já a můj čerstvě dospělý syn. Rozhodli jsme se toti stavět loď. Devítimetrovou jachtu, se kterou někdy hodláme i vyplout. Snad to do důchodu stihnu. No a vy se v klidu věnujte dál výzkumu podzemních záhad. Věřím, e tak

bezvadnou partu, jako je jeskyňářská skupina Havraní skála, ádný potok v cestě

nezastaví.”

Konec