Na vlně 490 metrů - Miroslav Sígl

NOČNÍ PŘEPADENÍ

Tu noc z úterka na středu 21. srpna jsem ani pořádně nestačil usnout. A kdy se mi to konečně podařilo, slyím ve spánku, e někdo buí na dveře a volá na mne:

1/

Hoďsebou, rychle, něco se děje. Jedeme rovnou na ÚV. Rozhlas zmlknul, asi nás obsazují..

V autě před domem u seděli Miroslav Filip, bydlící o dvě poschodí nad námi (redaktor Kulturní tvorby) a Duan Tomáek, redaktor Květů. Rozespalý jsem hledal tuky, nějaký kloudný blok a hlavně nezapomenout dobře zamknout a opatrovat klíče. Kdoví, kdy se vrátím? Hodiny ukazovaly něco kolem druhé hodiny po půlnoci. A to jsme se ji rozjeli.

Vestibul haly v budově ústředního výboru KSČ na vltavském nábřeí byl plný novinářů. Někteří kolegové zde dokonce trávili čas u několik hodin, snad téměř celé odpoledne a večer. Předsednictvo ÚV začalo prý jednat po druhé hodině odpolední - to je tedy přesně před 12 hodinami. Sbírám informace tak, jak se o událostech tady vude kolem vyprávějí:

… kadou chvíli nás chodí informovat vedoucí oddělení tisku, rozhlasu a televize…

… projednával se návrh zprávy pro mimořádný XIV. sjezd a návrh na rezoluci tohoto sjezdu …

… předloen byl také soubor informací - jakýsi pokus o analýzu vnitropolitické situace…

… v diskusi vystoupili se svým stanoviskem Indra s Koldrem, k nim se připojili Bifak, Rigo, Piller…

… Černík s Krieglem označili stanovisko těch prvních dvou za zradu, přistupující na argumenty dopisu varavských signatářů …

… před půlnocí (přesněji ve 23,40 hodin) přichází od telefonu předseda vlády Oldřich Černík se sdělením:

Vojska pěti stran překročila hranice naí republiky a obsazují nás!”

A poté následují jedna zpráva za druhou:

… Dubček prohlásil, e je to tragédie a poté přečetl dopis, kteiý dostal od Breněva a o něm kolovaly po Praze neurčité fámy; dopis opakoval jen známé výtky, ale neobsahoval ani stín náznaku, e by se sáhlo k tomu nejhorímu!

… je zpracované prohláení do tisku, rozhlasáci na né pospíchali, aby to stihli odvysílat do dvou hodin v noci..’.

… v budově zůstali Dubček, Smrkovský, paček, Kriegel a dalí, Černík odejel na zasedání vlády…

… na letiti v Ruzyni přistávají čtyřmotorové Antonovy - čtyřia-dvacítky (AN-24), a to bez předběného ohláení…

… zde je kopie textu tohoto prohláení…

Teď u opravdu není na co čekat.

Náhle v tom dvousethlavém davu novinářů jakoby uhodil blesk a nemilosrdně rozčísl i tak dramatické ovzduí.

Rozlétly se hlavní vchodové dveře a v nich vojáci v rubákách se samopaly, namířenými proti nám vem:

Idítě odsudá, buděme strelja…” rozeřvali se jeden přes druhého. A křičí za chvíli znovu. Dodnes cítím tu hlaveň v ebrech, jak mne jeden z těch surových, speciálně vybraných pochopů vyváděl z budovy. Ze pinavých tváří a v přítmí před rozedněním se jen ztěí rozeznávala fyziognomie okupantů.

Venku před budovou se nám naskytl dalí tragický pohled, na který v ivotě nezapomenu. Obrněné vozy s hlavněmi proti nám, na rozestup deseti metrů kolem dokola celého objektu ústředního výboru dalí ozbrojení okupanti. A o kus dál ,černá volha’, která je sem snad měla vechny vést a z Ruzyně.

A první výstřel skutečně třeskl. Nedaleko benzínové pumpy, která zde tenkrát stávala a čerpávali u ní vozidla tajemníků, funkcionářů i obyčejných smrtelníků. V tuto chvíli vak zde byl shluk lidí nad první obětí tragické okupace a nehorázného vpádu uprostřed noci.

Vrahové, vrahové! Co jste zač, sebranko?” zoufale mumlám sám pro sebe, ač by se mi chtělo křičet, volat bezbranné Praany, kteří jetě moná spějí, kdy letím a utíkám staroměstskými uličkami napříč Prahou do jungmannovy 15, abych ve stihl …

Co, proboha, vechno? S nikým jsem se ani nestačil rozloučit v tom zmatku, kam jsme se vichni rozeběhli?

Ale podívej se, vdy jsi celý, ije! Tak si pospě!

Mohlo být tak půl esté ráno, kdy jsem se lahouny dálnopisných zpráv přiběhl do Vladislavky” - naí milované Mětanské besedy (spíe jenom zkráceně Besedy), která jetě stála na místě a hlavně na svých místech u tu byli mezi prvními Kamila Moučková, nae hlasatelka, éfredaktor Kamil Winter, jeden z redaktorů mého oddělení Oldřich Čičatka, ale zejména pak nai technici, kameramani Přemek Prokop a Petr Ulrych, reisér Pavel Vantuch. Netrpělivě čekali na’kadou novou zprávu. Kromě textu Prohláení předsednictva ÚV KSČ” jsem přinesl jetě náruč zpráv z redakce v Jungmannově 15, kde jsem se narychlo cestou zastavil.

ivé a do toho, ve je nahaveno, jedeme. Nejprve čteme prohláení Vemu lidu Československé socialistické republiky!”:

Včera dne 20. srpna 1968 kolem 23. hodiny překročila vojska Sovětského svazu, Polské lidové republiky, Německé demokratické republiky, Maďarské lidové republiky a Bulharské lidové republiky

Vemi lidi Československé socialistické republiky!

Včera dne 20.8.1968 kolem 23. hod. večer překročila vojska Sovětského svazu, Polské lidové republiky. Německé demokratické republiky, Na* darské lidové republiky a Bulharské lidové republiky státni hranic# Československé socialistické republiky. Stalo se tak bez vědomi presfden-ta republiky, předsedy Národního shromáděni, předsedy vlády | prvního tajemníka ÚV KSČ a těchto orgánů.

V těchto hodinách zasedalo předsednictvo ÚV KSČ a zabývalo se přípravou XIV. sjezdu strany. Předsednictvo ÚV KSČ vyzývá viechny občany nai republiky, aby zachovali klid a nekladli postupujícím vojskům odpor. Proto ani nae armáda, Bezpečnost a Lidové milice nedostaly rozkaz k obraně země.

Předsednictvo ÚV KSČ povauje tento akt za odporujici nejenom vem zásadám vztahů mezi socialistickými státy, ale za popřeni základních norem mezinárodního práva.

Vichni vedoucí funkcionáři státu, KSČ i Národní fronty zůstávají ve svých funkcích, do vtichi byli jako představitelé lidu a členů svých organizaci zvoleni podle zákonů a jiných norem, platných v Československé socialistické republice.

Ústavními činiteli Je okamitě svoláváno zasedání Národního shromádění, vlády republiky, předsednictvo ústředního výboru KSČ svolává plénum ÚV KSČ k projednáni vzniklé situace.

PŘEDSEDNICTVO ÚV KSČ

Text prohláení předsednictva ÚV KSČ z 21. srpna 1968

státní hranice Československé socialistické republiky. Stalo se tak bez vědomí prezidenta republiky, předsedy Národního shromádění, předsedy vlády i prvního tajemníka Ú V KSČ a těchto orgánů.

V těchto hodinách zasedalo předsednictvo ÚV KSČ a zabývalo se přípravou XIV. sjezdu strany. Předsednictvo ÚV KSČ vyzývá vechny občany naí republiky, aby zachovali klid a nekladli postupujícím vojskům odpor. Proto ani nae armáda, Bezpečnost a Lidové milice nedostaly rozkaz k obraně země.

Předsednictvo ÚV KSČ povauje tento akt za odporující nejenom vem zásadám vztahů mezi socialistickými státy, ale za popření základních norem mezinárodního práva.

Vichni vedoucí funkcionáři státu, KSČ i Národní fronty zůstávají ve svých funkcích, do nich byli jako představitelé lidu a členů svých organizací zvoleni podle zákonů a jiných norem, platných v Československé socialistické republice.

Ústavními činiteli je okamitě svoláváno zasedání Národního shromádění, vlády republiky, předsednictvo ústředního výboru svolává plénum ÚV KSČ k projednání vzniklé situace…

 t 

Musíme sehnat ostatní kluky z redakce, ze vech týmů, jdi je zavolat, moná, e u jsou na cesté sem..slyím čísi hlas a marné nyní lovím v paměti, kdo vechno se na mne obracel. Cítili jsme vichni obrovskou odpovědnost za ve, co jsme právě vysílali. Doslova jsme běhali z Vladislavky” do Jungmannky” jako poslíčkové. Sám jsem telefonoval na vechny strany lidem domů, mezitím krtal zbytečné údaje v dálnopisech, které začala domácí redakce ČTK vyukávat, a připravovat texty pro vysílání. Trhal jsem zprávu za zprávou z dálnopisných kotoučů, petici za peticí. To u nám ranní směny z podniků, institucí a závodů na druhém dálnopisu oznamovaly svá pevná rozhodnutí.

Nejprve vak samotná Československá tisková kancelář:

8,00 hodin, 21/08, ČTK: celozávodní výbor KSČ a předsedové základních organizací KSČ v Československé tiskové kanceláři jednomyslně podporují provolání předsednictva ÚV KSČ ke vemu lidu ČSSfí. Stojíme rozhodně za legální Černíkovou vládou, za prezidentem republiky Ludvíkem Svobodou a za Dubčekovým vedením strany…”

Tak sláva, ČTK je v dobrých rukou. Kdosi přiel se zprávou, e se tam měl v noci nečekaně vrátit z dovolené v Sovětském svazu její ústřední ředitel Miroslav Sulek a dát příkaz k odvysílání jakéhosi ,,zvacího dopisu. Stejné si vyhradil, e jedině s jeho vědomím smějí být vysílány zprávy o Československu! Jak se ho podařilo obelstít? Snad se to dozvíme později.

Četkaři, kolegové v boji, zapněte si také televizory, my vás rovně pozdravíme, dokud můeme svobodně vysílat. Netrpělivě čekáme na vae zprávy!

Do redakce a hlasatelny se valil proud dalích hláení:

… Lustry Kamenický enov ádají okamitý odchod okupačních vojsk z celé naí republiky…

… Kolínská rafinérie, přísluníci vojenského útvaru 5604 Olomouc, Vojenská politická akademie v Praze, vojáci posádky z Turnova, Holeova, přísluníci posádky Mladá, vojenských útvarů Trenčín a Bratislava - vude tam měli asi překvapivý budíček.

Vidím ty nae vojáky nastoupené před svými veliteli a nepochybuji

o jejich odvaze jít proti společnému nepříteli, ale jsou vybízeni ke klidu, nedostali rozkaz …

Snad jetě několik dalích dálnopisů a telegramů z těch fabrik, které byly mezi prvními a ozvaly se - jak napsaly - své milované televizi:

.. .zachováme klid azebezpečímeplynulýchod výroby-Slovnaft Bratislava.

… věříme naim vedoucím činitelům, e obnoví u nás mír a nai suverenitu - Orličan Choceň. V tomté duchu píe Tesla Votice.

… celé nae osazenstvo stojí plné za akčním programem strany. Nai pracující disciplinovaně plní své pracovní povinnosti, aby tím dokázali spontánní oddanost legálnímu vedení naí strany a státu

- Chemické závody Jiřího Dimitrova Bratislava.

V 8,56 hodin je datováno dalí prohláení:

Předsednictvo ÚV Svazu protifaistických bojovníků a vechny odbojové sloky vyhlaují pohotovost v zájmu pomoci ohroené vlasti…”

Okupace Československa sovětskými, německými, polskými, maďarskými a bulharskými vojsky otřásla důvěrou vech svobodomyslných národů”, čte nám do telefonu dr. Emil Ludvík a diktuje slovo za slovem text provolání Společnosti pro lidská práva, jejím je generálním tajemníkem,

Stala se výsměchem deklaraci o nepřípustnosti vměování do vnitřních záleitostí států, obraně jejich nezávislosti a suverenity, odhlasované na Valném shromádění OSN v prosinci 1965, jejím iniciátorem byl sám Sovětský svaz!

Společnost pro lidská práva ostře odsuzuje tento věrolomný čin, odporující lidskosti a mezinárodnímu právu. Obracíme se s prosbou na Komisi pro lidská práva v OSN, na Mezinárodní federaci pro lidská práva a Mezinárodní ligu pro lidská práva, aby neprodleně poádaly členské federace k vyzvání svých vlád o zásah v Radě bezpečnosti ve prospěch Československa…”

Klapot dálnopisů neustává, docházejí dalí prohláení, v nich jednotlivé podniky, vojenské útvary a různé instituce vyslovují podporu stranickému a státnímu vedení a poadují svolání parlamentu:

Opavský tankový svazek Jana iky z Trocnova, obchodní oddě-

lení velvyslanectví v Budapeti, Sklo-Uníon Teplice, Avia Praha-Letňany, Státní banka československá, Safina Vestec u Prahy, Kontrukta Trenčín, celý Kladenský hnědouhelný revír, Univerzita Karlova, Čs. akademie věd, předseda Socialistické akademie Ivan Málek, kodový závody Plzeň - opravdu není v této zemi místo, které by se nám nebo ČTK neozvalo, anebo které se chtělo ozvat, ale ná dálnopis u byl takřka zavařený.

Ze sekretariátu Svazu spisovatelů se kdosi hlásí za koordinační výbor tvůrčích svazů spisovatelů, filmových a televizních umělců s výzvou:

… abyste úderem 12. hodiny zastavili práci, dopravu, přestali obsluhovat, prodávat, zastavili pohyb v ulicích. Rozezvučte sirény a klaksony, manifestujte proti neslýchanému aktu, jeho jsme ve své zemi svědky. Manifestujte svou věrnost zákonným zástupcům této naí suverénní země!”

Tohle musím, Kamilo, přečíst sám, to bys po mně nepřečetla …” a čtu ze svých krabopisných poznámek větu za větou, odhodlaná hláení z vysočanských závodů ČKD, končící slovy: Občané, vytrvejte! Nic není ztraceno, spravedlnost a nae pravda musí zvítězit!”

Dokonce přichází osobně cídič Jan Kettner ze závodu ČKD Slévárny, delegát XIV. sjezdu KSČ, sedáme spolu před kameru a nechám ho vyprávět, jak to probíhalo velmi bouřlivě u nich v závodě hned po ranním nástupu do práce.

  

Dálnopisy v zahraniční redakci Televizních novin mají za sebou u také dlouhé svitky nejrůznějích zpráv. Hlásí se jedna agentura za druhou, vechny země, celý svět, pokropený tou děsivou zvěstí.

Ve vech hlavních městech světa - hlásí agentura DPA - byli státníci v noci na středu informováni o vývoji v Československu. Ministerský předseda Wilson a ministr zahraničních věcí Velké Británie přeruili dovolenou a vrátili se do Londýna …

… v Rumunsku, které není mezi okupanty, svolali ústřední výbor Rumunské komunistické strany a vládu na společné zasedání…

… hranice mezi Rakouskem a Maďarskem jsou od půlnoci uzavřeny…

… vechen telefonní styk mezi Velkou Británii a Sovětským svazem byl v noci přeruen …

… sovětský velvyslanec v USA Anatolij Dobrynin osobné dnes v noci informoval prezidenta Johnsona o vstupu sovětských vojsk do Československa - hlásí agentura AP…

… deník Italské komunistické strany Unitá má ji na dnení první straně obrovské titulky: Velmi váné zprávy z Prahy. Sovětská vojska vstoupila do Československa. Vzruení a hluboké znepokojení v mezinárodním dělnickém hnutí…

… francouzská letecká společnost Air France zastavuje letecké spojení s Prahou, kde je letitě obsazeno cizími oddíly (postupně tak hlásí i ostatní letecké společnosti)”…

Svoje vlády svolali ministertí předsedové vech západoevropských zemí, jak oznamuje jedna za druhou. Počkáme si, co z těch jejich jednání vzejde. A maně nás napadá Mnichov 1938, ale rychle tu mylenku odháníme.

Proradná jsou naproti tomu hláení a zprávy okupantských zemí. Vemlouvají se slovy, e milují pilný a pracovitý lid Čechů a Slováků” a jejich národy si prý nezaslouí, aby byly přivedeny do nebezpečí bezzásadovými politiky. Polská vláda (ale i Ostatní z pěti okupantů) rozhodla prý splnit prosbu osobností strany a státu, věrných socialismu, kteří se obrátili o pomoc k ochraně socialistického státního zřízení a proti kontrarevoluci. Ze vech těch ohlasů okupantských zemí čií jednotný diktát Moskvy, nehorázná le, kterou nelze ponechat bez odezvy.

Jako na zavolanou přichází rezoluce Městského výboru KSČ, přináejí ji osobně jeho členové předsednictva Milo Hájek a Jaromír Litera. Je to výzva komunistickým a dělnickým stranám celého světa a v ní se praví:

 Vzhledem k tomu, e budova ÚV KSČ, kde zasedá předsednictvo naí strany, je obsazena okupačními vojsky, obrací se Městský výbor KSČ v Praze ke vem komunistickým a dělnickým stranám. Soudruzi, protestujte proti tomuto bezpříkladnému poruení socialistického internacionalismu! ádejte ústřední výbory komunistických stran SSSR, Polska, Bulharska, Maďarska a NDR, aby přes dočasnou přítomnost okupačních jednotek nebyla paralyzována Činnost Černíkovy vlády a ÚV KSČ v /čele s Alexandrem Dubčekem, ádejte okamité staení okupačních vojsk!”

Kolega Vratislav Houdek ze zahraniční redakce se okamitě chápe této výzvy, aby ji za chvíli přinesl přeloenou do rutiny a němčiny. Celou ji kdesi začervenil propiskou. Budeme ji přes den jetě několikrát opakovat. Podobných zpráv je více, které si zaslouí opakování nebo komentář. Proto sháníme zakládací desky, nebo těch útrků, poznámek, zápisů a zpráv přibývá kadou půl hodinu.

  

Nae redakční a hlasatelské nadení nad přílivem informací trvá jen do půl deváté. Z ulice sem doléhají známé zvuky obrněných transportérů. A hned nato se to stalo.

Do televizního studia ve Vladislavově ulici doslova vtrhli ti, kteří nás u jednou dneska ráno vyháněli z budovy ÚV KSČ. Sem přili přece jen s určitým zpoděním. U dost z toho jsme stačili odvysílat. A znovu ten řev a výkřiky o kontrarevoluci:

Idítě odsudá, akončitě rabotu, sičas! Budéme strelja!”

Tentokrát u na nic nečekali a bez rozkazu jeden z nich nebo snad vichni naráz vystřelili celý zásobník samopalu do televizních obrazovek nad reisérským pultem, kde okamitě zhasla vechna ta blikající červená světýlka, ale zato je slyet kromě rachotu samopalů výbuchy obrazovek jedné za druhou.

Skleněná tří nám chřupe pod nohama, vidím jednoho z kameramanů, jak pohotově venknul poslední záběr. Prcháme odtud, abychom vyvázli se zdravou kůí. Mezi ozbrojenou tlupou jsem zahlédl epolety sovětského generála a vedle něho Karla Kohouta, jednoho z vedoucích činitelů Čs. televize a praského studia. Jak nás tady vyčenichala ta ozbrojená tlupa okupantů? Vdy přili téměř najisto!

Jetě není ve ztraceno - vzpomínám na slova dělníků z ČKD, která jsem vysílal brzy ráno, kdy při úprku zaslechnu adresu naeho nového stanovitě. Není odtud daleko - v kině Skaut pod restaurací U Bumbrlíčků, hned proti Novoměstské věi na konci Vodičkovy ulice, která ústí do Karlova náměstí. Docela jsem zapomněl, e tady má své malé studio televizní redakce pro děti a mláde.

To musí najít i Jiří Hradecký, který nastoupil do televize teprve nedávno a opravdu k nám přiel z Hradce Králové. Určitě se neztratí a bude s námi pokračovat. Rychle se zapracoval a ve sloitých situacích neztrácí humor. To je vdycky dobré mít takového přítele. Stejně tak Jan Ploch - ten je v Praze na zkuenou, jinak působí v Brně, take se tu jetě moc nevyzná. Nestačíme se divit - seli jsme se takřka zase vichni. Ve Skautu u byli předevím Petr Krul, Věra Kunderová a Olga Čuříková. Věčně udýchaný Tomislav Neklaň poskakuje mezi techniky a spojaři. Ti mají ná veliký obdiv! Jak dokáí vdycky tak pohotově, rychle a přesně instalovat vechnu tu potřebnou techniku, stejně tak nai kameramani Přemysl Prokop a Jaroslav Holeček. Nosí to svoje ,,metrákové” nádobí s patřičnou bravurou a ve vypjatých chvílích neztrácejí nervy.

Přitom se na nás jen tak na půl úst usmívají, situace je velmi váná. Chceme se těm chlapcům vyrovnat. Redakce v Jungmannově ulici 15 není zatím obsazena, dálnopisy fungují, take koloběh se opakuje a my pokračujeme ve vysílání.

Jsme znovu v obraze. Rovnou naostro letí do éteru jedna zpráva za druhou.

Ministerstvo zahraničních věcí se souhlasem prezidenta ČSSR a jménem vlády republiky udělilo dnes pokyn velvyslancům ČSSR v Sovětském svazu, Polsku, NDR, Maďarsku a Bulharsku, aby ihned předali vládám těchto zemí energický protest s poadavkem, aby okamitě byla ukončena protiprávní okupace Československa a staena vechna vojska z čs. území. Z československé strany byla vyslovena v této dějinné chvíli naděje, e vlády a lid okupantských zemí pochopí vánost situace, vytvořené tímto aktem, jej nelze nikterak vysvětlit, tím méně zdůvodnit, a umoní neprodleně čs. lidu

Velící důstojník sovótské okupační armády řídí praskou operaci

a jeho zákonnýb představitelům, aby mohli pokračovat ihned ve své normální činnosti. 

Prezídium Čs. akademie věd v Praze zaslalo sovětskému velvyslanci v ČSSR S. V. Červoněnkovi v souvislosti s událostmi posledních hodin dopis tohoto znění: Nemajíce monost spojit se se sovětskými vědci, ádáme Vás, abyste tlumočil vedení Akademie SSSR, s ní nás spojuje úzká dlouholetá spolupráce při rozvoji pokrokové vědy, ná protest proti násilné, nezákonné a protiprávní okupaci Československa.”

Kolik takových podobných protestních dopisů a telegramů jetě dostanou na sovětské ambasádě? Najdou vůbec svého adresáta? Budou je ti neomezení vládci východního bloku číst?

Ve dveřích se zjevuje zapráený, a unavený Jiří Kantůrek. Jak ten nás nael? Vracel se od rána z dovolené někde od Teplic a ne si stačí vydechnout, usedá k mikrofonu a z útrkovitých poznámek ve svém bloku sestavuje a odříkává svůj komentář, reportá, chmurné líčení, jak okupanti hlava - nehlava, cesta - necesta, pole - nepole kácejí stromořadí a poráejí ploty a valí se přes Kruné hory směrem na Prahu.

Drobounká Olga Čuříková z Hlavní redakce vysílání pro děti a mláde svým zaníceným projevem nenechává také nikoho na pochybách, kolik je v ní statečnosti. U dávno si získala srdce i due dětských diváků včetně jejich rodičů. Nemohou ji nevyslyet ani v těchto tragických chvílích naeho národa.

Kam se vak poděli ostatní, s nimi jsem se stačil jen pozdravit ve chvatu, kdy nás rozpráili ve Vladislavově ulici? Miloslav Tonnin-ger, Mário llk, Jiří Svejkovský, ale také kameraman Petr Ulrych? Rozdrobené kolektivy televizních pracovníků se rozely doslova do vech světových stran. Dozvídáme se, e Vladimír Tosek s Vladimírem kutinou, Oldřichem Čičatkou a dalími odjeli Neklanovým autem přímo na televizní vysílač Cukrák, který je za Prahou směrem k Dobříi. Dalí parta se pokouela o vysílání odněkud z Petřin nad Oborou Hvězda; obsadila jednu z bytových jednotek nedokončeného domu a signál, vysílaný přes Bukovou horu do sítě v Čechách, měl docela slunou úroveň. Museli vak vysílání přeruovat pro podezření, e okupanti vysílač zaměří a vyslídí.

Nejdéle el obrázový i zvukový signál z Kleté za Českým Krumlovem v umavském podhůří. Vysílač i televizní pracovníky střeila vojenská posádka na Kleti. Kameraman Josef Krejčí s Oldřichem Čičatkou, Oto Nutzem a dalími vysílali a komentovali záběry, natáčené Oldřichem Kábrtem ve středečním dopoledni v Praze, z jejího středu se stalo bojové město. Signál el odtud perfektně i do sousedního Rakouska, kde také později vichni z Kletě nali alespoň na pár dní útočitě …

21 JAK SE STAHOVALA MRAČNA

Proíváme vechno to napětí jako v horečce. Celý den 21. srpna pospícháme, i teď musíme spěchat, okupanti nám mohou být znovu v patách. Praha a celá nae země je plná obrněných vozidel, tanků a nákladních automobilů s vojáky, kteří nás přepadli. Co nejrychleji musíme obnovit spojení se světem, s naimi posluchači a diváky, se vemi občany této pokořené země.

Dostáváme od nich denně do redakce Televizních novin stohy dopisů, telegramů a petic. Patřím do tábu jejího vedení od roku 1965. Předtím jsem pracoval v ekonomickém týdeníku Hospodářské noviny jgko jejich zakládající redaktor. Počínající ekonomická a později i politická renesance, odváné mylenky reformátora Oty ika a dalích jeho spolupracovníků se prostřednictvím tohoto týdeníku dostávaly pouze na stůl hospodářských pracovníků, méně u mei lid obecný. Situace zdaleka nebyla přehledná, fronty se rozdvojovaly, vznikala nejrůznéjí křídla. Diskutovalo se, polemizovalo.

Na článek profesora Oty ika (Hospodářské noviny číslo 7 ze

14. února 1964) tvrdé vypálil tehdejí představitel Státní plánovací komise ing. Kurt Rozsypal (Hospodářské noviny číslo 9 z 28. února 1964), a nakonec v kruzích ekonomů vznikl příznačný dobový vtip, nebo rčení, chcete-li:

Buď se to seikuje, nebo se to rozsype …

Proto bylo nutné, aby ekonomická problematika získala větí prostor, předevím v nejmasovéjím sdělovacím prostředku. Padl na mne los, abych v Televizních novinách pomáhal spoluvytvářet atmosféru podpory reformnímu ekonomickému mylení a vedl ktomu několik svěřených kolektivů jako jejich éfdramaturg. Netuil jsem tenkrát, do jaké jámy Ivové jsem vkročil. Nejprve jsem vechny ty své nové spolupracovníky - redaktory, dramaturgy, produkční, kameramany, osvětlovače, zvukaře, hlasatelky, spíkry, střihače, ale zejména reiséry nesmírné obdivoval, v jakých těkých podmínkách a ustavičném shonu musejí pracovat. Za nějaký čas jsem v tom denním kolotoči a mumraji mezi redakcí a vysílacími studii a tzv. pavlačí” ve Vladislavově ulici zcela zdomácněl.

Opusme proto začátky, v nich se rodily nové pořady jako Ekonomický reflektor, komentáře Tváří v tvář, Zemědělský zápisník, Co nového v naich krajích, a kdy na obrazovce se čím dál víc objevovali nai přední ekonomové, ale i politici, kdy s nimi začínala vést dialog téměř celá nae veřejnost. Byla to stále jetě doba, v ní

měli dostatek moci dosazení cenzoři Hlavní správy tiskového dohledu, velijací náměstkové, podéfové a ,,hondlíkové (jak jsme jim říkali podle jména jednoho z nich), ale také uspávači typu Václava Kořínka a zvlátě pak nejrůznéjí odrůdy konzervatismu, zpátečnictví a tvrdé dogmaticko-sektářské linie.

Diskutovalo, polemizovalo se nejen v prostorách pavlače” s miniaturním promítacím studiem, kde se odehrávala projekce natočených pořadů dříve, ne mohly spatřit světlo světa. Ale také v ředitelně u Jiřího Pelikána na Gorkého náměstí v budově bývalé Plodinové burzy, či u jeho náměstka Zdeňka Noháče, který sídlil v Jindřiské ulici. Také z této dislokace televizních pracovi je sdostatek zřejmá situace nás, subalterních pracovníků a vech těch dělných lidí kolem aktuálního televizního vysílání. Neustálé převáení filmových kotoučů v plechových krabicích, jejich projekce, předělávky, dodělávky

- to vechno patřilo k neodmyslitelné kadodenní operaci.

I kdy jsme váili pečlivě téměř kadé slovo, přesto přicházely výstrané hláky: Sekretariáty se bouří… přestaňte s tím aba-tou, ilhaném, Hermachem, Kantůrkem atd., tak volali jedni, větinou z těch sekretariátů. Jetě jim vyhovoval uklidňující a vypravěčský tón Jana Drdy, který byl rovně jedním z komentátorů pořadu Tváří v tvář.

Ale byly to zase desítky souhlasných dopisů, k jejich kadodenním svodkám” jsme uváděli: Přijďte si přečíst, co nám píí lidé. Naopak povzbuzují jetě k otevřenějímu informování, mají dost kabinetní politiky, chtějí do toho mluvit… Pojeďte s námi také jednou natáčet do terénu a řekněte své námitky lidem přímo do očí!

Zápas o ekonomickou reformu přerostl tak po lednu 1968 do celkového obrodného procesu za demokracii, svobodu, za nové pojetí socialismu s lidskou tváří”, jak se tehdy vila Dubčekova koncepce. Týden od týdne, měsíc po měsíci se stupňovalo a propukalo politické uvědomění občanů. Navzdory vem diktátorům větím a diktátorkům mením se rozhýbala celá společnost a podpořila revoluci shora”! Zakrátko nebylo pochyb, kam směřujeme. Právě v tomto úasném společenském pohybu se zrodil nový program, kterému lidé rozuměli, protoe ho pomáhali tvořit a byli ochotni doslova se za něj bít.

Patřil jsem v té době ke generaci čtyřicátníků, která měla za sebou trpké zkuenosti z nacistické okupace, občanskou a politickou aktivitu v prvních létech po osvobození (pracoval jsem v redakci Mladé fronty), po nich depresivní léta padesátá (vyhazov z redakce mne zavál do Rudého Letová v Letňanech, kde se vyráběly letouny MIQ pro suezskou krizi), dále Novotného reim bezbarvé politiky a přitom despotický, ale zároveň provokující k zvýenému zájmu

o politiku…a teď náhle se rýsující příleitost začít postupně vytvářet nový politický systém, ovlivňovaný veřejným míněním, nezávislý na moci, dosazované a dosud vdycky jenom shora - taková skutečnost vtáhla do sebe snad kadého z nás.

Jenome tento nadějný vývoj v Československu hodnotily zcela opačně vechny tzv. bratrské strany neméně bratrských států. Dokonce dospívaly čím dál více k názoru, e je nutné tvrdě zasáhnout. Jakoby se chystal proti nám novodobý kostnický koncil. Zvlá závané byly dopisy od vedení pěti komunistických stran (SSSR, NDR, PLR, BLR a MLR), schůzky v Čierné nad Tisou a v Bratislavě (k té dolo u začátkem srpna 1968).

Nad naí zemí se začala stahovat hrozivá mračna. Měla zprvu podobu vojenských cvičení, přesunů vojsk Varavského paktu, ale také ostrých článků v tisku největí země této spojenecké pětky. Nali se i vnitřní odrodilci: 99 pragováků (v té době měl závod Auto-Praga Vysočany celkem 4500 zaměstnanců) sepsalo slovníkem padesátých let dopis, který vyslovoval obavy a byl (jakoby objednaný) náleitě vyuit na východní straně naich hranic.

Velidové volání po socialismu - suverenitě - spojenectví a svobodě, vekeré dokazování naich politiků, jak poctivé jsou nae úmysly a nae snahy o spravedlivé řeení ivotně důleitých otázek naí republiky - to ve naráelo na brutální a neoblomnou hradbu vojensko-mocenské převahy satelitního bloku východních komunistických zemí. Ten byl předevím ovládán a manipulován největím neostalinistou L. I. Breněvem a jeho klikou.

V těchto pohnutých srpnových dnech nebylo ani pomylení na dovolenou, i kdy ji rodina trávila na jihu Čech. V dopisu za nimi s datem 19. srpna 1968 stojí:

Zítra v úterý natáčím rozhovor či besedu - odřekl na poslední chvíli místopředseda trougal - tak to bude spíe rozhovor ve třech

- ministr financí Sucharda, ředitel Grégr a já. Kdy se to bude vysílat, zatím nevím, ale snad jetě tento týden po televizních novinách nebo v jejich čase …

Měl to být rozhovor o podnikání v nových ekonomických podmínkách. Ředitel ing. Miroslav Grégr stál tehdy v čele úspěného exportního podniku Desta v Děčíně a byl také předsedou nově ustaveného Svazu řídících pracovníků ČSSR.

Byly to natočené metry velmi nervózního rozhovoru na předsednictvu vlády. Od 10 hodin dopoledne mělo začít zasedání předsednictva ÚV KSČ a připravovat mimořádný sjezd KSČ, svolaný na 9. září 1968. Západní rozhlasové stanice vysílaly přitom informace

o pozemních kolonách vojsk zemí Varavské smlouvy, která se začala stahovat blíe k hranicím naí vlasti. Mezi lidmi se stupňovalo napětí a obavy z přítích dnů. Rozířily se zprávy o jakémsi dopisu Alexandru Dubčekovi, na praských ulicích přibývaly dlouhé sloupce podpisů za neutralitu Československa.

S odstupem pouhého jednoho dne se celá nae země náhle ocitá tváři v tvář skutečnosti. Vzdát se vak nemůeme a vechno nae přítí konání je jedinou velkou obalobou zločinu, kterého se dopustilo pět zemí Varavské smlouvy.

3/ POHOTOVOST U MIKROFONU

Přátelé, druzja, Freunde, Przyjaciele!

V prvních hodinách okupace jsme se obraceli na přísluníky vojsk pěti států Varavské smlouvy. Maďartina - el - chyběla, tu z nás nikdo neovládal.

Vyuíváme přitom textu, který nám doporučil spěný posel údajné z redakce Světa sovětů. Teprve pozdě odpoledne se jeho autenticita potvrdila. Čtyřjazyčný text vyel formou letáku, který se okupantským vojskům rozdával nejprve v hlavním městě Praze a později

i v dalích místech:

Proč jste k nám přili? Vdy sami vidíte a slyíte pobouření naich lidí. Zamyslete se nad tím, proč vás sem poslali! Kdo jim dal k tomu právo?

My přece stojíme za československou vládou, KSČ, prezidentem Ludvíkem Svobodou, kterého znáte z dob války, kdy hrdinně bojoval za vás i za nás. Přemýlejte! Vdy snad přece nechcete způsobit tragédii lidu, jen právě nyní chtěl udělat vechno pro svůj klidný a spokojený ivot…”

Začem vy přili k nam?

Pomyslicie, dlaczego was do nas poslali! Kto im dal prawo?

Ihr wollt doch nicht eine Tragódie unseres Volkes herbeifuhren, welches gerade jetzt alles fur sein ruhiges und zufriedenes Leben unternehmen wollte …

Opakujeme tuto výzvu několikrát za sebou s meními přestávkami. Zanedlouho získáme zprávy z nejrůznějích míst, jak působí. Lidé v ulicích chtějí navazovat rozhovory s okupantskými vojáky a jejich veliteli, ale marně.

Vysíláme novou výzvu: V Praze se zase střílí. Nevíme do koho, ale dá se uhodnout kdo. Nedávejte svým chováním ani zdání sebemení záminky k ozbrojenému zásahu. Jdětp za svou prací. Kadý tak bude na svém místě, a to má také svou výhodu. Vyhýbejte se střetávání s ozbrojenou mocí, chceme přece ít! Pracující, nastupte na svá pracovitě, nedávejte se vyprovokovat, nedejte se zmást!” Odpovědí je jen několik telegramů o potíích při ranním nástupu do práce. Ten z podniku Klenoty například zní: Nai pracovníci, kteří

. na Vinohradské třídě v Praze po zásahu okupačních jednotek

se s velkými těkostmi mohli dostavit na svá pracovitě, vyslovují rozhořčení nad okupací vojsk Varavské smlouvy ..

Postupně se v podzemních místnostech bývalého kina Skaut dozvídáme, co vechno se vlastně děje venku na ulicích. Natáčejí tam i nai kameramani.

V 9 hodin 40 minut jsme vysílali zprávu z ruzyňského letitě. Neustále zde přistávají těká přepravní letadla AN-12 a AN-24 a přiváejí dalí vojska i bojovou techniku. Právě přistálo letadlo TU 134, které přivezlo několik vysokých důstojníků a generálů. Nastoupili do připravených es,tsettrojek, které řídí českosloventí vojáci pod hlavněmi samopalů vojáků okupační armády. Čekal na né vojenský přidělenec SSSR v Československu generál Trusov. Osobní automobily Tatra odjely do vnitřní Prahy doprovázeny obrněnými transportéry.

Nejtíivějí situace je v okolí budovy Čs. rozhlasu v Praze na Vinohradské třídě. Celé dopoledne se zde shromaďují občané kolem obrněnců se sovětskými vojáky. Doprava je přeruena, vozovku blokují pokozené autobusy a nákladní auta, trolejové vedení je streno.

Mezi jedenáctou a půl dvanáctou hodinou přijelo nejméně deset sanitek k budově Čs. rozhlasu, kde hoří sovětský tank. Okupanti se ho snaí uhasit aty civilistů. V postranní ulici hoří autobus. Byl zde zasaen asi dvacetiletý chlapec do zad. Při převozu sanitkou byl jetě při vědomí. Lidé, kteří se rozutekli před střelbou a lehali si na zem, po skončení palby z ručních zbraní, která trvala asi pět minut, se zase vraceli k sovětským obrněným vozidlům. Ti, kteří dovedou ruský - a je jich mnoho, se poutějí do hovoru se sovětskými vojáky.

Ptají se jich, proč přili a co si myslí, e se u nás děje? Přitom se přesvědčují, e je máme rádi, ale nikdy ne v roli okupantů. Sověttí vojáci, ale spíe jejich velitelé odpovídají téměř stejné: e nás přili osvobodit od západních Němců, e nás přili osvobodit tak, jako jejich otcové v roce 1945!

Krátce po čtvrt na dvanáct rozezvučelo se Václavské náměstí rachotem kulometné palby, doprovázené tu a tam ranou z hlavně tanků. Je to vůbec moné? Průčelí Národního muzea je najednou z nepochopitelných příčin poseto stopami několika desítek střel. Lidé se marně ptají vojáků z tanku, proč to dělají?

Jeďte domů a vyřiďte tam, e u nás v Československu není ádná kontrarevoluce. Jdete proti nám, obyčejným lidem!”

U praského hradu ze strany Praného mostu stojí v tuto chvíli tři řady vojáků, několik kanónů a tanků. Přijela sem také skupina třiceti motocyklů s čs. vlajkou a několik nákladních aut hustě obsazených lidmi rovně s vlajkami. Do Praského hradu je vak okupanti nechtěli pustit. Vrátily se proto na kulafák” do Dejvic (náměstí ňíjnové revoluce tu nikdo jinak nepojmenuje) a zde krouily, a se počet motocyklů a nákladních aut rozrostl o dalí desítky.

Jde o tvrdou zkouku nervů a nervové napětí roste. Pocity hořkosti, ukřivdění a poníení se mísí s odhodláním nedat si vechny ty uráky líbit. ,

Ale v těchto chvílích cítíme, e se hroutí pro větinu naich občanů vechen vděk i za to, e Sovětská armáda se podílela na osvobození naí vlasti v květnu 1945 od faistických hord. Nestojíme o takové ,,znovuosvobození, či jak to chtějí ti zmanipulovaní zachránci namluvit.

Z předsednictva Národního shromádění, které okamitě po ránu svolalo plénum, ádají poslance, aby se vemi prostředky dostavili k jednání. Zároveň oznamuje, e vyslalo k velvyslanci S. V. Červoněnkovi delegaci. Jejím posláním je navázat kontakty a sjednat monost volného pohybu k jednání s vládou a prezidentem republiky.

Dalí z nás, televizních pracovníků, Julius Daněk, přebírá meziměstský telefon: ,,V tyto chvíle je před krajským výborem strany v Ústí nad Labem shromáděno tisíce lidí, kteří skandují hesla A ije Dubček, Svoboda! Hanba okupaci!1’ Obklopili obrněné vozy, které přivezly zástupce okupačních armád k jednání na krajský výbor. Lidé jsou o situaci průběně informováni městským rozhlasem, který také přenáí zvuk televizního vysílání. Rozhlasové studio není jetě obsazeno. Krajské orgány dostávají stovky rezolucí, protestujících proti okupaci a rozhodně ádajících odchod okupantských vojsk.”

Takové zprávy jsou pro nás povzbuzením. Také potvrzením,

0 čem nemáme potuchy, kolik televizních obrazovek je v tuto chvíli rozsvíceno, anebo z nich se alespoň ozývají nae výzvy.

Postupné se začíná odhalovat triviální plán vypracovaný dávno před 21. srpnem: prohlásí se v hodinu H za revoluční dělnicko—rolnickou vládu, ta poádá Moskvu o pomoc při kontrarevoluci, čím bude zlegalizován vpád vojsk, která u mezitím obsadí celou nai zemi. Revoluční dělnicko-rolnická vláda se vak nemůe ani ustavit,

1 kdy by se nalo několik ochotných zrádců do ní vstoupit.

Okupantská vojska začínají slídit po místech, odkud vysíláme.

Umlčet pravdu a zlikvidovat odpor,

  

Vypadl obraz … u delí dobu slyíme patně jen zvuk … proč nehlásíte poruchu?” Takové telefonáty slyí ve sluchátkách nai technici, marně se domlouvají se spojaři, čekáme, co se bude dít, ale snad se - proboha - jetě nějaká monost naskytne, nemůeme přece v tak závaných hodinách sloit své zbraně”. Něco se musí podniknout.

Na jiném kanálu se nám nakrátko objevili přímo z vysílače na Cukráku oba nai Vladimírové (kutina s Toskem) a kameraman

Josef Krejčí s očkem” - jak se říká ruční kameře - dokázal v posledních chvílích snímat nájezd tanků, jak se blíily lesem k tomuto praskému vysílači.

Dríme mikrofon a slibujeme alespoň do prázdna bez obrazu naim divákům a posluchačům, e se pokusíme znovu vysílat, e se určitě ozveme. Odmlčovaly se - bohuel - také rozhlasové stanice, jetě se chytil dosti patně východočeský a potom západočeský rozhlas.

Nikdo z nás tehdy netuil, jaké nám hrozilo nebezpečí. V Praze, ale i jinde proskočily zprávy o zatýkání, z ulic začínala mizet vechna označení a domovní čísla. Co teď?

Bylo krátce po dvanácté, na oběd ani pomylení, snad se jen trochu osvěit z vodovodního kohoutku a hledat rychle monost dalího spojení. Rozprchli jsme se - po kolikáté u? - a sotva jsem stačil za ostatními zavolat, e jdu vyhledat někoho z vedení Čs. televize.

Budou jetě na svých místech?

Vdy u do Besedy volal z obsazeného objektu Plodinové burzy na Gorkého náměstí, kde bylo sídlo ústředního ředitelství, Jiří Pelikán nai hlasatelku Kamilu Moučkovou. Teprve teď se mi vybavují slova, která jsem od ní zaslechl. Přila k telefonu do reie a svým u mírně chraplavým hlasem klade naemu ústřednímu řediteli otázku i odpověď: Tebe drej pod krkem, viď? Kali na to, my vysíláme dál, dokud nezhasne Cukrák …”

Pospíchám do Jindřiské ulice, kde sídlí Pelikánův náměstek Zdeněk Noháč. Před dvaceti lety jsme byli oba redaktory Mladé fronty.

Posly, Miroslave, ví, e jde jako na zavolanou? Teď jsem mluvil s městem (měl na mysli některého z funkcionářů městského výboru strany). Potřebují naléhavě pomoc s organizací XIV. sjezdu. Důvěrně ti říkám, e má začít u zítra. Budou mít k dispozici vlastní vysílač. Ale jen rozhlasový …”

Poslouchám kadé slovo a myslím, e chápu, kam míří.

Troufá si na to? Seber vechny své lidi, já je tam budu také posílat, kdy se mi ozvou, a jeď do Vysočan. V ČKD se vechno dozví. Vyhledej tam Vladimíra Kabrnu, má to být partajní předseda z hloubétínské Tesly a schopný organizátor…

Ano, Vladimír Kabrna se ukázal jako správný chlapík, spíe jako kabrňák”, jak jsme mu později přezdívali, kdy nás spojil jediný úkol, zpočátku vyhlíející nad nae síly. Byl předsedou celozávodního výboru KSČ a zasedal i v městském výboru. Kdo by neznal ten jejich výrobní podnik! Z hloubétínské Tesly odelo do světa u mnoho krátkovlnných, středovlnných i dlouhovlnných vysílačů. Právě teď je zrovna jeden připraven k expedici!

Představte si - má jet do Sovětského svazu! To je náhoda, co? Copak jim ho můem poslat?”

Snml vidíte, jakými |ste u nás v Československé so-nlollstické republice nevítanými hosty. Zatímco před | 21 loty Vai otcové přili jako nai osvoboditelé od , fiiftlHtlckých okupantů, Vy jste sami přijeli na svých i tancích nai socialistickou vlast okupovat. Misto, co |ťte nám měli pomáhat t nesnázi zabili jste mnoho uniích lidí a způsobili jste naemu hospodářství volké kody. Zdaleka vak větí kody způsobili ti, kdo Vám dali rozkaz k okupaci věci socialismu na rolám světě. Dřívějí vedení strany a státu v čele m Novotným přivedlo nai vlast na pokraj hospodář-ikálio krachu. Proto lid si vybral nového presideata, hrdinu Sovětského svazu, armádního generála Ludviku Svobodu. Za prvního tajemníka Ústředního vý-born Komunistické strany Československa byl zvolen <t. Alexandr Duhftek. Spolu s dalími soudruhy ujali tu tftkého úkolu pozvednout nae národní hospodářství. Dali jsme si hosla: Svobodu, socialismus, *|iolupráci a spojenectví. V Cierné a v Bratislavě hii nai představitelé dohodli s Vaimi představiteli, >n pů jdeme dále cestou socialismu a spolupráce. Za iiár dní vak jste tuto nai cestu svými tanky a děly přeruili. Zklamali jste nai důvéru. Byli jsme upřlm-uýml přáteli Sovětského svazu, chtěli jsme být věrnými Kleny socialistického tábora. Chtěli jsme si 'Mnk u nás hospodařit sami, tak, aby socialismus nebyl jen na papíře, ale i ve skutečnosti. Nae komunistická strana chtěla dokázat, e si zaslouí být vedouc! silou, e si zaslouí důvěru mas. fsme so-elulUty, ale jsme také vlastenci. Pochopte, e Vae okupaóe, kterou jsme si nezaslouili zejména od tvých přátel, nás bolí. Proto Vás ádáme, puste na xvnhodu s. DubCeka, Černíka, Smrkovského, Císaře n vechny dalí. Nechte nai vládu vládnout, nás nechtě pracovat. Odejděte z naí vlasti domů.

My Vám přejeme mír a pokoj ve Vaí práci. Přejte nám klid a mír také Vy.

BaM xupoiuo HÍBCCTHO KHKHMH Bw HOKeJIHHHblMII rOCTHMH b Hauiew Mxoc.ioBanKoň conHa.iHCTH*i6CKOH pecny6jiHKe. Meway Tf.M, Koraa Baraw otuw b Haiuy crpaHy npHinjiH 23 .ieT TOMy Hasna Kat> irauiH ocBo6o.iHTe.nn ot <{>auiKCT-ckjix oKKynaitTOB, Bw caMH npHexajw b nainy crpany Ha TaHKax oKKynupoBaTi. nainy CTpaHy. Bmccto. 4to Gm hbm ŚíoMaraTh ot TpyaHOCTeň, baiujímh pyKaMii yfíiiTO MHoro xaiOHi .iKJjieň h HaineMy xo3*HCTBy npHWHiren orpoMHbiii ymepó. OauaKo ropajao 5o.ii.me ymepfía npHnec.iw hbm Te. KOTopue BaM aaan npHKa3 k oKKynauHH aeaa coqHajni3Ma bo sceM Mupe. IlpeiKHee pyK0B0acTB0 crpaHW 11 napTini Ha >!e.<ie c Hobothwm npnBeao Harny cTpany na ok pa jí .íKOHOMwwecKoň riiĎe.iH. riosTOMy Haní Hapoa H3típaa cefie HOBoro npeanaeHTa, Tepou CCCP, reHepaaa apMHH .‘IioaBHKa Caofloay. B KaqecTBe nepaoro ceKpeTapŤ UK KoMMyHHCTHŤiecKoii napTHH MexocjioBaKHH ii36pa>f tob. ZlyfíneK Aaejccanap. Cobmcctho c apyrHMW tobbphhibmk ohh B3H.1H b cboh pyKH THHceaym :iaaawy  noaHHTh Hanie napoauoe xo3mmctbo. Hanin nosyuoM CTaan caoBa Caofioaa  Couh3.th3m  CoBMCTHoe coTpyaHH->iecTBo  CoK)3nan apy>K6a. B Hepne naa T/tcoii h b SpaTHC.TaBř Haiuii npeacraBir re.ui aoroBopH.mcb c Ba-uih.wh npeacTaBHTe.iRMH, Ťito 6yaeM c-iieaoBaTb no nyTH comja.iH3Ma h coTpyauímecTBa. OaHaxo b TeneHiie He-cKoahKiix aHei Ham nyT* 6bia nperpa*aeu BanwMH T3HK3MH. nyiBKaMH. Bbi 06.MaHy.IH Hac.

Mbi 6wnn, bsuihmh HCKpeHHiiMH apy3HMii, mu xoTean ctohtí. b paaax Bepubix qaeHOB counajiHOTimecKoro jiarepa. Oanano a nainen erpaHe mu xotcjik pacnopjuKaTC no caoeMy TaxBM cnoco6oM, <ito6h connaaH3M ne cymecTBo-Ba.n TOJibKo Ha 6yMare, ho b aeňcTBHTeabHocni. Hama KOMMyHHCTHHecKaa napmfl xoTeaa noxa3aTb, Ťrro oh* 3ac.iy>KHBaeT 6wTb pyKOBoaameň cii.ioň, Ťrro oHa aocToíína aoBepHH Bcex aioaeň. Mu coqHa.mcTbi k oaHOBpeMeuHO naTpHOTbi CBoeň CTpaHbi. rioHMHTe Hac, ‘Ito Bama OKKy-nauHH, xoropyio mm ot Bac He 3acay)KHBaeM, npHHocirr na.M 6oab, riosTOMy Bac npocuM, nponycTHTí Ha cso6oay TonapHuieň Hy6>iexa, HepHHKa. C.MpKOBCKoro, Uucapwn h Bce apyrne. flpeaocraBTe naraeMy npaBHTe^bCTay bos-mowhocti. ynpaBa*Tb Hameň crpaHoň, iŤm pa6oTaTb. .VxoaHTe H3 ifauieň crpanbi ao.Moň!

Ot bccto cepana weaaeM BaM Mnp h noxoňnwft Tpya! HaM >KejiafiTe Taxwe Mnp h noKoň!

Jeden z letáků, které byly rozdávány okupantským vojskům v srpnových

dnech.

Netrpělivé poslouchám jeho vyprávění a chystám se na situaci, kdy budu muset zasednout k mikrofonu namísto před kameru. Jaký je v tom vlastně rozdíl? Snad se zase objeví brzy Kamila Moučková nebo Richard Honzovič. Ale Kamila zatím z toho Skautu odcházela s Věrou Kunderovou Jungmanovou ulicí. Doly domů a byly zoufalé. Nikam se nemohly dovolat, a pozdě večer jim kdosi řekl sám, e pokračuje vysílání čs. televize a e si pro Kamilu přijedou. A kam ji odvezou? Vysílala jetě 22. srpna z Ústavu pro sdělovací techniku A. S. Popova v Praze-Braníku na Novodvorské ulici.

Tak nám nezbylo s Jiřím Hradeckým, který se mne stále drel, ne přemýlet o rychlé překvalifikaci na rozhlasové reportéry, hlasatele. Meditujeme sami pro sebe a kolem nás se dějí neuvěřitelné věci.

Dělníci, funkcionáři, eny v átcích na hlavách, vedoucí pracovníci a mistři v plátích, dokonce i lidoví milicionáři - ti vichni se chystají, e v jejich závodě ČKD Elektrotechnika bude zítra zahájen XIV. mimořádný sjezd komunistické strany. Dostali jsme také legitimaci ke vstupu do budovy. Večer se máme jít vyspat do ČKD - závod Kompresory. Nejlépe je tam jít podle Rokytky, ale to prý nás stejně půjde víc, take si nemusíme dělat zbytečné starosti.

Nevím jak Jiří, ale já vnímám vechno tak na půl ucha, protoe jsem si uvědomil, e třímám v rukou naditou sloku papírů, čerstvých zpráv, neodvysílaných a narychlo posbíraných ve Skautu a cestou z redakce v Jungmannově ulici. Dalí papír mi tady najednou dává někdo do ruky: Vy jste prý redaktoři z televize, tohle potřebujeme rychle odvysílat, zařiďte to, dejte to alespoň do rádia. Teď nám to sem přivezli z centra … .

A já čtu a nevěřím vlastním očím.

Ostře protestujeme proti obsazení ústředního ředitelství Čs. televize, kterou pod nátlakem byli nuceni vichni vedoucí pracovníci opustit. Upozorňujeme zároveň vechny televizní pracovníky

- v Praze i ve vech krajských studiích - aby nadále setrvali na svých pracovitích a dbali pokynů k vysílání jedině od členů ústředního vedení Čs. televize nebo od vedení televizního studia Praha. 21. srpna 1968 v 11.30 hodin. Podpis: vedení televizního studia Praha.”

Co se s kým stalo? Můeme jim někam zavolat? Kde jsou vichni?

Rozruen přehrabuji se ve svých deskách a do očí mi padne opis telegramu. Kdo ho zaznamenal - těko zjiuji.

V těchto váných chvílích naich národů vyzýváme vechny věřící, abyste zachovali klid a rozvahu, nedali se vyprovokovat-k činům neslučitelným s křesanským přesvědčením. Stojíme pevně za představiteli naeho státu a poskytneme jim plnou podporu. Římskokatoličtí biskupové ČSSR, podepsán dr. Frantiek Tomáek, biskup Praský.”

Ano, tohle vechno by se mělo rychle odvysílat. Výzva a podpora věřících - to jsou slova útěchy, která jsou zapotřebí. A my tu zatím

s Jiřím Hradeckým stojíme na nádvoří v ČKD ve Vysočanech, díváme se na to předsjezdové mravenitě kolem a čekáme prý nějakou sanitku. Z městského výboru KSČ přichází k nám Zdena Synecká, která má v tuto chvíli na starosti přípravu budoucího rozhlasového Svobodného vysílače. Je učitelkou a má nejlepí snahu nám vem pomoci. Zatím vak přináí bílé plátě, pásku s červeným kříem, kterou si bezmylenkovitě navlékáme na rukávy a s překvapením očekáváme nejblií minuty. Vechno se děje v tichosti, ale přitom ve spěchu s neustálým rozhlíením, zda sem nedorazili okupanti…

Tak jste připraveni? Pojedete s námi. Raději si v tý sanitce lehněte, a vás nikdo nevidí!”

4/ V TEMNÉM BUNKRU

Vjídíme do továrního objektu Tesla v Praze-Hloubětíně. Předchozí obavy jsou u zaplaeny, i kdy jsme cestou potkávali vozidla okupantských armád. Od moné kontroly nás natěstí dělil středový pás, který tudy vede z Vysočan a do Hloubětína.

Tovární dvůr jako kadý jiný. Po jeho obvodu se povalují dřevěné bedny, v trávě podle plotu rezivějí ocelové pruty, zvedá se prach a vítr roztáčí smetí kolem. Ranní.směna je u dávno doma, teď je kolem půl čtvrté odpoledne. Najíst jsme dostali v ČKD a tady se nemáme ani čas moc rozhlíet.

Pospícháme za Vladimírem Kabrnou, který se zdraví se svými spolupracovníky, a u sestupujeme po schodech kamsi do sklepních prostor jednoho z továrních objektů. Nad naimi hlavami vede vodovodní a teplovodní potrubí, obalené doívající izolací a souběné s ním jsou nataené kabely.

Není vhodné se vyptávat, čas pracuje proti nám. V jedné rozlehlejí místnosti netrpělivě čekají technici závodu, aby nám vysvětlili vysílací reim. Na stole jsou připraveny dva mikrofony, dokonce

i psací stroj, starý rozhlasový přijímač, telefonní přístroje a také sloky čistých papírů a tuek, zatím jetě vé pečlivě urovnané. Ale ty mikrofony musí být přece jen v oddělené kabině, která je vedle. To lze hned provést. Holé stěny prozrazují, e jde o polní podmínky, na které si musíme velmi rychle zvyknout. A to se vím vudy. Náhle si připadáme jako ve vězení.

Ví jak je to tu bezpečný? Člověče, to je bunkr jak za světový války… snaí se ertovat Jiří Hradecký.

Bezpečný ano, ale ví jak nám tu bude za chvíli horko?”

Tady není ádný větrák a teplovodní potrubí či teplá voda se tudy rozvádí velmi blízko.

Tyhle úvahy nemají dlouhého trvání, rozkládáme svoje papíry a zaznamenáváme si první instrukce:

 vzhledem k tomu, e se odmlčely některé rozhlasové stanice Čs. rozhlasu, přebíráme tafetu za ně,

 Městskému výboru v Praze pomáháme čelit okupantskému reimu v hlavním městě republiky a podle dosahu i mimo Prahu,

 lidé nás znají z obrazovky, bude dobré jim to připomínat, abychom získali brzy jejich důvěru, protoe v éteru se co nevidět objeví hlasy nejrůznějích nepřátelských vysílaček, s tím musíme počítat,

 budeme vysílat kadou půl hodinu, jakmile se nashromádí dostatek nových informací,

 o jejich přísun se budou starat závodní motospojky, k dispozici máme dalí telefonní linky, také děvčata nahoře v sekretariátu budou nabírat hláení,

 radiopřijímač je sice starí, ale výborné seřízený na monitorování ostatních československých a hlavně zahraničních stanic, snad zachytí i ty, které teprve začnou na československém území působit,

 velkými písmeny si zapisujeme do výky očí před sebe dvě čísla, abychom si je mohli kdykoliv zapamatovat a hlavně uvádět jimi svá vysílání na začátku, uprostřed i na konci kadého cyklu: vysíláme na vlně 490 metrů, frekvence 613 kilohertzů.

Proč právě vlnová délka 490 metrů?

Není to náhodné, jak nám vysvětluje Vít Olmr - technická due celé této vysílací akce. Vlnové délky se přidělují mezinárodně jednotlivým zemím, a to dlouhodobé. A přece jistý záměr a jistá shoda tady jsou. Na podobné vlně vysílal u Čs. rozhlas ve stejné osudové situaci: bylo to přesně 5. května 1945 a tehdy volal o pomoc vechny Praany a vechen československý lid. Praha povstala! Přijďte na pomoc bojující Praze proti faistickým okupantům.

Ode dneka 21. srpna 1968 vlnová délka 490 metrů opět oívá v boji za svobodu. Začínáme vysílat v době, kdy na ostatních vlnových rozsazích, přidělených Československu, je zatím beznadějně ticho.

Jak bylo moné tak rychle zorganizovat vysílání, napadá nás hned dalí otázka, ale hloubétíntí tesláci” přímo hladově” čekali, jak by mohli naí zemi pomoci. Pouhá zmínka o tom, e je třeba natáhnout anténu, e se bude vysílat, stačila. Okamitě stálo několik dělníků na střee výkové budovy. Ne tam stačili výtahem dojet, byl dole připraven buben s anténním lanem. Na protějí hale ze střechy spustila dalí skupina provaz a za necelou hodinu byla anténa k vysílači připojena. Ihned se rozezvučely ventilátory, vysílací lampy zazářily a první zkuební signál letěl do světa.

Závodní rozhlas upozorňoval vechny zaměstnance: …..ná vysílač musí vydret co nejdéle. V případě nenadálého obsazení zůstaňte na svých pracovitích a ztěujte vemoně přístup do montání haly, aby bylo mono rychle zahladit stopy po vysílání…

Neuvěřitelná rychlost byla skutečně podezřelá. Přitom nic takového předtím nebylo vůbec plánováno, jak později začali podezírat okupanti. Nedokázali si srovnat v hlavě, e je něco tak fantasticky sloitého moné uvést do provozu ani ne za pouhý půlden. Ale přiznejme si - ná rozum nad tím zůstával také stát se značným obdivem. I Alexander Dubček, kdy pak v září po návratu z Moskvy navtívil spolu s Oldřichem Černíkem hloubětínskou Teslu, vyslovil pochybovačný dotaz: Prosím vás, a to jste opravdu neměli nic připraveno, vdy normálně taková akce trvá několik měsíců

i déle …?

Avak nejdůleitějí instrukce pro nejblií minuty právě zahajovaného vysílání přijde za námi přímo z Vysočan. Spojoví technici vybudovali bezdrátové spojení vojenským spojem, jemu říkají Duha, se závodem ČKD Elektrotechnika, kde se bude konat mimořádný XIV. sjezd a jeho průběh budeme také vysílat. Do té doby je naím úkolem orientovat delegáty sjezdu z celé země, kam se mají dostavit, aby se dokázali zorientovat v nepřehledné situaci hlavního města.

Na vechnu tu práci je nás zatím málo, poskrovnu, vytahujeme své telefonní seznamy a snaíme se obvolávat místa, kde by nai dalí spolupracovníci mohli být.

Vak oni vám přijdou na pomoc, a vás uslyí, e odněkud vysíláte … oni vás určitě najdou!”, uspokojují nás vichni ti obětaví zaměstnanci Tesly.

Take se s Jiřím Hradeckým poutíme do rozhlasového vysílání:

 Tady Svobodný vysílač městského výboru KSČ v Praze. Občané a občanky, soudruky a soudruzi, obyvatelé Prahy a vichni, kteří nás slyíte. U mikrofonu jsou redaktoři Televizních novin. Z televizních studií jsme byli vyhnáni okupantskými vojsky, proto se vám ozýváme na rozhlasových vlnách. Odmlčely se i některé rozhlasové vysílače. My vysíláme na vlně 490 metrů s frekvencí 613 kilohertzů.

Uslyíte nás kadou půlhodinu… Přebíráme tafetu od vysílačů, které byly umlčeny anebo přestaly vysílat z neznámých důvodů… Upozorněte své známé na nae vysílání…”

Následují zprávy jedna za druhou tak, jak se nakupily v naich deskách, zůstaly neodvysílány a do těchto minut, kdy jsou čtyři hodiny odpoledne. Začaly přicházet ji zprávy nové - spojení se sekretariáty nejdůleitějích institucí nám pomáhaly zajiovat obětavé telefonistky a sekretářky podniku.

Pozdravujeme delegáty XIV. mimořádného sjezdu, kteří se v těchto hodinách sjídějí do Prahy ze vech krajů republiky. Varujeme je, aby se nedali vlákat do hotelu Praha za Pranou branou, kde se usídlila zrádná skupina kolem Vasila Bifaka.

Přijídějte na místa, která vám sdělí informátoři městského výboru na vech nádraích a výpadových komunikacích. Noclehy vám poskytnou vechny velké praské závody. Hlaste se na sekretariátech celozávodních výborů strany nebo na obvodních výborech.

Voláme vechny pracovníky z krajských rozhlasových stanic, pokud nás slyíte: pomáhejte organizovat cestu vaich delegátů na mimořádný sjezd strany do Prahy. Praské závody jsou připraveny jetě dnes přijmout a zajistit vechno potřebné…

Podle neoficiální zprávy, kterou jsme obdreli krátce po poledni, jsou Dubček, Smrkovský, paček, Kriegel a dalí v budově ÚV KSČ a jejich pohyb je omezen. Ze stejných pramenů je také informace, e tajemník Čestmír Císař je v Bartolomějské ulici, kde sídlí centrum bezpečnostní sluby. O pobytu dalích čelných funkcionářů nejsou zatím ádné zprávy.

Máme tady prohláení ministrů-členů čs. vlády, v něm se obracejí na vechny čs. občany:

 1. Stojíme vichni pevně za vemi legálně zvolenými ústavními a politickými orgány, stojíme pevně za dnením prohláením předsednictva ÚV KSČ určeném vemu lidu.

2. Povaujeme obsazení Československa, které se událo bez souhlasu a bez vědomí čs. vlády, za nezákonný akt, odporující mezinárodnímu právu a zásadám socialistického internacionalismu.

3. Vyzýváme vechny občany, abyste umonili práci čs. vládě tím, e zachováte rozvahu a klid. Podepsanl ministři, kteří se mohli sejít, vynaloí vekeré úsilí, aby vláda mohla pokračovat ve své snaze o zachování suverenity naí republiky.

Podepsáni: ing. Július Hanu, prof. dr. Vladimír Kadlec, ing. Josef Krejčí, Boena Machačová-Dostálová, Frantiek Penc, ing. Stanislav Rázl, ing. BohumilSucharda, ing, Václav Vale, Michal tancef, dr. ing. Vladislav Vlček a dr. Václav Hromádka

Krátce nato se k tomuto prohláení připojili jetě Miroslav Galuka a Bohuslav Kučera.

  

Přily ji také první zprávy o těce raněných z okupované Prahy: Jak nám sděluje dr. Vladimír Korčák z nemocnice v Praze 10, Srobárova ulice, je tam v oetřování dvacet těce zraněných osob. Větinou jde o průstřely, třítivá střelná poranění, rozdrcené nohy následkem přejetí. Jeden těce raněny ji svému zranění podlehl. Je jím 27letý Zdeněk Příhoda z Prahy 2, Čermákova 5. Jel na motocyklu a přejel ho sovětský tank. Rozdrtil mu hrudník.

Dále nás informovala vrchní sestra, konající slubu na Praské záchranné slubě - Marie Jirásková - od rána bylo dopraveno do různých nemocnic vozy Záchranné sluby ji 25 zraněných, a to z míst kolem budovy Čs. rozhlasu, Václavského náměstí, z Klárova

Předsednictvo vlády ČSSR obsazené okupačními armádami

Demonstrující občané projídějí okupovanými místy na autobusech a nákladních automobilech

\

”  ‘ ‘ . V.! V r ‘ r ._ ” *’}%’

a odjinud. Jde vesměs o zranění způsobená střelnou zbraní. Jsou také ji první oběti. Lékař, který se pohybuje v okolí budovy Čs. rozhlasu, sděluje, e v Italské ulici jsou dva mrtví.

Na II. chirurgii profesora Lhotky do Fakultní nemocnice v Praze

2 bylo dopraveno 12 raněných z praských ulic, z toho tři jsou raněni velmi váně. Jde o průstřely břicha a hlavy. Dalí ranění jsou u přijímáni na I. chirurgii.

Nemůeme mlčet k těmto brutálním činům okupantských armád. Citujeme z dálnopisů, které nám poslali z mnoha míst. Tento je konkrétně z Blanických strojíren ve Vlaimi:

ádáme, aby byl svolán mimořádný sjezd KSČ a respektována lidská práva naeho lidu. Nepřejeme si okupanty v naí zemi.

Pod dojmem současných, pro nae národy tragických událostí, ádáme delegáty mimořádného sjezdu, aby jednoznačně odsoudili okupaci naich zemí, postavili se za okamitý odchod okupantských vojsk a vypořádali se se zrádci, kteří nezákonným, svévolným jednáním poruili ústavní zákony naí republiky. ádáme, aby ze strany byli vyloučeni Bifak, Barbírek, Indra, Kolder a dalí, jejich jména dosud neznáme. Věříme, e delegáti mimořádného sjezdu rozhodnou pro socialismus demokratický, humánní a spravedlivý. 

V podobném duchu se nesou i dalí hláení. Posílají je Autobrzdy Jablonec nad Nisou, České loděnice v Praze, Spojené ocelárny na Kladně, letecký útvar v západních Čechách, pracovníci ministerstva národní obrany, redakce a tiskárna Pravdy v Bratislavě, čs. hokejisté Dukly Jihlava ze zájezdu v zahraničí…

Situace v naem hlavním městě se hodinu od hodiny přiostřuje, jak o tom vypovídají dalí zprávy:

.. . okupační vojska obsadila redakci krajského deníku Svoboda, členové redakce byli donuceni opustit svá pracovitě …

.. . počet tanků a ostatních vojenských vozidel okupačních jednotek během dne výrazné stoupl. Výpadovými silnicemi od německých hranic vak nepřijelo u téměř nic. Zřejmé fungoval okupantům vzduný most na okupované ruzyňské letitě. V průměru kadé dvě minuty zaznamenávají obyvatelé Ruzyně startující dopravní letoun. Typicky do výe zalomený konec trupu nenechává ani laiky na pochybách, e jde o letouny dopravující těkou bojovou techniku …

… redakce Mladé fronty je obsazena a jejím pracovníkům okupační jednotky zakázaly pouívat telefon; přitom nesmějí opustit budovu do zítřejího rána. Svým rodinám aspoň touto cestou vzkazují, aby se o ně nestrachovaly…

Nejinak je tomu i v hlavním městě Slovenska, které je rovně obsazeno vojsky pěti států Varavské smlouvy. Nejdůleitějí tepny města Ulice Obránců míru - Náměstí Slovenského národního povstání - túrova ulice jsou přeplněny sovětskými tanky, obrněnými vozidly a dalí bojovou technikou. Početné jednotky obsadily klíčové pozice na výpadových silnicích, na letiti, v Československém rozhlase a na Dunajském mostě. Na náměstí SNP se shromádil mnohatisícový dav, aby vyjádřil svou podporu výzvě předsednictva ÚV KSČ a nepřetritě skandoval A ije Dubček, a ije Svoboda!” Lidé zpívají hymny.

Z oken redakce bratislavské Pravdy, z nich jsou mnohé u prostřílené jako důsledek ranních nepokojů, vyhazují mimořádné vydání novin. Tíivou atmosféru v Bratislavě dokreslují vytrhané dlaební kostky, pokozená zábradlí, komunikace rozruené pásy okupantských tanků, neutěeně působí i budovy poničené poplanou střelbou. Doprava v centru města je ochromena.

V dopoledních hodinách dorazil před sovětský generální konzulát v Bratislavě nékolikatisícihlavý průvod obyvatel města, aby protestoval proti zlovolné okupaci. Zástupce demonstrující na generálním konzulátě odmítli přijmout.

Z Bratislavy se očekává zpráva o delegátech mimořádného sjezdu KSČ. Praha se chystá je vechny přijmout, ale jak se později ukáe, jejich cesta je zmařena.

  

Nestačíme sledovat čas, vysíláme prakticky nepřetritě, střídáme se u mikrofonu, hlasivky fungují, vechno je nesmírně vzruující. Přicházejí za námi na kontrolu poárníci závodního sboru a nabízejí některým z nás svoje uniformy. To je něco pro Jiřího Hradeckého a Jana Plocha. Oběma se líbí zejména poárnická čapka a oblečení také padne.

Z Vysočan, kam se přemístil řídící táb příprav sjezdu, přiváejí hned několik výzev:

Pracovníci vech závodů v Praze! Nastupte zítra ráno do práce bez ohledu na dopravní podmínky! Do vysočanských závodů bude doprava zajiována autobusy od pěti hodin ráno ze vech nejdůleitějích komunikačních uzlů v Praze… a následuje výčet jednotlivých tras. Nástup do práce ve vech závodech bude součástí naeho spontánního odporu proti okupantům. Mimoto by nás denní výpadek v průmyslových závodech stál několik miliard korun. I tady jde o nai budoucnost! Nastupte zítra vude do práce, ke svým strojům, na svá místa, k pracovním stolům a za pulty obchodů…”

Podnikové ředitelství ČSAD a Krajský národní výbor v Praze daly pokyn vem svým dopravním závodům, aby ve čtvrtek, tj. zítra, zajistily pravidelnou autobusovou dopravu, a to podle moností s respektováním jízdního řádu v celém Středočeském kraji. Nepojedou vak autobusy na dálkových a mezinárodních tratích. Nákladová doprava se přednostně zaměří na zásobování pracujících. Dopra-váci se současně obracejí na zaměstnance čerpacích stanic Benzína, aby jim v případě potřeby poskytli pohonné hmoty…”

Mnoí se ádosti o odvysílání nejrůznějích vzkazů známým,

rodinným přísluníkům, přátelům, kteří jsou na dovolené, na prázdninách. Z ministerstva národní obrany nám volali, e se mnoho rodičů domáhá prověření, zda jsou jejich děti a koláci na chmelových brigádách v bezpečí. Krajská vojenská správa během dne zjiovala proto tuto situaci na Rakovnicku, atecku a Lounsku a ze vech míst lze ujistit rodiče, e mohou být klidni. Děti pracují a jejich zásobování je rovně zabezpečeno. Vyřizují pozdravy a odsuzují okupaci…

Netrpělivě čekáme zprávy, co dělají nae zastupitelské orgány, parlament, vláda. Ale hned ta první informace z této oblasti nás vechny zvedla ze idlí: podle informací důvěryhodného očitého svědka byli dnes ve středu ve 14 hodin odvezeni z budovy ÚV KSČ obrněnými transportéry neznámo kam Dubček, Smrkovský, Kriegel a paček. Zprávu pochopitelně nemáme vůbec monost si ověřit. Navíc se k nám dostává spletitou cestou a v pozdních hodinách.

Ve večerních hodinách vyslechli také poslanci Národního shromádění na mimořádné schůzi u v zatarasené budově informace dvou delegací poslanců. První, vedená Zdeňkem Fierlingerem, navtívila sovětské velvyslanectví a ádala v duchu dneního ranního usnesení předsednictva Národního shromádění, adresovaného předsedům vlád pěti okupačních států, aby byly okamitě staeny cizí jednotky z naeho území. Dále poadovala, aby Národní shromádění mělo monost legálně pracovat za účasti svého předsedy Josefa Smrkovského, aby mohlo být v kontaktu s vládou a prvním tajemníkem ÚV KSČ.

Při tomto jednání ubezpečil rada sovětského velvyslanectví N. S. Prasolov delegaci, e prý bude přesně tlumočit tyto poadavky na přísluných místech. Kromě toho sdělil, e telefonicky oznámí Národnímu shromádění, kdy a jmenovitě se kterým z vojenských představitelů bude moci jednat. (Tento slib vak nebyl splněn.)

Druhá delegace y čele s místopředsedkyní Marií Mikovou la jednat do budovy ÚV KSČ, kam nebyla vputěna, a na sovětské velvyslanectví, kde ji rovně nepřijali. Delegace vak s pracovníky velvyslanectví dohodla, e bude přijata zítra, ve čtvrtek v 10 hodin dopoledne. Trvá vak na tom, aby mohla jednat s velvyslancem SSSR Červoněnkem, eventuálně přímo s velitelem okupačních jednotek.

Poslanci Národního shromádění na své dnení večerní schůzi této delegaci uloili znovu důsledně poadovat splnění esti bodů svého prohláení, přijatého na dnením odpoledním zasedání:

 kategoricky ádáme vládu a Nejvyí sovět SSSR, aby byly okamitě staeny okupační jednotky, které poruily suverenitu naeho státu,

 ádáme, aby byly okamité vytvořeny podmínky pro legální činnost čs. vlády, Národního shromádění a předsednictva ÚV KSČ,

 kategoricky ádáme proputění vech ústavních činitelů, kterým je znemoňována činnost a výkon funkcí,

 ádáme, aby byl okamitě jmenován oficiální představitel okupačních zemí, který bude stále k dispozici k jednání s Národním shromáděním,

 Národní shromádění si vyhrauje právo projednávat mimořádná opatření.

Také z kanceláře prezidenta republiky Ludvíka Svobody máme důleitou zprávu. Přijal dnes ve večerních hodinách vládu, která jej informovala o svých jednáních. Tato jednání budou zítra pokračovat. Vláda současně podnikla kroky k tomu, aby byly odstraněny překáky, které znemoňují, aby se předseda vlády ing. Oldřich Černík, místopředsedové vlády dr. Lubomír trougal, Frantiek Hamouz a ministr ing. Václav Hůla mohli zúčastnit práce vlády. Vláda bude o svých dalích krocích veřejnost informovat.

Ve 22.30 hodin pronesl prezident republiky v Čs. rozhlase projev. Informuje, jaké úsilí během dne vyvíjel a jak mu to současné podmínky umonily. Svolal plenární zasedání Národního shromádění, jednal s členy vlády o naléhavých problémech obnovení normálního ivota země a zajitění její integrity.

Zítra budou jednání pokračovat a jak věřím, i s předsedou vlády ing. Oldřichem Černíkem. Jsem si vědom problémů a těkostí, které současná situace vyvolává. Znovu se vak na vás, drazí spoluobčané, obracím s naléhavou prosbou, abyste zachovali největí rozvahu a vyhnuli se čemukoliv, co by mohlo vyvolat politováníhodné akce s nenapravitelnými důsledky. Zvlátě vás, nai mláde, o to upřímně ádám. Vyzývám vás vechny dělníky, rolníky, inteligenci, abyste svým postojem znovu dokumentovali svůj vztah k socialismu, ke svobodě a demokracii. Pro nás není cesta zpátky. Akční program a programové prohláení vlády vyjadřují ivotní zájem a potřeby veho lidu naí vlasti a proto v započatém díle musíme pokračovat. Neupadneme do malověrnosti, semkněme se vichni a spolu s celou Národní frontou setrváme jednotně v úsilí o lepí ivot naich národů…”

Po tomto projevu pokračuje nae vysílání zahraničními zprávami, ale vechny se stejné týkají nejdůleitějí události dne: okupace Československa.

Ministerstvo zahraničních věcí pověřilo velvyslanectví ČSSR

v Moskvě, Varavě, Berlíně, Budapeti a Sofii předat vládám SSSR, Polska, NDR, Maďarska a Bulharska dalí diplomatickou nótu. Vychází z večerního prohláení čs. vlády a navazuje na protest předaný v průběhu dneního dne.

Nóta upozorňuje vechny tyto vlády, e na území Československa se váným způsobem znemoňuje činnost ústavních orgánů státu, jako prezidenta, vlády, Národního shromádění, národních a místních orgánů státní moci. Váný charakter situace vyplývá té z toho, e dolo k zadrení politických a veřejných činitelů naprosto protiprávním způsobem, například předsedy České národní rady a tajemníka ÚV KSČ! O osudu dr. Císaře nemají čs. státní či jiné orgány ádné dalí zprávy. Delegace Národního shromádění, která byla poslána na velvyslanectví SSSR v Praze, se nevrátila. Okamité proputění je poadavkem, který odpovídá elementárnímu pojetí práva a československá místa očekávají, e podobné případy se nebudou u v ádném případě opakovat.

Nóta dále uvádí, e na různých místech byla prolita krev v řadách civilního obyvatelstva, dochází ke kodám na veřejných a obytných budovách a k nedozírným ztrátám v celém národním hospodářství. Je ohroováno zásobování obyvatelstva a poskytování lékařské péče raněným, ochromena je doprava a komunikace. Mnohé veřejné budovy a veřejná zařízení byly obsazeny okupačními vojsky.

Závěrem nóta naléhavě vyzývá viády uvedených zemí, aby podnikly taková opatření, která umoní obnovu normálního ivota v zemi a aby neprodleně zastavily vekeré násilné akce proti obyvatelstvu ČSSR.

Z New Yorku bylo nejprve úředně oznámeno, e Rada bezpečnosti se sejde ve 22.30 hodin naeho času, aby projednala situaci vzniklou okupací Československa. Ale krátce poté hlásí agentura AP, e se Rada bezpečnosti OSN dosud nesela a můe trvat dosti dlouho, ne bude překonána procedurální debata. Sovětský a maďarský delegát budou mít protahovací námitky proti zařazení československého problému na pořad jednání.

  

Blíí se půlnoc a my zdaleka neskončili. U jsme na nohou více ne 22 hodin, ale spánek jsme zatím dokázali předret. Připravujeme s Janem Plochém a s ostatními poslední zprávy do vysílání.

Do naeho bunkru, kde začíná být vedro a těsno, nael cestu dalí informátor rovnou ze středu Prahy, kde prý byl u po 21. hodině poměrný klid. Restaurace jsou zavřené. U budovy Čs. rozhlasu, kde doslova přela fronta, jetě dlouho do večera se podepisovaly listy, na nich lidé vyjadřují věrnost Dubčekovi, prezidentu Svobodo

vi a ostatním vedoucím osobnostem státu. O jejich osudu v tuto chvíli vak nikdo nic neví.

Dlouho do večera likvidovali poárníci poslední zbytky poáru, který značně pokodil pět domů na křiovatce Vinohradské třídy a Italské ulice. Trosky nákladních automobilů, autobusů a jiných vozidel, stejně jako vyvrácené stromy a pouliční stoáry i strhané troleje podivně kontrastují s ujiováním přísluníků okupačních jednotek, e nás přili ochraňovat…

Z Ostravy přichází situační zpráva o dnením dnu v tomto hornickém městě, kde manifestační průvody občanů proti okupaci nedokázaly přeruit ani výhrůky a ultimata okupačního velitele, sovětského generála Jakina. Zneuili městského rozhlasu a vyzý-

Na Praský hrad - sídlo prezidenta republiky ČSSR - byl vstup v srpnových dnech zakózán

Snímek z bunkru Svobodného vysílače v objektu Tesla Hloubětín - zleva doprava: autor Miroslav Sígl, éfredaktor Televizních novin Kamil Winter, hlasatelka Kamila Moučková, uprostřed řidič Čs. televize a vpravo redaktoři Televizních novin Jiří Hradecký a Jan Ploch

vali občany, jestlie neopustí náměstí, pouijí okupační jednotky vech způsobů, aby je samy vyklidily. Po 20. hodině večer se dohodli představitelé města s velením okupačních vojsk, e tanky a obrněné transportéry naopak opustí na noc město. Několikrát za večer dolo v ulicích Ostravy k výstrané střelbě.

Zprávu z Koic datujeme ve 23.15 hodin: sověttí vojáci obsadili v půl jedenácté večer budovu Východoslovenských tiskáren, zastavili výrobu novin, vechny pracovníky zavřeli do zasedací místnosti a nesmějí opustit tiskárnu. Noviny v Koicích zítra nevyjdou.

Dálnopis ČTK oznamuje ve 23.15 hodin: V tuto chvíli končí svobodná zpravodajská činnost ČTK. Bude-li následovat dalí zpravodajství, nebudou to ji zprávy od redaktorů ČTK a ostatních pracovníků ČTK.

To e by měl být konec? Celý den stály před budovou ČTK v Opletalově ulici tři sovětské obrněné transportéry. Jednu chvíli přijelo před ně pomalu nákladní auto, plně obsazené občany Prahy s čs. vlajkami. Seděli na kapotě a střee kabiny a vyzývali hlasitě sovětské vojáky, aby opustili ulici, e chtějí projet. Dokonce někteří nastavovali svá prsa proti namířeným hlavním.

Sahám po dvou listech, které tu zanechala neznámá kolegyně. Seděla delí dobu v koutku u stolu a horečně psala. Chystala se asi promluvit dnes večer z naí televize, ke svým divákům:

… dovedeme si představit s jakými pocity dnes večer usedáte před obrazovku. Nikomu z nás jetě nebylo tak hořko, nikdo z nás do té chvíle nepocítil, e se dá neporozumět dobré vůli, e se dá sáhnout na cizí svobodu jako na věc, s ní lze nakládat podle libosti. Snad poznáte alespoň nae hlasy. Nesčíslněkrát jste nás slyeli v pořadech pro mláde a je opravdu smutné, e právě nás můete jenom slyet za těchto okolností.

Jsme malí počtem, nikdy jsme nevítězili počtem vojáků a zbraní, ale jedině silou ducha a velikostí mylenek. A jejich velikost nemohou ani dnes udusit tanky, které křiují kolem naich oken!”

A tady ten rukopis končí. Marně se sháníme po autorce. Během večera se zde vystřídal velký počet známých i neznámých lidí. Jsme vichni náhle unavení, cítíme se vyčerpáni, loučíme se s posluchači spolu s Jiřím Hradeckým, slibujeme, e se ozveme (po předběné domluvě s naimi techniky) opět dneska ráno, tj. ve čtvrtek 22. srpna ve 4.30 hodin. Bohuel nemáme ani gong, natopak hudební motiv z gramofonové desky. Měli bychom během zítřka něco vymyslet.

5/ JSME S VÁMI -BUĎTE S NÁMI!

101 SRPNOVÁ NEDĚLE

5/ JSME S VÁMI -BUĎTE S NÁMI!

Hned po ránu ve čtvrtek 22. srpna, sotvae se vyklubeme ze spacích pytlů a opláchneme unavené obličeje, promýlíme dnení den. Co nás čeká?

 Bude zahájen mimořádný XIV. sjezd KSČ. Chystáme se natočit několik rozhovorů s delegáty.

 Někdo musí hlídat zprávy z parlamentu, který má rovně zasedat.

 Toté se týká vlády, prezidenta republiky a dalích úředních orgánů. Tady si pomůeme zprávami, jak sé nám je podaří zachytit z jiných rozhlasových stanic.

 Nesmíme zapomenout na situační zprávy ze Slovenska a z jednotlivých krajů republiky. Některé snad přivezou delegáti sjezdu.

 Rozhodně musíme monitorovat zahraniční vysílání, jednotlivé stanice, BBC, Svobodnou Evropu, Deutschland Funk, Moskvu a dalí.

 Zamýlet bychom se měli nad naimi vztahy k Sovětskému svazu. Ptát se lidí: jak se můe tento vztah podle vás vyvíjet?

 Snait se za kadou cenu získat informace o situaci internovaných vedoucích činitelů strany a státu. (V poznámkách mám například otázku: Jak ijí rodiny internovaných - Dubčeka, Černíka, Smrkovského a dalích?)

 Přinést reportá z praských nemocnic.

 Vysílat nadále rezoluce, které přicházejí ve stovkách na nejrůznéjí místa ústředních orgánů do Prahy.

Nikdo z nás nepochybuje, e to bude perný den. Očekáváme vak slíbené posily podle včerejích telefonních rozhovorů. Pro kadého u jsou připraveny úkoly z bodového scénáře.

A zahajujeme.

Hlásí se vám opět svobodný vysílač Městského výboru KSČ v Praze. Hovoří k vám redaktoři Televizních novin. Dobré jitro - tak dobré, jak to jen jde.

K četným dotazům, které přicházejí z celé republiky do Prahy, vám sdělujeme, e vysílání Čs. televize bylo včera násilně přerueno obsazením retranslačních stanic na Petříně a na Cukráku a redakční kolektivy Televizních novin se musely rozejít. Pracovníci ze studia v Besedě ve Vladislavově ulici v Praze odcházeli pod namířenými hlavněmi samopalů okupantských vojsk států Varavské smlouvy. Některým z nás se podařilo přestěhovat se jen na několik hodin do mimořádného studia v Praze, odkud jste nás mohli slyet jetě včera krátce před 12. hodinou polední. Pak i zde jsme byli násilně přerueni, nebo přestal zvukový i obrazový signál. Pokud se vyskytly zprávy, e ústřední ředitel Čs. televize dal příkaz k zastavení vysílání, jde o podvrh a mystifikaci. Budova ústředního ředitelství Čs. televize byla obsazena vojsky Varavské smlouvy.

Proto jsme se vám ozvali včera odpoledne poprvé v úloze rozhlasového vysílání. Poznamenejte si nai vlnovou délku a frekvenci. Uslyíte nás po celý den. Někteří nai kolegové se pokouejí o televizní vysílání, zatím není například vyřazen vysílač na Kleti, jak se dozvídáme. Před začátkem naeho vysílání nám bylo sděleno, e se vysílá obrazové zpravodajství ze studia někde v Čechách. Tolik o osudech naí čs. televize …

A nyní jak vypadala dnení noc v hlavním městě naí republiky? Byla to noc v okupovaném městě, rozděleném tanky okupantů, noc s cizími vojsky v sídle hlavy státu - přímo pod Praským hradem. Ji během noci přijíděli do Prahy na výzvu ústředního výboru komunistické strany delegáti XIV. mimořádného sjezdu. Velké praské závody měly pohotovost, aby mohly vem delegátům poskytnout noclehy a stravování.

Asi o půl druhé v noci obsadila Jungmannovu ulici kolona těkých nákladních vozidel, plně naloených bednami - s největí pravděpodobností v nich byly výbuniny. Bylo jich asi 15, některé měly vleky. Ulici hlídaly desítky sovětských vojáků. Auta svůj náklad sloila do budovy naí televize a také do Besedy - zadním vchodem z Jungmannovy ulice. Byly to doslova stovky beden, kadou z nich odnáeli vdy dva vojáci. Z jednoho auta skládali vojáci krabice s lehkým materiálem - snad zápalnicemi.

Vypadá to, e celá televizní Beseda je v současné době podminována! Práce tady skončily po čtvrté hodině ranní.

Srpnové tragické ráno bez veřejné městské dopravy je naplněno ruchem, který plně nevystihuje bolest v srdcích lidí. Bleskurychle rozebírají zvlátní vydání Práce, Rudého práva, Mladé fronty, v Opletalově ulici to byla pouze rozmnoená výzva, vyjadřující solidaritu zaměstnanců ČTK, která přestala vydávat zprávy okolo půlnoci, kdy byla obsazena. Vyzýváme proto vechny dobrovolníky, kteří nám mohou doručit nějaké zprávy, aby je nosili do bistra v Panské ulici, kde si je budou nae spojky vyzvedávat.

  

Tohle vechno nám brzy ráno volal redakční kolega Julius Daněk, kterému se podařilo vniknout do naí pracovny v Jungmannově ulici

15, ponuré budovy, v jejím přízemí mají Tiskařské závody svoje provozy. A tady ve čtvrtém poschodí dokonce vyklapával včera dálnopis vechny zprávy ČTK, na druhém přicházely rezoluce ze

vech moných míst republiky a kromě toho se kolega Daněk pokouel navazovat spojení způsobem, který dnes budí smích, ale tenkrát v srpnu jsme z toho byli dost smutní:

voláme telnoviny praha, nemáme zkusenosti s obsluhou dálnopisu, vaclav syrovy … ja to taky neumim julius daněk … na vyzvu uv mto mthk o ava cke …

julo ahoj tady vasek syrovy, posilám ti bxmvuzllleksvm nwg vbpo, 4.30 hod. mo… slavkostroj 4640 zadame o předáni stanoviska okupaci nasi republiky generálu armady pavlovskému, generální stab praha-dejvice …

Utrápenému Juliu Daňkovi povolily nakonec nervy a zanedlouho se ocitl mezi námi ve sklepě s několika lahouny dálnopisných pokusů. Na jednom z nich dokonce jeho rukou napsáno (chtěl nám to původně poslat po spojce): Tohle jsou nejnovéjí zprávy, prakticky jediné!”

S velkou vervou se pustil do práce. Zapisoval zprávy z rádia, z telefonů, zpovídal kadého, kdo se tu objevil a jen měl chvilku volnou, u se ptal: Co má pro mne? Potřebujete něco, kluci?”

Brzy po ránu přichází i Vladimír Kabrna s písemným záznamem, který jsme včera dostali telefonicky a dnes nám ho předkládá včetně prezenční listiny 21 přítomných členů a kandidátů ÚV KSČ, kteří se včera seli, aby podpořili stanovisko předsednictva a odsoudili obsazení Československa cizími vojsky pěti zemí Varavské smlouvy. Probíráme jméno za jménem:

Martin Vaculík, Vladimír Kadlec, M. Jirásková, Ludmila Jankovcová (ta se nám přihlásila, e je ochotna natočit rozhovor), O. Rákos-ník, F. Pecha, ale také Bedřich Kozelka (mluvčí deputace z února 1948), V. Krutina, Ivan Málek, F. Tesař a hned za ním - ne, nevěříme svým očím - Ivan Skála, J. Havlín, Ladislav Adamec, Miroslav Zavadil, Frantiek Penc, Bohuslav Latovička - vechno roduvérní Antonína Novotného a zdaleko ne příznivci Alexandra Dubčeka. Na posledních místech listiny jsou jetě Oldřich Kaderka, Karel Valtera, Libue Hrdinová, Vladimír Ruml a Vladimír Kabrna. Nemohli jsme tenkrát tuit, kolikrát někteří z nich později zapřou svůj postoj a k ádnému takovému podpisu se hlásit u nikdy nebudou …

V písemném vyjádření se jetě mj. říká: ÚV KSČ je rozhodnut nedopustit návrat předlednových poměrů, akční program ÚV KSČ zůstává nadále základem naí politiky …

Dalí ná kolega Zdeněk Roman, který nás rovně objevil tady v Hloubětíně, komentuje vysílání rozhlasových stanic naich okupantů; chrlí toti do éteru text tzv. zvacího dopisu” neboli ádosti stranických a státních činitelů ČSSR o poskytnutí neodkladné pomoci, včetně pomoci ozbrojené …

Odpověď naich lidí nedá na sebe dlouho čekat. Za zrádce národa označují Pavla Auersperga (jeho typický hlas u známe ze tvavé vysílačky Vltava, která začala v uplynulých hodinách ířit své zprávy

fc do éteru), Aloise Indru, jeho jménem byli ostatně zatýkáni v budově ÚV KSČ vichni představitelé, kteří tam zůstali po včerejí noci, dále k nim patřil Karel Hoffmann, na jeho pokyn přestal Čs. rozhlas vysílat výzvu Vemu lidu … (ale přesto byla odvysílána celá rozhlasem po drátě), Miroslav Sulek, ředitel ČTK, který přikázal za asistence dvou pánů” v mezinárodní redakci vyslat do světa text zvacího dopisu” (zásluhou redaktora Jaroslava Laanského vak odeslán z ČTK nikdy nebyl, prosté se ztratili oba - redaktor i s textem). Samozřejmé e k zrádcům patří u dříve jmenovaní Bifak, Kolder, Salgovič, Mestek, Barbírek, David, jejich jména se postupně objevují na zdech domů, kandelábrech a v letácích … A zvlátě pak v rezolucích a konečně i ve zprávě Martina Vaculíka o průběhu zasedání části ÚV KSČ v hotelu Praha, kterou přednesl na XIV. mimořádném sjezdu KSČ v Praze-Vysočanech, jak se o tom dozvídáme později během dne. K těm jménům se jetě měl přiřadit i Jan Piller.

Neméně pobuřující informace je obsaena v dalím textu: Podle zpráv z vojenských kruhů Sovětské armády má být během dneka údajně mezi 9. a 10. hodinou sestavena nová vláda. Má k tomu dojít na sovětském velvyslanectví při trvající brutální internaci Dubčeka, Černíka, Smrkovského a Kriegla. Jsou prý připraveny seznamy funkcionářů, kteří mají být zatčeni. V současné době se intenzívně pátrá po generálu Prchlíkovi. Na jednom místě v Praze zasedá zbytek ministrů ústavní vlády…

Podobné zprávy následují jedna za druhou:

 Tajná algovičova policie s velitelem čs. kontrarozvědky a ve spolupráci se sovětskými poradci zahájila akce proti legálně voleným orgánům KSČ. Upozorňujeme na tuto skutečnost sloky naí bezpečnosti, aby s nimi v ádném případě nespolupracovaly a nedaly se vyprovokovat!

 Upozornění vem, kteří se podílejí na organizaci mimořádného sjezdu naí strany! Nepouívejte v ádném případě při sdělování informací o odvozu delegátů otevřených adres a telefonních čísel! Doly nám zprávy, e sovětská policie můe pouít takových výzev jako provokace a proto, aby delegáty soustředila na jedno místo a mohla je internovat, táby televize a rozhlasu ádáme, aby se dohodly na vzájemných volacích znacích, které by pravidelně měnily …

 Občané, ignorujte okupační armády! Chovejte se hrdě a netvořte hloučky! Vechny oběti na ivotech jsou zbytečné. Zúčastněte se podpisové akce na proputění předních členů komunistické strany a vlády!

 Zbloudilé střely zasáhly budovu nemocnice na Karlové. Nemocnice vyzývá vechny nae občany, aby se přihlásili jako dobrovolní dárci krve. Potřebujeme nutně krev!

 Okupační vojska vysílají tvavé informace a výzvy na těchto frekvencích: sovětské na frekvenci 3612 kHz, zaměřovači sluba okupačních armád je 230 MHz, dalí je 3515 kHz a vysílá pod značkou 7Y 6X.

 Radioamatérská stanice v Českých Budějovicích, která s námi navázala spolupráci, zachytila před chvílí vysílání z Hamburku, kde před budovou sovětského zastupitelství je shromáděno desetitisíce lidí s transparenty a československými vlajkami.

 Taxíkáři po celém území Spolkové republiky Německo mají nae státní vlajky na vozech. Hamburský reportér vedl rozhovory s některými účastníky demonstrace. Třiadvacetiletý mladík mu odpověděl výzvou, aby byla Československu poskytnuta vojenská pomoc. Na dotaz, zda je ochoten například on za cizí stát zemřít, odpověděl, e ano.

Pracovník, který předával tento telefonát, nás upozorňuje, e navázal spojení se stanicí Markéta, která je schopna přenáet nae vysílání s velkým dosahem na východ. To je důleité sdělení pro nae techniky - spojaře, kteří fungují neznámo kde. Ale určitě jim informaci předáme.

Začínáme pracovat také konspirativně. Nelze jinak, ne si vymyslet nějaké ifry pro kadého z nás a pro nae stálé spolupracovníky, informátory. Během dne jejich seznam narůstal řadou geometrickou. Jsou v něm jména kolegů - novinářů Frantika Vaněčka, Jiřího Hochmanna, Miroslava Drozda, Václava Kotka, Zdeňka Fořta, Jiřího Rumla, Veroniky Matějové, Otky Bednářové, z funkcionářů předevím Jaromír Litera, Milo Hájek, Jaroslav abata (ten s námi spolupracoval ji před srpnovými událostmi na komentářích Tváří v tvář), několikrát se mezi námi objevil Jiří Hanzelka, cestu k nám dokázali vypátrat delegáti z jednotlivých krajů, z nich někteří se stali nově zvolenými členy ústředního výboru.

Konečně se mezi námi objevila opět nae Kamila Moučková, hlasatelka Televizních novin u od října 1956. Jako na zavolanou. Střídavě ji objímáme a ona stačí prohodit jen pár slov. Přivezli ji náklaďákem mezi pytli s brambory. Ten átek na hlavě jí kdosi půjčil, aby nebyla k poznání. Dokud to lo, vysílala z improvizovaného studia v Bráníku, jak u jsme se předtím dozvěděli.

A mezitím se dostavil vedoucí delegace z Vítkovických elezáren a obvodního výboru Vítkovic ing. Vladimír Rimmel, aby přečetl jejich prohláení přímo do mikrofonu; mj. se v něm praví:

Do Prahy jsme přijeli na základě spontánního poadavku 40 000 pracujících naeho podniku. Dříve jsme nemohli přijet, protoe okupační vojska neumoňovala výjezd na výpadové cesty. Před naím odjezdem jsme přijali některá opatření. Ustavili jsme aktiv, který sleduje situaci v naí republice a bude informovat pracovníky podniku vemi dostupnými prostředky. Pověřili jsme skupinu tří pracovníků, kteří vejdou ve styk se sovětským velitelem a budou poadovat odvolání vojenské techniky od bran závodu v době co nejkratí. Předáme velitelům vojsk pěti států nae společné prohláení v ruském jazyce. Budeme ádat, aby průběh zasedání mimořádného sjezdu KSČ byl vysílán československou televizí. Na podporu vech předchozích poadavků připraví aktiv podmínkypro vyhláení jednohodinové protestní stávky vech pracujících VKQ a bude-li to situace nezbytně potřebovat, bude svolán společný orgán a vyhláena generální stávka. Přestoe telefonické a jiné spojení naeho podniku je přerueno, naváeme jednání s dalími ostravskými závody a Novou hutí v Kunčicích za účelem společného postupu.

Tímto - podle naeho soudu - rozváným a odpovědným přístupem chceme přispět k obnově demokratického vývoje v naí zemi, k upevnění politické a ekonomické situace naeho národního hospodářství.

Spojili jsme se nyní také s praskými závody, kde jsme byli velmi dobře přijati a zjistili jsme, e nae stanoviska jsou shodná. Plně souhlasíme s vysíláním naeho rozhlasu a prohlaujeme, e z Prahy neodejdeme dříve, dokud nebude zahájeno jednání mimořádného sjezdu strany za přítomnosti soudruhů Dubčeka, Černíka, Císaře, Smrkovského a dalích členů, zvolených ji demokratickou cestou …”

V delegaci byli jetě Bedřich Pavlica, dr. Pavel Boro, ing. těpán Tajdo, Jaromír Poklúda, Josef Gerlich, Andělín Sukač a Vlastimil Filipec. Kadý z nich by nám chtěl kromě prohláení říci navíc některé poznatky ze včerejího prvního okupačního dne. Není bez zajímavosti názor dvou poručíků sovětské armády, kteří dreli palebné postavení před branami vysokopecního závodu: Informace, které jsme dostali od naeho nejvyího velení, mluvily o tom, e nedojde-li k obsazení ze strany Varavské smlouvy, bude Československo obsazeno nejpozdéji do dvou dnů Američany… Jiní okupanttí důstojníci projevili zklamání, e místo řádění kontrarevo-lucionářských ivlů se setkali s pokojným ivotem v naich městech …

Zpočátku nebyly k dispozici ádné magnetofony a tak nám k mikrofonu do Hloubětína vodili Václav Slavík, Jiří Judl a Vladimír Kabrna jednoho delegáta za druhým. Přihlásila se také účastnice včerejího zasedání neúplného ÚV KSČ Ludmila Jankovcová a v rozhovoru říká výstiné:

Drtivá větina občanů obou naich národů jde ukázněně za svou prací přes nesmírné obtíe, se kterými se vzhledem k obsazení naí země setkává na kadém kroku. Zemědělci se snaí sklidit rychle úrodu, zajistit tak výivu, tisíce kolních dětí pomáhají při sklizni chmelu, továrny pracují větinou ve dvousměnných provozech. Tisíce nad slunce jasných příkladů svědčí o tom, e český a slovenský lid svou ukázněností, klidem a zachováním pořádku je schopen řídit správu své země sám, s přehledem hospodáře a s velkou láskou

\

Hlasatelé Kamila Moučková a Richard Honzovlč (vpravo) se spojovými techniky závodu Tesla Hloubětřn

InforaanŤ_i)vo občgr^^Pvohjj^

Svobodný vysflaČ ústředního výboru K:>Č vyallé 1 dennft od 4,j0 hodin v přeruovaných přusUvfcách ria střední vlné 490 mffrekvoncŤ 6i3 khz.

Nce heslo :

Jsme s Vámi, buďte s námi!

Jeden z letáků, které se zhotovovaly v redakci Svobodného vysílače v srpnových dnech 1968

ke své milované vlasti. Věřím, e i signatáři Varavské smlouvy se o tomto stavu mohou sami na své vlastní oči přesvědčit. Jejich vojska by tedy měla co nejdříve opustit nai zemi!”

Pozoruhodný je dopis, který nám byl doručen jetě v dopoledních hodinách. Mezi podepsanými jsou Frantiek Vodsloň, Zdeněk Fier-lingér, Marie Miková, Václav Dobiá a Ivan Skála. Píí, e se jako členové ÚV KSČ nemohli zúčastnit svolaného zasedání do hotelu Praha, protoe byli větinou internováni v budově Národního shromádění, a vyjadřují svůj rozhodný nesouhlas s prohláením tzv. zasedání ÚV KSČ ze dne 21. srpna, které je meninovým prohláením. Zároveň povaují za potřebné zdůraznit před celou čs. veřejností, e pevné stojí za legálním vedením strany v čele s Alexandrem Dubčekem, za prohláením předsednictva ÚV KSČ, které odsoudilo protiprávní okupaci ČSSR vojsky pěti zemí Varavské smlouvy.

V závěru dopisu odmítají vechny zrádce ve straně i národě, kteří se rozeli se zájmy a přesvědčením lidu této země.

Dopis jsme dostali dříve, jetě předtím ne jsme byli informováni, co se ve skutečnosti včera dělo v tom hotelu Praha, před kterým jsme varovali delegáty sjezdu. Jednání zde skončilo po půlnoci a o jeho výsledcích má být podána zpráva na dnením mimořádném XIV. sjezdu.

Podobná situace je charakteristická pro okupační poměry, v nich ijeme. Nad Prahou létají vrtulníky okupačních vojsk, v tuto dobu -jak se dozvídáme - shazují letáky s prohláením pěti států, které je známo ji ze včerejího dne. Obyvatelé letáky namístě sbírají, a okamitě je pálí. Nikdo je ani nečte. A naopak se objevují nová hesla a slogany:

Ruské tanky, ruské zbraně - český národ kale na ně!

Lenine, vzbuď se, Breněv se zbláznil!

Svobodovi slivovici a Indrovi ibenici!

Ani vindru za zrádce Indru!

Koldere, Koldere, nikdo ti to neere!

Z letáku, který vydala Polygrafia Praha 2, čteme:

Ji dříve jsme u Bitaka, Koldera, Barbírka a Indry měli pochybnosti, zda to s akčním programem naí strany myslí skutečně dobře. Říká se, e není prochu, aby na něm nebylo pravdy trochu. Obracíme se proto na vechny vedoucí představitele státu, na členy ÚV KSČ i na delegáty sjezdu. Prověřte a odsuďte jejich způsob jednání, který je cítit zradou svobody a vrhá hanbu na celý ná národ…”

Také v naí polní redakci se zrodil nápad - kromě rozhlasového vysílání tisknout a vydávat letáky. Přili s tím pracovníci závodního propagačního oddělení a redaktor Petr Čekotylo. Potřebovali pro ty letáky přísluné texty. A těch my máme poehnaně. Přemýlíme vak i o vhodném heslu, kterým bychom nae vysílání i letáky doprovázeli. Kombinujeme nejrůznějí výzvy, slova, věty:

Myslíme na vás - myslete na nás!

Ne, to jetě není ono, mělo by to být kratí, výstiné, ale něco v tom duchu, a konečné se zrodilo heslo, s ním vichni jednohlasně souhlasíme:

Jsme s vámi - buďte s námi!

A čím dál víc si je opakujeme, nabýváme přesvědčení, e vystihuje téměř úplně atmosféru tragických srpnových dnů naich národů, naich občanů, kteří dychtivé očekávají kadou novou zprávu předevím z rozhlasu a televize. Ty mohou být nejrychlejí a jsou také nejposlouchanéjí v těchto dnech. O tom se nám dostává bezpočet důkazů. Přicházejí nás pozdravit lidé z ulice, nějak se to přece jen rozkřiklo, s některými vyřizuje jejich vzkazy sluba rovnou nahoře u vrátnice, jiné poutí a k nám dolů do sklepení.

Ode dneka jsme u vybaveni magnetofonovými nahrávkami zvukem gongu, státní hymnou a hudebními skladbami, které můeme poutět mezi mluveným vysíláním. Rozjeli jsme se pro ně v sanitním voze s červeným kříem do ulice Na Květnici, odkud vysílají nai kolegové z čs. rozhlasu. Ti nám vechny tyto nahrávky připravili a jsou ochotni nám vyhovét i nadále. Přejímají některá nae hláení, my zase jejich, pokud je stačíme zachytit. U z dřívějka důvěrně známe hlasy populárních rozhlasových komentátorů a reportérů Karla Jezdinského, Jiřího Dienstbiera, Karla Lánského, Igora Kratochvíla, Vládo Príkazského, Slávy Volného, Jiřího Kmocha, Jana Petránka, hlasatele Fiera a dalích, kteří vichni působí i teď ve vysílání Čs. rozhlasu mimo svoji okupovanou ústřední budovu na Vinohradské třídě. Vysvětlujeme jim poslání naeho vysílače.

Vracíme se praskými ulicemi, dýcháme zhluboka obyčejný vzduch, kterému jsme téměř odvykli v těch sklepních místnostech. Nikdo po nás nestřílel, nikdo nás nezastavoval. Jedeme v ambulantním voze, jeho sluby jetě mnohokrát oceníme.

A od této chvíle se u ozýváme s heslem, na kterém jsme se vichni shodli: Jsme s vámi - buďte s námi!

6/ NAPĚTÍ VE VYSOČANECH

Odpor proti okupantům sílil kadou hodinu, napětí se stupňovalo. Vechna dosavadní prohláení prezidenta republiky, ústředního výboru komunistické strany, vlády a parlamentu, která jsme postupně vysílali nepřetritě od včerejího ranního rozbřesku, působí na kadého obyvatele naí země. Ze vech jednoznačné vyplývá, e

o zásah proti naí republice, o vstup vojsk pěti zemí Varavské smlouvy ádný orgán naeho státu nepoádal.

Akční schopnost komunistické strany po zatčení a deportaci předních činitelů byla ochromena jen zčásti a nakrátko. Iniciativy se ujala praská organizace ve spojení s nejsilnějím praským obvodem a jeho největím podnikem ČKD Praha ve Vysočanech. Operační táb podniku zahájil svou činnost u včera odpoledne a jetě před zahájením XIV. mimořádného sjezdu vysíláme jeho poděkování vem, kteří se zasluhují o hladký průběh nadcházející události:

ČKD Praha převzal svůj díl velké odpovědnosti za úspěný průběh XIV. mimořádného sjezdu nejprve tím, e zabezpečuje ubytování vem přijídějícím delegátům. Děkujeme touto cestou vem zaměstnantcům, kteří projevili dobrou vůli a ochotu a nabídli noclehy ve svých rodinách. Nyní plníme jetě mnoství dalích speciálních úkolů, abychom udreli dosavadní demokratizační a obrodný proces. Proto prosíme vechny zaměstnance, aby upustili od jakýchkoliv akcí, které by mohly bezprostředně upoutat pozornost na ná závod. Naproti tomu povaujeme za nutné, aby vichni nai spolupracovníci přikročili k urychlenému plnění pracovních a výrobních úkolů. Tím projevíme nejlépe svůj nesouhlas s protiprávním obsazením naí republiky …

Na základě organizovaných výzev naeho svobodného vysílače se začali ve čtvrtek 22. srpna sjídět do Prahy a do Vysočan delegáti ze vech krajů republiky. Vechno se dělo v klidu, bez paniky, ale se vzruením kadého účastníka. Nastupovali do vrátnice závodu tak, jako ostatní pracovníci, kteří sem chodívají denně za prací, jakoby to zde kolem vechno důvěrně znali. Ale větina z nich tady byla poprvé.

Z rozhlehlého areálu vysočanského závodu vybrali pro jednání sjezdu objekt ČKD Elektrotechnika a jeho obrovskou jídelnu, ve které se od nepaméti konají vechna velká shromádění. Tentokrát zmizely jídelní stoly a místo nich jsou připraveny pouze idle - jedna řada za druhou. A nezbytných několik stolů přece jen pro předsednictvo sjezdu. Jednoduchá výzdoba vystihuje mimořádnost situace. Z vysokých oken na jedné straně sem proniká ranní světlo a také hluk z nedaleké vysočanské třídy, po ní neustále projídějí okupantská vozidla a občas sem zalehne i vzdálená střelba.

Napilno mají vichni pořadatelé. Není přece moné, aby se zde objevil provokatér. Zájemců o sjezd, kteří nejsou řádnými delegáti, jsou desítky. Ty prověřuje speciální skupina funkcionářů a její sídlo je v nedalekém podniku naproti - v Automobilových závodech Praga—Vysočany. Z celkového počtu 1543 zvolených delegátů se k jednání dostavilo 1219 účastníků, take sjezd mohl být zahájen, prohláen za právoplatný a usnáení schopný. Přitom celá země a její hlavní město, v něm se tento historický sjezd koná, se nacházejí v obklíčení okupantských vojsk. Ta jsou v neustálé pohotovosti, kadou chvíli můe dojít k nenadálému vojenskému zásahu i v těchto průmyslových končinách praské metropole. To vechno poznamenává

Jediný dochovaný historický snímek ze zasedání mimořádného XIV. sjezdu KSČ v Praze v ČKD 22. srpna 1968

atmosféru sjezdového jednání, které musl být rychlé, ale přitom odváné, rozhodné a odpovědné.

Nedaleko odtud stojí reportání přenosový vůz, který sem dopravili z hloubétínské Tesly i Průběh sjezdu je přenáen prostřednictvím směrových pojítek, jaká se běně pouívají pro jednosměrné spojení, take přenos nelze odposlouchávat. Magnetofonový záznam se pořizuje v blízkosti naeho rozhlasového vysílání. Zdá se to vechno velmi jednoduché, ale kadý z nás - tak jako vichni na sjezdu ve Vysočanech - pracujeme rychle, abychom nepromarnili ani minutu, abychom vechno stihli včas a nebyli zaskočeni. Vysílač o síle 30 kW jede v těchto okamicíqh naplno. A i kdyby ten náhodou selhal, připravují u technici náhradní zdroj ve spolupráci s Ústavem jaderného výzkumu v ňei u Prahy.

Pozval jsem si do studia přímo z Vysočan také naeho novinářského kolegu - delegáta Jiřího Rumla. Píe o tom v kníce Díra v hlavě”, která vyla jako strojopis v roce 1987:

Ani se nestačím pořádně rozkoukat a vedou mě do vysoké budovy, nikoliv vak po schodech nahoru, nýbr naopak do podzemí. Studio zastrčili do sklepa, neměl jsem tuení, e tu existuje něco takového, ovem v Tesle mají k rozhlasovému vysílání velmi blízko, vdy jeho zařízení vyrábějí. Ve sklepení mě očekává novinář Mírek Sígl a jetě jeden mladík, kterého neznám, oba teď vysílají z tohoto stanovitě nejnovějí zprávy, poutějí muziku a provolávají různá hesla, která si Praané mezi sebou opakují a malují je k nelibosti okupantů po zdech a na chodníky…”

Kdy se Jiří Ruml seznámil s naím nezvyklým prostředím, dostal slovo o mimořádném XIV. sjezdu:

.. nejraději bych začal u od té chvíle, kdy se delegáti sjíděli a kdy říkali: My jsme netuili, e to můete tak rychle v Praze připravit. My jsme přijeli na okraj Prahy - ten jsme měli předem určený - tam jsme se dozvěděli jméno a místo a od toho okamiku jsme se nemuseli o nic starat. Dovezli nás a na místo sjezdu. Ten začal později, nejprve to byla porada delegátů, zahájená krátce po desáté hodině a co myslím bylo symbolické, e se tak dělo pod ochranou dělníků a jejich milic. Nejprve bylo zvoleno pracovní předsednictvo, poradu zahájil člen ÚV KSČ Vladimír Kabrna a po zvolení se ujal slova Martin Vaculík…

Vaculíkův projev máme nahraný na magnetofonové pásce a u jsme z něj podstatný výtah vysílali. Obsahoval informace, jak se včera odpoledne v hotelu. Praha selo dvaadvacet členů ústředního výboru, několik dalích se dostavilo v průběhu jednání. Večer přili na zasedání pod ochranou zbraní okupantů Kolder, Indra, Bitek a Barbírek. Přítomnost, sovětských důstojníků změnila předchozí postoj některých členů ÚV. Jasnými kolaboranty se ukázali Mestek, Nový, Jake, Indra a Kolder. K nim se přiřadil i Piller, ten dokonce ádal, aby ÚV přijal usnesení, v něm by nesouhlasil se svoláním mimořádného sjezdu, který by zostřil situaci. Piller dále poadoval, aby delegáti byli posláni do krajů a okresů a uklidňovali napětí. Nikdo z těchto členů Ú V nepotvrdil, e by někdo nebo některý československý orgán ádal o zásah a okupaci země ozbrojenými silami signatářů Varavského dopisu.

Ve svém vystoupení Martin Vaculík uvedl jetě výtky z dopisu ÚV KSSS, v něm byla československá strana obviňována z nedodrování dohod z Čierné a Bratislavy. Československo prý nezastavilo polemiku a kampaň proti signatářům Varavského dopisu se prý naopak stupňovala. Vedení strany prý dovolilo tisku, rozhlasu a televizi, aby se zastaly generála Prchlíka a jeho spolupracovníků.

V dopisu byl také ostře kritizován Čestmír Císař jako tajemník, odpovědný za činnost čs. komunikačních prostředků. O nějakém zásahu nebylo v dopisu ani slovo. Vedení naí strany, stejné jako předseda čs. vlády ing. Oldřich Černík, se tedy o úmyslech KSSS dověděli ve chvíli, kdy u okupační jednotky překročily nae výsostné hranice.

Zasedání ÚV, o něm Martin Vaculík vyprávěl na sjezdu, a kterého se zúčastnila asi třetina jeho členů, přijalo 21. srpna komuniké.

V něm se podporuje zejména ta část prohláení předsednictva ÚV KSČ, vyzývající ke klidu, rozvaze a pořádku. Dále toto zasedání třetinového UV potvrdilo, e nepřipustí návrat do předlednových poměrů a vzalo za základ dalí činnosti akční program, přijatý v dubnu. V závěru komuniké vyzývá k navazování kontaktů s veliteli okupačních jednotek a celkově toto komuniké vzalo okupaci Československa jako realitu, nevzalo vak na vědomí druhou skutečnost

- pobouření a jasný nesouhlas československého obyvatelstva s postupem signatářů Varavského dopisu. Kromě přijatého komuniké byly dálnopisně zaslány krajským výborům strany směrnice, které vak zasedání třetinového ÚV neznalo. Ty se ostře rozcházely se smyslem komuniké a ve skutečnosti dávaly příkazy ke kolaboraci s okupanty

Hotel Praha - ten starý omelý hotel za Pranou branou, který si komunistická strana u dávno zabrala sama pro sebe a své hosty a uvnitř vybavila a zmodernizovala - ten se měl stát na začátku srpnové okupace místem zrady. Manévr osnovatelů byl prohlédnut a rozhodující slovo má právě dnení vysočanský sjezd. Jeho delegáti uposlechli výzvy Svobodného vysílače, do hotelu Praha se nedali vlákat, ale naopak zaplnili nejvétí vysočanský sál - jídelnu ČKD. Dostavili se sem takřka vichni členové vlády v čele s místopředsedkyní Boenou Machačovou-Dostálovou, krkolomnou cestou do Prahy přijel Josef Vodsloň a Marie vermová, byl tu i tajemník Václav Slavík.

Sjezd během jednoho dne projednal a schválil několik dokumentů. První z nich přednesl Zdeněk Hejzlar: bylo to prohláení k občanům Československa. Dalí dokument - výzvu delegátů komunistickým a dělnickým stranám světa - připravovala skupina vedená Jaroslavem abatou, následovala výzva k občanům a zejména k naí mládei, provolání ke slovenským komunistům a slovenskému národu, dopis Alexandru Dubčekovi do Moskvy. Ke kadému dokumentu se diskutovalo, připomínky byly vznáeny rovnou z pléna

- jídelna byla dobře ozvučena.

Jiří Ruml v naem rozhlasovém vystoupení vysvětlil jetě problém zastoupení slovenských delegátů. Přijelo jich jen několik - větina delegátů byla na cestě ze Slovenska do Prahy.

Jetě včera jsme hovořili se soudruhem Husákem a Colotkou, kteří slibovali, e přivedou delegáty do Prahy, ale byli prý nedaleko Břeclavi zastaveni okupačními jednotkami a do Prahy se nedostali. Čili vznikla otázka, zda má být tento mimořádný sjezd prohláen za sjezd KSČ nebo za ustavující sjezd České komunistické strany. Vystoupil tam slovenský delegát - celkem ze Slovenska jich bylo pět delegátů - a říkal: Podívejte se, ti delegáti ze Slovenska vyjeli. A vyjeli s úmyslem zahájit XIV. sjezd. Není jejich vinou, e se do Prahy nedostali. Proto ádáme, aby tento sjezd byl vyhláen jako XIV. mimořádný sjezd. A to se skutečně stalo v 11.18 hodin…”

V pozdních večerních hodinách, aby se stihla doba do hodiny zákazu vycházení, který v hlavním městě Praze platil od včerejího dne, byl zvolen nový ústřední výbor na základě návrhů z jednotlivých krajů: 144 členů a 37 členná ústřední kontrolní a revizní komise. Volby se konaly veřejným hlasováním, nebo tajné volby by si vyádaly mnoství drahocenného času, kterého nebylo nazbyt. Byly to volby zcela demokratické, kadý navrený kandidát se volil zvlá.

Vzhledem k mimořádným podmínkám nemohl sjezd projednat celý stanovený program a prohlásil se proto za permanentní s tím, e stanovy strany, otázky státoprávního uspořádání republiky a jiné základní otázky projedná na svém dalím zasedání po návratu do normální situace. V závěrečné rezoluci se říká:

Sjezd znovu prohlauje, e odmítá poruení suverenity ČSSR a ádá okamité staení okupačních vojsk. Vycházejíc ze ivotních zájmů naeho lidu, bude strana usilovat o normalizaci hospodářského a politického ivota. Nezbytnou podmínkou k tomu je obnovení činnosti zákonných státních a politických orgánů v čele s jejich představiteli, prezidentem republiky Ludvíkem Svobodou, prvním tajemníkem UV KSČ Alexandrem Dubčekem, předsedou vlády Oldřichem Černíkem, předsedou Národního shromádění Josefem Smrkovským a předsedou ÚV Národní fronty Frantikem Krieglem… Sjezd končí své první zasedání s přesvědčením, e celá vlast pochopí vánost situace, podpoří jeho jednání a bude je vemi silami uskutečňovat.”

A do těchto posledních chvil kolem 21. hodiny si nebyl nikdo jist, co můe způsobit gardový generálporučík I. Veličko, okupační velitel pro Prahu a Středočeský kraj. Včera vyhlásil zákaz nočního vychá-

Srpnové nápisy okupovaného města

ona jest jediným zákonem, proti kterému se nedá nic předepsat, poněvad je to zákon pHrody. V0t,A0tR

Nepokořená svoboda - leták, který se záhy po brutálním vpádu 21. srpna 1968 objevil po celé zemi… .

zení. Okupační vojska byla soustředěna kolem Vysočan směrem na Kbely. Měla tedy pohotovost. Úspěně dokončení vech sjezdových jednání lze označit nejen za vítězství okupovaného lidu naí země, ale také za nejtěí ránu okupantům. S něčím takovým nepočítali. Dokonce nezasáhli ani proti vysílání Svobodného vysílače, který sjezdové jednání ířil do celého světa. Ano, podle ohlasů zjiujeme, e je slyet nejen ve středních Čechách, ale také na Slovensku, nebo nás v některých svých relacích citují. Nae sjezdové záběry přebírají dokonce i zahraniční rozhlasové stanice anebo se odvolávají na nae hláení.

výcarský Neue Zůrcher Zeitung v té souvislosti napsal:

Obdivuhodná odvaha a neslýchaná obratnost, s ní dokázaly československé rozhlasové stanice informovat vlastní národ a celou světovou veřejnost o průběhu sovětské intervence, musí být i nám ve výcarsku podnětem k vánému zamylení. Český příklad ukazuje, e i vemi technickými vymoenostmi vybavená okupační armáda má velké potíe při ruení a vyřazování dobře připravené vysílací sítě z provozu. Ukazuje se předevím znovu velký význam informací pro vůli národa vydret a zachovat si sílu k odporu…” Článek dokonce doporučuje výcarské vládě přezkoumat a zlepit systém rozhlasových a televizních vysílačů a přijímačů pro případ náhlého ohroení a zaměřit se zejména na výrobu dostatečného mnoství tranzistorových baterií a na krátkovlnné rozhlasové přístroje… Do informačního systému je nutno zahrnout i televizi. Také zde četí kameramani dokázali, co můe televize za okupačního pořádku příkladným nasazením vech prostředků dokázat…”

Nově zvolený ústřední výbor KSČ se seel jetě v noci po sjezdovém zasedání. V jeho řadách u nebyl nikdo z kolaborantské skupiny a jejich pomahačů. Ve vzruené atmosféře, která celé jednání provázela, se pokračovalo i ve volbách předsednictva ústředního výboru. Zvolen byl předevím Alexander Dubček a dalí internovaní: Oldřich Černík, Josef Smrkovský, Frantiek Kriegel, Bohumil imon a Josef paček. V Dubčekově nepřítomnosti pověřil ústřední výbor praktickým řízením strany nově zvoleného tajemníka Vénka ilhana. Mezi dalími členy předsednictva byli Ota ik, Eduard Goldstůcker, Libue Hrdinová, Zdeněk Hejzlar, Milan Hubl, Vladimír Kabrna, dále rovně Gustáv Husák, Peter Colotka a dalí na sjezdu nepřítomní, avak zvolení delegáti ze Slovenska. Zvolen byl také Čestmír Císař, který poslal sjezdu svůj dopis. Oznámil v něm, e byl sice zadren, ale nyní je v ochraně českých vlastenců. Je připraven plnit úkoly ústředního výboru a sjezdu, a hodlá zejména uspíit svolání pléna České národní rady.

Kolem půlnoci zavládlo opět ticho v největí vysočanské jídelně. Její dva nouzové východy a únikové cesty přes rozsáhlou kuchyň nemuseli delegáti vůbec pouít. Obavy z přepadení byly značné. Předsednictvo ústředního výboru i v dalích dnech zůstávalo v těchto prostorách a zasedalo v učebnách závodu ČKD Elektrotechnika. Odtud k nám do rozhlasového studia přicházeli jednotliví jeho členové anebo posílali spojky s nejaktuálnějími zprávami.

71 DĚJINY LETÍ ÉTEREM

Třetí den okupace přemýlím, jak relativní jsou najednou vechny pojmy marxistické výzbroje: kdo je revolucionář a kdo kontrarevolucionář, co to je za nálepky socialistický - antisocialistický (méně, více, nejvíce), pravicové - levicové oportunistický; pryč s touto veteí, která zaneřádila nae mylení, řeč i jazyk. S úlevou sahám po zvlátních vydáních novin a časopisů, které nám přináejí nai spolupracovníci, zaměstanci podniku, odkud vysíláme, a také ti z nás, kteří se jeli domů na noc vyspat.

Bezpříkladnou odvahou spojařů, rozhlasových a televizních pracovníků a novinářů se daří udrovat spojení naí vlády, ústředního výboru komunistické strany, parlamentu a veho lidu. To je nejdůleitějí. Bez spojení není velení - tak jsme se to vdy učili u za nacistické okupace, v době praského povstání v roce 1945, na vojně a teď si tuto zásadu opakujeme a zdůrazňujeme znovu.

V Československu vycházejí legální deníky, ale i týdeníky. Jenom co jsme dostali v posledních hodinách na ná stůl: je to Obrana lidu, Rudé právo, Květy, Stadión, Signál, Svět v obrazech, Mladý svět, Politika… Vysílá několik rozhlasových stanic, jsme ve vzájemném spojení, slyíme se, přebíráme zprávy a informace, íříme jé takovými cestami, aby se dostávaly z Čech na Moravu, na Slovensko a odtud nazpět. V Ostravě dokonce po celý včerejí den vysílala čs. televize. Svoji činnost obnovili pracovníci Čs. tiskové kanceláře.

Agresoři očekávali, e se ná lid roztěpí, e se snad postaví proti sobě skupiny o různých velikostech a početní síle. A co najednou vidí? Co vidíme my vichni? Jednotný, ukázněný lid jako nikdy předtím. Národy naich zemí, které se naučily v době staletého útlaku uměni nalézat nejvhodnéjí formy odporu, této své přednosti vyuívají nyní v maximální míře. I kdyby bylo nyní nae rozhlasové spojení přerueno, splnili jsme svou povinnost. My vichni víme, co chceme, víme, jak se chovat ke kolaborantům a zrádcům, kteří se najdou, ale kterých nebude mnoho, rozhodně jich není přesila.

Co můe být větím morálním políčkem okupantům, ne fakt, e vláda republiky, nově zvolený ústřední výbor a prezident republiky stojí jednotní se svým lidem proti agresi! Lid této země má k dispozici tak silnou zbraň politického boje, jakým je generální stávka. A posledním slovem v této velké zkouce můe být pasívní rezistence. Ta rozloila u před půl stoletím Rakousko, před 23 lety tehdejí protektorát a je s to porazit v nerovném boji i cizí okupaci v roce 1968.

Kadou hodinou naeho nenásilného, ale rozhodujícího odporu se pozice útočníků stávají víc a víc neudritelnými. U sám akt okupace nebyl projevem síly, ale slabosti. Vratkost postoje okupantů je demonstrována tím, e jsme se a dosud ádnému ultimátu nepodřídili. Neskloníme se a nehodláme přijmout vládu, která by nám byla nadiktována z Moskvy, Budapeti, Varavy, Berlína a Sofie. Ani okupační velení nedokázalo sestavit okupační vládu!

Ná ranní komentář se obrací opét ke vem posluchačům a občanům: Vydrme přátelé! Kadý den, kadá hodina, kadá minuta naeho pevného postoje pracuje pro nás a proti nim. Stůjme vichni na svých místech v závodech a ostatních pracovitích! Důvěřujme ve svou pravdu, která je naí nejsilnějí zbraní…

Jsme s vámi - buďte s námi! Pod tímto heslem nejen vysíláme, ale kromě mluveného slova vylo ji také několik set letáků s naimi texty, rozmnoovanými na cyklostilu, ale i na ofsetových strojích buď tady v Hloubětíné anebo v nejbliích závodech kolem. Nic nebylo předem organizováno, jak chtějí namluvit světu sedmilháři z moskevské Pravdy nebo agentury TASS.

Tak třeba zrovna ten ná vysílač, jeho konstruktéři ani neměli zdání, kam vude jeho hlas dolehne. Jene ouha - sotva se setmělo, ukázalo se, e na konci lana provizorní a přetíené antény září modravým svitem obloukový výboj. Co s tlm - vypnout vysílač, nebo sníit maximální výkon, na který anténa jede. Hloubětíntí tesláci to vykoumali zcela originálně. V těsné blízkosti antény na střee budovy zapnuli ohromnou neónovou rudou hvězdu, která původně měla být po celou dobu okupace vypnuta. Ale v jejím světle zmizel prozrazující oblouk a před rudou hvězdou mají navíc okupanti respekt.

V rozhlasovém zpravodajství 23. srpna bylo mnoho telegramů se zdravicemi nové zvolenému ústřednímu výboru: docházejí na nejrůznějí adresy v Praze, aby se nakonec ocitly v naich rukou, před naím mikrofonem a dostaly se tak co nejrychleji do světa. Vyjadřují nejen plnou důvěru nejvyímu orgánu, ale také rozhodnutí nastoupit do práce i ve volných dnech - zítra v sobotu a pozítří v neděli. Dělníci a technici průmyslových závodů v Praze vyzývají k následování i ostatní:

Nadcházejí rozhodující okamiky k prosazení naich poadavků za odchod cizích vojsk z naeho území. Vyaduje to vytrvalost, solidaritu, která je právě na pracovitích nejpříznivějí a nejúčinnějí. Tím nejlépe podpoříme jednání internovaných představitelů naeho státu v. Moskvě…”

Čteme také dopis, který poslalo Národní shromádění ČSSR ústřednímu výboru KSČ, zvolenému na XIV. sjezdu: Respektujeme

vás jako nejvyí orgán strany. Věříme, e vae činnost bude dále rozvíjet demokracii naí společnosti, e se bude opírat o úzkou spolupráci se vemi společenskými organizacemi Národní fronty.

I předsednictvo Československé strany socialistické upřímně blahopřeje k výsledkům XIV. sjezdu KSČ, vysoce oceňuje, e v tak těkých podmínkách dokázala komunistická strana zvolit nový ústřední výbor. Ujiuje dále svou plnou podporou a zdůrazňuje, e vichni členové Čs. strany socialistické stojí za vedením Svobody, Černíka a Dubčeka.

Příval telegramů a dálnopisů ze vech krajů, z průmyslových závodů, ale i vesnic, JZD a státních statků neustává. Přeruujeme jejich čtení, abychom oznámili nejnovějí informaci:

Dnes v pátek 23. srpna v 9 hodin. 30 minut odlétá prezident republiky armádní generál Ludvík Svoboda do Moskvy k jednání se sovětskou vládou. Doprovázejí ho tři členové legální vlády, tři členové legálního výboru komunistické strany, dalí pracovníci prezidentské kanceláře a dva členové jeho osobní stráe…”

O něco později se dále dozvídáme, e prezidentův doprovod tvoří za vládu G. Husák a M. Dzúr, ministr národní obrany, za Národní shromádění a předsednictvo Národní fronty B. Kučera, předseda Čs. strany socialistické - ale také V. BiTak, A. Indra a J. Piller - tedy ti, kteří ztratili důvěru naich národů, které nikdo nemohl doporučit, nebyli ani zvoleni na vysočanském sjezdu, nikoho tedy nemohou zastupovat!

Vladimír Tosek, ná televizní zahraničně politický komentátor okamité sedl a napsal nám komentář, jeho slova vystihla celkovou dusnou atmosféru oněch chvil:

 Chtěl jsem vám říci ve chvílích, kdy prezident Svoboda odletěl do Moskvy, něco, co se mi ji nepodařilo vyslovit před kamerou. Odletěl tam, jak víte, nuceně ve zčásti velmi patné společnosti, maje v doprovodu tři lidi nezaujímající ádnou státní funkci, nezvolené právoplatným XIV. sjezdem do ádné funkce stranické, a tedy nereprezentující nikoho, ne své vlastní proradné osoby a nezvanou soldatesku z ciziny. A chtěl jsem dodat, e s čímkoli prezident Svoboda z Moskvy přijede, nemohu ničemu důvěřovat, dokud neuvidím a neuslyím na svobodě Alexandra Dubčeka, Frantika Kriegla, Čestmíra Císaře, Josefa pačka, Josefa Pavla a dalí čestné vlastence, pravoplatné vůdce naí společnosti. A za druhé, dokud se nestane opět svobodná akceschopná KSČ a její legální XIV. sjezd a její - na tomto sjezdu zvolený - ústřední výbor s Alexandrem Dubčekem v čele. Do té doby pokládám vechna slova i činy okupantů a jejich nájemných vrahů za neplatné, naemu lidu kodlivé a nezákonné…”

Ze situačních zpráv o hlavním městě Praze sdělujeme do světa otřesná fakta:

 K vojenským zásahům dolo na Václavském náměstí, Staroměstském náměstí, v okolí budovy ústředního výboru KSČ, na Palackého mostě směrem na Smíchov, u Letenského tunelu.

 Jsou obsazeny budovy orgánů komunistické strany, je obsazena Státní banka čs. včetně obvodních poboček, dále Obchodní banka, ivnostenská banka, Investiční banka, Hlavní nádraí, nádraí Praha-Střed, potovní úřady včetně hlavní poty, městská telefonní a telegrafní ústředna, městská telekomunikační správa.

 Dále jsou obsazeny redakce vech deníků včetně některých tiskáren, potom objekty Čs. tiskové kanceláře. Čs. akademie véd, Svazu spisovatelů, filozofická a právní fakulta. Karlovy univerzity, ústředí čs. novinářů, ministerstva vnitra, zahraničí, zahraničního obchodu a národní obrany, předsednictvo vlády, nápravné zařízení na Pankráci. Obsazen je rozhlas a televize, vechny důleité komunikace a mosty, okupanti mají v rukou i vechny čerpací stanice Benzína, letitě v Ruzyni a ve Kbelích.

 Potravinářský průmysl pracuje zhruba na dvě třetiny své kapacity. Rozvoz objemnějích potravin vázne. V obchodech chybí dostatek chleba a brambor. Tvoří se fronty, zvyuje se nákup potravin. Katastrofální je nedostatek pohonných hmot.

 Městská doprava funguje jen v okrajích města. ČSAD - autobusy jezdí jen na dělnických linkách, dálkové linky nejsou v provozu.

 V elezniční dopravě nejsou vyřazena pouze okrajová nádraí (Vrovice, Libeň, Bubny a Smíchov), kde také končí vechny vlaky. Taxisluba jezdí jen, pokud má pohonné hmoty. Zcela výjimečně jsou taxíky k dispozicí pro obyvatelstvo.

 V nemocničním oetření je 90 raněných, 8 osob zemřelo na následky okupačních zranění a v 307 případech bylo provedeno ambulantní oetření.

Z jednotlivých krajů přicházejí zprávy podobného charakteru. Ve Středočeském kraji v Dolních Královicích najelo obrněné vozidlo okupantské armády do prodejní budky a zabilo dva občany. V Západočeském kraji zjistili pracovníci krajských orgánů ve spolupráci s okresy předběnou výi kod, napáchaných okupanty na silnicích hlavních tahů:

 okres Horaďovice - 35 mil. Kčs,

 Plzeň-jih - 15 mil. Kčs.

 Plzeň-sever - 45 mil. Kčs

 Domalice hlásí pokození 35 hektarů polí, na nich byla zakopána vojenská technika.

Ze Severočeského kraje hlásí est mrtvých 7 v Liberci z toho dva zastřeleni, tři zahynuli pod sesutým domem, v Ústí nad Labem jeden občan přejet tankem.

Ozvali se také z Východoslovenského kraje: v Koicích 6 mrtvých a 66 zraněných, v Popradě jeden mrtvý a 8 zraněných, v Rozňavě jeden mrtvý a 6 zraněných. V rozhodujících závodech kraje dolo k veobecnému poklesu výroby asi o 50 %. Ve Východoslovenských elezárnách byla odstavena jedna vysoká pec pro nedostatek materiálu, rovně byl zastaven provoz ve válcovně, Východoslovenské strojírny nepracují vůbec, jsou obsazeny okupačními vojsky.

 Na letiti v atci přistálo cizí letadlo s deseti civilními osobami; je mimo pochybnost, e jde o přísluníky tajné policie okupantských zemí.

 Upozorňujeme zejména obyvatele naeho hlavního města. Na dnení noc chystají kolaborující přísluníci bezpečnosti se svými sovětskými éfy zatýkaní. Nikdo jim nepomáhejte! Abychom ztíili nezvaným okupantům a kolaborantům orientaci v Praze, aby nemohli zatýkat nae občany, strhávejte za soumraku názvy ulic a čísla domů! A budeme zase doma svými pány, dáme ve do pořádku!

 Věřte naim informacím, máme i na těch nejutajovanějích místech bývalého panstva informátory, kteří s námi spolupracují.

 Včera v 21 hodin večer byla na státní bezpečnosti schůze: 500 účastníků se vyslovilo pro Dubčekovské vedení, 200 se zdrelo hlasování. Na schůzi byli označeni přední pracovníci StB algovič a Rýpl jako kolaboranti, kteří sledují a maří práci vlasteneckých vysílaček. Asi 15 účastníků uvedlo, e v noci z úterka na středu dostali od Rýpla rozkaz k zajitění akce na letiti. lo zřejmě o akci, spojenou s pravděpodobným únosem čelných představitelů naeho státu.

 Pracovníky státní bezpečnosti upozorňujeme na jména Nazarov a Běloturkin, kteří jsou řídícími orgány NKVD a dosud fungují jako sověttí poradci v naí státní bezpečnosti.

 Je zjitěno, e pplk. tefan Hubina jezdí autem volha po Praze a blízkém okolí, zaměřuje a vyhledává vysílačky.

 Upozorňujeme Jaroslava Rybáře, stranického funkcionáře, e je hledán sovětskou rozvědkou NKVD. Varujeme ho, aby se nezdroval v obvyklých místech.

A mohl by následovat dlouhý sloupec dalích jmen, která jsme získali ze spolehlivých zdrojů se ádostí o vysílání a varování jejich nositelů.

Do spolupráce se zapojilo během několika posledních dnů a hodin velké mnoství radioamatérů z organizací Svazarmu:

 Volá Viktoria, volá Viktoria! Vem radioamatérům v Československu a na celém světě: vy, kteří zachytíte vysílání Viktorie v amatérském pásmu 80 metrů, předávejte informace svým kolegům na celém světě, navazujte spojení s dosud svobodnými československými rozhlasovými vysílači, zprostředkovávejte předávání informací naich zpráv z Československa a příjem modulace. Zajistěte rádiové trasy svými stanicemi pro svobodné vysílače v Československu. Pokud zaslechnete radiostanici Viktoria, přelaďte se tak, abyste neruili její provoz.”

Tuto informaci z ústředí radioamatérů opakujeme na jejich přání několikrát během dne.

Z předsednictva vlády ČSSR letí do éteru nae zpráva:

Vláda pracuje v nenormálních podmínkách, její předseda byl internován. Věřte jedině legální vládě ing. Oldřicha Černíka a jeho spoupracovníkům, kteří vás nezradí. Pracovníci aparátu vlády dále pracují, nesmířili se, stejně jako vy, s okupací své vlasti. Za legální vládou stojí i pracovníci ostatních ústředních orgánů. Dosud nebyl splněn slib velitele okupačních vojsk o uvolnění budovy předsednictva vlády.

Praané, Čei a Slováci, přísluníci ostatních národností:

1. nespolčujte se s okupanty!

2. odsuzujte zrádce a kolaboranty, nespolupracujte s nimi!

3. zachovejte klid, řiďte se jedině pokyny legální vlády! Nenechte se vyprovokovat, kadého lidského ivota je koda;

4. dělníci, hospodářtí pracovníci, ředitelé závodů, vedoucí úřadů a institucí: nedopuste, aby vá závod, úřad nebo instituce přely do rukou zrádců a kolaborantů, hlídejte ná společný majetek, zabezpečte trvalé obsazení svých pracovi!

5. národní výbory, řiďte se jedině pokyny své legální vlády!

Pro nás Čechy a Slováky, bez ohledu na politickou příslunost,

ádná volná sobota a neděle neexistuje. Zabezpečte, aby vude přes sobotu a neděli byly sluby, neopoutějte své závody a úřady. Stůjte na svých místech!

Pravda je na naí straně, zvítězíme!

To byla výzva předsednictva československé vlády, kterou nám osobně zaslala Boena Machačová-Dostálová. Po ní vám přečteme usnesení předsednictva Svazu čs. novinářů, které se selo dnes v pátek 23. srpna a bylo rozířené o éfredaktory deníků a zástupce koordinačního výboru tvůrčích svazů:

 Vyslovujeme plnou podporu Svobodovi, Dubčekovi, Černíkovi, Smrkovskému a Krieglovi. Stavíme se jednoznačně za nový ústřední výbor KSČ, řádně zvolený na XI V. mimořádném sjezdu. Jiné takzvané orgány nemají právo nikoho zastupovat. Jsou to orgány nejen bez pravomoci, ale i beze cti. Jsou to orgány zrádců.

Děkujeme vem, kteří s nesmírnou obětavostí umoňují, aby noviny vycházely, rozhlas mluvil a rovně náhradní televizní vysílání pokračovalo. Děkujeme pracovníkům spojů, rozhlasu a televize. Děkujeme zaměstnancům tiskáren a Potovní novinové slubě. Děkujeme dobrovolným koíportérům. Věříme, e i nadále vichni v této vlastenecké činnosti vytrvají.”

Tato slova přila rovně v pravý čas. Nejen pro nás, ale myslíme si, e pro vechny, kteří nám ustavičně pomáhají. Často nepřetritě a bez zamhouření oka.

Do naeho improvizovaného studia, které jsme si přece jen po chvilkách trochu vyzdobili (novinami, letáky, portréty naich představitelů, státní vlajkou), přiel mezi nás Vének ilhán. Mírné zarostlý, ustaraný, ale přece jen dokáe na kadého z nás vyloudit úsměv

Filmový reisér Jan Němec a kameraman čs. filmu J. Vízner natáčejí záběry z okupované Prahy

Zařízení televizního vysílače v Kraové u Plzné rozstřílené a poničené okupanty v srpnových dnech 1968

a pevné stisknout ruku. Osobné se známe z období minulých let, kdy patřil k členům redakční rady Hospodářských novin, a z měsíců zcela nedávných, kdy se stal jedním z komentátorů televizního pořadu Tváří v tvář, který jsem dramaturgoval. Své komentáře natáčel vdy s Mário llkem, redaktorem jednoho z tvůrčích týmů Televizních novin. Najednou se nám to vechno zdá být tak dávno, protoe jsme v posledních dnech proili tolik převratných událostí, které by snad vydaly za půlku ivota.

Věnek ilhán, kdysi dělník v chomutovských Válcovnách trub, kde se vyučil strojním zámečníkem, vystudoval později hospodářskou fakultu Vysoké koly politické a sociální. Absolvoval vědeckou aspiranturu v leningradském finančně ekonomickém institutu, v roce 1965 byl jmenován vysokokolským profesorem, přednáí na vysoké kole ekonomické v Praze a zároveň je ředitelem Výzkumného ústavu ekonomiky průmyslu a stavebnictví.

Teď je tady mezi námi a předává nám usnesení předsednictva ústředního výboru KSČ, které dopoledne zasedalo. Rozhodlo převzít svobodný vysílač a učinit z něho orgán Ústředního výboru KSČ.

V tomté usnesení předsednictvo ÚV KSČ zprostilo funkce dosavadního éfredaktora Rudého práva Oldřicha vestku a jmenovalo novým éfredaktorem Jiřího Sekeru a do funkce jeho zástupců Emila ípa a Zdislava ulce.

Několikrát za sebou ohlauje Richard Honzovič (který před několika hodinami rozířil nae řady, kdy předtím přeruil dovolenou), e v naem Svobodném vysílači ÚV KSČ promluví za malou chvíli Věnek ilhán.

Jak u víte, zvolili jsme do čela strany dosavadního prvního tajemníka ÚV Alexandra Dubčeka. Protoe je a do této chvíle protizákonně zbaven osobní svobody a monosti práce, byl jsem pověřen, abych vám sdělil stanovisko ústředního výboru k posledním závaným událostem…”

Děkuje praským závodům, které mají rozhodující podíl na uskutečnění sjezdu, vysvětluje sloení delegace, která právě dnes odletěla do Moskvy a pokud jde o Brfaka, Indru a Pillera říká:

Budeme se k nim chovat tak, jak oni se při tomto mimořádném závaném jednání v Moskvě zachovají k usnesení nejvyího orgánu strany, mimořádného XIV. sjezdu, nakolik přijmou smýlení veho naeho lidu…”

A pokračuje rozhodným nesmlouvavým hlasem:

Usnesení mimořádného sjezdu předevím zdůrazňuje bezodkladný odchod vech okupačních vojsk z území naí republiky.

V této otázce nepřipoutíme ádný kompromis, kdy i nadále zůstáváme realisty a neuzavíráme se ádné rozumné dohodě, jako kdy jsme se jí neuzavírali v celém polednovém vývoji. Zcela jednoznačně trváme na obnovení plné suverenity naeho státu… její hrubé poruení váně naruilo základní hodnoty a jistoty, na nich bylo budováno nae mezinárodní postavení. Nelze se proto divit, e na různých místech republiky byl vznesen poadavek, aby prezident republiky vyhlásil neutralitu naí země. Předsednictvo ústředního výboru KSČ povauje za nutné zaujmout k němu své stanovisko.”

… Nemůe být svobodný ten národ, jen druhému národu svobodu odpírá… Tento ideál je dávným ideálem socialistů. Cíle, které z něho vyplývají pro národní a státní orientaci ČSSR ve velkém společenství evropských národů, a zvlátě pak ve společenství národů socialistických zemí, nelze vyjádřit a realizovat prostým poadavkem neutrality. Víme ostatně, e neutralita sama o sobě jetě národní a státní suverenitu nezajiuje. Mír a klid v Evropě vyaduje pak mnohem víc. Vyaduje houevnaté úsilí a posílení vech prvků mezinárodní bezpečnosti, předpokládá houevnatou snahu čelit vemu, co naruuje politickou rovnováhu a provokuje nová ohniska mezinárodního napětí… úspěch takové politiky je podmíněn dobrou vůlí vech. Víme dobře, e nezávisí jen na nás, zda budou obnoveny hodnoty a jistoty, které byly polapány…

… první dny okupace nám, přátelé, kromě hory bolesti, zklamání, roztrpčení a společenského utrpení přinesly jeden základní poznatek: mravní síla národů, vnitřní mylenková jednota, občanská statečnost a vyspělost obou naich národů se v těchto dnech projevila tak přesvědčivě a jednoznačně, jako málo kdy v celých známých dějinách. Obdivuhodná iniciativa, překvapující akceschopnost a vynalézavost obrovského počtu řadových občanů, trvalá snaha vech podílet se alespoň kouskem na společném obtíném díle, to vechno se stalo neodmyslitelnou a také rozhodující součástí naeho ivota… to jsou pojítka, která jsme v minulých létech velice postrádali. Vytvořila se v nejtěích dnech naeho společného ivota,.. jednoznačná vnitřní jednota, prokazovaná činy, za nejtěích podmínek, se stala mezinárodní hodnotou, kterou musíme vichni společně chránit a rozvíjet…”

V závěru svého projevu se Věnek ilhán obrátil na okresní a krajské výbory strany:

 Ve své práci zachovejte nejvyí monou míru legality. Pracujeme ve své vlastní zemi a pro tuto zemi. Nepodléhejte psychóze ilegality. Bez váných důvodů nesahejte po ilegálních metodách práce. Jestlie si to vak okolnosti vynutí, pak pouijte vech prostředků, abyste zabezpečily akceschopnost, za kterou jsme odpovědni vem naim občanům…”

Bylo nutné reagovat i na vymylené zprávy moskevského rozhlasu a agentury TASS ířené s úpornou pravidelností do světa, e skupiny kontrarevolucionářů v motorových vozidlech vyjídějí do ulic… sovětská vojska prý je znekodňují bez uití zbraně a nacházejí při prohlídkách tvavé letáky, zbraně, munici, mezi jiným i těké kolumety… Ve stanovisku předsednictva ÚV KSČ se k těmto výmyslům říká: Skutečnost je, e sovětská okupační vojska střílí v Praze bez varování na náhodné chodce, kteří se nestačili vrátit do svých domovů do uzavírací hodiny, ale i po civilních automobilech. Objevují se zprávy, e okupanti chystají v Praze na Náměstí republiky výstavu zbraní, o nich chtějí tvrdit, e byly zabaveny při kontrarevoluci. Jejich zdrojem jsou sklady zbraní Lidových milicí v budově ÚV KSČ a na jiných místech, kde se cizí armády zmocnily vech zásob zbraní a střeliva.

Upozorňujeme přísluníky Čs. lidové armády a lidových milicí, e je váné nebezpečí provokací, je by mohly vést ke zbytečnému krveprolití…”

Z oficiálních hláení ten den jsme jetě dlouho nevyli. Ale byla vechna nutná a svou údernou řečí mluvila nejvýstiněji. Vláda ČSSR za předsednictví svého místopředsedy Lubomíra Strougala a za účasti 22 členů se zabývala nenormální situací ve vedení státní bezpečnosti a na návrh ministra vnitra vyzvala, aby se neprodleně hlásil náměstek ministra vnitra V. algovič vojenské kanceláři prezidenta republiky, která mu zprostředkuje styk s vládou. Zdůraznila přitom, e podle článku 65 ústavy přísluí po dobu nepřítomnosti prezidenta republiky na území ČSSR výkon jeho funkci vládě.

Vedení Ústřední rady odborů a ústředních výborů odborových svazů odpovědělo na XIV. mimořádný sjezd výzvou k případným manifestačním stávkám za okamitý odchod okupačních vojsk a za uvolnění internovaných vedoucích představitelů naeho lidu. Nikdy neuznáme vládu nebo kterékoli orgány sloené ze samozvanců a odmítáme jakoukoliv kolaboraci s okupačními jednotkami a orgány. Vyzýváme odborové orgány a stávkové výbory, aby zajistily klidný průběh případných stávek a po jejich skončení zabezpečily znovu zahájení práce…”

  

Vysílání třetího dne okupace končíme dlouho po půlnoci. Z rozhlasových přijímačů je v pozdní noční hodinu slyet hlas, recitující vere Frantika Halase:

Jenom ne strach Jen ádný strach takovou fugu nezahrál sám Sebastián Bach co my tu zahrajem a přijde čas a přijde čas

Kůň bronzový kůň Václavův se včera v noci třás a kníe kopí potěkal

Myslete na chorál Malověrní Myslete na chorál

8/ CELÝ SVĚT NA NAÍ STRANĚ

Okupace Československa vyvolává na celém světě mimořádnou odezvu. U rozhlasových přijímačů sledují vysílání jednotlivých zahraničních stanic Vratislav Houdek a jeden den mezi námi pobyl také Kamil Winter, éfredaktor Televizních novin. Pomohl s monitorováním anglicky mluvících stanic, přeloil naopak některé čs. dokumenty do angličtiny, abychom je dali k dispozici zahraničním kolegům prostřednictvím naich spojek. Jak jsme se později dozvěděli, byl i Kamil Winter jedním z prvních emigrantů, kteří jetě v srpnových dnech opoutěli Československo. Nechtěl být znovu obětí. Měl své zkuenosti, nelze se mu divit, e se s námi ani nestačil rozloučit. Ve svém ivotě byl pronásledován několikrát. Za války slouil v Anglii, v padesátých létech vyhozen z redakce Rudého práva. Nyní je ve funkci, kterou převzal docela nedávno po Bedřichu Rohanovi. Ten je naím zpravodajem v Paříi.

Po prvních zprávách ji o prvním dnu okupace, kdy intervenci odsoudily Itálie jako vůbec první, Rumunsko, Jugoslávie, Albánie, Rakousko, Spolková republika Německo, vechny komunistické strany na světě - kromě stran v zemích okupantů - vysíláme nyní s přestávkami pravidelné zahraniční přehledy. V tom dnením se selo několik pozoruhodných komentářů:

 Francouzský Le Monde obdivuje odvahu naeho lidu a stále otevřenějí pasívní rezistenci vůči okupantům. I kdyby okupační jednotky z Československa odely - píe tento list - a celý svět se tvářil, e lo o politováníhodný omyl, bylo by obtíné předpokládat, e československý lid na tuto okupaci zapomene …

 Komentář západonémeckého listu Frankfurter Allgemeine se zabývá důsledky sovětské agrese na mezinárodní komunistické hnutí. Vedoucí úloze Moskvy udělala intervence v Československu definitvní konec. KSSS ukázala vem ostatním stranám, e jednota není moná a e záruky sebeurčení a samostatnosti jsou pouhé cáry papíru…

 Podobně se vyjádřil západoněmecký spisovatel, ijící ve véd-sku, Peter Weiss. ňekl, e celý svět jako odsuzuje agresi ve Vietnamu, musí odsoudit i agresi proti Československu …

 V Tokiu vnikli demonstranti do sovětského velvyslanectví a pro—

testovali proti sovětským agresorům v Československu. Ze stejných důvodů jsou v Paříi zastupitelské úřady, které okupují Československo, pod silnou policejní ochranou. V mnoha městech na celém světě lidé strhávají sovětské vlajky a na veřejných prostranstvích překrtávají sovětské symboly a místo nich kreslí hákové kříe …

 Velký počet a značný rozsah demonstrací je hláen zejména ze západního Německa. Ministr zahraničí Willy Brandt odsoudil okupaci jako imperialistický akt a uvedl doslova: Nejen my ve Spolkové republice, ale větina států bude skeptičtěji a obezřetněji sledovat řeči Moskvy, e se nevměuje do vnitřních záleitostí jiných států ..Bonnská vláda prohlásila, e zaplatí kody, způsobené na sovětském velvyslanectví při demonstracích. Mezitím se zúčastnily tisíce demonstrantů protestních shromádění proti sovětské agresi v mnoha městech včetně Frankfurtu nad Mohanem, Lůbecku, Hamburku a Kielu.

 Z Osla hlásí rozhlas, e diplomati čtyř zemí Varavského paktu dnes odmítli přijmout memorandum norské vlády, vyjadřující její pobouření nad vojenskou okupací Československa. Velvyslanci SSSR, Polska, Maďarska a Bulharska - s NDR neudruje Norsko diplomatické styky - byli pozváni na zdejí ministerstvo zahraničí, aby jim mohly být předány nóty se stejným textem. Vichni se odmítli dostavit.

 Dostali jsme také zprávu ze Spojených států amerických. Bílý dům zatím prohlásil, e je připraven jít kamkoliv na světě, třeba i do Moskvy, pomůe-li to zajistit mír, ačkoli prezident Johnson nemá ádné specifické plány pro cestu do zahraničí. Spojené státy nadále uznávají legální reim strany Alexandra Dubčeka v Československu.

 Prezident Charles de Gaulle svolal mimořádné zasedání francouzské vlády na sobotu, patrné proto, aby se diskutovalo o přepadení Československa.

 Generální tajemník Italské komunistické strany Luigi Longo odletěl do Paříe a jednal zde na ústředním výboru francouzské komunistické strany. Po jednání prohlásil, e obé strany mají zcela shodný názor na československou otázku. Připomněl, e Italská komunistická strana byla první, která ihned a bez váhání zaujala odmítavé stanovisko k tak váným událostem, které poruily závěry z rokování v Čierne nad Tisou a v Bratislavě.

Zahraniční rozhlasové stanice věnovaly zvlá velkou pozornost dvěma událostem: cestě prezidenta Ludvíka Svobody do Moskvy a jednání Rady bezpečnosti OSN, o které poádali západoevroptí a latinskoameričtí členové OSN.

Generální tajemník OSN U Thant - ve svých výrocích obvykle zdrenlivý - zaujal kritický postoj proti akci pěti států, které tak hrubě poruily chartu Spojených národů, československý ministr zahraničí prof. dr. Jiří Hájek prohlásil před svým odletem do Spojených států na vídéňském letiti, e dal pokyn stálé misi ČSSR u OSN, aby se účastnila jednání Rady bezpečnosti a seznámila její členy se stanoviskem naí vlády. Sám po příletu do USA v Radě bezpečnosti vystoupil. Telegram prezidenta Ludvíka Svobody, aby nevystupoval na Radě bezpečnosti, přiel a po Hájkově projevu, v něm vyvrátil nepravdivé argumenty odůvodňující vojenskou agresi, prokázal jak socialistický charakter obrodného procesu, tak důslednou věrnost Československa spojeneckým i ostatním mezinárodním závazkům. Dále označil vojenský zásah za vánou chybu spojenců a vyslovil naději, e veobecná reakce větiny států i světové veřejnosti přiměje spojence, aby tuto chybu napravili, stáhli svá vojska a obnovili přátelské svazky.

Jednáním v Radě bezpečnosti utrpěla breněvovská intervence morální i politický neúspěch, zcela zřetelná byla mezinárodní izolace SSSR a jeho čtyř okupačních spojenců. Přijetí návrhu rezoluce vak nakonec zmařilo sovětské veto.

S velkým napětím jsme očekávali zprávy z Moskvy. Také do Prahy dorazilo prezidentovo poselství, v něm se pravilo:

Ne jsem odjel, řekl jsem vám, e předpokládám návrat jetě tý den večera podám vám zprávu o výsledcích jednání. Věřte, e bych nezůstával v těchto těkých chvílích ani o minutu déle, kdyby to naléhavě nevyadoval zájem naí republiky, vás vech, naeho lidu… Hned po příjezdu do Kremlu jsme začali jednat s vedoucími představiteli SSSR. Povaovali jsme za nezbytné, aby se naeho jednání zúčastnili i soudruzi Dubček, Černík a Smrkovský (zmínka

o Krieglovi v poselství chyběla - poznámka autora). Mohu vám oznámit, e nyní se tito soudruzi ji spolu s námi účastní příprav dalího jednání. A to je také důvod, proč jsme prodlouili svůj pobyt v Moskvě…”

Navzdory jednáním přicházely z Moskvy i jiné zprávy. Zahraniční korespondent Henri Shapiro například z Moskvy hlásil:

Sovětský svaz prohlásil, e,zrádná činnos Alexandra Dubčeka si vynutila vojenskou okupaci Československa. Avak přesto, e země je ohroována ,černou reakcí a přes opozici,nepřátelských sil’ dostaly sovětské jednotky příkaz, aby nestřílely, jak píe vládní list Izvěstija. Obvinění vznesená proti Dubčekovi se vyskytla v úvodníku; ten má charakter oficiálního dokumentu, schváleného sovětskými vládci, ne-li vůdcem nejvyím. A jako takový je vysílán rozhlasem a přetiskován po celé zemi…”

TASS obviňuje O. ika, J. Hájka, F. Vlasáka a . Gaparika z poskytování přímých slueb” západním propagandistům tím, e prohlásili, e budou vykonávat vládní funkce mimo československé území”. Podle jiné zprávy agentury TASS jsou prý sovětské jednotky vřele vítány” ve větině míst, zvlátě mimo Prahu. Je prý jen několik raněných z izolovaných incidentů, vyvolaných nepřátelskými elementy…

V Moskvě v srpnových dnech napsalo dopis údajně 88 autorů, datovaný 23. srpna 1968, a jeho překlad se dostal i na ná redakční stůl v hloubětínském sklepení. Dopis byl adresován čs. spisovatelům a jeho text zní:

Drazípřátelé, nai pokrevní bratři, nai kolegové!

My, moskevtí spisovatelé si v těchto tragických dnech trpce uvědomujeme svou vlastní bezmocnost a jsme alespoň v duchu s vámi ve vaí těké situaci. Netěstí dnes tíí bedra vech, kdo dali své nadání, své slovo do slueb komunismu. Svoboda je dnes rdouena nejen v Československu, ale i u nás.

Stydíme se, e potlačení svobody vychází tentokrát z naí země. Existující stalinské metody řízení a tvrdá kontrola, prováděná orgány bezpečnosti, nám v tuto chvíli nedovolují pozvednout veřejně svůj hlas na vai obranu. Od letoního ledna jsme se sympatiemi a se závistí sledovali vá boj a měli jsme radost, e alespoň v jedné slovanské zemi se uskutečňuje svoboda mylení, svoboda slova, svoboda jednání - komunistická svoboda.

Bohuel, ne vichni se k tomuto dopisu připojují. Je u nás jetě mnoho literátů, kteří dávno propůjčili svá pera k hlásání dogmatismu a vyslouili si v této hanebné funkci ostruhy. Víme příli dobře, jakými metodami se potlačuje tvůrčí svoboda a prosíme vás o jediné: a se zítra stane cokoli, nedejte se zmást ádným nadbíháním, ádnými sliby ideologických dogmatiků, nedopuste, aby byla ve vaí zemi obnovena cenzura, nepopuiarizujte ani z donucení díla takových spekulantů sovětské literatury, jako je Fedin, olochov, Safronov.

Přísaháme vám, e budeme ze vech sil slouit humanismu a nikdy nepotřísníme svá pera krví. A si nás straí koncentračními tábory, a si nás nevydávají, a si nás mučí duchovním i fyzickým hladem, nikdy neprodáme svou čest a svědomí.

Spojme se v tomto úsilí, spojme se duchovně, nebo krví jsme u dávno spojeni. Dějiny jednou vysloví nahlas jména vech, kdo tento dopis podepsali, dnes to není moné. Je nás osmdesát osm, 88 autorů tohoto dopisu. V mezinárodním vysílacím kódu znamená číslice 88 líbání”. Přijměte tedy nae hořké políbení - není to polibek Jidáův.

Odpuste nám a odpuste Rusku, věřte, e ono není vinno tím, e vy dnes pláčete.

A ije rozum!

Moskevtí spisovatelé.”

  

Nezdá se, e by lo o podvrh či snad falzifikát, ale nepsal jej například jen jednotlivec, který ije nebo v současných dnech pobývá u nás v Československu? Jisté pochybnosti jsme museli tenkrát zaplait, nebo jakou jsme měli monost si ověřit pravóst dopisu? Doel konspirativní cestou, ale nyní po mnoha létech by se

DnePíT^^V sefilo předsedniotvo svazu 5a, novinářů rozSířent-o éfredaktory deníků se zástupoi koordinačního výboru tvůrSíoh vazů a přijalo toto usnesení*__

Znovu vyslovujeme plnou podporu Svobodovi? Dubčekovi, emíkovi, Smr*kovskému, Krleglovl. Stavíoe ae jednoanaíně za nový ýpfrúf dv KSČ řádně svolený na XIV. mimoř|^^eLduŤ Tento tív chápeme Jako ‘ Jediný oprávněný vedouoí orgán strany. Jiná t^aViCorgány nenají právo nikoho nastupovat. Jsou to orgány ny^en bas pravomooi, ale i beze cti, Jaou to orgány s.rádAa^/pále Jsme projednali podmínky pro vydávání sYobodnýoh novin a iníormaoi. Apelujeme na vSeohny novinář^ aby nezradili a poskytovali největáí monou podporu svobodnému tiskuy/znovu připomínáme, Ee Jakákoliv sluíba, Je umofSuJe zveřejňovat uprávy oenzurované, nařízeni, nebo přímo koncipované kolaboranty/anamená zradu. Kdo takto zradí i kdyby ohtěl své úmysly před sebou a před lidem vysvětlit bude veřejně pranýřován a přestává být glenem svggu_8s. novinářkyDěkujeme vem, kteří s nesmírnou obětavosti umoňují, aby noviny vycházely, rozhlas mluvil a náhradní ^vysílání pokračovalo, Děkujeme pracovníkům spojů, rozhlasu a televize* Děkujeme zaměstnancům tiskáren a PNS. Děkujeme dobrovolným kolportérůa. Věříme, 2e 1 nadále v této vlastenecké Slanosti vytrvají.

Abychom ztíili nexvaným okupantům a kolaborantům orientaci v Praze, aby nemoh I) zatýkat naie občany, STRHÁVEJTE ZA SOUMRAKU názvy ulic a čísla domů i

I

Pryč s okupanty I

4 .

Bédla jejich přlsiuhovačům I

Záznam telefonátu pro vysílání Svobodného vysílače

Letáková výstraha před zatýkáním v srpnu 1968

snad mohl najít autor či autoři mezi sovětskými či moskevskými spisovateli …

Tento dopis nevstoupil zatím do dějin. Anonymní vak nezůstala jména jiných statečných občanů Ruska - Pavla Litvínova, Larisy Danielové, Vadima Delona, Natálie Gorbaněvské, Vladimíra Drem-Ijuga a Konstantina Babického. Ti za vechny ostatní demonstrativ-ně vystoupili 21. srpna na Rudém náměstí proti vpádu okupačních vojsk do Československa. Tehdy o jejich činu hlásily tiskové agentury zprávy, v nich se hovořilo o zatčení čtyř nebo esti demonstrantů.

O jejich činu jsme se dozvídali a později, kdy měli za sebou soud, pronásledování, vězení a někteří z nich dokonce smrt…

9/ CO SLEDOVALI ZRÁDCI?

Čekají nás dalí hodiny napětí, nadějí a vzdoru.

Zdravíme vechny, kteří nastoupili i dnes 23. srpna do práce, třebae pracovní morálka je váně naruena současnou vnitropolitickou situací. V Uranových závodech Příbram se například nepracuje vůbec, přijali zde rozhodnutí, e zahájí práci a po odchodu okupantských vojenských jednotek.

Včerejí generální stávky v pravé poledne se zúčastnily vechny závody a organizace.

Podle rozhodnutí stávkového výboru Ostravsko-karvinských dolů se těí jen uhlí potřebné pro koksovny, hutě a energetické závody, celkem se těba pohybuje na úrovni 42 %. V hutích běí výroba naplno, pracovní kázeň ve Vítkovických elezárnách je dobrá, dělníci vak odmítají pracovat na zakázkách, určených pro státy, které se účastní okupace Československa.

Potravinářské závody pracují vesměs na 100 % a přestoe se v zásobování pokračuje vcelku plynule, fronty občanů trvají. Vyskytují se případy, e okupantská vojska zabavují potraviny při jejich rozvozu. Výrobní závody poskytují k potřebnému rozvozu své dopravní prostředky. Pekárny a mlékárny ádají dobrovolníky na druhé a třetí směny.

V obchodní síti na různých místech začínají chybět brambory, sůl, zápasí s nedostatkem petroleje a lihu, rychle se vyprodávají baterie a monočlánky do rozhlasových přijímačů. Závodní jídelny a restaurace větinou fungují normálně, trby v restauracích jsou vak nií vzhledem k zákazu prodeje lihovin.

To jsou situační zprávy, které dostáváme z jednotlivých krajů. Mnohem hrozivějí jsou informace o pobytu okupačních armád na naem území. Podle ověřených zpráv je u nás asi 30 okupačních divizí s bojovou technikou, co představuje zhruba půl miliónu vojáků. Toto mnoství vojsk a bojové techniky obsadilo vechny důleité vojenské a státní objekty. Jedinou útěchou, která nám nyní zůstala, je skutečnost, e vládne zmatek v zásobování těchto vojsk. Některé okupační jednotky podle naich informací u dva dny nejedly a nemají kouření. Vázne přísun vody. Obyvatelstvo ji odmítá okupantům poskytnout. Odebírají ji proto z řek a potoků. Velká nespokojenost vládne mezi vojáky Polské lidové armády. Zdá se, e pochopili, o jaký podvod a le jde, e nejde ani o cvičení Dunaj”, ani

o potlačení kontrarevoluce v Československu. Veobecně se předpokládá, e jednotky budou rychle vystřídány, jak tomu nasvědčují některé zprávy z krajů. Samozřejmě, e nám nejde vůbec o nějaké vystřídání, ale o úplný odchod vech, a to odchod velmi rychlý.

A v této souvislosti dáváme slovo redaktoru Jiřímu Ledererovi, aby promluvil k obyvatelům Polska a k vojákům polské okupační armády. Současné ádáme vechny svobodné vysílače, aby toto nae provolání převzaly, obyvatele v těch místech, kde jsou soustředěny polské okupační jednotky, aby jim umonili hromadný poslech naeho svobodného vysílače.

Uwaga, uwagal Mowi rádio wolne Komitétu centralnego … začíná hřímat jadrnou poltinou Jiří Lederer, ná dlouholetý přítel. U první den okupace nám telefonoval prohláení koordinačního výboru tvůrčích svazů, jeho je aktivním členem.

Občané polské národnosti, vojáci polské okupační armády!” rozléhá se dále v naem studiu v polském jazyce, ale - jak pevně věříme - také z tlampačů místních rozhlasů po celé naí zemi. Jde

o zradu na vojácích vech okupačních armád, které jsou sloeny větinou z mladých vojáků, slouících na vojně jen několik měsíců, anebo ze záloníků, kterým bylo namluveno, e jedou na vojenské cvičení s názvem Dunaj. Nech ádají nyní své velitele, důstojníky a politické představitele, aby se postavili čelem k pravdě, s ní se na naem území setkali! To není kontrarevoluce, ale svobodný lid, který si chce ve své zemi svobodné vládnout!

Vystoupení Jiřího Lederera povzbudilo ten den jetě mnoho dalích, kteří se nám přihlásili. Mezi prvními to bylá kolegyně Marta Macková, redaktorka ze Světa sovětů. Přinesla otevřený dopis spisovateli B. N. Polevému a v něm stejné tvrdá, nelítostná slova nesmírné citově zaloené eny a matky zároveň:

 Vae jméno není neznámé nejen ve Vaí zemi, ale v celém světě. A u nás dokonce ijí Udě a rodí se děti v ulici, která nese Vae jméno. Ptám se Vás veřejně: můete se dnes, po tom, co se stalo a děje v naí zemi, podívat beze studu do očí svým známým a neznámým kamarádům z hor, slovenským partyzánům, svým osobním přátelům, dělníkům, rolníkům, umělcům z naí Československé republiky? Můete s čistým svědomím odpovědět na jejich otázku: Proč?

Prosím Vás snaně, ve jménu nejulechtilejího lidského citu-přátelství - abyste na tuto otázku odpověděl. Píu Vám v neklidné noci, mé mylenky ruí staccato samopalů. Vae zlatá Praha” je liduprázdná. Z hloubi noci zaznívá hlasitá ruská - leč okupantská - řeč. Povely, fíeč Pukinova, Vae řeč!

Borisi Nikolajeviči, po naem posledním setkání20. srpna ve Vaí redakci Junnosti v Moskvě, ve chvíli, kdy jste mi srdečně tiskl ruku na rozloučenou a podával dárek na památku, v té chvíli se nahřívaly motory obrněných vozů a po zuby ozbrojení přátelé” si utahovali opasky na rubákách před cestou do naí země. Jste sám starý voják - na co mysleli Vai vojáci?”

Mezitím se na naich stolech nahromadilo mnoství nových hláení a zpráv. Svědčí o napjaté situaci, v ní se snaí nejrůznějí

- a to doslova - ivly s jasnými úmysly vyvolávat psychózu nervozity, vytvářejí konfliktní situace se záměrem, aby v Moskvě, ale i v ostatních městech zemí okupačních armád, mohla být tato situace hodnocena jako kontrarevoluce.

  

Snad během půl hodiny věděla celá Praha, e v určitých automobilech jezdí skupina kolaborujících pracovníků státní bezpečnosti a zatýkají nae lidi. A se stejnou rychlostí se objevuje na praských ulicích tisíce letáků a plakátů. Upozorňují na nebezpečí zatýkání a volají: znemoněte pohyb těchto vozidel! Jiné letáky vyzývají:

Strhávejte za soumraku názvy ulic a čísla domů: Nezvaným okupantům a kolaborantům tak ztííme orientaci, aby nemohli zatýkat nae občany!

Také z naeho hloubětínského studia jsme poslali do ulic Prahy spolupracovníky s podobnými letáky. Dlouho se nevraceli.

Mezitím nás technici upozorňují, e musíme přeruit vysílání. Kolem závodu je nezvyklý pohyb okupantských transportérů a uprostřed nich speciální vozidlo s goniometrickým přístrojem.

Pojďte se podívat,” volají nás ze sklepa nahoru. Zaměřovač s otočným rámem a s pevnou smyčkovou anténou … jdou po nás, musíme je odlákat. Potřebujeme také přestavět nai anténu …”

Co dělat v takové situaci? Vysílání nemůe být dlouho přerueno, přicházejí zrovna zprávy, které by měly být co nejdříve sděleny vemu obyvatelstvu.

Goniometrický vůz spojovacího okupantského vojska se nechce vzdálit. Ale protoe je nae vysílání přerueno, v éteru na naí vlně je klid, vozidlo s anténou odjídí směrem na Horní Počernice.

Na tuto chvíli čekali koumáci z Tesly. Ze závodu vyla skupina několika dělníků, oblečených jako dladiči. Začali z obou stran vytrhávat dládění a překopávat komunikaci napříč. Dokonce nalevo

i napravo postavili značku Zákaz vjezdu” a Práce na silnici”

a počínali si suverénně jako odborníci znalí dladičského řemesla.

Sledovali jsme s nimi chování přijídějících vozidel okupantů. Jakmile se začala pro neprůjezdnost ulice vracet, vyběhli nai montéři na střechu a okamitě se pustili do opravy. Nepřátelská vozidla je nemohla ohrozit. Podařilo se jim vyměnit anténu za novou

- ve bylo dílem několika málo minut.

I dobrovolní dladiči dokázali bleskově opravit komunikaci a opět ji uvést do provozu. Posbírali nářadí a značky Zákaz vjezdu”, uvolnili prostor před branou závodu a nenápadně zmizeli mezi dělníky na montái. Byli jsme svědky neuvěřitelného koncertu dělnických mozků a rukou.

Sotvae jsme si s úlevou vydechli, vrátili se i nai dalí spolupracovníci z Prahy. Objíděli jednotlivé domy, v nich bydlíme, aby zjistili, zda se něco kolem nich neděje. Přivezli potěující zprávy: nae vizitky na potovních schránkách a na domovních dveřích u dávno sousedé odstranili nebo zamazali, samozřejmé i se svými jmenovkami, take a si slídilové zjistí, kdo v tom domě bydlí a kdo nikoliv!

Marné spoléhají okupanti, e naim lidem povolí nervy! A marně spoléhají i na pomoc kolaborantů a zrádců. Vdy i ve Sboru státní bezpečnosti se projevují vlastenečtí a charakterní pracovníci. Jejich jména nelze zatím uveřejnit, ale máme od nich informace, které musí veřejnost znát.

Z krajské zprávy StB a částečně také z praské centrály v Sadové ulici 21 nám líčí ve svém sdělení některé momenty z prvních dnů okupace. Ve středu v noci před druhou hodinou přijal náčelník StB Praského kraje Bohumil Molnár ve své pracovně sovětské důstojníky. Přijeli ve volhách a společně oslavili vstup okupantů do naeho hlavního města. O několik hodin později se pracovník StB Slabý chlubil, e byl pro Smrkovského a oznamoval, e také zatkli Kriegla.

Ani ve chvílích nejtěích neztratil Smrkovský humor a sáhl při zatýkání do cukřenky na stole: Vezmu si jetě tyhle tři kostky cukru, budou se mi hodit, u mám zkuenosti…

Dalí informace ze stejného pramene říká, e krajská správa StB u ve čvrtek sestavila zatýkací skupinu asi z 15 tzv. spolehlivých” lidí. Jednotlivé skupiny vedou podplukovník Zdeněk Macháček, major Jaroslav Vokurka a dalí. V kulturním odboru StB, jeho náčelníkem je Dvořák starí, jsou připraveny seznamy kulturních pracovníků, kteří mají být zatčeni. První místo, kam někteří z vybraných přísluníků StB vedli sovětské orgány, byla redakce Reportéra, Literárních listů a dalích míst.

Na společném aktivu vech odborů StB odmítli pracovníci prvního odboru okupaci, ostatní odbory se nedokázaly sjednotit. Někteří vlastenci a poctiví pracovníci odmítli plnit rozkazy náměstka ministra Viliama algoviče a náčelníka II. správy StB pplk. Josefa Rýpla. Na aktivu se tvrdilo, e zásah varavských přátel” přiel v pravý čas,

aby předeel intervenci ze Západu. U tyto a mnohé dalí nesmysly způsobily ostrou diferenciaci mezi přítomnými. Jak se ukázalo, někteří vedoucí pracovníci byli předem informováni o okupaci, jetě dříve ne nastala; vybrali skupinu asi 25 lidí a zavázali je přísahou mlčení o zradě a zároveň je pověřili různými úkoly, kromě jiného také přípravou přistání sovětských letadel na naich letitích.

Podobných zpráv o počínání kolaborantů a zrádců přichází v tuto dobu více. Jedna z nich praví, e do StB se vrátili někteří důstojníci, proputění za vedení ministra vnitra generála Pavla. Jsou mezi nimi náčelník rozvědky Houska, náčelník techniky Bokr, dále Říha a také Saksl, který - kdy před časem odcházel ze slueb StB - výhrůné prohlásil, e se jetě vrátí!

Máme tady jetě dalí zprávu, předevím pro pracovníky ministerstva vnitra: kolaborant tefan Hubina chce svolat poradu pracovníků StB. ádáme vechny pracovníky ministerstva vnitra, aby se té porady nezúčastňovali! Zprávu vysíláme několikrát za sebou, jak nás o to ádá spolehlivý informátor.

Během dne dola trpělivost také čs. vládě, odkud jsme obdreli rychlou depei k odvysílání:

Vláda republiky se na své dnení schůzi zabývala činností ministerstva vnitra. Za tímto účelem byl několikrát pozván na zasedání vlády náměstek ministra vnitra Viliam aigovič. Protoe se nedostavil, rozhodla se vláda na návrh ministra vnitra Josefa Pavla, zbavit Viliama algoviče funkce náměstka do té doby, dokud nebude jeho činnost v této funkci proetřena. Řízení státní bezpečnosti přebírá osobně ministr Pavel.”

V podrobnějím rozkazu ministra J. Pavla byl dále odvolán z funkce náčelníka StB Praského kraje Bohumil Molnár, zástupce náčelníka II. správy StB pplk. Josef Rýpl a z funkce náčelníka 7. odboru pplk. Alois Kouch. Vechna kádrová opatření, provedená po 20. srpnu 1968 svévolně bývalým náměstkem ministra vnitra plk. V. algovičem, byla prohláena za neplatná.

(Po více ne dvaceti létech od těchto dnů přinesl denní tisk oznámení: zrádce ze srpnových dnů 1968 - Viliam aigovič - spáchal 5. února 1990 v rodinném domě v Bratislavě sebevradu ve věku 70 let…)

Ke zrádcům a kolaborantům v srpnových dnech se připojují narychlo vzniklé rozhlasové stanice a pokusná televize. Sovětské velení v zahradě sovětského velvyslanectví v Praze vztyčilo několik stoárů s anténami a zahájilo tak vysílání ve zvuku i obraze. V obraze se vyskytovaly jen fotografie Prahy, ale zase ne ty, které by ukazovaly Prahu rozbitou, rozstřílenou a s mnoha vraky uhořelých vozidel na ulicích. Poznáváme zcela zřetelně hlas Jiřího Lukáe, kdysi éfredaktora časopisu Praha-Moskva, pak pracovníka v aparátu Antonína Novotného a dnes v povolání zrádce, který na televizním kanále číslo jedna stydlivé skrývá svou tvář. Zato hřímá

slova zrady a marné se snaí obhájit okupaci. Jetě před srpnem neúspěně usiloval o rozbití novinářské jednoty ve funkci nadřazeného stranického funkcionáře. Na ilegální vlně stanice Vltava bojuje” dalí stranický aparátčík - Pavel Auersperg, vedoucí mezinárodního oddělení UV KSČ. Ten má na svém účtě dlouhou řadu zrádcovských činů. Oba jsou u dnes po smrti…

Spoléhají se, e se jim podaří něco uhrát, spoléhají na monost nátlaku a dezorientace těch, kteří jsou u čtyři dny internováni v izolaci od veho dění..říká na adresu vech zrádců a kolaborantů Jiří Ruml v dnením rozhlasovém komentáři a volá k jednotě bez ohledu na politickou příslunost, stáří a různost profesí.

Se svým prohláením se během dne přihlásil také Zdeněk Fierlinger. Mluvil ovem za členy miliónového Svazu čs.-sovětského přátelství a označil odpovědnými za těké omyly nejvyí sovětské činitele, čs. obránci míru ve svém dopisu odsuzují násilí a projevují , účinnou solidaritu vem obětem okupace. Mohla by následovat jména a názvy mnoha naich závodů, organizací a institucí, které podporují spravedlivou věc nás vech - poadavek svobody a suverenity.

Nezapomínalo se přitom ani na ivotně důleité otázky, jakými byla předevím sklizeň úrody a nejnaléhavějí z toho sklizeň chmele. Předsednictvo ústředního výboru ČSM vyzývá mláde, e je nejvyí čas sklízet úrodu, abychom měli čím pohostit Dubčeka, Svobodu, Černíka, Smrkovského a ostatní, a se vrátí. Ke sklizni obilovin a chmele vyzval také nové zvolený ÚV KSČ a ministerstvo zemědělství a výivy.

Předsednictvo ÚV KSČ se během dne přihlásilo jetě několikrát.

V jednom ze svýcli prohláení se obrátilo na slovenské soudruhy, aby nepodléhali dezorientačním zprávám o odkladu mimořádného sjezdu KSS, je vyvolávají v českých zemích váné znepokojení. Povauje za mimořádně důleité, aby se slovenský sjezd konal za vech okolností a co nejdříve.

Také z Národního shromádění přila zpráva, e je v Praze přítomno 196 poslanců, z toho 47 ze Slovenska. Jednotlivé výbory projednávají společná opatření na úseku zásobování, dopravy, zdravotnictví a k přípravám zahájení nového kolního roku. Nepovaují přitom za vhodné protestovat stávkami, které mohou vést jen ke zvyování kod. Předsednictvo Národního shromádění zaujalo také stanovisko ke zprávě generálního prokurátora doc. dr. Macháta a dalo pokyn, aby z prokuratur byly proputěny vechny osoby, které by se řídily pokyny okupačních jednotek nebo jinými pokyny, ne stanoví zákony republiky …

Ozvali se nai kolegové, vyhotění z budovy ČTK v Praze, kteří neznámo kde vyrábějí cyklostylované letáky s nejnovějími zprávami.

Přátelé v rozhlase a televizi! Četkaři vás zdraví. Obdivují se

srdnaté, neohroené činnosti vech, kteří se na vysílání podílejí. Jsme přesvědčeni, e mluvíme jménem celé veřejnosti; kdy vám za vai práci děkujeme. Jsme při vás, budeme vám jako dosud dodávat informace…”

 Akademik Ota ik a ministr národohospodářského plánování Frantiek Vlasák se po jednodenním pobytu v Rumunsku vrátili do Bělehradu.

 Fidel Castro prohlásil, e okupace Československa sice představuje poruení československé suverenity, ale e ji lze vysvětlit, protoe Československo se ubíralo cestou, která vede ke kapitalismu.

 Československý velvyslanec v Londýně dostává denně mnoho nabídek finanční pomoci československým turistům ve Velké Británii od jednotlivých britských občanů. Včera přilo takových nabídek na osm set. Čs. velvyslanectví stojí jednoznačné za legální čs. vládou.

 Dnení moskevská Pravda chválí dva členy předsednictva ÚV KSČ, (ovem bývalého), kteří prý zůstali věrni marxismu-leninísmu: jsou to Vasil Bifak a Oldřich vestka. Naproti tomu Pravda útočí na temné ivly, mezi kterými uvádí jmenovitě Věnka ilhana, a jim českosloventí komunisté prý nedovolí, aby se zmocnili strany.

 Jugoslávský rozhlas při komentování událostí v naí zemi zdůraznil, e tisk a ostatní sdělovací prostředky v zemích, které se podílejí na okupaci Československa, nemají odvahu informovat své čtenáře a posluchače, jakou vlnu odporu, nesouhlasu a rozhořčení vyvolává jejich postup nejen v Československu, ale na celém světě.

 Podle zprávy z Hongkongu označila vláda lidové Číny sovětskou invazi do Československa za obrovský podvod, který odhaluje bankrot politiky Kremlu. Událost by mohla urychlit rozpad ruského satelitního systému v Evropě.

 Zpravodaj agentury UPI James O. Jackson v rozsáhlém líčení z Prahy, kde nechybějí mrtvá těla a houkající sanitky, popisuje kouřící a ohořelý ruský tank, na něm je ostře červenou barvou namalovaný hákový kří. Připomíná datum, kdy se tak velká zrada na českém národu stala naposledy: Mnichov 1938 …

 Hrdina Sovětského svazu Josef Burík odevzdal v Londýně na velvyslanectví Sovětského svazu vech 34 sovětských vyznamenání na protest proti nezákonné okupaci Československa.

 Demonstrance na podporu československé samostatnosti dosáhly nezvyklého rozmachu i ve výcarsku. V Bernu protestovalo proti okupaci Československa na 15 tisíc občanů, velké demonstrace se konaly v Curychu a Basileji.

 Američtí studenti ustavili oficiální výbor za svobodu Československa.

 Povzbudivá zpráva přila z Bejrútu, kde se snaili sověttí členové smíené čs.-sovětské posádky velkoletadla ČSA toto letad

lo zabrat a odletět s ním do Sovětského svazu. Nai piloti v čele s kapitánem Ondrou Kosíkem tomu vak zabránili.

Zvlátní vydání Mladého světa v srpnu 1968 - titulní list

Tomuto rhlAprl. i*Ir-rébŤ ultupantl iŤbitl Přu** MM % Ť’!ť-ŤkfŤn námMii pŤŤl MtfbtiM m. %‘ApIn%ť, Hrnári Irt

ZVlAIN i VYDÁNI C. 3

mladý svět vdycky svobodný!

Z domova na prvním místě podvečerního vysílání zařazujeme zprávu ze zasedání městského výboru KSČ o internaci vedoucího tajemníka Bohumila imona; je nezvěstný od prvního dne příchodu okupačních jednotek do Prahy. Během zasedání byla proto vyslána delegace na sovětské velvyslanectví s naléhavou ádostí, aby byl Bohumil imon, člen nově zvoleného předsednictva ÚV KSČ, vedoucí tajemník městského výboru a člen České národní rady, okamitě proputěn, a mohl se ujmout řízení praské městské organizace. Delegace byla zastavena kordónem vojenských sovětských jednotek, které stojí kolem dokola budovy velvyslanectví, a na její ádost o rozmluvu s velvyslancem SSSR Červoněnkem přiel před budovu ataé A. M. Perin. Ten prohlásil, e sovětskému velvyslanectví není nic známo o internaci Bohumila imona a dokonce k údivu delegace doporučil, aby se obrátila na veřejnou bezpečnost ČSSR. Krátce nato vak telefonoval A. M. Perin a podal předsednictvu tuto informaci:

1. Sovětské velvyslanectví podniká ve pro to, aby byl B. imon vyhledán, uvolněn a aby mohl převzít svoji funkci.

2. Poádal, aby rodina B. imona byla ubezpečena, e je s ním ve v pořádku a aby se o něj nezneklidňovala.

3. Dále přislíbil, e jakmile obdrí sovětské velvyslanectví dalí informace, podá ihned zprávu předsednictvu městského výboru.

Jak to vechno nakonec dopadlo, u dnes víme. Bohumil imon se zúčastnil moskevských jednání spolu s ostatními internovanými představiteli naí země.

 Na národní výbor ve Strakonicích se dostavil velitel sovětských vojsk generál Savčenko, který obsadil město. Vyzval představitele města ke spolupráci, ale vichni poslanci městského národního výboru tuto spolupráci odmítli a naopak vyzvali cizí jednotky, aby opustily město Strakonice a celou nai zemi.

 Z Lovosických chemických závodů hlásí, e jedou naplno ve vech třech směnách. Pokud stačí zásoby surovin, budou vyrábět zejména hnojivá pro zemědělské podniky. A nebudou, nastoupí lidé z lovosické chemičky na sklizeň chmele a jiné zemědělské práce.

 Mimořádná schůze základních organizací KSČ Vojenského historického ústavu v Praze se jednomyslně rozhodla vyloučit ze svých řad generála Otakara Rytíře, který spolupracuje s okupanty. Stalo se tak na základě vyjádření Kanceláře prezidenta republiky a podle dalích plně ověřených informací.

 Vojentí piloti z útvaru Mladá informují veřejnost o situaci na tomto svém letiti. Dočasně jsou nuceni ít s okupanty ze Sovětského svazu, kteří brání jejich normální činnosti. Ve své informaci dále říkají: Dodrujeme rozkaz prezidenta Ludvíka Svobody a jedině jeho rozkazy budeme také plnit. Na jeho rozkaz třeba povstaneme a povedeme boj v jakýchkoliv podmínkách. Okupantům nepomůeme nikdy a v ničem. Odmítáme nosit letecké a pilotní odznaky

shodné se sovětskými! Trváme na proputění Dubčeka, Černíka, Smrkovského, Kriegía a okamitém skončení okupace, je nás hluboce uráí. Oceňujeme nevídanou a neopakovatelnou činnost vech svobodných vysílačů a končíme s pozdravem Jsme s vámi

- buďte s námi!”

 Hradec Králové je jedno z mála měst, které není obsazeno vojsky okupantů. Polská armáda se zdruje jen v okolí města. Textilní závody Východočeského kraje vyzývají eny k nástupu do práce.

 Zato praské ulice jsou na mnoha místech zle poničeny tanky a ostatními obrněnými vozy okupační moci. Úplným protikladem je péče” o vzhled ulic, kdy okupanti v cizích uniformách strhávají nápisy, plakáty, zamazávají hesla a transparenty. Po pravdě řeče/io

- to nezvaným hostům zrovna nelichotí, e se stali počiovači se samopaly na zádech!

 Vojenský velitel okupačních jednotek v Plzni se omluvil za ‘ obsazení redakce krajského deníku Pravda. Okupanti redakci i tiskárnu opustili, take Pravda mohla dnes vyjít. Je ovem otázka, zda se okupační vojska do jejich redakce nevrátí.

 Dnes se také objevilo v Praze první číslo časopisu Tribuna, který vychází na základě usnesení ÚV KSČ jetě z doby, kdy byl ústřední výbor řízen Alexandrem Dubčekem. První číslo obsahuje sjezdové dokumenty a názory některých delegátů na dalí politiku strany po XIV. mimořádném sjezdu.

 Navzdory tvavým vysílačkám, které pracují na naem území, navzdory ruličkám okupantských vojsk, nedaří se umlčet nae svobodné vysílání. Proto s radostí zaznamenáváme spolu s vámi, milí posluchači, e jsme po celý den mohli poslouchat obnovené vysílání stanice Československo I, e jsme u nás v Praze zaslechli

i hlasy kolegů Svobodného vysílače Dunaj I a svobodného vysílače Severního Slovenska. Jsme rádi, e se Slovensko ozvalo. Uvítáme zprávy o tom, jak vypadá příprava na sjezd Komunistické strany Slovenska. Jednota naich národů v současném boji za naí svobodu a suverenitu - to je dnes nejdůleitějí, co potřebujeme.

  

Večerní vysílání. Víme, e k němu usedají posluchači, aby se dozvěděli vechny novinky, které jsme za celý den vysílali. Snaíme se o takové shrnutí, komentovaný přehled, ale aktivita informačních kanálů na sklonku dne je nezadritelná. Navíc - dnes byla sobota, lidé ve svém volnu měli k sobě blí a nám se zdá, jakoby kadý druhý byl u nás sepisovatelem petic, letáků, dopisů do Moskvy, podpisových archů o neutralitě, na podporu stranických jednání a po osobní vyjádření a vyznání. Vechno je tak lidsky pochopitelné, vichni tím ijeme. A konečné - do jedné hodiny v noci zbývá jetě dosti času

(v tu dobu zpravidla končíme své vysílání), abychom alespoň část z toho, co se nahromadilo a co pečlivě třídíme, mohli vyslat k dychtivým a věrným posluchačům zase nazpět.

Vratislav Houdek - jeden z nových komentátorů mezinárodní redakce Televizních novin - usedá k mikrofonu, aby shrnul dosavadní výsledky jednání v Radě bezpečnosti OSN.

Jedno z pozoruhodných hesel, které jsem viděl napsané na mnoha místech, zní: Lenine povstaň - Breněv se zbláznil. Myslím, e dosti přesně charakterizuje situaci. Okupace naí vlasti Sovětským svazem a dalími okupanty se vymyká jakýmkoli úvahám zdravého rozumu. Vůbec se nedivím sovětskému delegátu v Radě bezpečnosti, e včera doslova zuřil. Snail se toti jednání protahovat dlouhými projevy, a mu americký delegát řekl: Pan Matik by byl ochoten zde předčítat třeba telefonní seznam. Je jasné, oč mu jde. Chce zdrovat jednání do té doby, ne Moskva najde v Praze české Quislingy, kteří by byli ochotni prohlásit se za československou vládu. - Opravdu není se co divit, e sovětský delegát zuřil. Věděl toti moc dobře, e ho jeho vláda postavila do neudritelné, absurdní, přímo iracionální situace. Matik je sovětský diplomat, a je za to placen. Ale co říci tomu, e se do této situace vnucuje vedení Německé demokratické repupliky? Snad aby prokázalo naprostou politickou slepotu, aby prokázalo, e ztratilo smysl nejen pro jakoukoli realitu, ale i pro elementární slunost, obvyklou mezi lidmi, tak se vnucuje na jednání Rady bezpečnosti. Vysílá prý do New Yorku delegaci, aby po boku Sovětského svazu a Maďarska vysvětlovala tzv. přátelskou pomoc československému lidu. Do New Yorku odjídí ministr zahraničí NDR Winzer - to u tedy není absurdní divadlo, to je drastická vulgární fraka…”

Frakou nazývají nai lidé také leták s názvem Zpráva TASS, který dnes shazovaly ve velkém mnoství okupantské helikoptéry nad naím územím. Přiletěly od východu a četina letáku mluví za vechno:

Za té situace československé pracující chápají, proč byly nutné akce, které podnikly bratrské země, je poskytly pomoc československému lidu, i kdy obyvatelstvo stále jetě je pod vlivem protiso-cialistické propagace, nerueně se roziřují v zemi během mnohých měsíců…”

Kontrarevoluční síly působící v Československu a jejich zahraniční podporovatelé velijak se snaí zobrazit opatření, učiněné spojeneckými státy na obranu socialismu a národní suverenity ČSSR jako nějakou okupaci…”

Ale jsou tu jiné letáky, tiskopisy a časopisy, která nám dělají radost u tim, e vůbec vycházejí v nepředstavitelné obtíných podmínkách. Alespoň několik úryvků z nich:

Reportér: Pokud budete hovořit se zahraničními návtěvníky, ádejte je, aby lid jejich země nutil své vlády zaujímat rozhodné stanovisko k agresi vůči Československu. Aby dělníci těchto zemí nevykládali lodě agresorů, aby zaměstnanci leti odmítali přijímat jejich letadla, aby pracovníci obchodů odmítali prodávat přísluníkům agresorů, aby jejich země přeruily diplomatické styky s vládami okupantů. Nejde jen o Československo. Vzpomeňte, e ji v roce 1939 ponechal svět Československo krutému osudu a tím zavdal příčinu ke vzniku druhé světové války. Dnes má svět jedinou monost: vemi způsoby zabránit tyranii, která se vznáí nad Československem.

Rudé právo: Emil Zátopek vyzývá sportovní svět, který proívá letoní rok jako olympijský, aby v duchu olympijské charty odsoudil násilnou okupaci Československa. Je v rozporu s humánním posláním olympijské mylenky, čím Sovětský svaz ztratil právo účasti na XIX. olympijských hrách v Mexiku.

Hospodářské noviny: Přináejí vtip, který se povídá mezi praským lidem: To jsme si nemysleli, kdy jsme po jednání v Bratislavě zvali vechny nae přátele - signatáře na návtěvu, e přijdou vichni najednou a s plnou polní…

Svět v obrazech: V článku nazvaném Varujeme vechny kolaboranty” cituje z platného čs. trestního zákona jednotlivé paragrafy § 91 o vlastizradě a § 92 o rozvracení republiky. Kolaboranti, pozor! Posluhováním jiným, protiústavním a protiprávním činitelům, dopoutíte se zločinu!

Učitelské noviny: Málem jsme dětem a mládei vyčítali, e nic neproili. e si o vech velkých událostech národní historie jen četli v učebnicích dějepisu. Dnes tedy stojí také oni uprostřed událostí. Vidí tanky a slyí střelbu. Odnáejí raněné. Učí se samostatně politicky myslet, dělat samostatné závěry. Strané přehodnocování veho, co jsme jim pod karabáčem strachu či někdy i z přesvědčení, e slouíme dobré věci, po léta vykládali a vysvětlovali… Letos asi nebude čas připravit výzdobu kol, ale bude čas vyzdobit odvahou a ctí nae učitelská srdce!

Politika: Mohli jste vidět tanky i před rodným domem Franze Kafky v Praze na Starém Městě. Kafkiáda dostala svůj konkrétní symbol…

Literární listy: Situace začne být tragická v okamiku, kdy se budeme muset dívat do očí zrádců. Zrádci zůstanou a s podporou tanků nám znovu vytvoří nesnesitelné lidské podmínky. Tanky pak odjedou, protoe zrádci zastanou za ně ve. Nevidím největí hrozbu lidské svobodě v hlavních okupačních zbraní. Vidím ji v lidech, kteří se znalostí věci začínají systematicky připravovat policejní reim.

  

Čekali jsme zprávy z Moskvy, věřili jsme naim nejvyim činitelům. Po celý den jsme k nim vysílali pozdravy:

 Vzkaz pro nae soudruhy do Moskvy: rodiny naich představitelů Černíka, Smrkovského a Dubčeka jsou v naprostém pořádku a v bezpečí. ádáme vysílače, aby tuto zprávu předávaly ostatním

- snad nae zpráva doletí a do Moskvy…”

 Váený soudruhu prezidente, obdivujeme Vai statečnost a odhodlanost v řeení tak svízelné situace naí drahé vlasti. Ubezpečujeme Vás naí stoprocentní podporou. Zasíláme Vám opis rezoluce, odeslané dnes z naeho aktivu velvyslanectví SSSR v Praze. Jsme s Vámi v kadé době - věříme Vám. Zaměstnanci státních lesů v Kamenici nad Lipou.”

Podobných telegramů, dálnopisů, dopisů a vzkazů nám přináeli kurýři ze vech ústředních úřadů v Praze (kde fungovaly jetě dálnopisy a spoje vůbec) doslova plné aktovky. Četli jsme z nich, půjčovali si z jejich obsahů originální obraty, citovali jsme je ve svých komentářích.

Kromě poselství prezidenta republiky, které jsme u odvysílali během dne, nepřila v sobotu do půlnoci ádná jiná zpráva z Moskvy. Co se tam odehrává? Vdy dokázali zfalovat filmové záběry z příjezdu naí delegace do Moskvy. Záběr, kde se pan prezident objímá s Leonidem Breněvem, je ničemný podvrh! Čemu máme věřit?

101 SRPNOVÁ NEDĚLE

Probouzím se mnohem dřív, ne bych měl. Nespím, snaím se odreagovat od mylenek, je mne příli poutají k očekávaným událostem dneního dne. Ten se jen poznenáhlu klube do slunného rána. Pátý den okupace.

Srpnová neděle. Jak bych mohl zapomenout, e tak nazval před deseti lety svou první divadelní hru Frantiek Hrubín. Viděl jsem ji v roce 1958 na scéně Tylova divadla. A nyní v těchto rozbouřených okamicích si maně vzpomínám, e to byla hra o marnosti i slávě ivota, e v ní Karel Hčger svým podmanivým uměním vyjadřoval pocity básníka - v próze a divadelní mluvě - co ho tíí, vzruuje, plní nadějí a důvěrou v lidi. Nacházím určité příměry s těmito pocity mého básníka, ale i s dobou, v ní svou hru psal. Vracím se jetě více zpátky a jsem náhle u verů, které mi.v dui znějí, skládám je řádek po řádku nad oním srpnovým ránem, jak jsem je kdysi uloil do své paměti. Vylovil jsem jen útrky:

Na pokraji pohrom, v srdci dálek se česká země ocitá, odlivem poárů a válek zapomenutá ulita, v ní hukot úzkosti je stlačen …

… děvčátko pod chodidlem jemným stejně ji cítí v ten zlý čas, jako ji voják hledě stranou cítí pod botou okovanou.

Ach, Čechy krásné, Čechy mé! Obraze rámu prastarého, kolikrát vytrhli tě z něho, e oprýskaly barvy tvé a po tmu hrobů. A v den slavný znovu pro zraky árlivé napjal tě~rámář starodávný.

Ach, Čechy krásné, Čechy mé!

… kolikrát vlast, kdy tma ji tvala, řeménky řek si rozvázala a bosa lápla do krve!

Jobova noc, vydaná v roce 1945. Jak mohl tenkrát básník tuit, e se vechna ta jeho slova po více ne dvaceti létech budou vrývat do naich srdcí a e budou mít znovu tak vysoce aktuální obsah!

Ranní probuzení pro nae posluchače napsal některý z nás, vdy jsme se téměř na ničem nepodepisovali - jistě z konspirativ-ních důvodů.

Chtěli jste dnes jet na výlet, chtěli jste navtívit své drahé, se kterými jste zvyklí v neděli se vdy vídat? Nebo jste třeba chtěli chodit jen tak po Praze - podívat se na známá místa - prostě odpočívat? Nemůete - je po odpočinku. U několik dnů. Ná pokojný ivot, který měl mnohdy jetě daleko k ideálu, ale přitom byl naím ivotem, neexistuje.

Dnes je Praha podezřelá z kontrarevoluce. Ptám se tě, vojáku, jaké kontrarevolucionáře jsi nael v budově Čs. akademie věd, v nemocnici na Karlově náměstí, nebo dokonce, čím se provinila nastávající maminka, kterou sanitní vůz v noci převáel do porodnice a ty jsi po ní v nejtěí hodině střílel?

Vím, e vás, okupanttí vojáci, není u tolik přesvědčeno o pravdivosti zpráv vaeho TASSu. Proto vás musejí vai velitelé odvolávat

z praských postů a posílat na vae místa čerstvé jednotky. Těm je mono snáze ukázat rozstřílené domy a vyprávět přitom o vaem hrdinství”. Nezapomeňte vak, e ná národ má s okupací bohaté zkuenosti. Má i čerstvé zkuenosti novodobé čtyřdenní okupace. Ne my, ale vy pro nás jakoby neexistujete. Tak se k vám bude dnes Praha chovat…”

i

  

Výzva plzeňských kodováků: nastupujte do práce tak jako my! To je nae odpověď okupantům! Pravda zvítězí - ale nikoli ta titěná azbukou!

Telefonát satirika také brzy po ránu: rada okupantům k dokonalé okupaci. Ke kadému občanu naí republiky postavit jednoho vojáka s bajonetem. Kadou hodinu ho střídat, aby nepodlehl revizionismu. Čili - povolat nejméně dalích 28 miliónů vojáků.

Nemáme honem kde si ověřit citát z klasika, který se nám velmi líbí a který nám volal jiný posluchač: … jak podupaná tráva znovu vstáném!

Vteřiny dnení noci:

 Do Prahy přijelo o půlnoci 200 přísluníků sovětské státní bezpečnosti NKVD. Mluví dobře česky a jsou vybaveni průkazy naeho ministerstva vnitra.

 Praha byla v pohotovosti po celou noc. Na ulicích se střílelo po jednotlivcích jetě o půlnoci.

 Sovětská vojska se přes noc vyměňovala. Starosti vojsk jsou jejich starostmi - my jsme jim je nezpůsobili.

 Z Chocně vyjel vlak s ruícím zařízením. Tento vlak stojí ji delí dobu na trati bez proudu. Akce se podařila!

 Radioamatéři, rute intenzívně vysílání provokačních ilegálních vysílaček. Amatérská stanice Viktoria je připojena v amatérském pásmu 80 metrů a spolu s námi íří informace svobodného vysílače ÚV KSČ.

 Vyzýváme radioamatéry, aby pořizovali magnetofonové záznamy rozhlasových vysílání a předávali je nejbliím vysílačkám čs. rozhlasu ve svých krajích.

 Máme tu radostnou zprávu od naich televizních kolegů: legální, svobodná Československá televize bude vysílat dnes od 12 hodin na kanálech 6-8-9-10a12. Opakujeme …

 Při té příleitosti bychom chtěli připomenout, e se okupanti snaí slepit něco jako vlastní vysílač televizního programu. V rámci nevměování je toto skorostudio” na sovětském velvyslanectví.

 A ije Sovětský svaz - ale doma! S pukou v ruce, s ohněm v srdci, s vylízanou makovicí!

 Hláení z krajů a míst: Vlak z NDR s leteckým benzínem míří do Českých Budějovic. elezniční stanice Lysá nad Labem je obsazena ruským vojskem, český personál je pryč. Na Domalicku nechtěli nai občané vydat ádné jídlo ani pití vojákům. Ti zato zpustoili dvě pole krmné řepy. Od Hradce Králové jede kolona tanků, která míří na Poděbrady. V Rakovníku je kadý den stanné právo od 23 hodin do 5 hodin ráno.

 Provoz na praském civilním letiti v Ruzyni je prakticky zastaven. Jediná letadla, která přilétají a odlétají, jsou letadla Aeroflotu. Kromě naich turistů přiváejí z Moskvy dalí pracovníky NKVD. Ti se hned na letiti převlékají do jiných civilních atů československé výroby. Dostávají nae občanské průkazy a velké mnoství peněz v nových bankovkách.

 Od prokurátorů ČSSR jsme dostali leták s touto výzvou: Oznamujte zrádce a kolaboranty prokuratuře. Chraňte majetek společnosti i osob. Pomozte naim ústavním orgánům udret i nadále pořádek. Chraňte své závody, úřady, obchody-jsou jen nael Pozor na provokatéry !

 Zpráva o tom, e film Rudý gentleman pojednává o lljiči Breněvovi, se nezakládá na pravdě.

Střídáme se u mikrofonu jeden po druhém a kadý čte vdy jeden puntík”; je to pestré, má to ivý spád, i kdy si nejsme jisti, e jde

o pravé probuzení do nedělního rána. Těch vtipných průpovídek máme nasbíráno pořádnou kopu. Byli tu za námi i někteří herci praských divadel - Iva Janurová, Stanislav Remunda, dále jaz-zman a hudební publicista Jiří Černý - vichni s novými a originálními nápady, čím a jak nae vysílání zpestřit právě dnes v neděli.

Mladí adepti divadelního umění z Akademie přili recitovat epigramy neznámých autorů.

Jsem trochu zmaten, váení a milí. Tak jsem se nad tím zamyslel: kdy do nás přítel střílí, copak by dělal nepřítel?

Jsou to krásné nápisy, jenom si nejsem jist, jestli jsou něco platné, kdy partner nezná číst…

Skrze tu okupaci se naučíme nové věci znát: e Vltava umí, ale e umí taky lhát?

Ej, vy rutí kozáci, copak máte na práci? Jen a jen okupaci?

Znásilnit nás můete, ale rodit nebudeme!

Zařaďme se v jeden ik, Dubček je ná Jánoík!

A zpíváme vichni písničku Bě domů, Ivane, čeká tě Nataa… tady tě holky nemilujou … bě domů, Ivane, a u se nevracej.. kterou v první hodiny okupace sloil Jaromír Vomáčka, nazpíval Karel Kryl a dnes u ji notuje téměř kadý.

Do nedělního rozjímání přispěl i Miroslav Galuka, ministr kultury a informací, dlouholetý novinář a známý kolega - avak tentokrát * zcela v duchu mimořádné situace a s pokyny pro národní výbory, kulturní zařízení a instituce:

 vechna umělecká zařízení (divadla, orchestry, galérie) zastaví okamitě a do odchodu okupačních vojsk vekeré veřejné produkce, uzavřou výstavy a stálé expozice, aby nevzniklo zdání normálního kulturního ivota,

 ostatní činnost uměleckých zařízení bude pokračovat v případě uměleckých produkcí, instalací a výstav, aby mohly být zahájeny okamité po odchodu okupačních vojsk,

 vyzýváme umělecké pracovníky, aby své schopnosti dali do slueb svobodných legálních sdělovacích prostředků a tisku, vyuili vech moností a prostředků pro udrení jednoty a morální síly naich národů!

Národní výbory vech stupňů pak vyzývá ministerstvo kultury a informací, aby zajiovaly soustavné informování občanů o událostech a pokynech, zprostředkovávaných svobodnými rozhlasovými vysílači. Znemoňujte íření kolaborantského tisku! Nedávejte k dispozici okupačním vojskům a kolaborantům zařízení národních výborů, jejich vybavení a technické prostředky! Zabraňujte kodám na význačných kulturních, historických a přírodních památkách a pokud k takovým kodám přes vekerou snahu dojde, zjiujte jejich rozsah, aby bylo mono předloit nároky na výzvu legální vlády! Shromaďujte dokumentační materiály, které názorně ukazují počínání okupantských vojsk v naí zemi a jednotu naich obyvatel! Zabezpečte co nejpečlivěji vechny budovy, depozitáře, skladitě, provozy, dílny, jejich vybavení, aby nevznikaly zbytečné materiální kody…

Svaz čs. divadelních umělců se obrátil ke svým zahraničním přátelům s naléhavou výzvou, v ní mj. navrhuje, aby bojkotovali

- například odřeknutím účasti na různých festivalech - divadelní smlouvy těch zemí, které se podílejí na okupaci Československa.

V závěru své výzvy prohlaují čs. divadelníci, e se uchylují k tomuto

‘Ji Met* & ý^jT\ jyUut; S - é6&^

ns: M*> <t>V ^VSSuW jLŤr

ý!rtuv- \Ajbhj ‘ d ; Litf**&<..<’ $ít^4L*, Čc

tU^j,, láU**, **

*ągL

~… .,. Ś - …^” Ś;;

*****lfe

jt íMvc <&

Vysílací poznámky redaktora Svobodného vysílače

apelu na mezinárodní solidaritu svobodných umělců jen s těkým srdcem. Jsme si vědomi, e i mnozí z jevitních umělců okupantských zemí nesouhlasí s rozhodnutím svých vlád a podporují nás alespoň svým důstojným mlčením …

Dnes před polednem byl zastaven v Praze vůz, v něm jel od Hlávkova mostu známý reisér Jiří Menzel. Byl zastaven palbou z kulometu a reisér vyveden z vozu. Okupanti podrobně jeho vůz prohlíeli za protestu mnoha lidí, kteří tak bránili naeho reiséra, známého nositele americké filmové ceny Oskar, proti hrubému násilí.

Na čs. velvyslanectví v Paříi se obrací velké mnoství významných osobností francouzského kulturního ivota s projevy sympatií s naimi národy, které se staly obětí útoku okupačních sil. Dramatik lonesco vyjádřil osobně kulturnímu radovi svůj obdiv k čs. lidu a současně odpor k invazi. Spisovatel Claude Avelin napsal v dopisu mj.: Vyjadřuji svůj hněv a bezmezný odpor, ale současně

i důvěru v budoucnost Československa.” Ve stejném duchu hovoří dnes Jean Effel, Roger Garaudy, básník a překladatel Holanovy poezie Dominik Grandmont a mnoho dalích.

Z Francie přila jetě tato zpráva: V Paříi utvořili Národní komitét pro podporu čs. lidu, v jeho předsednictví jsou významné osoby jako prof. Mathé, významný odborník boje proti rakovině, paříský arcibiskup Marty a poslanec André Voisin, předseda parlamentní skupiny čs.-francouzského přátelství. Komitét zahájil veřejnou podpisovou akci s cílem získat nejméně jeden milión podpisů, a zároveň pečuje o zaopatření čs. občanů, které okupace Československa zadrela ve Francii.

Bylo nám rovně doručeno prohláení dcery Zdeňka Nejedlého MUDr. Zdeny Nedvědové-Nejedlé. Její otec patřil bezesporu k nej-vérnějím přátelům a spolupracovníkům SSSR, a naim společným ideálům přinesla rodina Nejedlých ty největí oběti: čtyři její přísluníci zahynuli v minulých létech. V prohláení se praví:

Od dětství jsme byli s bratrem Vítkem vedeni k důvěře a lásce k SSSR. Roku 1945, kdy Rudá armáda osvobodila mou vlast a mne z koncentračního tábora Ravensbrúck, přibyla k mým citům jetě hluboká vděčnost. A dnes musím s hrůzou chránit své děti a vnuky, ale i pozůstalost svého otce před tou armádou, před nelidsky si počínajícími okupanty.

Okupanti, odejděte! Ohrozili jste hrubě nejen nai vlast, ale

i důvěru celého pokrokového světa v Sovětský svaz. Okupanti, odejděte! Nás, potomky husitů na kolena nesrazíte!”

Četli jsme prohláení cestovatele Miroslava Zikmunda, akademika Frantika orma, osobní poselství předsedy ústředního výboru ČSM československé mládei, prohláení České národní rady a její výzvu k Slovákům, zakrátko nato odpověď Slovenské národní rady v pevné důvěře, e federativní úprava souití naich národů bude dovrena k 28. říjnu. j- -

Na nádvoří továrny, z jejího sklepení vysíláme u pátý den, přijela opět sanitka. Se vzkazem, abych okamitě s jejím řidičem a závozníkem - saniákem kamsi odjel. Přili za mnou a do studia, kde jim za chvíli bylo jetě větí vedro ne na tom poledním áru venku. Vichni zde chodíme jen nalehko, v koili s vyhrnutými rukávy, chvílemi se z nás lije doslova pot a musíme se chodit osprchovat nahoru ke kancelářím. Gabun - 40 °C - i takové označení měl ná sklep a kadý, kdo sem přiel, se brzy horkem zalykal jako v té africké zemi na rovníku.

My u jsme si za ty dny zvykli, co jiného nám zbývalo, take výzva saniáků, abych je následoval, byla pro mne krátkodobým vysvobozením. Srpnové sluníčko je rozhodně příjemnějí a jetě více cesta Prahou, kterou jsem opět několik dní neviděl.

Kam e to jedeme? Teď u mi to můete říct, ne?

Na tiskovku k Apolináři, mezi alkoholiky… usmívají se oba saniáci a sledují, zda jim to uvěřím.

A proč ne, tam nás aspoň hned tak někdo hledat nebude. To je ale výborný nápad!11

V jednom ze sálů zdejího ústavu v Apolinářské ulici je u doslova nabito. Zdravíme se navzájem, poznamenaní novinářskou honičkou, zčásti únavou, napětím i obavami, které nás provázejí po vechny tyto dny okupace a vechno to lze vyčíst z naich očí i tváří. Mladí kolegové ze Studenta, Miroslav Filip z Kulturní tvorby, Adolf Hradecký z Reportéra, Jaromír Hořec z Univerzity Karlovy a Mladé fronty, Miroslav Drozd z Novin zahraničního obchodu, Václav Kotek z nového týdeníku Doba, je tu Rudé právo, ostatní deníky, Politika, týdeník Svět v obrazech, Mladý svět, Květy, Stadión, Literární Listy, Obrana lidu. Opravdu - vichni se někde tisknou, vichni vycházejí v podmínkách, které vzbuzují obdiv i smích.

Po pěti dnech okupace jsem se zúčastnil zase jedné tiskové konference. Maně nám připomínala těké dny okupace za druhé světové války, kdy mnozí z nás pracovali v ilegalitě. Sela se tu vlastně velká část generace května 1945. Patří k ní i oba referující

- ing. Věnek ilhán, pověřený řízením předsednictva ústředního výboru do doby, ne se vrátí Alexander Dubček, a dalí nově zvolený člen ÚV Zdeněk Hejzlar. Hovořili s námi v době okupace vlastně poprvé na tiskové konferenci o současné politické situaci. Charakterizují ji jako nenormální, jako hrubý a násilný přepad naí republiky vojsky zemí Varavské smlouvy. Těmito okupačními vojsky byli také zatčeni nejlepí synové ve vedení strany a státu, take zbyli ve vedení strany lidé, jejich politická stanoviska nebyla zcela vyhraněna. Proto tak důleitou úlohu sehrál mimořádný XIV. sjezd.

Politickou situaci nesmírně komplikuje skutečnost - jak nám oba sdělili - e dosud nemáme ádné podrobnosti o jednání naí

delegace v Moskvě. Proti očekávání se toto jednání protahuje a jestlie se potvrdí zprávy zahraničních agentur, e do Moskvy přibyli představitelé dalích okupantských zemí Maďarska, Bulharska, NDR a Polska - pak toto jednání bude jetě obtínějí. Prezident republiky je přece jen ji delí dobu mimo nai zemi. Během ní se u nás poměry neustále vyvíjejí - nelze říci, e k lepímu. Naopak-stoupá aktivita okupačních vojsk, vzniká nebezpečí provokací, sráek, které - kdyby se rozrostly - měly by nedozírné následky. Proto ústřední výbor a vláda naí republiky zaslaly prezidentu republiky dopis, v něm jej ádají, aby vzal v úvahu případné přeruení jednání, a aby tak mohl na domácí půdě lépe informovat o vývoji situace. Současně ádáme, aby se při moném návratu do vlasti vrátili také soudruzi Dubček, Černík, Smrkovský a Kriegei. Odpovědí na tento dopis je zatím zpráva, kterou jsme dostali dnes v noci z Moskvy, e vichni jmenovaní soudruzi zdraví nae občany, děkují jim za klid a rozvahu a ádají, abychom tímto způsobem jejich jednání nadále podporovali. 

Jak takovou odpověď z Moskvy komentovat? Jisté - klid a rozvaha naich občanů se zdají být účinnými, ale naproti tomu očekáváme od naich představitelů rozhodnějí postoj, který by se shodoval s přáním probuzeného národního sebevědomí a s hrdostí, kterou nae národy ztratily v období Mnichova a kterou dnes znovu nalezly.

V diskusi jsme byli seznámeni jetě s výsledky Ústavu pro výzkum veřejného mínění, který zorganizoval v minulých okupačních dnech reprezentativní průzkum. Na otázku Domníváte se, e vae důvěra v KSČ, vedené A. Dubčekem, stoupla?11 odpovídá 87 % průzkumového vzorku ano11. U otázky se zdůrazňovala předevím rozdílnost mínění v době současných těkých okupačních dnů ve srovnání s obdobím před brutálním vpádem a agresí Sovětů a dalích vojsk zemí Varavské smlouvy.

Z čeho máji největí obavy nai občané? Z váných kompromisů, z tajných dohod, které by znemonily plnění akčního programu a programového prohláení vlády, dále z moných podmínek, které si mohou klást Sověti a o kterých včera hovořily také rozhlasové stanice světa.

Proto je tak důleité být ve styku s domovem, abychom i my tady znali průběh dosavadního jednání, při kterém jde o nai budoucnost, o budoucnost naich národů, o nai suverenitu, svobodu, humanitu a demokracii,” končím svůj komentář z této tiskové konference.

Ve světě vak hovoří rozhlasové vysílačky mnohem informovaně-ji. Uvádějí podmínky, kladené v Moskvě naim politikům. Týkají se moného odvolání ministra Jiřího Hájka z OSN, nastolení cenzury a udrení okupačních vojsk v rozsahu několika divizí na území naeho státu. Stejné nepřijatelnou podmínkou je odvolání platnosti XIV. mimořádného sjezdu KSČ, jeho nové politické vedení má plnou důvěru naeho lidu.

Paradox srpnových dnů: sovětská okupační děla míří na Klnskóho palác v Praze, kde se právě konala výstava Sovětské umění dvacátých let

To má být jednání rovného s rovným? Vdy jde o bezohlednou agresi, o diktát z Moskvy! Kdo na to můe z naich členů delegace přistoupit? Měli by si vichni uvědomit, e mocenský skupinový boj mezi nimi musí stranou, nebo tady jde o vechno!

Bohuel - toto nae uvaování - nai čtenáři a posluchači jetě tenkrát nesměli číst nebo slyet. Vichni účastníci tiskové konference byli zavázáni mlčením do doby, ne bude vydáno alespoň nějaké prozatímní komuniké z moskevských jednání. Vraceli jsme se rozezleni - copak nesmíme citovat ani to, o čem mluví na západě od hranic naí vlasti? Budeme ukáznění, to se od nás chce - ale není tohle návrat k předlednovým cenzorským poměrům?

Odjídíme kadý po. své trase, odkud jsme sem přili nebo přijeli. Rozloučili jsme se vůbec? Nikomu nám nepřilo na mysl, e se v tomto sloení hned tak jen znovu neuvidíme …

Není mi lip tady ve sklepě? Mám hlavu v dlaních a kolegové dotírají.

Podívejte se, dal jsem si tu práci a napsal komentáře ve dvou verzích. Tady je máte obě. Porovnejte si je a suďte sami…

Ale vdy jsi právě teď odkomentoval tu první, tak nám to vysvětli!

V té chvíli jsem nedokázal mlčet, vechno se ve mně bouří, jako bych byl oklamán, ale pochopte, nic není hotového, proto je lepí zatím mlčet, ádají nás o to přímo z Moskvy… Kdo? Nai? … Kdo jiný asi? Vzruená kontraverze se zdá být nekonečná. Ale vysílat se musí dál, máme tu hory nezpracovaných podkladů.

Z dopisu do Moskvy citujeme alespoň nejdůleitějí pasáe, na jejich stylizaci se podíleli pracovníci předsednictva Národního shromádění, vlády CSSR a předsednictva ÚV KSČ:

.. vem těmto orgánům se s pomocí komunikačních prostředků dosud dařilo udrovat klid v zemi přesto, e jejich pracovní podmínky jsou soustavně ztěovány. Redakce časopisů a tiskárny jsou obsazeny zahraničními vojsky, obsazen je rozhlas a televize. Odpovědní pracovníci, jmenovaní vládou, jsou nuceni hledat s velkými potíemi náhradní provozovny.

V této situaci nae národy proívají ji pátý den okupace. Napětí se neustále stupňuje v důsledku lidských obětí a materiálních ztrát. Jen v Praze bylo do soboty 20 mrtvých a přes 300raněných. Je těce zdemolováno okolí rozhlasu. Jen s krajním vypětím je udren klid a zabraňuje se dalím ztrátám. Je stále omezována Činnost volených orgánů, jsou okleóvány občanské svobody a práva. Dochází k zatýkání. Není dne a noci, aby na praských ulicích nezněla střelba. Za záminku ke střelbě se vyuívá čehokoli. Bylo vystřeleno dokonce i v budově Národního shromádění ČSSR. Okupačním úřadům se nepodařilo dosud získat nejmení podporu a spolupráci obyvatelstva. To zvyuje jejich nervozitu. Národní shromádění a dalí orgány v zemi mají důkazy o násilných akcích.

Vázne hospodářství, velmi se ztíilo zásobování obyvatelstva.

V důsledku zákazu vycházení po 22. hodině nefunguje veřejná doprava. elezniční doprava je naruena. Neexistuje letecké spojení. Zboí do zahraničí se nedopravuje, vázne import. Zásoby uhlí klesají na krajní mez. To vechno je důsledek okupačního reimu. Nebezpečným faktorem, který se zvyuje, je nervové vypětí okupačních vojsk. Napětí na obou stranách, váený soudruhu prezidente, zvyuje i Vá nepředvídaně prodlouený pobyt spolu s ostatními činiteli mimo území republiky…”

Ale to se ji ozývají nai zahraniční kolegové, kteří mezitím pilně pracovali na svých zprávách: Dostaneme také dneska slovo? Máme toho tuny…

Tak spuste:

 Ke vpádu vojsk pěti zemí Varavské smlouvy do Československa se ji prakticky vyslovily vechny komunistické strany na světě. Dnes jsme dostali zprávu, e jednou z posledních je komunistická strana Japonska, která odsuzuje sovětský akt v Československu jako uráku socialismu.

 Francouzský prezident de Gaulle přijal dnes čs. velvyslance v Paříi Pittharta, který po návtěvě informoval novináře, e spolu hovořili o okupaci naí země. Francouzský prezident prohlásil, e síla československého lidu je v jeho jednotě a semknutosti. Plně podporuje osvobození ústavních činitelů. V této souvislosti se vracíme k dopolední zprávě o ustavení výboru k podpoře národních svobod v Československu, který byl zaloen v Paříi. Jeho mluvčí prohlásil, e pouhé sympatizující stanovisko a přijímání zpráv z Československa je nedostatečné, a e zvlátě Francie má vůči Československu morální dluh jetě z roku 1938.

 výcarský Červený kří a transfúzní sluba, s nimi je ve spojení čs. zastupitelský úřad, sdělují, e dnes byl předán čs. legálním orgánům dar 1200 konzerv krevního plazmatu. Dalí zásilka bude podle potřeby odeslána ze zásob výcarské armády.

 Zpravodaj agentury Reuter hlásí z Moskvy, e na Rudém náměstí bylo dnes zatčeno přinejmením est lidí několik metrů od Kremelské zdi, za kterou se konají československo-sovétské rozhovory. Zatčení se uvádí v souvislost s plánovaným protestem sovětských intelektuálů proti invazi do Československa. Několik západních novinářů bylo přímými svědky incidentu.

 Medičtí vedoucí delegáti v OSN se pokouejí přenést jednání o českoslovenké situaci z Rady bezpečnosti na Valné shromádění, kde neplatí právo veta.

 Dnení britský deník Daily Mirror odsuzuje zásah intervenčních armád proti Československu a doporučuje, aby lidé posílali dopisy Breněvovi, který je odpovědný za československé utrpení.

 Také Sunday Express se zabývá čs. krizí a při této příleitosti vyčítá Indii, e po léta kritizuje americký imperialismus, ale sovětskou agresi ponechává zatím bez povimnutí, co dokazuje i svým zdrením při hlasování v Radě bezpečnosti.

 Brittí poslanci se sjídějí na zasedání parlamentu o Československu. Toto mimořádné zasedání se bude zabývat situací, vzniklou vpádem vojsk Varavské smlouvy do Československa. Na dnení dopoledne svolala protestní shromádění Labour Party, v Edinbur-ghu byl včera bojkotován koncert sovětského státního koncertu, okupaci odsoudil i arcibiskup Canterburry a řekl, e je to druhá nezákonná okupace této malé země v posledních 30 létech.

 Moskevská Pravda a rozhlas oznámily v dopoledních hodinách, e v Praze jsou zbraně kontrarevolucionářů. Je to nejhrubí podlost, jaké jsou okupanti schopni. Lze toti snadno zjistit, e jde o zbraně, které ji dříve byly zabaveny ze zbrojnic lidových milicí, a ty - jak známo - sověttí okupanti vyrabovali: na letiti v Ruzyni, ve státní bance, v Rudém právu, v Čs. televizi, Čs. rozhlasu, na Státní plánovací komisi a ministerstvu zemědělství. Zbrojnice byly tedy nejprve okupanty vyklizeny, zbraně zabaveny a teprve nyní Sověti publikují zprávy, jako by lo o zbraně kontrarevolucionářů.

 A na tuto zprávu můe navázat okamité informace z domova

- z Vysoké koly politické v Praze-Vokovicích, kde sověttí okupanti rozloili na nádvoří koly zbraně, ukořistěné lidovým milicionářům a fotografovali je. Snímky mají zřejmě slouit jako důkazy kontrare-volučních příprav v Československu.

 Před několika okamiky začala ruská vojska ostřelovat stopovými svítícími střelami v prostoru Vinohrady-Vrovice-Nusle celé toto praské okolí. Pod úhlem 30 a 45 stupňů bezmylenkovité vystřelovali svítící střely. Přitom kulky z kulometů a protiletadlových a pěchotních zbraní mají i při dopadu smrtící účinek. Střelcům je zcela jedno, míříli do sídli či kamkoli.

 Upozorňujeme posluchače, e rozhlasová stanice, která si říká Dělnický hlas republiky,” vysílá zprávy okupační propagandy na krátkých vlnách 31 a 42 metrů a na středních vlnách 200 a 250 metrů. Jde vyslovené o tvavé a pomlouvačně zpravodajství.

 Posledních 24 hodin je poznamenáno opět konflikty s tragickými konci. Za dneek mají okupanti na svém kontě dalí tři mrtvé, 28 zraněných a z toho est postřelených. Vyzýváme obyvatelstvo Prahy, aby kadý případ postřelení či zabití hlásili na linku 38 20 45, opakujeme… Stávají se případy, e zabité a poraněné uklízejí přímo vojáci okupačních jednotek, aby se jejich zákeřná činnost nedala zjiovat.

 Přísluníci hlavní správy Státní bezpečnosti opustili budovu v Sadové ulici v Praze, a to na protest proti uvěznění svých spolupracovníků, náčelníků a stranických funkcionářů. Dostali jsme od nich zprávu, v ní naléhavě upozorňují a varují, e orgány KGB, tj. státní bezpečnosti SSSR, ovládly zcela tuto budovu. Čs. kontraroz-

‘ vědka nemá proto nic společného s jejich záměry. Přísluníci StB,

a to bez rozdílu, zda pracovali proti vnějímu nepříteli nebo proti čs. intervenci, jsou zastraováni a vyhroují jim, e dojde k jejich fyzické likvidaci. Tito přísluníci StB ádají veřejnost a zejména mláde, aby se nenechala strhnout k napadání budovy v Sadové ulidi v Praze. Vyzýváme přísluníky StB: poslouchejte pouze příkazy ministra Pavla. Distancujte se od zrádců a kolaborantů, přímých i nepřímých původců okupace!

 Pracovníci Institutu ROH v Praze vyslovují podiv nad tím, e Světová odborová federace (SOF), které Československo poskytuje sídlo v naem hlavním městě, nedokázala dosud zaujmout stanovisko k násilnému obsazení naí republiky. Tato skutečnost je zaráející tím více, e vedoucí funkcionáři ijí po dlouhou dobu v Československu a sami mohli poznat pravou skutečnost. Udivuje nás, e SOF dokázala pohotově zaujímat svá stanoviska k událostem v Kongu, Indonésii a jinde ve světě, ale k tak tragické události, jako je okupace socialistického státu, která osudově ovlivní dalí vývoj mezinárodního dělnického hnutí, dosud mlčí.

 Máme tu mnoství zpráv osobního charakteru, ale i zpráv, které se dotýkají zásobování závodů a obchodů. Sportturist sděluje, e o vechny čs. turisty v zahraničí, zejména v Tunisu a Jugoslávii, je postaráno a jsou vichni v pořádku. - Upozorňujeme zájemce, e je k dispozici magnetofonový záznam z demonstrace na podporu Československa, která se konala ve výcarsku. Přivezl ho dnes pracovník Thómayerovy nemocnice v Praze dr. Kočvara. - Podnik Zemědělské techniky oznamuje vem zemědělským podnikům ve Středočeském kraji: sluby pro dodávky náhradních dílů i potřebných ňových strojů jsou nepřetrité ve dne v noci. - Odjezd na chmelovou brigádu je zítra 26. srpna od střední koly v Přípotoční ulici v Praze-Vrovicích. - Zaměstnance fakultní nemocnice profesora najdra na Karlově náměstí, kteří jsou na dovolené, ádáme, aby se urychleně vrátili do zaměstnání. Je váně ohroena péče

o pacienty, zejména na onkologickém oddělení.

Musíme přeruit veletok drobných informací a sdělení. Přilo toti komuniké ze Slovenska, na které jsme netrpělivě čekali u v odpoledních hodinách. V Bratislavě jednalo plenární zasedání ústředního výboru KSS, rozířené o představitele a delegáty mimořádného sjezdu KSS ze vech krajů Slovenska. Jednomyslně se usneslo na znění tohoto komuniké:

1. Nesouhlasili jsme a nesouhlasíme s okupováním naeho území vojsky Varavské smlouvy. ádáme jejich neodkladný odchod.

2. Ústřední výbor KSS vyslovuje politování nad tím, e obětmi tragických událostí se stali občané Československé republiky a vyslovuje jejich rodinám hlubokou účast.

3. Uznáváme jedině legálně zvolené orgány strany a státu, vedení strany v čele se soudruhem Dubčekem a orgány vedené O. Černíkem a J. Smrkovským a ádáme, aby byli ihned uvolněni internovaní představitelé strany a státu pro řízení činnosti legálních orgánů.

4. Hlásíme se k výsledkům mimořádného XIV. sjezdu a souhlasíme s výsledky prvního zasedání tohoto sjezdu.

5. Plénum ústředního výboru KSS dospělo k závěru, e situace vyaduje svolat ihned mimořádný sjezd KSS. Vyjadřuje i své stanovisko pro soudruha Dubčeka, pro jeho vedení strany, pro soudruha Černíka a Smrkovského a rozhodlo se odloit sjezd KSS svolaný na

26. srpna 1968. Termín sjezdu rozhodlo plénum stanovit ihned po příjezdu naí delegace z Moskvy a po dohodě se soudruhem Dubčekem.

V dalích bodech komuniké se poaduje urychlené dokončení moskevských jednání, ukládá se komunistům ve Slovenské národní radě, aby přijali opatření ke zlepení práce a kategoricky se zdůrazňuje jednota s českými komunisty a českým národem a jediná monost souití v jednotné federativní republice.

Sotvae jsme toto komuniké odvysílali, střídá nai nedělní eufórii váná obava z odloení slovenského sjezdu, k čemu se měl rozhodně vyjádřit někdo z členů předsednictva ÚV KSČ, který je v Moskvě. Husák? Birak? Kdo ví, z Moskvy od naich nepřicházejí u ádné zprávy. (

Po kolikáté u se loučíme dlouho po půlnoci s naimi posluchači slovy, e v jednotě je síla a tu nae národy prokazují právě teď. Ta síla je v rezolucích ze vech pracovi republiky, ze závodů, z venkova. Musíme věřit ve státnickou a politickou moudrost i zkuenost těch, kteří zastupují 14 miliónů Čechů a Slováků.

11/ PODEZŘELÉ ZPRÁVY Z MOSKVY

V pondělí 26. srpna - estý den okupace - s velkou netrpělivostí čekáme na jakoukoliv informaci, co se děje v Moskvě. Tady v Praze je stále velké napětí.

V malé obřadní síni stranického krematoria je smuteční obřad, kde se loučí kromě rodiny a příbuzných stovky Praanů jednou z prvních obětí okupantské zvůle. V rakvi, na ní spočívají kytice v národních barvách a vedle ní stojí čestná strá s naí vlajkou, leí tělo Zdeňka Příhody, sedmadvacetiletého absolventa uměleckoprůmyslové koly. V posledních měsících vak pracoval jako závozník praského závodu Armabeton. Proto jsou zde desítky jeho kamarádů - přijeli v montérkách rovnou z práce a pozůstalým se za to omlouvají.

Nad rakví promlouvá bratranec zesnulého a Zdeňkovu smrt označuje za vradu: Zabíjela slepá poslunost a ta je někdy horí ne časovaná puma…

SVOBODNÁ ČTK HLÁSÍ

ČTK byla zbavena svého pracovitě, ale pokračuje v práci. Informuje svobodné sdělovací prostředky a tímto letákem chce přímo seznámit nai veřejnost * tiiu. co sc dějů domu u ve světě.

Radime M po bok vierau lidu, který jednotní jako nikdy volů:

OKUPANTI VEN - SVOBODU ČESKOSLOVENSKU!

MosktvíM jedni ní it roilířf m ddif tlily)

Moskvo, 25. 8. (AFP)  Jednání řs. delegace, vedené presidentem Ludvíkem Svobodou z nejvyíifmi představiteli SSSR ťe rozliřilo. V neděli přijeli do Moskvy zástupe! Polska, MaiIurskA, Bulharsku a NOR, jejich* armády spolu se sovgtskýiní vojsky okupují Československo.

Podle názoru západuich polit, pozorovatelů v Moskvě by jeduání mohlo skončit kompromisem, klcrý by spo-čiva! v tom, ie by byli propuitčui víiclnti čs. státní a straničtí představitelé a a ČSSR by byla staiena část okupačních vojsk. Některé jednotky by v#ak v zemi důle zůstaly jako záruka proti koulrarevoluci. Pozoro-vatelé ae domnívají, le tomuto vývoji nasvědčuje 1 okolnost, e jednáni na straní čs. delegace se účastní u i A. Dubček, ing. Oldřich Černík a J. Smrkovský.

Rumunsko  Jugoslávie k tvropiké konftrond komunistických stran

Bělehrad, 25. 8. (Deutschlandfunk)  Rumunsko a Jugoslávie zaujaly kladný postoj k čs. návrhu, aby byla uspořádána porada evropských komunistických stran, Oznámil to v sobotu v Bělehradě noviuúřúin náměstek předsody čt. vlády, akademik Ota Slk, po svém návratu a Dukureiti. ík řekl. ře Čpskoťlovtťnťko by dalo přednost, kdyby tato konference byla uspořádána v Praze, ale souhlasilo by i s jiným místem. Řekl dále, ie tuto otázku projednal při své návXtěvě v rumunském hlavním městě.

DR. HÁJEK V RADĚ BEZPEČNOSTI

Releni čs. krUe plni aávlsl od postoje viech aemi Var-laviké smlouvy, jichi se to týká a úkolem OSN je vy tvořit ovadulí, které hy tomu pomáhalo  prohlásil v sobotu před Radou bezpečnosti OSN čs. ministr zahraničních vlci prof. dr. Jiří Hájek. Zdůraznil vSak současné, ie okupace ČSSR je násilný Čin, který nelse ničím ospravedlnit, čs. vláda *ádá staení viech okupačních vojsk a plné obnovouí státní suverenity. Hájek poznamenal, ie reformní úsilí Československa uebyln správně pochopeno. Pokud se prohlaluje, jakoby snad

o intervenci ciaick vojsk poládnli někteří čs. straničtí a státní činitelé, nikdy a nikým nebylo sdíleno ani jeduo jméno. čs. ministr zahraničí vyadvihl pomoc a přátelský postoj, který vůči ČSSR saujal jugoslávský president Tito a předseda Státní rady RSR Nicolae Ceauiescu.

Rada bezpečnosti se má znovu sejit dnes v pondělí v 16 bodla středoevropského času. Delegáti v mezidobí pokračovali v soukromých poradách.

Jediní culit DÁLE POKRAČOVAT V ODPORUI

Místopředseda čs. vlády akademik Ola Sik prohlásil

NEOČEKÁVANÁ SCHŮZKA TITA S CEAUÍESCEH

Bélehrad, 25. 8. (DPA)  V sobotu se nečekaně setkali v malém jugoslávském městečku Věříce, nedaleko rumunské hranice, jugoslávský president Josip Rroz-Tito a předseda rumunské státní rudy Nicolae Ceauiescu. Úřední komuniké o schůzce pouze konstatuje, ie oba státníci jednali o vztazích obou zemi a o mezinárodních událostech, zajímajících obě strany. Podle veobcc-nclio názoru politických pozorovatelů viak Tito s Cenu-icscem jednali předeviíni o čs. krizi a důsledcích, které z ní vyplývají. Zpravodajové západončmeckého rozhlasu v Bělehradě v této souvislosti připomínají sobotní zprávu agentury TASS, která ostře napadla Rumunsko a Jugoslávii su jejich podporu Československa.

JAK BOJOVAT

V boji, který v posledních pěti dnech vedeme; jde

0 nati budoucnost. Zbraně, kterých pouiívánte, musí být důstojné, ne sprosté. Bojujeme tvrdýui postojem

1 perem, ale nestavme so přitom pod úroveň těch, kteří jdou proti nám se samopaly. Protoe třeba skutečnost, e Lenin napsal Nic tak nebrzdi rozvoj a upevňováni proletářské třídní solidarity, jako národuí útisk ..je fakt mnohem siluějií, ne hrubá slova. Necbte silných slov, braúte se argumenty! Dokame svou pověstnou kulturnost slovy.

BRÁNIT SE MUSÍME, ALE S ROZVAHOU!

NAE ULICE ZTRATILY OZNAČENÍ, DOMY ČÍSLA . MY ZTRAME JMÉNA! NIC NEVÍME, NEZNÁME, NEUMÍME!

NASE NOVA ZBRAŇ  IGNORACE OKUPANTŮ! BOJ NENÍ RECESE!

STÁVKOVAT - NEBO NE?

Na různých závodech probíhají narychlo organizované nebo Impulsivní stávky. Otázka je, zda kadá stávka mú?.e splnit svůj politický účel. Uvědomme si, kolik naíe, beztak u dezorganizované národní hospodářství ztrácí. Ztrácíme my, nikoli okupanti! Těba u poklesla na pouhých 25 */!

Veamětě rozum do hrsti a nestávkujtn, pokud by stávka neměla jasný a výrazný politický dopad. Znovu připomínáme: stávky ochuzuji nás, nikoliv okupanty!

Fnncouzská vlád* odmflé sovětské vysvilltnf

Po mimořádné schůzi francouzské vlády za předsednictví generála de Caulla, ozuámil mluvčí vlády, e události v ČSSR jsou důsledkem politiky bloků, zahájené Jaltskou konferencí. Podle názoru franeouaské vlády Československo nepovolalo na pomoe jednotky Var* iavské smlouvy, ala naopak ostře protestovalo proti jejich příchodu. ČSSR hvla okupována proti Ťvé vůli.

Leták informací, které vydávala Čs. tisková kancelář v srpnových dnech

Jak přiel Zdeněk o svůj tak mladý ivot?

Spolu s tisíci Praany pospíchal na motocyklu ve středu 21. srpna ráno před budovu Čs. rozhlasu v Praze na Vinohradech. Tady u zle řádila obrněná vozidla okupantů, lidé se rozutíkali do vech stran ‘ a přilehlých ulic. Zdeněk hrozil zaatou pěstí jednomu obrněnci, který se proti němu řítil. Do poslední chvíle svého ivota nevěřil, e by okupanti mohli v Československu a v jeho hlavním městě rozsévat také smrt.

Proč jste sem přijeli?” - ustavičné volali bezbranní občané. Zdeněk byl mezi nimi a nebál se přiblíit do těsné vzdálenosti hrozivé příeře s vysunutou dělovou hlavní. A v tom okamiku se to stalo. Bezohledně a surové ho srazil sovětský obrněný transportér a na Vinohradské třídě zůstalo leet jen bezvládné tělo mladého člověka. Vzdor demonstrujících zesílil a ve velkém rozruení se snaí zachránit ivot neznámému spoluobčanovi. Jedni ho odnáejí do přízemí blízkého domu a druzí spěchají k telefonu, aby přivolali sanitní vůz záchranné sluby. U mu vak nebylo pomoci.

Před stranickým krematoriem stojí nákladní auto a v něm řidič, s ním Zdeněk rozváel stavební materiál. Přijel se rozloučit se svým kamarádem a s ním i dalí spolupracovníci. K obřadní síni smutně nesli rozprostřené československé státní vlajky. Vzdávají poslední poctu neohroenému, statečnému - leč bezbrannému jedinci - jednomu z mnoha, kteří v srpnových dnech zahynuli ukrutnou a tragickou smrtí. Takové události poznamenávají ivot a dui lidí.

Národu je těko, trpí a čeká.

Z Moskvy vak přila v noci od naich představitelů jen stručná zpráva, kterou vysíláme hned v ranní relaci:

Drazí spoluobčané, srdečně vás zdravíme jménem celé naí delegace. Během neděle jsme jednali a budeme pracovat i v noci. Víme, e na nás myslíte, i my myslíme na vás, oceňujeme vá klid a rozvahu, které jsou nám zde velkou podporou. Prosíme vás, abyste takto vytrvali i nadále. Jetě jednou vás zdravíme a těíme se na brzkou shledanou. Vai Svoboda, Dubček, Černík, Smrkovský a ostatní.”

Pozdrav se rozchází s tvrdou skutečností, kterou proíváme v Československu, ale i s událostmi, které zřejmě probíhají během jednání v Moskvě. Vdy v tom sdělení chybí odpověď na dopis, který poslala předsednictva Národního shromádění, vlády republiky a ústředního výboru komunistické strany. Byl naim představitelům vůbec doručen?

Proč není uvedeno také jméno Frantika Kriegla, který je předsedou ústředního výboru Národní fronty a zastupuje v Moskvě převánou větinu naeho obyvatelstva? V podobných pochybnostech se začíná bezesporu zmítat celá nae veřejnost. Váný a varovný ohlas se odehrává ji při nástupu ranní směny v závodní hale kdesi nad námi, sotvae si vyslechli zprávu z Moskvy. Dělníci a technici závodu

nám doručili kopii a originál posílají v podobě ostrého prohláení na adresu ústředního výboru komunistické strany:

Pracující závodu Tesla Hloubětín jsou zneklidněni průtahy v jednání delegace státních a stranických představitelů v Moskvě…

Výhradně uznáváme nový ústřední výbor komunistické strany v čele s A. Dubčekem, právoplatně zvoleným na mimořádném XIV. sjezdu, jeho se zúčastnil i ná, v tajných volbách zvolený delegát, a stejně tak uznáváme právoplatně zvolené nejvyí orgány státu…

Souhlasíme a plně podporujeme závěry XIV. siezdu KSČ… předevím odmítáme poruení státní suverenity Československa a poadujeme okamité staení okupačních vojsk.

Podporujeme jednotu naeho lidu, vytvořenou za této situace…

Poadujeme zanechání vech malicherných sporů a soustředění vech sil na hlavní problémy…

Protoe nemáme informace o průběhu jednání v Moskvě a nemá-‘ me důvěru v jeho regulérnost, stavíme se plně za prohláení naí vlády, aby nae delegace včetně vech protiprávně zadrených představitelů naeho státu přeruila jednání v Moskvě a neprodleně se vrátila do Československa, pokud tak ji neučinila.

Předem odmítáme kadou dohodu představitelů naí republiky se zástupci okupačních států, učiněnou pod nátlakem v Moskvě, která by jakýmkoliv způsobem poruovala nai státní suverenitu a rozvoj demokracie.

V případě, e by nai představitelé cítili potřebu podpory lidu, navrhujeme o sporných otázkách uspořádat veobecné hlasování.

Na základě výzvy nově zvoleného ústředního výboru KSČ soustřeďujeme nai pozornost předevím na zachování klidu, pracovní kázně a připravujeme konkrétní a významná opatření k odstranění následků okupace. Zaměříme vekeré nae pracovní úsilí na urychlené dokončení takových výrobků, které republika bude nejnaléhavěji potřebovat. Tím chceme důstojně uctít památku naich občanů nevinně padlých v této okupaci.

Tato nae rezoluce byla projednána na veřejné schůzi závodu Tesla Hloubětín. Současně se obracíme na ostatní závody Prahy a republiky s výzvou k vypracování plánu obdobných konkrétních opatření k odstraňování následků okupace. 

Následují podpisy zástupců vedení závodu a vech ostatních organizací.

Prohláení naich hloubétínských hostitelů, s nimi jsme se za těch několik dnů sili jako s nejlepími přáteli, poznamenává vechna ostatní hláení po celý den. Trpělivost má své hranice a tomu odpovídá i výzva dělnické třídě a vem pracujícím Československa, kterou sestavil městský výbor KSČ v Praze. Text od mikrofonu jde okamitě k naim kolegům z propagace, kteří připravují se stejnou neúnavnou trpělivostí rozmnoované letáky. Ve výzvě se mj. praví:

… V Moskvě spolu s kolaboranty vyvíjejí obrovský nápor na nae vedoucí představitele, aby je donutili k ústupkům. Za té situace je naprosto nezbytné prokázat před celým světem, e s okupanty nesouhlasí vechen ná lid… Organizujte masová shromádění a mítinky. ádejte co nejrychlejí odchod vech okupačních vojsk z území naí republiky! Pranýřujte okupaci vnáí vlasti jako věrolomný akt agrese… Vyjadřujte podporu naim legálním představitelům … ádejte, aby legálním orgánům byla okamitě umoněna činnost… ádejte, aby státy, které se dopustily proti naí zemi agrese, nahradily vechny kody, které nám způsobily. ádejte, aby nai představitelé, kteříjednají v Moskvě, přeruili jednání a vrátili se domů.

Odmítáme jakoukoli kapitulaci!

Tato výzva byla přijata na mítinku velkých libeňských a vysočanských závodů.”

Hned nato dalí varovné oznámení pro okupanty:

Dnes, přesně v 9 hodin se rozezvučí na 15 minut sirény továren, rozezní se zvony chrámů. Společně zazní - ne jako výzva ke stávce nebo turm k útoku - ale jako symbol naí jednoty a pevného spojenectví v této těké době naí vlasti, kadého z nás.”

Svobodná ČTK hlásí - tak se jmenuje leták, který informuje svobodné sdělovací prostředky zejména o událostech v zahraničí ve vztahu k Československu. Zprávy z něj kombinují nai kolegové ze zahraniční redakce vlastními odposlechnutými a komentovanými informacemi:

 Místopředseda čs. socialistické strany dr. Karel Lobl se připojil ti ke skupině čs. ministrů v Jugoslávii a poaduje, atjy byl proputěn na svobodu předseda ústředního výboru Národní fronty dr. Frantiek Kriegel, jen by se ze své funkce měl účastnit moskevského jednání

a měl by svolat zasedání Národní fronty.

 K protestům proti okupaci Československa se připojují jugoslávtí spisovatelé ze svého mimořádného zasedání; mezinárodní kolokvium marxistů, uspořádané k 150. výročí narození Karla Marxe; městská rada italského průmyslového centra Modeny, která s okamitou platností ruí drubu se sovětskými městy, své prohláení očitého svědka čs. událostí vydal také význačný západonémecký spisovatel Heinrich Bóll; dopisovatel NDR ve védsku se vzdal na protest proti okupaci Československa své funkce; dánská mláde odřekla návtěvu v Sovětském svazu; Holandsko poádalo, aby sovětské námořnictvo nejezdilo na plánovanou návtěvu; sovětská výstava v Londýně musela být pro bouřlivé demonstrace uzavřena; k protestům se připojují i delegáti sjezdu kosmonautů, který se koná ve Vídni; pape Pavel VI. prohlásil, e je velice dotčen událostmi v Československu a vyádal si podrobné informace o situaci v naí zemi.

 Dnes se do Prahy dostali první čs. turisté, kteří byli násilím

Prohláení; (Jatředního výboru XSČ zvoleného na XIV* 9Jezdu

‘ strany

ss3c8 3ss33ss3s3ssssssssss3scs?r%5ss3r.<;sssss3tŤŤ3ssaa8Ťat:s

 

, ‘ - ť 

Nae veřejnost přijímá s hořkostí a pocitem zklamání komuniké o Jednáních naich představitelů v Moskvě, Sdílíme tyto pocity a plně proíváme vánost této chvíle, Ustupujeme přesile, ale nikdyse nevydáme poadavku suverenity a svobody*

Chápeme těkou situaci, ve která soudruh lXibček a dalí soudzuzi v Moskvě pracovali odděleni na delí dobu od nás.

Soudruzi, bratři, přátelé! v

Nezoufejte, není vem dnům konec. Socialismus s }44skou tváří stála zůstává posláním naich národů* Nepodařilo svrhnout legální vládu, zniěit ná politický ayatém a natrvalo okupovat naí vlast* Vá heroický postoj v posledních sedmi dnech umonil mnoh<* zachovat pro budoucnost*

Vyzýváme váa ve Jménu Jednoty, která nás v uplynulých těkých dnech spojovala, zachovejte klid, hrdost a rozvahu*

Ústřední výbor Jedná a promýlí vzniklou situaci* Uděláme vechno co jo v naich silách, abychom spoleěnl nali východisko a pomohli vytvářet podmínky pro budoucnost naeho národa*

Věřte nám, bu3te a námi, my jsme s vámi*

Jsme s Vámi, buďte s námi I

Leták vyjadřující zklamání nad podepsaným komuniké v Moskvě

\

zadrováni v Budapeti při návratu z Jugoslávie a Bulharska do své vlasti. Informovali nás, e jich bylo ve středu kolem 4000 a jejich ubytovací a zásobovací situace byla po vechny dny velmi obtíná. Přesto dali podnět k tomu, aby bylo vypracováno prohláení, k němu se připojily desítky podpisů polských, německých a maďarských občanů, aby tak otevřeně vyjádřili nesouhlas s postojem svých vlád.

 Houslista Jehudi Menuhin a skladatel Igor Stravinskij se připojili k hudebníkům a dirigentům vech orchestrů, které se účastní Hudebních týdnů v Luzernu, aby odsoudili ozbrojenou intervenci v Československu a přeruili vekeré umělecké styky se zeměmi, které se na intervenci podílejí.

 Na stavenitích nového Bělehradu byla z iniciativy mladých vytvořena pracovní brigáda pojmenovaná Tito-Dubček. Vytvořili ji čs. turisté, kteří jsou v Jugoslávii na dovolené V současné době jenom v Bělehradě je 4500 Čechoslováků a pro vechny je zabezpečeno ubytování a strava.

 Pozoruhodné jsou komentáře listů zemí, které okupovaly Československo. Trybuna Ludu ve Varavě se rozepisuje o poadavcích čs. obyvatelstva, které se týkají neutrality, co by znamenalo odchod z Varavské smlouvy. Maďarský list Magyar Hirláp přináí informace

o Českoslovenku jen ze sovětských zdrojů. Je charakteristické, e maďarský tisk dosud neoznámil, e čs. představitelé jsou v Moskvě. Bulharský premiér Todor ivkov kritizoval politické vedení Jugoslávie, Rumunska a Číny, e svým postojem usilují o zvrácení světového socialistického systému, avak brzy prý dospějí k názoru, e tento úkol nebude tak snadný, jak si představují.

 Co můeme ádat na Moskvě, jestlie jejich oficiální agentura TASS a deník jejich komunistické strany Pravda označují i v těchto dnech moskevských jednání XIV. mimořádný sjezd KSČ za ilegální, tajemníka ÚV KSČ Věnka ilhana za samozvance, ministra zahraničních věcí Jiřího Hájka za dezertéra, Frantika Kriegela, Josefa Borůvku, Jiřího Hanzelku, Josefa Pavla, Čestmíra Císaře a mnoho dalích československých politiků za dobrodruhy?

K zajímavému vzruení v naem sklepě dolo ve chvíli, kdy nám jeden z kurýrů doručil zlaté hodinky s průvodním dopisem:

 Velvyslanectví SSSR v ČSSR, do rukou vinníka okupace ČSSR. Pane Červoněnko, vracím Vám zpět Vá pozdrav, pozdrav mých bývalých přátel. Vyznamenali jste mne před časem za mé zásluhy a nyní za tyto zásluhy zabíjejí Vae vojska děti mé vlasti. Od okamiku zahájení okupace mé vlasti Vaimi vojsky nebudu u pro Vás pracovat. Nepočítejte se mnou jako s lékařem vaeho zdra votního střediska. Přátelství jste zničili vy a vy se za to budete také vem národům zpovídat. Podepsán MUDr. Jaroslav Barnet, bývalý vedoucí lékař zdravotního oddělení při velvyslanectví SSSR v ČSSR.

Hodinky mají vyryté věnování k 50. narozeninám pisatele dopisu, který je poslal nejprve nám do rozhlasového studia, abychom je poté

předali nebo poslali potou uvedenému adresátu. Co se také po odvysílání dopisu stalo …

Naim lidem v ono osudné pondělí docházela vskutku trpělivost, nicméně se statečně dreli anebo dokonce vymýleli, jak na okupanty vyzrát. Po tři dny se nai elezničáři obětavé pokoueli, aby vlak, který vezl ruící zařízení okupačního vojska, nedojel na místo určení. Část nákladu byla vyloena v Lysé nad Labem, s druhou částí vlak pokračoval na Čelákovice. Je vak záhadou, jak dolo k tomu, e vlak nakonec skončil na okruní zkuební trati ČSD mezi Velimí a Pečkami, kde jezdí neustále kolem dokola moná jetě v tuto chvíli…

Srdnaté si počínali vojáci v Kostelci nad Labem, kde sovětské jednotky obklíčily vojenské sklady s municí a ádaly vydání střeliva a zbraní. A do této chvíle, kdy jsme zprávu obdreli, nebyl vydán ze skladu ani jediný náboj a vojentí velitelé čs. armády odmítli v tomto směru jakékoliv jednání. Nemají k tomu rozkaz od svých vyích ‘ velitelů a komentář pro nás: nebudou přece dávat nae zbraně do rukou okupantům proti naim lidem!”

Z Plzně nám hlásili, e jeden z nejmodernějích televizních a rozhlasových vysílačů v Kraové byl zničen okupantskými tanky. Jeho oprava si vyádá podle odhadu odborníků nejméně tří let, protoe byla pokozena i vě vysílače.

Celkové kody, které u leckde začaly vyčíslovat, jak o tom svědčí některé zprávy, je k nám dostáváme, půjdou do mnoha miliard. Jsou to kody na domovním fondu, na komunikacích, v ústředních budovách, které okupovala vojska a bezohledně si v nich jejich přísluníci počínali, stejně tak na kolních budovách a zdravotnických zařízeních, nehledě na ztráty způsobené výpadkem výroby. Vyčíslují se kody na podchodu Václavského náměstí, vykradení a pokození Planetária v Praze, kody na sbírkách Národního muzea v Praze a vude tam, kde se zdrují okupační armády. Stojí vude na kadém kroku se svými tanky, dělovými soupravami v neustálém palebném postavení, s radiostanicemi, obrněnými transportéry, obsazují hřitě pro přistávání jejich helikoptér, polní kuchyně vyhazují zbytky, kde se jen dá, stejně tak místa, kde okupovaná vojska tankují pohonné hmoty, jsou zaneřáděna olejovými skvrnami, které prosakují hluboko pod povrch.

Toto vechno musejí nai lidé trpělivě snáet, chodit nevímavě kolem se zaatými pěstmi v kapsách.

Postupně docházejí jetě informace o přeruovaném jednání 85. mimořádné schůze předsednictva Národního shromádění, které jednomyslně schvaluje provolání k výročí Slovenského národního povstání, protestní dopis proti internaci Frantika Kriegela a projednává informace o zdravotní a zásobovací situaci v naí republice. Zprávy z Moskvy jsou velmi sporé, téměř ádné, parlament se snaí permanentně navazovat spojení, take nic z toho nemůeme ani

zpracovat do vysílání. Jednání probíhají v nejpřísnějím utajení, čeká se při podobných příleitostech a na podpis závěrečného protokolu. Dnes u to asi nebude…

121 NÁVRAT ZLOMENÝCH A PORAENÝCH

První informaci, e jednání v Moskvě skončila, e se čs. delegace vrací zpět do Prahy, jsme zachytili v úterý 28. srpna krátce po sedmé hodině ráno. Do té doby jsme opakovali některé ze zpráv, vysílaných kolem půlnoci. Tak jako vichni nai občané, byli jsem i my dychtiví na sebemení zmínku o naí delegaci. Lovíme na stupnici rozhlasových přijímačů, nebo své zpravodaje nikde nemáme. Jak jsme se dohodli včera, značnou část zpravodajství a projevů budeme přebírat z vysílání Čs. rozhlasu a jeho svobodných vysílačů krajských, které si v minulých dnech tafetově předávaly slovo a jejich organizace byla hodinu od hodiny dokonalejí.

Dnes v časných ranních hodinách přiletěla nae československá delegace z jednání v Moskvě,” oznamuje hlasatel. Odjela v čele s prezidentem republiky Ludvíkem Svobodou na Praský hrad. Spolu s prezidentem přijeli Dubček, Smrkovský, Černík, Kriegel, paček a imon. Očekáváme dalí zprávy..

Pohotovým reportérům se podařilo promluvit alespoň krátce s Josefem Smrkovským. Říká velmi unaveným, zastřeným hlasem:

 Těko se mi mluví, chci se prostřednictvím rozhlasu poklonit před naím lidem, národem a stranou. Vrátili jsme se vichni, vichni, kdo jsme tam byli. I soudruh Kriegel. Máme toho před sebou dneska mnoho… bude mluvit Svoboda, Dubček, Černík i já, nevím, v jakém pořadí. Není čas na dlouhé řeči, ale dostaneme se z toho. Dvě noci jsme nespali…”

V 9 hodin znějí opět na výzvu naich rozhlasových stanic zvony chrámů, sirény závodů. Dozvídáme se, e z okolí Praského hradu se stáhly sovětské okupační jednotky a sídlo prezidenta opět střeí Hradní strá. Okupantská vojska vyklizují dále některá místa uprostřed Prahy a uvolňují praské mosty.

TANJUG na vlnách etéru hlásí, e ministerský předseda Černík ádá vechny ministry, aby se zúčastnili zasedání vlády v 10 hodin dopoledne.

Ze Slovenska se dozvídáme, e pokračuje druhým dnem zasedání sjezdu KSS. Je na něm 359 delegátů včetně delegátů mimořádného XIV. sjezdu, kteří rozhodli, aby sjezd měl permanentní charakter.

I tam čekají na komuniké z Moskvy.

Jde vesměs o kusé a strohé informace, doplňované prvními zdravicemi, v nich je zdůrazňován poadavek otevřeného informování prostřednictvím rozhlasu a televize.

K tomuto rozhodnému okamiku dochází a o půl třetí odpoledne, kdy se čte nejprve zpráva ze schůze vlády na Praském hradě, kterou řídil O. Černík a jí se zúčastnil i prezident republiky L. Svoboda. Vláda se obrací k obyvatelstvu, aby zamezilo ivelným akcím, rozvahou a klidem podpořilo cestu ke konsolidaci na celém území republiky. Ve své práci bude vláda pokračovat dnes odpoledne. Zároveň bylo oznámeno, e se bude vysílat komuniké o čs.-sovétském rokování a e jetě dnes promluví prezident republiky L. Svoboda a Alexander Dubček. Teprve zítra O. Černík a J. Smrkovský.

Po dlouhém výčtu jmen vech účastníků čs.-sovétských jednání včetně jejich titulů a funkcí nasloucháme s napětím formulacím, které po naich zkuenostech v období Praského jara a zejména po esti osudových dnech okupace znějí naim uím naprosto faleně, o nějaké otevřenosti nemůe být vůbec řeč.

… v otevřené soudruské diskusi byly posouzeny otázky…

… sovětská strana vyjádřila své porozumění…

… sověttí představitelé potvrdili svoji připravenost k nejirí a upřímné spolupráci na základě vzájemné úcty, rovnoprávnosti, nezávislosti…

… spojenecká vojska, která dočasně vstoupila na území ČSSR, se nebudou vměovat…

… rozhodný odpor militaristickým, revanistickým a neonacistic-kým silám …

… posilovat obrannou sílu socialistického společenství…

A korunu tomu vemu nasadila poslední věta komuniké o tom, e rozhovory probíhaly v ovzduí otevřenosti, soudruství a přátelství”!

Tak této licoměrnosti u se vůbec věřit nedá.

Nai zajatci, nai rukojmí byli v Moskvě odděleni od svého lidu a jeho obrovské veřejné podpory, s čím vlastně přijeli? Poněkud více prozradily projevy Ludvíka Svobody a Alexandra Dubčeka, které následovaly v odpoledních hodinách.

Zatímco prezident republiky mluvil jako voják a vcelku optimisticky hovořil o posilování humanistického, demokratického charakteru naeho společenského řádu, pak Alexander Dubček přistupoval k mikrofonu jako zlomený politik, který těko hledá slova.

Za kadou cenu je třeba zabránit dalímu utrpení a dalím ztrátám. Protoe tím by se reálná situace nijak nezměnila a nenormální stav naí vlasti by se prohluboval…

… jsme v dnení realitě postaveni před úlohu najít východisko z dnení situace v ČSSR. Na prvém místě je dnes dohoda o postupném odchodu vojsk pěti států z území naí republiky. Proto nedůvěra vyvolaná v tomto směru není opodstatněná a kodlivá… to je ovem spojené s tím, nakolik budou nae vlastní čs. orgány schopny v jednotlivých městech zabezpečovat pořádek a normální ivot…

… víte, e nová situace, která je v naí zemi, staví před nás nové otázky. Některé nové pohledy zde jsou. První, co potřebujeme, je pokud mono nejrychlejí konsolidace a normalizace…

… tomu neodpovídá takové počínání, kdy se z vysílání některých rozhlasových přijímačů po vystoupení soudruha Svobody íří nedůvěra, pochybnosti k výsledkům moskevských jednání a k připravovaným opatřením k odsunu vojsk. Velmi naléhavě vás varuji před takovýmto počínáním…

Váení posluchači, prosím, abyste mi prominuli, e někdy se projeví nějaká přestávka v tomto mém improvizovaném projevu, v tomto mém vystoupení. Myslím, e mě chápete, čím je to vyvoláno…

Nezahyne národ, ve kterém se kadý dokáe řídit svým rozumem a svým svědomím. Prosím vás vechny, drazí moji spoluobčané…, zůstaňme jednotní, klidní a hlavně rozvání…

  

Nae rozhlasové vysílání Svobodného vysílače se v těchto chvílích proměňuje v lavinu protestů proti výsledkům moskevského jednání. Ozývají se krajské a okresní výbory strany, výbory základních organizací, podporované straníky, nestraníky, vekerým lidem v závodech, na vesnicích, v organizacích.

Celý národ říká jednoznačné ne!

Voláme celý svět, voláme vechny, kteří nám a dosud poskytova

li podporu. My Čei a Slováci se nedáme pokořit. Nechceme se připojit k ujiování o přátelství a bratrství, které bylo popiněno.

Voláme dělníky, inteligenci a mláde v zahraničí! Vyjadřujte vemi prostředky podporu naemu lidu, ádejte od svých vlád rozhodné akce, které by daly okupantům na vědomí, e svět nebude lhostejný k jejich násilnostem! .

Máme tady vyjádření znalců mezinárodního práva k naí současné situaci. Bylo připraveno dnes dopoledne pro jednání státních, stranických a ústavních orgánů naí republiky. Zní:

1. Jakékoli ujednání delegace ČSSR, týkající se pobytu cizích vojsk na čs. území a politického uspořádání ivota země a činnosti jejich ústavních orgánů, je třeba podrobit souhlasu Národního shromádění, jinak by bylo podle ústavy neplatné.

2. K invazi a násilné okupaci Československa vojsky pěti států dolo při hrubém poruení základních zásad mezinárodního práva, Charty OSN, Varavské smlouvy a dalích ujednání mezi ČSSR a těmito státy. Od tohoto faktu nelze v ádném případě ustoupit a dodatečně jej sankcionovat.

í3

- Ž E 2*2 s-áí

i? E

s al ,Ť íí >Ť <Z4Z

3. Československo je svrchovaným státem - členem OSN, který je pod ochranou mezinárodního práva a má zejména právo na respektování jeho územní celistvosti a politické nezávislosti. To, e si zvolil socialistickou cestu vývoje a dobrovolně v duchu internacionalismu spolupracoval s jinými socialistickými státy, nikterak neznamená, e se zřekl své suverenity a e jiné socialistické státy tím dostaly právo se vměovat ozbrojenou mocí či jinak do vnitřních záleitostí Československa. “

Tak jako v prvních dnech okupace, i nyní se znovu ozval dr. Emil Ludvík, generální tajemník Společnosti pro lidská práva:

Byli jsme přinuceni ustoupit bezpříkladné věrolomnosti a hrubého násilí. Celý svět ví, e jsme ustoupili jen proto, abychom uchovali národ, ale duchovními vítězi jsme zůstali my. Zůstali jsme předevím lidmi. Lidskou přirozenou touhu po svobodě nezlomí ani vradění, ani nové zatýkání, ani nové mučení, které nám okupanti chystají…”

Lokomotivní čety ČSD roziřují svými prostředky telegram, ve kterém vyjadřují rozhořčení nad výsledky moskevského jednání. ádají, aby byla zveřejněna skutečnost, e dohoda byla uzavřena pod nátlakem. Po tom, co byla V naí zemi prolita krev, nelze se s výsledky moskevského jednání smířit. V opačném případě vyzýváme vechny elezničáře ke generální stávce, píí ve svém telegramu. Z ministerstva dopravy nám k tomuto telegramu sdělují, e nebudou-li respektovány poadavky normalizace, pak Sověti a jejich okupační vojska sama převezmou provoz a budou si řídit dopravu podle vlastních potřeb.

… ádáme, aby okupanti uhradili vekeré kody, způsobené naí republice…

… odmítáme, aby byli zrádci nazýváni nadále soudruhy a aby zastávali nadále funkce, které jim byly z vůle lidu odňaty…

… nepřipusme, aby byla znovu zavedena cenzura…

… ádáme, aby bylo provedeno lidové hlasování…

… i napřítě a vdycky by mělo platit o nás a s námi!

… trváme na odchodu okupačních vojsk bez jakýchkoli podmínek …

… uvědomujeme si, v jak těké a nerovnoprávné situaci nai představitelé v Moskvě jednali, tím ale neříkáme, e souhlasíme s moskevským komuniké, tím neříkáme, e souhlasíme s násilnou okupací Československa…

  

Nae vysílání z hloubětínského sklepa v tuto chvíli končí. Spojení s předsednictvem ÚV KSČ je přerueno, máme k dispozici jetě prohláení ústředního výboru, zvoleného na XIV. sjezdu strany, ale to budeme muset přečíst a z naeho nového stanovitě. Ano

- balíme svá fidlátka”, vechny papíry, sloky svrky, zčásti bez ladu a skladu, nahonem, asi u nae vysílání v tomto duchu není nadále ádoucí. Zmítají námi pochyby, ale jetě jsme ukolébáváni nadějí, e v naem televizním věovém domě na Zahradním městě v Jabloňové ulici je pro nás připraveno náhradní vysílací studio, kde můeme pokračovat. Ale to u prý na vlastní pěst, na vlastní odpovědnost. Rozhodujeme se rychle a naposlédy zapínáme mikrofon:

Upozorňujeme nae posluchače, e jetě dnes večer obnovíme své vysílání na střední vlně 490 metrů při frekvenci 613 kHz … Tady svobodný vysílač Čs. televize. Jsme s vámi - buďte s námi!

V 10. poschodí věového domu v Jabloňové ulici nás vskutku čekalo miniaturní studio, ale s reisérským pultem a mnostvím magnetofonových hudebních nahrávek. Přijeli jsme sem v roburu naeho mateřského podniku, ale u před námi sem dorazili z nejrůz-

* nějích míst Vladimír kutina, Jaroslav Dietl, Jiří Malásek, reisér Ivo Paukert, kameramani, zvukaři, produkční, dramaturgové, redaktoři. Sdělujeme si navzájem, kdo kde byl, kde a jak jsme vysílali, jak to lo

i nelo, jak po nás pátrala s goniometrickými přístroji auta okupantů … Vysílalo se z Petřin, z Kavčích hor, z Výzkumného ústavu A. S. Popova a doufejme, e jednou bude zmapován podíl pracovníků Čs. televize na těchto srpnových dnech. Co na tom vak dnes záleí?

Nepochybujeme vak ani na vteřinu, e má cenu jetě vysílat, zvlátě kdy máme v rukou dokumenty z předsednictva ÚV, z nich tedy čteme:

Nae veřejnost přijímá s hořkostí a pocitem zklamání komuniké o jednáních naich představitelů v Moskvě. Sdílíme tyto pocity a plně proíváme vánost této chvíle. Ustupujeme přesile, ale nikdy se nevzdáme poadavku suverenity a svobody.

Chápeme těkou situaci, ve které soudruh Dubček a dalí soudruzi v Moskvě pracovali odděleni na delí dobu od nás.

Soudruzi, bratři, přátelé!

Nezoufejte, není vem dnům konec. Socialismus s lidskou tváří zůstává posláním naich národů. Nepodařilo se svrhnout legální vládu, zničit ná politický systém a natrvalo okupovat nai vlast. Ná heroický postoj v posledních sedmi dnech umonil mnohé zachovat pro budoucnost.

Vyzýváme vás ve jménu jednoty, která nás v uplynulých těkých dnech spojovala, zachovejte klid, hrdost a rozvahu.

Ústřední výbor jedná a promýlí vzniklou situaci. Uděláme vechno, co je v naich silách, abychom společně nali východisko a pomohli vytvářet podmínky pro budoucnost naeho národa.

Věřte nám, buďte s námi, my budeme s vámi!”

A jetě tu máme výzvu vem členům ÚV KSČ ze Slovenska:

Zasedání ÚV KSČ, které se konalo dnes v Praze, vyzývá vechny členy KSČ na Slovensku, aby se urychleně dostavili do

Prahy. Jednání ústředního výboru bude pokračovat zítra 28. srpna 1968 v 10 hodin v závodě Praga v Praze-Vysočanech.”

Voláme a zjiujeme, zda se můeme tohoto zítřejího zasedání zúčastnit. Odpověď je rozpačitá, v kadém případě to zkusíme. Ale rozhodné prý máme zařadit následující výzvu:

Podpořme nové vedení KSČ a nae legální orgány, které v těkých dnech zkouek stály s námi a řídily nás. Zasílejte své rezoluce ze vech pracovi na podporu nového vedení, zvoleného XIV. sjezdem KSČ I Zasílejte je plenárnímu zasedání, které jedná zítra po celý den ve vysočanském závodě Auto-Praga..

Jenome, nai lidé, vichni ti stateční občané, si zaslouí, aby jim byla řečena pravda, a vechny dohody, uzavřené v Moskvě byly také projednány ústavními orgány naeho státu! Kdy k tomu dojde?

13/ ZNOVU ZA ZAVŘENÝMI DVEŘMI

b

Pomourné ráno ve středu 28. srpna odpovídalo náladě mezi lidmi. Zdravíme své posluchače a očekáváme, e se budou během dne ozývat. Nebo jsme se v noci z mnoha míst dovídali, e se dnes sejdou veřejné schůze, aby na nich pracující vyjádřili své názory k výsledkům moskevských jednání.

Opakujeme včerejí provolání ústředního výboru komunistické strany, jeho plenární schůze má dnes pokračovat. Zároveň pokračuje také přeruené jednání vlády a má zasedat i parlament. Má se konat i několik tiskových porad a tak slibujeme posluchačům, e se z nich pokusíme přinést vlastní komentáře. Očekáváme zprávy a stanoviska k výsledkům moskevských jednání rovně z ostatních zemí světa.

Takové bylo zhruba vysílací schéma, stanovené pro dnení ji osmý okupační den. Jsme připraveni je naplnit. Není nás na tu práci mnoho, zbylo jen pár vytrvalců. Víme, e ve Vysočanech někteří pracovníci stranických orgánů, tisku, rozhlasu a televize váně rozmýleli o monostech rychlé, ba téměř okamité emigrace s platnými čs. pasy. Nelze se divit obavám z budoucího vnitropolitického vývoje. Vyskytují se i mezi členy ústředního výboru, zvoleného před týdnem na XIV. mimořádném sjezdu KSČ. Podezřelý je i minimální zájem o nae vysílání.

Zatím tu máme zprávu ze včerejího zasedání vlády, která projednávala závěry moskevských jednání. Její předseda ing. Oldřich Černík učinil několik návrhů, o nich má rozhodnout dnení zasedání. Jde o ustavení vládní komise, která má stanovit postup při realizaci moskevských dohod.

Dále má vláda projednat nepřítomnost těch jejích členů, kteří se zdrují a dosud v zahraničí. Jak známo, jde o tyto členy vlády: jejího místopředsedu Otu ika, který dlí v Jugoslávii, ministra stavebnictví profesora Jozefa Trokana, který je v USA, ministra zahraničních věcí prof. Jiřího Hájka, který je na zasedání OSN a konečné o ministra dr. Frantika Vlasáka, který je spolu s ing. tefanem Gaparikem v Jugoslávii.

Z Bělehradu přila zpráva o tiskové konferenci na naem velvyslanectví, které se zúčastnili nai členové vlády, zdrující se v Jugoslávii na dovolené. Místopředseda vlády akademik Ota ik na ní řekl, pokud jde o budoucí vývoj v Československu, e rozhodujícím činitelem bude postoj lidu v jeho podpoře vůči spolupráci s okupanty. Druhým činitelem je mezinárodní veřejné mínění. O svých jednáních v Rumunsku prohlásil, e Bukure souhlasí se svoláním konference evropských komunistických stran v Praze za účasti Alexandra Dubčeka. Nebude-li pět okupačních zemí s takovou schůzkou souhlasit, Rumunsko je ochotno přijít na ni do kterékoliv jiné země.

Jugoslávský vysílač Novi Sad označil okupaci Československa

- i přes zveřejněné komuniké o jednání v Moskvě - jako trvalou a neodpustitelnou hanbu a e si nemůe vzpomenout na jinou událost, která by tak hluboce otřásla jugoslávským lidem a naplnila ho takovou hořkostí.

Ze védská máme k dispozici prohláení komunistické strany a jejího vůdce Hermansona, v něm se říká:

Komuniké moskevského jednání je příli veobecné a má proto mnoho prostoru k výkladu. Nadále odsuzujeme skutečnost, e socialistické státy pouily vojenskou moc, aby si vynutily svá přání. Teprve budoucnost ukáe, zda se český a slovenský lid smíří s okupací své země. Lze očekávat, e nikoliv! Protoe Československo ukázalo účinnost vystupování jednotného lidu proti veliké přesile. 

Do věového domu na Zahradním mésté nám byl také doručen leták Svobodné Televizní noviny” s podtitulem Vydret-nezkla-mat-véřit! Mluvíme k vám i titěným slovem!” a v něm se doaduje mimořádné zasedání pléna okresního výboru Praha 1, aby mimořádný XIV. sjezd KSČ okamité za vedení Alexandra Dubčeka pokračoval ve svém přerueném jednání, aby na základě plné informovanosti o celé, by kruté, pravdě řeil vzniklou situaci.

V letáku je dále sdělení celozávodního výboru KSČ Čs. televize, který se staví za stanovisko O V KSČ Praha 1 a ádá dále:

1. uvolnění vech pracovi Čs. televize, aby vysílání mohlo probíhat v legálních podmínkách,

2. záruky osobní svobody pro vechny, kteří vystupovali na obrazovce a zajiovali program vysílání v uplynulých dnech ve smyslu stanoviska legálních vládních i stranických institucí. V duchu mylení a cítění veho lidu.

Mnohem výstinějí je vak prohláení komunistů a pracujících závodu ČKD Trakce, které stačíme jetě odvysílat celé:

Povaujeme za nemoné mlčet k hanebnému obsahu a předevím k formě závěrečné rezoluce moskevských jednání vyvolaných násilnou okupací naí země…

… nikdo, tím spíe komunisté, poívající důvěry dosud v dějinách naich národů nezaznamenané, neměli právo podepsat dokument svojí licoměrností a cyničností ojedinělý nejen v historii naí země, ale i v dějinách světové diplomacie vůbec. Nikdy se nesmíříme s časově neomezenou okupací, vázanou na splnění obecně formulovaných podmínek, o jejich splnění či nesplnění rozhodují jen ti, kteří kritizované jevy vyvolali. Slova mateřského jazyka mají pro nás stále původní prostý význam. A k fyzické nevolnosti se nám příčí slovník moskevského prohláení. Přijali bychom statečně vechna pokořující ustanovení, kdyby byla provázena důstojným prohláením, dokumentujícím celému světu, e jsou diktována násilně vytvořenou situací.

Více ne vysloveného se vak obáváme nezveřejněných podmínek a závazků. Úzkostlivě očekávána, a ve svých závěrech národy naeho státu nadeně pozdravována, proběhla nejdůleitějí část jednání XIV. mimořádného sjezdu KSČ… Přes nepochybnou znalost vývoje událostí posledního období v naem státě, ignoruje moskevské komuniké tuto skutečnost, ani by se z úst naich účastníků jednání dostalo členstvu vysvětlení.

Obáváme se, e k tomu dojde a po určité době ve shodě s přáním okupantů, e dojde i k poadované reorganizaci naí vlády.

Obáváme se, e dojde i k zavedení určité cenzury a skončí tak novotnovským náhubkem blokující mylenkový vývoj naeho lidu.

Obáváme se o pracovníky kultury, od význačných spisovatelů a po pracovníky spojů, kteří získali takovou úctu naeho lidu v jeho nejtěích chvílích.

Obáváme se předevím, e neuznání výsledků XIV. sjezdu bude prvým krokem k opětovné změně strany v masu manipulovaného členstva, ovládaného aparátem a dosazovanými funkcionáři, schvalovanými, navrhovanými či vetovanými těmi, kteří se sami pasovali na vůdce světového proletariátu.

Budeme Vám věřit, avak jen potud, pokud budeme přesvědčeni, e mezi Vámi a námi nestojí ádná tajná dohoda o cílech či taktice a e vichni nazýváme věci jejich pravými jmény. I kdy se to snad v tomto okamiku bude zdát podivné, doufáme pevně, e účet za kody způsobené okupací, bude předloen jetě Vámi, a e bude také plně uhrazen…”

Toto prohláení adresované vedoucím představitelům státu a strany podepisovali po celý den nejen komunisté, ale stovky dalích pracovníků závodu a podniku ČKD.

Jetě nám spojka doručila v tomto dopoledni několik dopisů. První je od vojáka tankové jednotky dislokované v Praze 2 (jeho jméno a plná adresa existuje na sekretariátu vedoucího tajemníka MV KSČ v Praze, odkud nám dopis poslali).

Zprvu píe, jak byli před odjezdem přesvědčováni, e sovětská vojska vstoupí do Československa jen proto, aby splnila svou internacionální povinnost. A pak pokračuje:

21. srpna jsme tedy překročili státní hranici ČSSR. Před mýma očima se otevřel tento obraz: nae tanky v obydlených obcích začaly sráet telegrafní sloupy, najíděly do plotů, poráely ovocné stromy, nasázené podél cest, zbouraly několik obytných budov a hrozily lidem, e do nich vjedou. S úasem jsem se díval na to ve a nic jsem nemohl pochopit. Ale jetě stranějí obraz se mi otevřel, kdy jsme přili do Prahy. Vy sami jste to viděli a dobře o tom víte. Chovali jsme se jako věrolomní okupanti, vystupující proti mírumilovným neozbrojeným lidem. Praané se nás ptali, kdo nás sem pozval a proč jsme sem přili. A moji velitelé odpovídali, jak nám to bylo řečeno - e nás sem pozvala vae vláda. Kdy jsem tu celou situaci viděl, začal jsem chápat a hanbit se za nae činy. Není třeba být velkým politikem, abych pochopil prostou jistotu: co mohla vae vláda ádat takovou pomoc od spojeneckých zemí, které zároveň s tou pomocí přinesly státu velké materiální kody a uvěznily samu vládu? Na základě toho jsem si udělal závěr, e nae činy jsou hrubým vměováním do vnitřních záleitostí vaí země proti věci socialismu a přátelství mezi národy. Stydím se před vaím lidem za vechny své soudruhy. Bylo by mono snáet mnoho důkazů o naem nezákonném postupu, ale vy sami to vechno vidíte a znáte. Chci vyjádřit svůj plný souhlas s politikou, kterou provádíte. Ideje pravdy vítězí. S úctou k vám - voják sovětské armády. 28. srpna 1968.

Z městského výboru strany nám doručili Seznam zabitých okupačním vojskem v Praze. Jde o seznam neúplný, jak se v dokumentu uvádí, ale jsou zde zařazena podle jednotlivých dní a do včerejka (27. srpna) jména zabitých, jejich data narození a bydlitě.

21.8.1968

1. Josef Tajchl, nar. 1945, Praha 3, Kostnické náměstí 5

2. Jaroslav vec, 1924, Praha 9, Poděbradská 50

3. … Hnulík, 1949, Kolín, U borku 622

4. Josef Hanu, 1888, Praha 2, Mánesova (?)

5. Jan Kube, 1949, Praha 10, Ve stínu 14

6. Václav Sadílek, 1924, Praha 2, Soběslavská 1

7. Jindřich Krahulec, 1948, Praha 10, Roztocká 19

8. Jiří Klapka, 1940, Praha 2, Makarenkova 29,

9. Zdeněk Winter, 1947, Praha 5, 509/4

10. Milan Lampep, 1949, Banská Bystrica

11. Ivan Laila, 1950, Praha 6, Bílá 2

12. Zdeněk Příhoda, 1941, Praha 2, Čermákova 5

22.8.1968

13. Pavel Albert, 1944, neznámé bydlitě

14…. Baborovský, 1896, Praha 2, Vinohradská 23

15. neznámý u Čs. rozhlasu

.f-r’ Ś Ś Ś Ś 1 - V,.  , :

23. 8. 1968 v )

16. Jan StĎcke, 1881, neznámé bydlitě

25. 8.1968

17. Karel Parýsek, 1953, Praha 4, Novodvorská 1174

18. Karel Němec, 1952, Praha 4, Jllovská 1151

19. Mário Musych, 1948, Praha 5, Vltavská 48

26. 8. 1968

20. Milan Kadlec, 1947, Praha 6, Nad árkou 1720/5

21. Jan Jeniovský, 1932, Kunratice 751

22. Marie Charouzková, 1942, Zbraslav, Boeny Němcové 42

27. 8. 1968

23. B. Kadeřábková, 1897, Praha 5, Mozartova 8

Bez data

24. Miroslav Málek, 1945, Praha 2, …

ádáme posluchače, aby hlásili jména padlých, kteří v tomto seznamu uvedeni nejsou.

Ale to u je opravdu poslední, vskutku poslední informace, kterou ná svobodný vysílač (svobodný po dobu necelých osmi dnů) pustil právě do světa… Technici od reisérského pultu toti náhle sdělují, e radiokomunikace ruí nae spojení, e nae vysílání tím končí.

Zbytečné a marně volám na vechny strany, hlavně na tu jednu jedinou, které jsme po vechny ty minulé dny tolik důvěřovali. Marně čekám odpověď, ve Vysočanech zasedá ústřední výbor, ná redaktor jako ostatně vichni dalí novináři, byli odmítnuti s tím, a jednání skončí, e bude vydána zpráva. A e je pro nás připravena tisková konference s předsedou vlády Oldřichem Černíkem.

Byla to konference éfredaktorů tisku, rozhlasu a televize. Na té u nikdo z nás, kdo působil ve Svobodném vysílači, nebyl přítomen, ale zápis z ní se nám dostal jetě tý den do rukou. Zněl:

 Vechny tyto informace nelze v současné době oficiálně zveřejnit ani tiskem, ani rozhlasem. Předseda vlády ing. O. Černík sdělil novinářům toto;

Ve středu 2ů srpna 1968 navtívil generál Pavlovský s Aloisem Indrou prezidenta republiky a oznámili mu, e přináejí demisi vlády, podepsanou ing. Černíkem. Prezident Svoboda prohlásil, e demisi vlády můe přijmout pouze od premiéra vlády ing. Černíka osobně.

V té době byl ing. Černík internován, demise byla podvrena. Dále se na Hrad dostavil velvyslanec Červoněnko, kterého provázeli Kolder, Indra a vestka. Přili s návrhy některých členů vlády. Prezident prohlásil, e s těmito představiteli nemá co činit a pokud bude s někým jednat, tak pouze s nejvyími představiteli SSSR. Poté se telefonicky spojil s Moskvou. Prohlásil, e v Moskvě musí být bezpodmínečně jednání přítomni soudruzi Dubček, Černík a Smrkovský. Dále si ádal i přítomnost Indry, Koldera a vestky, aby se mohla situace vyjasnit. Na jednání do Moskvy byli jednotliví internovaní představitelé naeho státu dodatečně přiváeni. Při příletu čs. delegace na moskevské letitě odmítl prezident obvyklé objímání a Breněva odstrčil. Proto byly jako filmové materiály z přivítání pouity podvrené dokumenty. Při jednání Breněv úplně znemoňoval jakýkoliv svobodný projev vem naim představitelům kromě prezidenta Svobody. Přeruoval výroky, nenechal dokončit mylenky, arogantně mával rukama.

Ji od samého začátku jednání byl Dubček jednoznačně prohlaován sovětskými představiteli za zrádce komunismu. K ádné dohodě nedolo a komuniké, které bylo původně třikrát delí, bylo během porad neustále zkracováno. Breněv chtěl dosáhnout ustanovení nové vlády z naich kolaborantů nebo přijetí okupační vlády. Dalí alternativou bylo připojit ČSSR k SSSR. Během jednání byl znám pevný postoj celého národa -jak naim představitelům, tak i sovětské straně. Za těchto okolností zájem pracovat vnově kolaborantskě vládě měl pouze Indra. Ostatní kolaboranti couvli. Po ukončení jednání ukázal Breněv na skupinu Indra, Kolder, vestka a Bifak se slovy: A tyhle si vemte s sebou a nalote s nimi, jak uznáte za vhodné…”

Indra se po tomto prohláení zhroutil a v současné době je v moskevské nemocnici. Nai zástupci museli přijmout tři podmínky, které mají být splněny do čtyř dnů:

1. prohláení XIV. sjezdu KSČ za neplatný;

2. zruení Klubu angaovaných nestraníků KAN a klubu K 231, nedovolit obnovu sociálně demokratické strany,

3. zavedení cenzury zpráv o SSSR.

Budou-li tyto podmínky splněny, budou okupační vojska odcházet ve třech etapách:

1. odchod z měst do vojenských prostorů,

2. odchod z vládních budov, rozhlasu a televize,

3. úplný odchod.

V případě nesplnění podmínek se vojska vracejí na svá původní postavení.

Na otázky odpovídal premiér Černík. Během konference se dostavil i prezident republiky. Na otázku, co mají novináři psát o Sovětském svazu a ostatních socialistických státech, odpověděl premiér: Bude lépe o nich nepsat vůbec, a kladně či záporně

- ignorovat.” A na otázku, týkající se naí politiky, řekl, e nikdy nebude nae lidi zatýkat”, ale upozornil na přítomnost členů NKVD v Československu a doporučil těm, kteří se angaovali, aby se zatím ukryli.

Dále oznámil, e soudruh Dubček je váně nemocen a e ji během jednání v Moskvě měl záchvaty a také při svém projevu musel být lékařsky oetřován. Jeho projev byl uskutečněn za asistence sovětských důstojníků. Sovětská strana má zájem, aby se jeho zdravotní stav zlepil a tím se předelo podezření, e měl být likvidován…”

I *

  

Tolik ze záznamu, který se nám dostal jetě ve středu 28. srpna do rukou. Novináři - spíe jenom pozvaní éfredaktoři - přítomní na této konferenci, měli přijmout prohláení s výzvou k rozvaze, důstojnosti a chladnokrevnosti. Dokonce jejich výzva měla končit heslem Jsme s vámi - buďte s námi!

Obsah tajného dokumentu, který měl být přečten členům čs. delegace při jednáních v Moskvě před podpisem komuniké, vyzrazovaly mezitím vechny zahraniční vysílačky. Ukládal státnímu a stranickému vedení ČSSR mimo jiné tyto nejdůleitéjí podmínky:

1. kontrolu tisku bude provádět komunistická strana a nikoli vláda,

2. vyhotění vech zahraničních zpravodajů, kteří se v posledních dnech zvlátě angaovali,

3. vyloučit vechny čs. novináře, kteří se v kritických dnech postavili proti Sovětskému svazu,

4. zavedení listovní a telefonní cenzury,

5. jmenování nových předsedů Svazu čs. novinářů a Svazu čs. spisovatelů,

6. politická rozhodnutí bude přijímat pouze strana a nikoli vláda,

7. prosověttí političtí činitelé nesmějí být stíháni,

8. Komunistická strana Slovenska nesmí vystupovat samostatné,

9. těsnějí spojení ČSSR s Radou vzájemné hospodářské pomoci,

10. vyloučení vech ministrů, kteří se v posledních dnech zdrovali v Jugoslávii, a také ministra zahraničních věcí Jiřího Hájka za jeho vystoupení v OSN,

11. zákaz separátních jednání s Jugoslávií a Rumunskem,

12. návtěvy západních umělců, novinářů a vědců mohou být dovoleny jen v omezeném rozsahu, obdobné jako je tomu v NDR,

13. vyhotění vedoucího obchodního zastoupení NSR v Praze,

14. povinnost podílet se na zásobování jednotek zemí Varavské smlouvy, umístěných v Československu, a to v rozsahu, který bude stanoven později,

15. odmítnout vekeré úvěry ze Západu,

- 9 -

Souhrn Skod a * t r d t

způeobených v Prase, vpáůein a pobytem cizích vojck

podlo hrubých odhadů !: 1. 9. l^Sči

kody ne dor.ovním fondu . 102 000 000 Kře

3kody zpíieobcrní dopravnímu podniku 7 500 000, Kft& kody způaobcmé na prníckjeh řonunlkacích 41 70*> 000 Kde

kody $p,:80b,*né podniku CbAD-NVP <.3 OCO Kč a

kody způsobené podniku Ci-AD-Sd.&íV 1 000 OCO Xás lcody způsobená podnikán řísoným

odborem komunálního hospodářství HVP 4 OfO 000 X’;f

kody v vJetříiír.lch budovách ?Ť“VP 30 000 ICSe

Skcdy na kolních budovách 100 000 X2s

kody n‘1 zdravotnických znřízeních 2?0 GCC? KZe

Ztráty způsobené v/padleŠ v/roby .Ś

od il, 8. do 30. B. 3S1 000 CCO Kíc

/Odhod byl zÍGkán propočten na základS statistického 5*t?vf u 41 podniků, která ce .podílejí na celkov m cbje-iu hrubé \ výroby v Praze 63 proceniv/. . y 

V tomto souhrnu není uveden odhad Pkod způsobených n objektech a tre.letku podniků řízených centrální, Tyto rdhady nemá Kooiea lidové kontroly V.V? k ditpozici; dál* r-do není uvedon odhad ztrát, vzniklý vúSnýe naruením provozu HiJeteká hromadné dopravy ztráty na trbách, podnib’ veřejného stravování, ubytovacích-podniků, kulturních seřízení biografů, divadel atd.. Posud nebyly vyfiísleny ?kody způcsobsné no podchodu no Váť‘lŤvokám nómOstí, v.ykrnd^nír a pokozením Planetária, *kody na sbírkách Národního curo.-t f>. na mrvjetku občanů ve snlfton^ch nobc poSkozon.ých ňcaoch.

Předběný souhrn kod a ztrát, způsobených jenom v hlavním městě Praze vpádem a pobytem okupaě* nich armád zemí Varavské smlouvy

Labutí píseň Svobodného vysílače: prezident republiky Ludvík Svoboda a předseda vlády Oldřich Černík sl prohlíejí v závodě Tesla Hloubětín jeho zařízení; vpravo Jeden z Iniciátorů vysílače Vladimír Kabrna - záhy nato propuátěný a perzekuovaný..

16. zavedení vízové povinnosti pro vechny návtěvníky ze Západu, obdobné jako je tomu v NDR,

17. upevňovat a rozvíjet bratrské vztahy se Sovětským svazem.

  

V Čs. rozhlasu vysílali jetě tý den projev předsedy vlády ing. Oldřicha Černíka, v něm kladl před sebe a posluchače, před celou čs. veřejnost mnoství osudových otázek, aby na ně postupně sám odpovídal:

… jsem rozhodnut pokračovat v politice, její základ poloilo lednové zasedání ústředního výboru komunistické strany…

… činnost vlády chci nyní zaměřit na konkrétní řeení důsledků událostí posledních dnů…

… během několika dní vypracuje vláda dokument, s kterým se obrátí na vlády SSSR, NDR, PLR, Maďarska a Bulharska, aby co nejdříve bylo zahájeno jednání o postupném odchodu zahraničních vojsk z československého území…

… během dvou týdnů budou připraveny podklady pro hospodářské jednání 1/ Moskvě, v nich budou zahrnuty i návrhy na nápravu důsledků událostí minulých dnů…

… urychleně je nutno normalizovat podmínky pro činnost základních orgánů státu, včetně vlády…

… vláda dnes schválila některá mimořádná opatření týkající se tisku, rozhlasu a televize, která odpovídají současné nenormální situaci, kdy je třeba plně uplatnit vliv vlády na rozhlas, televizi a čs. tiskovou kancelář…

… mimořádná opatření, která vyplynou z mimořádné situace, mohou mít jen dočasnou působnost…

… vláda se usnesla, e po zhodnocení vzniklé situace předstoupí v nejkratí době před Národní shromádění naí republiky s programem normalizace naeho národního ivota…”

K posluchačům Čs. rozhlasu promluvil také Josef Smrkovský, předseda parlamentu, který snad nejvíc odpovídal tehdejím náladám v naí zemi. Řekl mnohem víc a jasněji, ne vichni ostatní představitelé před ním:

… nepočítali jsme s takovou cenou, kterou nám přinesla noc z 20. na 21. srpna. Od toho okamiku se ve smrtelném nebezpečí ocitlo nejen vechno nae polednové úsilí, ale doslovně nejzákladnějí, vpravdě existenční hodnoty nás vech…

,.. mohli jsme odmítnout jakýkoli kompromis a hnát vývoj věcí do situace, kdy cizí vojska zůstanou trvale na naem území se vemi důsledky pro suverenitu státu, politická práva, ekonomiku i pro případné nové lidské oběti, je by patrně takovýto konfliktní vývoj s sebou přinesl. Podotýkám, e jsme brali do úvahy i to, e v určitém momentu nezbývá ne odmítnout jakékoli přizpůsobivé řeení, e někdy je v zájmu cti a charakteru národa lepí nastavit bodáku rozhalenou hruď…

… prosím vás, abyste nám věřili, e ná osobní osud, ač nám jako normálním lidem přirozeně nebyl lhostejný, byl pro nás v tomto okamiku vedlejí. Rozhodujícím momentem pro nás bylo, zda se jetě rýsuje nějaká monost k tomu, abychom se pokusili vyvést československý stát a socialismus z krize, do které ne vlastní vinou upadl…

… rozhodli jsme se jít cestou kompromisu, dávajícího naději na pokračování v cestě, započaté lednem. To bylo druhou jednající stranou uznáno jako základ moného řeení…

. i.. naznačil jsem ji, jakými cestami se ubíraly nae úvahy během jednání v Moskvě. K nim přistupovalo i vědomí, e se svými stanovisky předstoupíme před ná lid, před ústavní orgány republiky. A e budeme posléze vystaveni i neúprosnému soudu času, soudu dějin…”

Josef Smrkovský nakonec děkoval občanům, kteří ve stínu tanků a letadel v pohnutých dnech demonstrovali proti vstupu vojsk způsobem, který nael uznání a obdiv v celém světě. Za svá slova, adresovaná pracovníkům vědy, kultury, tisku, rozhlasu a televize a vem přísluníkům naí inteligence, sklidil vak bezprostředně kritiku sovětských činitelů.

Čekalo se také na projev předsedy Národní fronty dr. Frantika Kriegela, ale záhy po příletu se po Praze roznesla zvěst, e byl jediný z naich, který moskevská jednání nepodepsal a ve výčtu účastníků nebylo jeho jméno vůbec uváděno. Tuto skutečnost ostatně potvrdila historie přítích dnů.

Frantika Kriegela, který byl po celou dobu deportován mimo Moskvu, nechtěli Sověti pustit zpátky do vlasti. Energický a důsledný postoj prezidenta republiky Ludvíka Svobody a ostatních progresivních členů čs. delegace způsobil, e Frantiek Kriegel se do Československa vrátil rovně s ostatními. Nad textem moskevského protokolu ze srpna 1968 prohlásil, e dřív umře, ne podepíe”.

V nesčetných rezolucích a dopisech, na mnoha shromáděních a schůzích vzpomínali nai občané jeho jméno, jméno neohroeného bojovníka, který nepřistoupil na ádný kompromis. Eticky a politicky stál úplně jinde, ne Breněv a jeho kamarila.

Z projevu Josefa Smrkovského (kde to bylo pouze naznačeno), ale zvlátě pak ze zahraničního vysílání a tisku se československá veřejnost dozvídala o přísné tajném protokolu, který, byl součástí nejnapjatějích jednání v Moskvě. Tento protokol nebyl uveřejněn ani v Sovětském svazu, ani u nás v Československu. Zahrnoval závazky, z nich jen některé uvedl premiér Oldřich Černík na tiskové poradě se éfredaktory, anebo ostatní představitelé ve svých projevech. Hanebný protokol svazoval ruce vem, kteří ho podepsali. Nelo o dohodu rovnoprávných partnerů, ale o diktát jedné strany, jedné velmoci, představované neostalinistou L. I. Brenévem. Ten také po celá dalí dlouhá léta tvrdě a neúprostně plnil roli arbitra.

Neostalinisté se poznenáhlu drali nahoru i u nás; zemi začala obepínat vláda strachu. Bojovníci Praského jara a srpnových dnů 1968 - pokud včas neopustili nai vlast - byli postupně rozpráeni, souzeni, vězněni, perzekuováni a pronásledováni za pomoci a s přispěním nejrůznějích zrádců.

  

Historia magistra vitae - výrok o historii - učitelce ivota se znovu potvrdil. Trvalo více ne dvacet let od oněch tragických a těkých srpnových dnů, aby nám dala historie za pravdu. Okupanti začali opoutět nai zemi a v roce 1990, kdy předtím vlády jejich zemí postupně prohlaovaly srpnový vpád do Československa za okupaci, kterou také jejich představitelé nakonec sami odsoudili. Moskevský hanebný protokol byl prohláen za nulitní od samého začátku.

U nás doma vyrostli za tu dobu noví hrdinové. Mezi prvními bychom nikdy neměli zapomenout jména čtyř poslanců, kteří v říjnu 1968 hlasovali v Národním shromádění proti uzavřené smlouvě o podmínkách dočasného pobytu” okupačních vojsk na naem území: dr. Frantiek Kriegel, dr. Gertruda Sekaninová-Čakrtová,

Frantiek Vodsloň,

Boena Fuková.

První dva ji neijí, zemřeli po krutém pronásledování. Druzí dva se právem doadují jetě v únoru 1990 na půdě parlamentu, aby se zhodnotilo období Praského jara a srpna 1968, otevřely se archívy a dozvěděli jsme se vichni, kdo se tehdy v roce 1968 dopustil velezrady a má podíl na tom, co následovalo.

Nová garnitura sektářské vládnoucí strany dogmatiků cílevědomě likvidovala výsledky obrodného procesu. Totalitní reim polapával zákonná práva občanů, devastoval vekeré hodnoty vytvořené naím lidem, dolo k nenapravitelným kodám v celé naí společnosti. Neomezení komunističtí vládci naslouchali direktivám z Moskvy více, ne vlastnímu lidu. Nakonec se s ním rozeli a zůstali v izolaci. *

Od listopadu 1989 po demokratické revoluci začíná poznenáhlu návrat ke svobodě. Hrdinnou epopej lidu Československa z roku 1968 vracíme do dějin.