Případ Ale - Václav Černý

Pro operační středisko okresní správy SNB by to nebyla příli nevední událost.

Sebevrada. Kdyby přísluník obvodního oddělení VB, který se s oznamovatelem ihned

vydal ve sluebním igulíku k nálezu, nepoznamenal na konci hláení do telefonu, e se mu to zdá nějak divné.

Rozumím,” potvrdil příjem operační důstojník. Soudruhu praporčíku, zajistěte místo činu před nepovolanými osobami a vyčkejte pokud mono i s oznamovatelem. Zařizuji vyslání výjezdové skupiny a vozidlo lékařské pohotovostní sluby.”

Stručný rozhovor simultánně zaznamenávala páska magnetofonu operačního střediska.

Praporčíkova poznámka, e se mu to zdá divné a také okolnost, e sebevrah pouil k činu

pistoli, přiměly operačního, aby sehnal výjezdovku v odpovídajícím sloení. Teprve obhlídka na místě můe napovědět, zda jde skutečně o sebevradu nebo snad o vradu nebo neastnou náhodu.

Kapitány Kartuse a Hodouka se mu podařilo během půlhodiny vytáhnout z postele.

Kriminalistického technika poručíka Křivánka budit nemusel. Právě se svlékal a chystal uloit ke spánku. Vrátil se domů a nad ránem z těké dopravní nehody, při ní přili dva lidé o ivot a místo havárie muselo být při ohledání precizně zadokumentováno. Operační zvedl i sluebního psovoda a potěil ho příkazem, a co nejdřív seběhne i s Bleskem před dům, e stejn je u na cestě. Posléze vyrozuměl majora Vačera z krajské správy, v jeho referátu bylo vyetřování vrad. Major se po chvilce přemýlení informoval o místě nálezu a dal operačnímu na vědomí, e tam odjídí. Zaujala ho zmínka o podezřelých okolnostech.

Toho srpnového pondělí před estou hodinou ráno museli cestující z Bořkova nastupovat do autobusu ČSAD na pokyn hlídkových přísluníků VB kus dál od obvyklé zastávky Hůrka. Při kraji silnice, vedle přístřeku, který slouil čekajícím za nepříznivého počasí jako úkryt před detěm, sněhem nebo větrem, stála dvě lutobílá vozidla VB s modrými majáčky a volha s civilním číslem. Toto nezvyklé uskupení vzbudilo pochopitelně mezi lidmi v autobusu rozruch a vyvolalo nejrůznějí dohady, na ně ani řidič nedovedl odpovědět.

Náčelník okresní kriminálky kapitán Martinec, dosud do bronzová opálený po návratu z

dovolené v Bulharsku, který se dostavil u s výjezdem, uvítal majora Vačera. Znali se dobře.

5

První odpověď na základní kriminalistické otazníky kdo, co, kdy, kde, jak, čím, proč, začíná obvykle zevrubným ohledáním místa činu. V tomto případě místa nálezu mrtvoly. Byla jím bouda z vlnitého plechu třikrát dva metry, postavená u zastávky autobusu ČSAD. Sluební

pes Blesk se svým pánem se opakovaně snail zachytit stopu, tu pravou. Několikrát se od

místa vzdálil ve směru k silnici, kde po dvaceti metrech zůstal bezradně stát. Zřejmě to byla stopa zemřelého. Jako kdyby tu vystoupil z auta. Mohla to být ale také stopa kohokoliv z četných cestujících. Frekvence na zastávce byla značná.

Uvnitř na boční stěně visel připevněn jízdní řád Středočeského kraje pro linku

Rokytín-Borkov-Praha. Podél zadní stěny stála dřevěná lavice. Na ní spočívala

polozhroucená postava mue ve sportovní větrovce ze světlé usákoviny. Zaschlý krevní

koláč vedle hlavy, klesnuví na laviční fonu. Z levé ruky, strnule trčící dolů, zřejmě vypadla na betonovou podlahu pistole.

Major Vačer nahlédl dovnitř. Vyetřovatel i kriminalistický technik byli u v plné práci.

S vysokou profesionální zručností prováděli ohledání místa nálezu mrtvoly. Nechtěl je ruit a proto jen letmým pohledem se pozdravili, aby se opět věnovali této prvotní a velmi důleité fázi úkonů. Teď oba potřebovali předevím klid. To věděl major Vačer stejně dobře jako ostatní. Nevelký tým pracoval pečlivě a důkladně. Postupovali s ohledáváním místa obvyklou rutinou, zleva doprava, ve směru hodinových ručiček.

Na otlučené betonové podlaze, necelý metr od lavice byla zajitěna vystřelená mosazná

nábojnice. Nedaleko hlavy mrtvého leela i střela. Podle stop na stěně se po průniku hlavou odtud odrazila a dopadla na lavici.

Trojka, pistole na podlaze,” hlásil vyetřovateli Kartusovi poručík Křivánek a poloil vedle pistole títek s číslicí 3. Pak zaměřil objektiv moderní japonské fotokamery na zbraň, zableskla elektronická fle a záběr se opakoval několikrát, aby byla pistole zachycena z různých stran. Kapitán Kartus si současně pořizoval poznámky a nákresy, které mu poslouí jako podklad k zápisu o ohledáni místa nálezu.

U předchozího záběru číslo 2 si zhotovil situační nákres s popiskou, krevní koláč na lavici vedle hlavy.

Záběru s číslicí 1 patří podle obvyklé praxe ve fotodokumentaci smutné prvenství, je to

snímek mrtvoly.

6

Lékař doktor Robek přijel s vozidlem lékařské pohotovosti. Konstatoval po zevní prohlídce, e neznámý skonal ne více ne před deseti hodinami a jako příčinu označil průstřel hlavy.

Na obou spáncích zůstaly krevní slepence. Dalo se usuzovat, e střela prola hlavou a

opustila ji v místech na spánku. Kde je vstřel a kde výstřel, netroufal si určit. Také to od něho neádali. Věděli velmi dobře, e je to příli závaná okolnost, ne aby byla zjitěna bez soudního lékaře.

Podle polohy posmrtných skvrn a posmrtné ztuhlosti dospěl doktor k přesvědčení, e s tělem nebylo po smrti hýbáno a zůstalo v původní poloze. Střelná rána způsobila bezpochyby okamitou smrt, kterou by sotva odvrátila by i okamitá lékařská pomoc.

Soudruhu kapitáne,” obrátil se lékař na vyetřovatele, chystaje se vyplnit ohledací list,

doporučuji soudní pitvu.”

Samozřejmě. Vydám usnesení, řekl Kartus.

Pohotový mu v koené bundě, kriminalistický technik poručík Křivánek zasunul Asahi

Pentax do fotobrany a odnesl přistroj do vozu. Vrátil se s příručním kufříkem, nebo jeho práce dosud neskončila. Vybalil dalí ,nádobíčko’, k němu patřila čtyřhranná lahvička se zabroueným hrdlem, naplněná prákovitým argentorátem a několik tětečků různé velikosti.

Na přání vyetřovatele začal u předmětu, který patřil z hlediska zajitění důkazů k

nejdůleitějím. Jemným tětečkem nanesl po celém těle pistole stříbřitý práek. Potom si nastříhal z daktyloskopické fólie několik prouků, stáhl z černé přilnavé plochy krycí celofánovou blánu a přitlačoval postupně jeden prouek vedle druhého na hlaveň a pabu

pistole. Kdy jednotlivé prouky fólie opět odtáhl a prohlédl, zjistil několik otisků. Poznamenal si jejich situovaní a současně je nadiktoval vyetřovateli, aby i on si mohl ve zadokumentovat.

Pistoli vloil do igelitového obalu, v něm poputuje na pracovitě kriminalistické techniky krajské správy. Tam se zhodnotí, zda mají zachycené otisky dostatečný počet klasifikačních znaků a jsou-li upotřebitelné. Srovnají se s otisky jednotlivých prstů mrtvého. Pak bude provedena identifikace pistole, vystřelené nábojnice a střely v laboratoři balistiky a mechanoskopie Kriminalistického ústavu federální správy VB. Aby se potvrdilo, e smrtící střela byla vypálena z této a nikoli jiné pistole.

Konečně přistoupil poručík na pokyn vyetřovatele k zevrubné prohlídce obsahu obleku

mrtvého.

7

Bylo třeba pohnout jeho tělem. Do igelitových očíslovaných sáčků ukládal svazek klíčů,

vytaený ze zadní kapsy kalhot a nepouitý kapesník. Z levé vnějí kapsy sportovní

větrovky, zapnuté na knoflík, vyndal technik náprsní koenou taku.

Náprsní taka příliné jmění neobsahovala. Padesátikorunovou bankovku a dvě

dvacetikoruny. V jedné přihrádce byla kartička s titěným kapesním kalendáříkem. V dalí lístek tuhého papíru, popsaný telefonními čísly beze jmen, pouze se zkratkami a iniciálami.

Naposled vylovily poručíkovy prsty z taky dvě vstupenky do praského kina Blaník, s

oddělenými kontrolními útrky. Razítko neděle, včerejí datum, 14,30 hodin.

To vypadá, e se jel předtím do Prahy pobavit,” uklíbl se technik.

Se závěry prozatím počkáme,” zareagoval vyetřovatel. To je z kapes vechno?”

Jetě se mu podívám do podívky,” řekl Křivánek. Z vnitřní náprsní kapsy, uzavřené zdrhovadlem, vyjmul k překvapení svému i vech přítomných útlou kníečku. Osobní průkaz vojáka z povolání.

Zbyněk Ale,” diktoval vyetřovateli jméno a data narození, hodnost nadrotmistr, enatý, vojenský útvar 2341.”

To je odtud, z Bořkova,” konstatoval sue náčelník okresní kriminálky.

Vtom do boudy nahlédl přísluník v zelené kombinéze a s polní čepicí na hlavě. Podporučík Havlata, sluební psovod. Jeho německý ovčák Blesk zatím seděl ve stejnu na silnici a očekával pokyny svého pána.

Pro úplnost ohledání místa bylo rozhodnuto, aby psovod zajistil i pachové stopy, které by mohly být později uitečné. Zkuenosti z mnoha případů ukázaly opodstatnění této metody.

Já bych byl hotov,” oznámil poručík vyetřovateli, kdy předtím sejmul navíc řadu

daktyloskopických stop z různých míst lavice.

Kapitán Kartus přikývl. Ne i on bude moci prohlásit toté, doplní si zápis časovými údaji začátku a konce ohledání místa nálezu a poznamená si i to, jaké bylo počasí. A zavolá Pohřební slubu, aby přijela a odvezla tělo mrtvého do Ústavu soudního lékařství.

Kriminalista kapitán Hodouek mezitím v jednom z vozidel VB dokončoval informativní

výslech oznamovatele.

8

Je to důleitý svědek, objevil jako první mrtvého.

Pane Látale, já bych to shrnul,” nahlédl Hodouek do svých poznámek. V pondělí brzy ráno jste se po víkendovém pobytu na vaí chatě u Rokytína vracel domů. Asi kolem čtvrt na pět jste projíděl po silnici kolem autobusové zastávky Hůrka, časový údaj souhlasí?”

No ano,” odpověděl Alois Látal, zaměstnanec podniku místního hospodářství v Bořkově.

Protoe před půl pátou jsem to u hlásil na místním oddělení vébé.”

I kdy se teprve rozednívalo, bylo celkem dobře vidět. Take jste si v přístřeku u zastávky viml člověka uvnitř na lavici. Upoutala vás jeho poloha.”

Připadalo mi to divný. Ani neseděl, ani neleel. A taky, e je tam tak brzy. První praák, teda linka, co vyjídí z Rokytína, zastavuje na Hůrce a po půl esté. To vím přesně, protoe někdy jezdíváme na chatu a z chaty autobusem, kdy půjčím klukovi auto. Hned mě napadlo, kdo můe čekat hodinu a čtvrt v boudě a pak mi najednou přilo, jestli se tomu

člověku neudělalo patně a třeba neomdlel.” Jakou jste asi jel rychlostí?”

Soudruhu kapitáne, já jezdím opatrně. Víc jak edesát jsem tam neměl. Zastávka leí

hezkej kus za borkovskou tabulí, u v uzavřené obci.” Dobře. Jak jste mi uvedl a teď znovu potvrzujete, pojal jste obavu, zda dotyčný neomdlel a nepotřebuje pomoc. Proto jste přibrzdil, zastavil a zacouval zpátky k čekárně.” Nejdřív jsem stáhl pravé okno a zavolal, haló, pane, je vám něco. Asi tak nějak. Protoe neodpovídal, vylezl jsem z vozu a jdu k němu. Sotva jsem přiel blí… nechci to znova opakovat. Byl to hroznej pohled.” Ten člověk u nejevil známky ivota?” Určitě nedýchal. To jsem poznal. Obličej měl lutý jako vosk.”

Dotkl jste se ho?” Ne.” Jaký byl vá první dojem?”

Kdy jsem uviděl na zemi tu bouchačku vedle jeho ruky… a začernalou ránu v hlavě,

nepochyboval jsem ani na chvíli, e je to sebevrada.” Znal jste toho člověka? Nebyl vám třeba aspoň nějak povědomý?” V ivotě jsem ho předtím neviděl, soudruhu kapitáne,” ujistil Hodouka podsaditý padesátník v kostkované koili.

9

Jetě klika, e je manelka na návtěvě u dcery. Jet se mnou z chaty a přitrefit se k tomu, tak nevím ..

Nespatřil jste v době, kdy jste zjistil, co se v čekárně na zastávce stalo, jetě někoho jiného v blízkém nebo vzdálenějím okolí?”

Určitě ne. To bych na něj zavolal a poádal ho, a u boudy počká a nikoho nepoutí dovnitř, e to jedu ohlásit na esenbé.”

To by prozatím bylo vechno, pane Látale,” poděkoval kapitán Hodouek. V kadém

případě jste nám velmi pomohl, e jste podal neprodleně oznámení. Počítejte s tím, e vás jetě pozveme na svědeckou výpověď do protokolu.

Hodouek se vrátil k ostatním z výjezdové skupiny, která končila práci. Byli si vědomi, e pokud nebude sebevrada bezpečně prokázána, musí postupovat tak, jakoby lo o podezření z trestného činu.

Vačer listoval ve vojenském průkazu nadrotmistra Alee. Má tady zapsanou osobní zbraň.

Pistoli CZ, ráe 7,65 mm. Jestli se nemýlím, to co jsi zabalil do igelitu, je taky zetka.”

Kartus přikývl. Leela u levé ruky mrtvého. Bude třeba zjistit, zda byl Ale levák.”

To jistě. Ale předevím musíme uvědomit jeho vojenský útvar, co se vůbec stalo. A to

mohou co nejdřív po své linii ohlásit vojenské prokuratuře.”

Zavolám na útvar dozorčího,” řekl Martinec.

Kriminalistický technik Křivánek a psovod Havlata dostali souhlas nasednout do stejnu a odjet domů. Hlídkoví přísluníci zabezpečí místo do příjezdu Pohřební sluby.

Kapitán Martinec navrhl majoru Vačerovi, aby spolu s Kartusem a Hodoukem zajeli k němu

na oddělení. Vypít ranní kávu a předběně prohovořit dalí postup. Pozvání bylo s díky

přijato. Město u plně ilo prvním dnem nového týdne, kdy Vačer s Kartusem a Hodoukem

usedli na správě Praha-západ k vonícímu protekčnímu fénixů, který jim naservírovala

Martincova sekretářka, zatímco její éf el k operačnímu zavolat do kasáren v Bořkově.

Já bych to z naí strany viděl, e úkol číslo jedna bude vyhledat manelku Zbyňka Alee,”

začal kapitán Kartus, oznámit jí tragickou událost a taky ji současně vyslechnout.

10

Prozatím předběné, k základním údajům. Kdy viděla svého můe naposled, co dělala v

inkriminovanou dobu, zda mezi nimi nedolo k hádce nebo jinému konfliktu.” Pohlédl na Vačera. Major souhlasně pokynul hlavou. Vyetřovateli Kartusovi nemusí radit, zná postup lépe ne kdokoliv jiný. Je to zkuený kriminalista, který se specializoval na vyetřováni loupei, vrad a také sebevrad, nad nimi visel otazník. A tak spíe jen formálně připomněl: Nezapomeňte na ty dva nedělní lístky do kina. Byl tam s manelkou nebo s někým jiným?”

Měl jsem případ, e sebevrah si el s manelkou zatancovat hodinu předtím, ne si hodil mali,” pronesl Kartus. Jeho oči byly váné a tvář jevila únavu po probdělé noci.

Záleí taky na tom, jaký má kdo k sebevradě motiv,” podotkl Hodouek. Kadopádně je nutné, abychom s klukama z obvodního odděleni v Bořkově okamitě provedli operativní etření v okruhu místa nálezu. Jestli někdo z nejbliího okolí neslyel výstřel. A samozřejmě vyuit čas, dokud je to čerstvý. Poptat se spolubydlících v domě, jestli včera neviděli Alee.

Třeba někdo ze sousedů zaregistroval změnu v Aleově chování, moná dokonce rámus v

jejich bytě. I o nedělích se stává, e propuknou manelské neváry, na který nemají lidi ve vední den čas. Leckdy je to pro maličkost a bohuel, co je na tom nejsmutnějí, končívají i tragicky.” Motivem bývá dost často průvih v zaměstnání, na pracoviti, ve slubě. Z tohoto hlediska se neobejde etření k osobě nadrotmistra Alee bez vyetřovatele vojenské prokuratury,” řekl Vačer. Zatím pochopitelně vedeme úvahu v rovině verze, e mohlo jit o násilný trestný čin, ale třeba lo opravdu o sebevradu.” Dopil kávu a pokračoval: Tomu praporčíkovi z obvodního odděleni, co přijel s oznamovatelem první k mrtvému, se to prý zdálo nějak divné. Aspoň tak mi to tlumočil operační. Proto jsem neváhal, sedl a jel. Nechci předbíhat výsledku soudní pitvy, ale ani mně se to na sebevradu nějak nezdá.”

Ale byl normální pravák,” oznámil jako na potvrzení Vačerových pochybností Martinec, který právě vstoupil do místnosti. Potvrdil mi to u vojáků pomocník dozorčího útvaru.

Shodou okolností prý to ví, slouil s Aleem často v jedné směně.”

Řekl jetě něco o Aleovi?” zajímal se Kartus.

Na víc jsem se zatím neptal. Byl z toho okován. Pouze jsem ho poádal, protoe dozorčí útvaru se zrovna nalézal na kontrole mimo své stanovitě, aby informoval velitele.

11

e se mu ozveme.” Take Ale byl pravák,” pokračoval v úvaze Vačer. Vimli jste si poranění na jeho hlavě?” Jakého poranění?” ozval se Kartus. Vstřel.” Vstřel?”

Mám jednu hlavu, ale dal bych ji za to, e Ale byl střelen z levé strany.” Vačer se na chvíli odmlčel. Nikdo z přítomných se neozval.

Čili se mi zdá dost nepravděpodobné, e by se pravák střílel z levé strany, levou rukou.

Připadá mi to také nelogické.”

Kdyby byl střelen z pravé strany, tak by to bylo jasný,” připustil Hodouek. Pistole by musela zůstat na lavici v rohu u stěny anebo v tom místě na podlaze, paklie by mu vypadla.”

Myslím, e vstřel el z levé strany, protoe na pravé straně hlavy byla rána výrazně

rozířena. Otvor, typický pro únik střely z hlavy,” pronesl svůj názor náčelník okresní kriminálky Martinec.

I kdy připustíme, e se mohl střelit levou rukou, je tady jetě jedna podezřelá okolnost,”

vznáel dalí moný argument pro svoji pochybnost major Vačer. Okolí vstřelu nebylo

očazeno tak, jak by se dalo předpokládat při střelbě z bezprostřední blízkosti. Tady si ovem nejsem tak jist. V ráně a jejím okolí zůstalo plno zaschlé krve a tak se mohu mýlit. Ale nezdá se mi, e by bylo stříleno z bezprostřední blízkosti. Tedy, e by si Ale přiloil ústí pistole ke spánku.”

To by byl asi nejzávanějí argument,” usuzoval Kartus, pokud nám větí vzdálenost střelby potvrdí expertiza na kriminalistickém ústavu a soudní pitva. Potom by to vyvrátilo verzi o sebevradě.”

xxxx

Kapitán JUDr. Vladimír Zouplna, vyetřovatel obvodové vojenské prokuratury spěchal. Minul Borkov a asi po dvou kilometrech ostré jízdy zahnul na silnici II. třídy, vedoucí podél borových lesů. Kdysi daly Bořkovu jméno. Příkopy kolem cesty hýřily barvami vzrostlého

lučního kvítí. Jeho hořce omamná vůně je vdy v přírodě předzvěstí odcházejícího období

veder, bouřek a dovolených.

12

V místě, kde se objevila odbočka ze silnice k lesu, sníil rychlost a zahnul na udrovanou vozovku, označenou hned zkraje výstraným nápisem: Vojenský prostor!! Vstup přísně zakázán. Projel lesní clonou, na vyhrazeném stanoviti zanechal referentský vůz a el pěky k vjezdu do objektu, přepaeného červenobílou závorou. Dozorčímu u vchodu předloil sluební i osobní průkaz. Děkuji, soudruhu kapitáne. Byl jste ohláen k veliteli.” Dozorčí dal odemknout zamříovanou branku a poslal svého pomocníka, aby doprovodil Zouplnu k majoru Kramářovi. Hned za vchodem uvítal kapitána upravený květinový záhon a uprostřed

něho na podstavci z kovu vytepaný emblém protiletadlového vojska. Zouplna věděl, e tý

emblém nosí jako rozliovací znak přísluníci zdejí jednotky na límcích stejnokrojové blůzy.

Jene teď nemají na sobě blůzy, ale letní bundokoile, stejně jako on. Byl si vědom i toho, e vyetřovatel vojenské prokuratury nebývá v rajóně jednotky příli populární osobou.

Při výkonu své funkce nevstupoval poprvé na základnu Protivzduné obrany státu. Systém

lokátorů uviděl u od vchodu, i kdy jen z dálky.

Za bariérou z betonových desek, nastříkaných maskovací barvou, se zdvíhaly umělé

pahorky. Na jejich vrcholcích zvolna rotuji parabolické antény, podobné obřím mísám na

ovoce, spleteným z kovového proutí. Při kadé otáčce o 360 stupňů prohmatávají vzdálený

obzor neviditelnými paprsky. Vedle těchto přehledových lokátorů kývají na vyvýených

stanovitích jako pelikáni mohutnými zobáky nahoru a dolů výkové lokátory, zachycující

směr. Vyetřovatel vojenské prokurátory měl monost shlédnout při jedné z povinných

ukázek bojové techniky i pracovitě výnosu lokátorů. Viděl v tmavé kabině u oranově

zářících terčů směnu operátorů. Sledovali téměř neznatelně se pohybující body. Musejí je odliovat od umů terénních překáek, pokrývajících jako mlhovina obrazovku. Tehdy jim vysvětlil vedoucí ukázky, e dobře vycvičený operátor rozezná i nízkoletící raketu s plochou dráhou letu a identifikuje ji. Aby se na ni včas zvedla stíhací hotovost či odpálila řízená střela. Předvedli jim i praktickou ukázku bojového poplachu. Přesunuli se od stanovitě lokátorů do palebných postavení řízených raket země-vzduch, rozmístěných v betonových

jámách. Po vyhláení poplachu shodily obsluhy z raket maskovací sítě a účastníci ukázky

obdivovali rychlost a lehkost, s jakou se rakety pohybovaly a sledovaly v azimutu cil, blíící se ve velké dálce a z velké výe…

13

Starí vyetřovatel obvodové vojenské prokuratury kapitán doktor Zouplna,” představil se veliteli útvaru předpisově plnou funkci a předloil sluební průkaz. Dobře věděl, e kdyby tak neučinil, byl by k tomu vyzván. Na základnách PVOS, Protivzduné obrany státu, platí zvlá přísný reim. A pokud jde o ověřování totonosti příchozích, nekončí kontrolou, provedenou dozorčím u vchodu.

Major Kramár nebyl o mnoho starí ne jednatřicetiletý kapitán Zouplna. Nabídl pracovníkovi vojenské prokuratury idli. A hned se rozhovořil melodickou sloventinou. Je to hrozné a nedovede si vysvětlit, co mohlo být příčinou tragického rozhodnutí nadrotmistra Alee, sáhnout si dobrovolně na ivot. Na majorovi bylo vidět, e se jej nepochopitelná smrt

mladého člověka hluboko dotkla.

A e jím otřásla i jako s velitelem. Kapitán se nedivil. Mrtvý voják je zlá mimořádná událost.

Vdycky vrhne na útvar určitý stín, a je příčina smrti jakákoliv. U teď o mimořádce vědí od nejblíe představených po nejvýe nadřízená místa.

Velitel znovu, zřejmě u poněkolikáté od doby, kdy mu byla oznámena neblahá zpráva,

uvaoval nahlas, nyní i před pracovníkem vojenské prokurátory. S Aleem nikdy ádné

problémy nebyly. Ani co do plnění sluebních úkolů a vojenských povinností, ani co se týče osobního ivota. Před rokem dostal jako čerstvě enatý byt jedna plus jedna první kategorie, který se uvolnil ve vojenských bytovkách v Bořkově. Major Kramár vzpomínal, jak byl Ale astný, kdy mu to sděloval. Nadromistrovi zářily oči a ujioval velitele útvaru, e mu byt bohatě stačí.

Počkej hochu, přibrzdil jeho nadení Kramár. Věc není tak jasná. Tobě samozřejmě stačí,

protoe ti dosud stačilo k bydleni lůko a skříňka na ubytovně. Jene nezná enské.

Manelka si najednou vzpomene, e se vám tam nevejde rohová lavice nebo e okna jsou

větí ne záclony, co jí koupila teta jako svatební dar. A kam dá já vím co. No a ty zítra přijde a řekne, my ten byt nechceme.

Ale ho nepřestal ujiovat, e jsou prozatím bezdětní a i po svatbě museli ít odděleně, manelka u rodičů a on na svobodárně. Byt pro ně bude znamenat manelské těstí…

14

U jste oznámili jeho paní, co se stalo?” zeptal se Zouplna.

Velitel řekl, e to zatím nelo. Paní Aleová není doma. Prý odjela na sobotu a na neděli k rodičům do Znojma. Dosud se nevrátila.

Vyetřovatel poádal, aby mu bylo umoněno promluvit s přímým nadřízeným nadrotmistra

Alee.

Major telefonicky přikázal, a se k němu ihned dostaví velitel radiotechnické roty.

Jetě budu potřebovat, a skončím u velitele roty, nahlédnout i do Aleova osobního spisu,”

upřesňoval svá přání kapitán Zouplna. A s vaím dovolením se podívat do pracovního stolu, skříně nebo skříňky s jeho osobními věcmi, jestlie něco takového Ale zde v objektu měl.”

Velitel ujistil, e cokoliv dalího by jetě kapitán poadoval pro své vyetřovací úkoly, bude zařízeno. Osobně by byl rád, kdyby ho dříve, ne skončí svoji práci u útvaru, informoval o závěrech, by i předběných, k nim dospěl. Co Zouplna majoru Kramárovi přislíbil.

Ozvalo se rázné zaklepání na dveře.

Soudruhu veliteli, přiel jsem na vá rozkaz. Nadporučík inenýr Bohata!” zahlásil se důstojník, v jeho rotě Ale slouil.

Zouplna přemýlel, jak dát Kramárovi taktně najevo, e by chtěl hovořit s velitelem

radiotechnické roty o samotě. Nemusel o tom vůbec přemýlet. Major sám vyzval

nadporučíka, nech vezme soudruha z vojenské prokuratury k sobě, plně se mu věnuje a

odpoví otevřeně na vechny dotazy, týkající se nadrotmistra Alee.

Zouplna,” představil se neformálně vyetřovatel, kdy vstoupili do skromné kanceláře.

Bohata,” přijal stejný styl jednání velitel roty. Oba si stiskli ruce. Nadporučík nabídl, e uvaří kávu a kapitán se s povděkem vyjádřil, e by bodla.

Po tomto začátku byl Zouplna přesvědčen, e rozmluva s velitelem roty za přítomnosti jeho nadřízeného by nebyla tak bezprostřední. Kontakt se podařilo takhle navázat daleko rychleji.

Kapitánovi bylo zřejmé, e Bohata dychtivě čeká na podrobnosti o Aleově smrti. Zatím byl obeznámen pracovníky kriminální sluby o dosavadním postupu vyetřování pouze velitel útvaru a dnes ráno on, Zouplna, kdy se cestou do Bořkova zastavil na okresní správě SNB.

Neměl v úmyslu dělat ze sebe důleitého. Tím by Bohatovu důvěru a sdílnost neposílil. A tak mu pověděl to málo, co se zatím podařilo zjistit.

15

A teď zase chci slyet něco od vás, soudruhu inenýre,” oslovil nadporučíka záměrně nevojensky, aby mu nepřipomínal, e má nií hodnost ne on. O Zbyňkovi Aleovi. Jaký to byl člověk? Jak jste ho poznal? Jaký měl vztah k vojenskému kolektivu a kolektiv k němu?

Nedělala mu sluba problémy? Nebyly tu problémy jiné? Myslím soukromé? Nedolo v

poslední době k nějaké změně v jeho chování?”

Já vím,” povzdechl nadporučík. Podle Řádu vnitřní sluby ozbrojených sil ČSSR, třetí hlavy, článku 118 je velitel roty kromě jiného povinen znát rodinné poměry přísluníků roty, pečovat o způsob ivota podřízených a mít porozuměni pro jejich potřeby. Vidíte, jak to znám. Nemyslete si, e pouze podle litery, teoreticky a obecně. Jene v praxi, abych se vám přiznal, znám spí problémy kluků, s nimi bývají někdy potíe, které by je mohly později přivést na tenký led průvihu. Kdyby se těmi problémy velitel roty včas nezabýval. Jde předevím o vojáky základní sluby. Zbyněk Ale… byl voják z povolání.”

Nadporučík jen s velkým přemáháním pouil minulého času. Technik specialista, svědomitý a precizní. U nás pracujeme s nejmodernějí technikou, kterou nelze oidit. Její bezchybný provoz je alfa a omega. Na Alee jsem se mohl vdy spolehnout. Jaký to byl člověk a jaký měl vztah ke kolektivu?”

Nadporučíkovy rty se stáhly do pomlčky a čelo svratilo usilovným přemýlením.

Já, soudruhu kapitáne, jsem spí elektronik ne psycholog. Začnu asi tak. K jednotce mně nastupuji rok co rok kluci nejmladí generace. Hodně jich má u z civilu nějaký vztah k technice, i kdy trochu jiné, ne ta, na kterou je tu zacvičujeme. Jde nám o to, aby se nejen rychle adaptovali, ale předevím aby si uvědomili, jaká odpovědnost je čeká. e se tu a to není fráze, setkáváme v hlubokým míru dnem i nocí s potenciálním protivníkem. Proto se musejí naučit zachytit kadý cíl, sledovat ho a vyhodnotit, jako by to byl skutečný útočník.

A vecko bleskově. To je boj o sekundy. Aby velitelské a naváděcí stanovitě mohlo učinit a přijmout včas protiopatření. Kadé opodění by se mohlo krůtě vymstít. Nemusím vás ujiovat, e je to někdy hra nervů. Ale vdycky psychická zátě. Samozřejmě, pomáhá nám pičková technika. U jsem vám řekl, jak je důleité, aby lapala bezchybně. Od samočinného počítače, který provádí numerické operace a po zakódovaný spojovací

impuls.

16

Ale i v tý změti čísel, symbolů, znaků a kódogramů je nakonec rozhodující lidský faktor.

U nás jde předevím o to, aby si i za těchto odlidtěnejch podmínek dovedli lidi navzájem přečíst mylenky, jeden druhého doplnit. Prostě, aby cítili vědomí společný odpovědnosti za celou směnu a samozřejmě kadý za sebe. A je to voják základní sluby nebo z povolání.

No a teď teprve přejdu k Aleovi. Protoe jinak, bez tohohle úvodu, bych nemohl dost dobře odpovědět na vai otázku.” Ano, já vám rozumím,” odtuil vyetřovatel.

Zbyněk se dovedl sít s kolektivem záklaďáků i mimo slubu. Nejen proto, e jako

estadvacetiletý k nim měl věkově blízko. Co nemusí být vdy rozhodující. Některý

druhoročák si nerozumí s kolektivem o rok mladích a nenajde k němu vztah ani do konce

vojny. Zbyněk poíval u kluků přirozenou autoritu a taky ne pouze proto, e nosil nárameníky vojáka z povolání. Byl prostě psychicky daleko zralejí a vyspělejí ne oni, v podstatě jeho vrstevníci. Asi i proto, e dorůstal bez rodičů, v dětském domově.”

Jak k tomu přiel?” přeruil Zouplna poprvé velitele roty.

Dřív to asi nebývalo tak časté, e dítě náhle zůstalo ve světě mimo rodinu. Dnes je to

bohuel jev, který se opakuje kadej víkend. U jsme mu tak navykli, e leckoho snad ani nevzruuje, ani nevaruje. Vdy podle statistiky počet smrtelných autonehod stále roste.

To byl Zbyňkův případ. Ztratil takhle během okamiku oba rodiče, sám vyvázl s lehkým

zraněním. V deseti letech zůstal odkázán na jiné, ale de facto hlavně sám na sebe. Jestli hledal někde oporu, myslím citovou, nacházel ji nejspí, dokud il v děcáku, mezi stejně postienými. Proto se později i jeho vztah k okolí utvářel pod vlivem toho, co si na rozdíl od jiných musel od desíti let proívat sám. Zbyněk ve vojenském kolektivu nacházel podle mého názoru ivotní jistotu, kterou představuje snad pro kadého člověka domov a rodičovské zázemí.” Příbuzné neměl?”

Sourozence ne. O jiných příbuzných nikdy nehovořil. Asi k tomu měl důvod. Do mé roty byl ustanoven před třemi roky. Na dvoje předcházející vánoce si bral dobrovolně slubu. O

posledních, to u byl enatý, jel s manelkou k jejím rodičům do Znojma.”

17

Od velitele útvaru vím, e paní Aleová je od minulé soboty také ve Znojmě u rodičů.”

Zouplna upřel na Bohatu tázavý pohled. Tedy v kritické době, kdy se to stalo, byla mimo Borkov a dosud jí zřejmě není manelova smrt známa. Myslíte, e její odjezd z domova můe mít nějakou souvislost s událostí, kvůli ní jsem tady?”

O tom bych nerad uvaoval.” Take to vylučujete?”

Velitel roty sklonil hlavu, roztáhl prsty na obou rukou a mírným dotykem sepjal jejich

konečky. Mám otázce rozumět… zda Irena Aleová mohla zavdat příčinu k tomu, aby se

Zbyněk zastřelil?” Přesně tak.” Povauji to za krajně nepravděpodobné.”čili, nevylučujete?”

Soudruhu kapitáne, jeden vychýlenej mikroprocesor, mení ne pendlíková hlavička, vám

můe zablokovat a vyřadit mylení celého komplexu. Dávám příměr z oboru, ve kterém se

trochu vyznám. Tím chci říct, e ani v elektronice nelze absolutně vyloučit zkrat. Tím spí v lidský psychice. V tom asi vy máte ze své praxe víc zkueností. Určitě nevyetřujete poprvé sebevradu vojáka a její příčiny.”Ano, i to patří k mým povinnostem. Naprosto s vámi souhlasím, e i zdánlivá maličkost můe vyvolat zkratové jednání. Například pověstný poslední dopis. Milá sděluje z ničeho nic, e dva roky čekání je pro ni přílí dlouhá doba. A co bývá jetě horí, oznámí, e u má jiného. Nejeden takový poslední dopis se bohuel stal pro vojáka motivem k tomu, aby si sáhl na ivot.”

Já znám obdobný tragický případ, jetě kdy jsem slouil jako velitel radiotechnické čety na letiti ve Skalné. Holka poslala svatební oznámení klukovi, se kterým měla do vojny vánou známost. No a on si ve strái vpálil do srdce dávku ze samopalu. Jene k psychickému selhání z důvodů neastné lásky, zklamání, nevěry, prostě k sebevradě kvůli děvčeti jsou podle mne náchylní duevně labilnějí jedinci. A to Zbyněk určitě nebyl. Proto tenhle motiv povauji u Alee za krajně nepravděpodobný. Jsem přesvědčen, e by ani jiný soukromý problém neřeil výstřelem do vlastní hlavy. K tomu si určitě osobní zbraň nedrel.”

Jaké bylo podle vás jejich manelství?”

astná manelství se sobě podobají jako vejce vejci.

18

Neastná jsou neastná kadá zvlá, pousmál se spí pro sebe Bohata. Tohle si

pamatuju jetě z četby. Je to, jestli správně cituji, první věta Tolstého románu Anna

Kareninová. Bylo jejich manelství astné nebo neastné? Předevím krátké, řekl bych, e bohuel tou předvčerejí nedělí skončilo dřív, ne začalo. Tedy já mluvím o manelství, ale myslím na manelské souití. To vlastně nastalo, a kdy jsme Zbyňkovi pomohli vyřeit bytovou situaci, dík veliteli útvaru. Do té doby to bylo, svatbou počínajíc, manelství na dálku. Irena ve Znojmě, Zbyněk v Bořkově. Takových vojenských manelství na dálku je pořád jetě dost. Víte líp ne já, soudruhu kapitáne, jaké problémy z toho vznikají a k čemu to můe vést, zejména u bezdětných manelství.”

Váený soudruhu, neračte se mýlit,” namítl Zouplna. To slůvko zejména platí předevím na manelství s dětmi. Tam se to odloučení projevuje v daleko citlivějí rovině. Jak dlouho byli Aleovi spolu, tedy od uzavření sňatku?”

Přesně vám neřeknu. Musel bych se podívat do jeho osobního spisu.”

Není třeba. Vyádal jsem si ho k nahlédnutí a co budu potřebovat, to si z něho vypíu.

I pokud jde o paní Aleovou.”

Rok a dva měsíce po svatbě čekali na byt, to vím určitě. Letos v lednu se do něj

nastěhovali. Teď je srpen. Take jejich manelství netrvalo ani dva roky,” povzdechl nadporučík. Irenu mi Zbyněk představil jetě za svobodna. Přijela sem za ním do Bořkova.

Zařizoval jsem tenkrát u správce ubytovny, aby tam směla přespat u jako Zbyňkova

snoubenka,” pousmál se znovu spí pro sebe Bohata. Pamatuji si, co to bylo za echo…”

V kapitánových očích se objevilo porozumění.

Dovedu si představit. Bydlíval jsem za svobodna na vojenské ubytovně, jetě coby právní čekatel. Vím, jaké haló způsobila na svobodárně dívčí návtěva. Obzvlá, kdy vypadala k světu. Ale aby směla zůstat u někoho přes noc, to tenkrát bylo vyloučeno, k tomu by nedal nikdo souhlas, ani kdyby lo o snoubenku. Jeden kolega si propaoval na nocleh svoji nastávající. I kdy se s ní za měsíc enil, ráno mu správce posádky zruil povolení na

ubytovnu a musel jít s kufrem v ruce bydlet do kasáren. Soudruhu Bohato,” zváněl

kapitánův hlas, říkal jste, e si Ale jako technik specialista vedl dobře a spolehlivě. Take po sluební stránce se u něho nevyskytly problémy?

20

Myslím takového rázu, e by jejich řeení v něm mohlo vyvolat vnitřní krizi?”

Velitel roty chvíli mlčel. Hledal vhodné věty, jak vyjádřit nezaujatě a co nejvýstiněji, o co byl poádán. Jediný problém, o kterém by se dalo mluvit, se týkal jeho dalího odborného růstu.

V podmínkách vědecko technického rozvoje, zejména v radioelektronice, vyaduje ovládání

nejmodernějí bojové techniky stálé zvyování kvalifikace. Při posledním pohovoru v rámci průběného hodnocení jsem Aleovi připomněl, e mu bylo v závěru řádného komplexního hodnocení doporučeno studium na odpovídajícím technickém směru. Má vechny

předpoklady k tomu, aby je úspěně absolvoval. Po vyřazení by se mu jako důstojníkovi

otevřely irí perspektivní monosti. Ale mne ujistil, e studovat chce a půjde, ale ádal aspoň o roční odklad, ne se s manelkou zabydlí. Aby jedno odloučení a dojídění nemusel vystřídat hned dalím. Co jsem chápal a se souhlasem vzal na vědomí. Myslím, e by předpoklad ke stresovým situacím vznikl, kdybych naopak trval na tom, e musí nastoupit v učiliti u letos na podzim. To by mu asi manelka utekla zpátky k rodičům.”

Pověděl jste mi svůj názor na Alee, jako jeho přímý nadřízený,” zamyslel se Zouplna.

Pomohl jste mi, abych se předběně zorientoval, pokud jde o objasnění mimořádné

události. Samozřejmě, musím se dotázat i jeho manelky. Nedovedu si představit, e by jí, nejblií osobě, nezanechal nějaké vysvětlení. Dopis na rozloučenou, třeba v podobě magnetofonové kazety, na kterou jej namluvil, to je teď v módě. Předpokládám, e to bude pro ni otřes, a se doví, e se jí mu zastřelil. Takový ok často ovlivní objektivitu výpovědi.

Proto bych rád jetě předem slyel vá osobní názor na paní Aleovou. Ale mohu-li prosit, ne to, co si o ní přečtu v dodatku Aleova osobního spisu. Z dotazníku, který byl vá

nadrotmistr povinen vyplnit na kádrovce po uzavření sňatku. Jestli mě chápete, o co mi jde.”

Velitel roty napůl přikývl, napůl pokrčil rameny. Vyetřovatel z výrazu jeho obličeje usoudil, e vyslovit názor na právě ovdovělou manelku není asi pro Bohatu tak jednoznačné a snadné, zřejmě i z obavy, aby se jí nějak nedotkl. Napadlo ho, a stále se nemohl toho dojmu zbavit, zda se tady nepotvrdí platnost klasického výroku, přisuzovaného francouzské kriminalistice. e za kadým kořenem neřeitelné hádanky se skrývá ena.

21

A u s jakoukoliv tváří. Milenky, přítelkyně, kolegyně, náhodné známosti. Dlouho tajené lásky. Andělsky nevinné naivky. Satansky svůdné sexbomby. Choti cizí. Choti vlastní.

Cherchez la femme,za vím hledejte enu, v tomto případě Irenu Aleovou?

A co kdy nějakou jinou?

Za prvé,” začal nadporučík inenýr Bohata, není a nemůe mi být lhostejný, koho si zvolí za ivotního partnera můj podřízený, voják z povolání, který plní přísně tajné úkoly na základně Protivzduné obrany státu, včleněné do systému ochrany hlavního města

republiky. Podle tohoto měřítka, řekl bych, hodného zvlátní pozornosti, nebylo zatím

důvodu, aby Irena Aleová v mých a nejen mých očích neobstála. Za druhý, jako velitel

pokládám za ádoucí, aby moji podřízení měli kadý svou pevnou kotvu. Pro bezchybný

chod naí nelehké sluby v nepřetritých směnách je spolehlivé zázemí doma a v rodině,

dalo by se říct, téměř podmínkou. Do jaké míry byla Irena svému mui oporou a enou do

nepohody, netroufám si posoudit. Ale domnívám se, e kdyby neměla pochopení a

porozumění pro manelovu práci, asi by se za něho neprovdala. Jestli měli pro Irenin sňatek stejné pochopení i její rodiče, s tím se Zbyněk nesvěřoval. Co se o Ireně nedočtete v doplňku Aleova osobního spisu? e je velice hezká. To ostatně uvidíte sám, a s ní budete mluvit.

Mně se při této smutné příleitosti, věřte, dost těko hovoří o půvabech… mladičké vdovy.

Nai chlapi, co bydlejí v Bořkově, jí, sotva se objevila na sídliti, začali říkat Perla jiní Moravy.”

Aha. To je značka vína, jestli se nemýlím.”

Znalci tvrdí, e se vyznačuje jiskrnou rudou barvou, má lákavou vůni a vzněcuje krev. Já znalec vína nejsem. Patřím k zásadním abstinentům. Ale ta přezdívka mi připadá výstiná.”

Ale byl také abstinent?”

U nás platí tvrdě a pro vechny bez výjimky suchý zákon. Pokud je mi známo, Ale se

nevyhýbal tomu, aby si, kdy se příleitostně oslavovaly v době volna na sídliti či v

borkovském kulturáku něčí narozeniny nebo povýení, s oslavencem nepřipil. Ale to bylo

vecko.”

Ozvalo se zaklepání, a vstoupil proedivělý major, evidenční důstojník. Obrátil se ke

kapitánovi:

Soudruhu prokurátore, vyádal jste si od velitele k nahlédnutí osobní spis nadrotmistra Alee.

22

Máte ho u mne v kanceláři připravený.”

Nejsem prokurátor, soudruhu majore. Pouze vyetřovatel vojenské prokuratury,” vysvětlil s úsměvem Zouplna. Děkuji vám a a tady skončíme, určitě se zastavím.”

Kdy opět osaměli, pohlédl Zouplna na hodinky. U vás nebudu dlouho zdrovat,” omlouval se veliteli roty.

Já vám toho o Ireně Aleové u asi moc nepovím. Jezdí do Dřevostylu v Klaticích,

autobusem to jsou čtyři zastávky. Nala si tam místo účetní, má toti střední ekonomku.

Tady v Bořkově jí sice nabízeli, aby dělala v pobočce spořitelny, ale v Dřevostylu bere s prémiema daleko víc. Je to nová, moderní továrna na nábytek, vyrábějí tam exkluzivní souběhy, hlavně pro export. To víte, Aleovi si vzali novomanelskou půjčku na zařízení bytu a z jednoho platu by to těko táhli. Proto hledala Irena zaměstnání, kde by to bylo finančně nejvýhodnějí. I za cenu, e musí patnáct kilometrů dojídět.”

V sobotu a v neděli byla u rodičů ve Znojmě. Dnes je pondělí a prý se dosud nevrátila. To znamená, e nenastoupila do práce?”

Dozorčí útvaru volal do Dřevostylu u ráno. Bylo mu řečeno, e si zařizovala s vedoucím účtárny vybrat tři dny dovolené, aby si prodlouila návtěvu u rodičů.”

Take by se měla vrátit a ve středu?” Předpokládám, e s tím tak počítala.”

Dozorčí útvaru řekl v té továrně, proč paní Aleovou shání?”

Kdepak. Byl jsem u toho, kdy volal. Tady u nás je zatím jen několik důstojníků

informováno, a to pod sluebním příkazem, pomlčet o události do doby, ne obdrí útvar

oficiální zprávu od Bezpečnosti.”

A musí být taky co nejdřív vystaven na základě pitevního nálezu úmrtní list,” poznamenal Zouplna. Bez něj se nedá zařizovat ani pohřeb.”

V ádném případě nezávidím tomu, kdo to bude Ireně Aleové oznamovat. Mně to vecko

pořád připadá jako zlej sen, z kterýho se nemůu probudit,” povzdechl Bohata.

Souhlasím s vámi, e role posla zlých zpráv není záviděníhodná,” řekl Zouplna. Taky u mi připadla, kdy jsem s velitelem motostřeleckého praporu přiel oznámit rodičům, e se jim chlapec nevrátí z vojny. Tenkrát zavinila smrt jejich syna hrubá nekázeň, řidič pohotovostního gazu ho vzal na černou jízdu.

23

Při návratu do kasáren havarovali. Řidič to odnesl několika krábanci, jeho těce zraněného spolujezdce ihned dopravili vrtulníkem do Ústřední vojenské nemocnice ve Střeovicích.

Přes vekeré úsilí chirurgů se ho nepodařilo zachránit. Ten případ jsem i vyetřoval. Byl smutný dvojnásob. Pro rodiče vojáka, kterým jsem smrt oznamoval. A pro rodiče toho vojáka, co smrt zavinil a el na dlouho do vězeni. V soudní síni jsem viděl plakat dva

rodičovské páry … a jednoho odsouzeného, který to vechno způsobil.”

Jene kdy jste ten případ vyetřoval, soudruhu kapitáne, znal jste příčinu mimořádné

události. Hrubá nekázeň řidiče i spolujezdce. A také motivaci činu. Černá jízda. Nejspí někam do hospody.”

Ne. Jeli do internátu za děvčaty z textilky, s kterými se seznámili na ňové brigádě. Ale rozumím, co máte na mysli. V případě sebevrady nadrotmistra Alee není zatím jasno ani o moné příčině, ani o motivu.”

Soudruhu kapitáne, chtěl jste, jak mi sdělil velitel, vidět Aleův pracovní stůl a skříň. Zajistil jsem rezervní klíče u výkonného praporčíka, ty svoje nosil Zbyněk u sebe.”

Děkuji. Stejně bude třeba pořídit protokolární soupis osobních předmětů a věci, které tu měl.”

Nadporučík Bohata doprovodil vyetřovatele do rajónu radiotechnické jednotky, přijal zvučné hláení dozorčího roty a výkonného praporčíka, který tu čekal připraven s klíči v ruce.

Odemkl dveře nevelké místnosti vedle kanceláře velitelů čet, která slouila techniku

nadrotmistru Aleovi.

Zouplna se nevzdával mylenky, e by tu mohl objevit něco, čeho by se chytil jako vodítka či aspoň náznaku k objasněni činu. Jeho aktér denně vstupoval do této místnosti, otevíral tuto plechovou skříň a odemykal zásuvky tohoto pracovního stolu.

Ve skříni na svrchní přihrádce spočívala přílba. Na dalích přihrádkách odshora dolů leely vzorně sloené části polního stejnokroje, pod maskáči plátěný tlumok s ochrannou maskou, pohotovostní balíček a topobrana. Na ramínku visel pracovní oděv a opasek. Na dně skříně stály pečlivě vycíděné kanady. Jene součástky Aleovy vojenské výstroje nebyly tím, co vyetřovatel hledal.

Daleko víc ho zaujala barevná fotografie pohlednicového formátu, zasunutá pod sklem na

stolní desce. To jak byli loni v létě na dovolené. Na Slovensku, někde u Dunajce.

24

Poslali odtamtud taky pozdrav,” komentoval fotku velitel roty. Kapitán se sklonil, aby si snímek zblízka prohlédl. Dvojice mladých lidi v plavkách sedí na skalisku uprostřed zpěněného říčního proudu. Urostlý plavec drí ruku na dívčím rameni. Jeho souměrná tvář

se mírně, takřka nesměle dotýká obličeje černovlasé krásky. Záběr jak z letního

obrázkového magazínu. Kde byli Aleovi letos?” prohodil Zouplna.

Zatím nikde. Kdy se plánovaly dovolené na letoní rok, ádal si Zbyněk o první půlku

července, kdy má Irena v jejich podniku celozávodní dovolenou. Jene u nás znáte to.

V prázdninovém období mají přednost adatelé se kolními dětmi. Zbyněk to uznal, ale vím, e se s ním kvůli tomu Irena tenkrát na jaře pokorpila. Nakonec se dohodli, e i indiánské léto nemusí být marný. A tak si Zbyněk podal ádost na čtrnáct dní od druhého září. Velitel útvaru to u podepsal do rozkazu. Jene teď…

Kapitán nadzdvihl sklo: Červený Klátor, 10. červenec. A loňský letopočet.

Ale loni v létě dovolenou Ale v první půli července dostal, jak vidím,” pronesl spí pro sebe a zasunul barevnou fotoupomínku zpátky pod sklo.

lo o novomanelata, o jejich první společnou dovolenou,” zareagoval na vyetřovatelovu poznámku Bohata. Tak jsme učinili výjimku.”

Ano, to bylo jistě správné,” odtuil kapitán.

Vyprázdnili stolní zásuvku a rozloili její obsah na stůl. Představoval skrovnou osobní

pozůstalost, kterou zanechal na pracoviti nadrotmistr Ale. Nejcennějí tu byla vícefunkční sovětská kapesní kalkulačka na solární napájení.

To, co chtěl kapitán JUDr. Zouplna objevit, vak neobjevil.

Mám říct výkonnému praporčíkovi, e chcete vidět jeho sluební bojovou pistoli? Je

uzamčena podle předpisu v kovovém truhlíku v místnosti pro ukládání zbraní. Zkontroloval jsem ji.” Ne, děkuji. Tu svoji vlastní osobní pistoli vám někdy ukázal?”

Ano, jednou, kdy ji donesl k povinné kontrole náčelníku výzbrojní sluby. Jinak nevím, e by ji u sebe nosil. Měl ji schovanou doma.” Kdy se vrátili zpátky do kanceláře velitele roty, poádal ho Zouplna, zda by mohl získat přesný časový údaj, kdy Ale opustil vojenský objekt.

25

Nadporučík Bohata odemkl pancéřovou skříň a vyndal papku s tajným označením,

obsahující příslunou dokumentaci o bojovém rozdílení.

V neděli ráno v est nula skončil směnu.” Vyetřovatel si poprvé za celou dobu otevřel evidovaný poznámkový seit a zapsal si nedělní datum a hodinu, kdy Aleovi skončila sluba.Neviml jsem si, e by měl ve své místnosti civilní oblek.”

Ten tady asi nemá nikdo z důstojníků,” řekl nadporučík. Kdy ho nali, byl v civilních atech. To znamená, e se do nich převlékl a doma. V kolik se asi mohl vrátit domů?” U jsem se ptal kluků, jestli el do jídelny snídat. Noční sestava tam má k dispozici várnici s horkým čajem a chleby s máslem. V neděli vánočku. Ale se prý dal slyet, e na suchou buchtu není zvědavej a do jídelny neel. Před bránou si vzal z přístřeku kolo a jel.” Dojíděl z domova na kole?” Jako větina z nás z borkovskýho sídlitě. Někdo, například já, na mopedu. Tedy, od jara do podzimu. Jinak máme a ke křiovatce před lesem celoroční autobusové spojení. Take nejpozději ve tři čtvrti na sedm musel Zbyněk zamykat kolo do

sklepa.” Jetě by mě zajímala jedna věc. Je tu mezi vámi někdo, s kým se častěji a důvěrněji stýkal? Myslím, jestli tu měl blízkého přítele, kamaráda. Zkrátka člověka, kterému by se svěřoval i s osobními záleitostmi?” Bohata se dlouho nerozmýlel. Nadrotmistra Břetenáře. Ze spojovacího uzlu. Nastoupili k útvaru oba najednou, jako armádní dvojčata.

Přili z Liptovského Mikuláe, z vojenské střední odborné koly. Jindra Břetenář se usadil o něco dřív, protoe si dřív zaloil rodinu. Kdy dostal Zbyněk byt, Jindra mu ho pomáhal vymalovat. Vím, e občas Břetenářovi dali kluka hlídat babičce a s Aleovými si jezdili

zatancovat do Prahy. Sídlitě neije ve vzduchoprázdnu, i kdy jsem odpůrce sídlitních

tamtamů, ui před nimi nezacpu. Jinak ale dvojice Ale-Břetenář patři… patřila na celejch Korunách k nezaplacení.” Kapitán se tvářil nechápavě. Bohata mu vysvětlil, e Koruny se nazývá návrí nad Borkovem, kde vyrostly vojenské paneláky.

26

Celému sídliti se proto říká Na Korunách. Bydlení je tam moderní a hezké, ale pokud jde o různé sluby, jsou lidé na sídliti odkázáni na okresní komunál, protoe Borkov místní sluby nemá.

A teď si představte, e vám vyplivne televize zrovna během mistrovství Evropy ve fotbale anebo před Silvestrem. Zkuste rychle sehnat z okresního komunálu opraváře! Kdy se vám to podaří, nejspí vám do telefonu řekne, abyste si televizor přivezl k nim do dílny, jestli spěcháte na opravu. Natěstí pro obyvatele Korun tu byl tandem A-B jak jsme se sympatiemi říkali dvojici Ale-Břetenář. Ti kluci spravili, na co mákli. A to byl černobílej nebo barevnej přístroj. Ale abyste si nemyslel, e jim lo o nějakou melouchařinu. To v ádném případě.

Brali to spí jako hobby. Dělalo jim potěeni, kdy mohli někomu ze sousedů na sídliti

spasit rodinnou pohodu. No a přitom taky trochu předvést, co dovedou. Jestli si něco nechali zaplatit, tak pouze součástku, která odela a museli sehnat a koupit novou.”

Mohl bych mluvit se soudruhem Břetenářem?”

On se vrátí a koncem srpna. Má přidělený poukaz na vojenskou rekreaci a je s rodinou na Zemplínské íravě. Ten bude taky zírat, a se doví, e z tandemu zůstal sám!

Děkuju vám,” vstal Zouplna k odchodu. Za vechno, co jsem se od vás dověděl. A taky za kafe. A někdy přijdete k nám, budu se vám revanovat.”

K vám radi ne,” řekl upřímně Bohata.

Zouplnovi se chtělo s ním nesouhlasit. Pronést pár slov na téma, e vojenská prokuratura a její pracovníci nejen chrání zákon a právní řád před těmi, kdo jej poruují, ale usilují v součinnosti s veliteli o provádění právní výchovy a účinné prevence trestných činů. Proto by měl být styk velitelů s prokuraturou častějí a nezůstávat pouze u … Ale ádná slova nepronesl. Nepřijel přece k útvaru Protivzduné obrany státu vyetřovat trestný čin, nýbr zjistit a objasnit příčinu sebevrady. Zatím bohuel bude moci uvést do předběné zprávy pouze to, e k ní dolo z dosud neznámých důvodů.

Nadporučík Bohata jej doprovodil do kanceláře evidenčního důstojníka a tam se rozloučili.

Soudruhu prokurátore,” setrvával proedivělý major na svém, titulovat vyetřovatele vyí funkcí, Já vás, kdy dovolíte, usadím vedle,” ukázal na otevřenou mří a spojovací dveře do sousední kanceláře, 27

je tam prázdno, spisovenská má dovolenou a budete mít aspoň naprostý klid k práci.”

Zouplna rád souhlasil.

Major před něho poloil zelené plátěné desky osobního spisu nadrotmistra Alee a ponechal jej o samotě.

Kapitán rozvázal černou tkanici a otevřel sloku. Současně si připravil svůj poznámkový seit a propisovačku.

Z pasparty na vnitřní straně svrchní desky hleděl ze sluební podobenky mladý mu ve

stejnokroji. Zouplna byl ve své praxi zvyklý často nahlíet do obličejů mladých vojáků

základní sluby i z povolání. Vdy se snail u z vnějích rysů odhadnout, co se za nimi skrývá uvnitř. Jetě dřív, ne dotyčného oslovil. To ovem probíhalo při jednání s ivým subjektem. A subjekty teprve podezřelými či s delikventy, jim u byla trestná činnost prokázána, nebo se zcela nezaujatými svědky události.

Obličej Zbyňka Alee, pořízený pro účely kádrové evidence, nebyl portrétním dílem

uměleckého fotografa, usilujícím dobrat se nitra zobrazovaného. Zouplnovi tenhle snímek o Aleovi mnoho neprozradil.

Proel dotazníkovou část, kterou vyplňuje kadý uchazeč o přijetí za vojáka z povoláni

československé lidové armády. Dočetl se, e Ale pochází se Sezemic, okres Pardubice.

Otec lesní mechanizátor, matka zootechnička. Rodiče neiji, oba zemřeli při autohavárii.

Příbuzní z otcovy strany, z matčiny strany. Tři vlastni strýcové a dvě tety. Vedoucí

autoprovozu v mlékárnách. Podnikový zásobovač.

Provozní mistr ve Východočeských chemických závodech. Učitelka na zdravotní kole.

Mzdová účetní v JZD. ádný z nejbliích příbuzných se Zbyňka neujal, napadlo kapitána.

V době, kdy to nejvíce potřeboval…

Kdy prostudoval celý osobní spis se vemi přílohami, ivotopisem, posudky, sluebně

politickou charakteristikou, záznamem o dosavadním průběhu vojenské sluby, hodnoceními

a doplňky, měl v poznámkovém seitě necelou stránku výpisů. Výsledek sondáe, která mu

poskytla konkrétní údaje, nezbytné pro dalí úkony vyetřovatele vojenské prokuratury.

Patřilo k nim i několik řádek o Ireně Aleové, rozené Vyroubalové. A adresa jejích rodičů ve Znojmě. Pro vechny případy si ji opsal.

Uzavřel desky a el je vrátit do vedlejí místnosti.

28

Evidenční důstojník se snail nepříli přesvědčivě předstírat, e neví, proč si vyetřovatel vojenské prokuratury vyádal právě Aleův osobní spis.

Soudruhu majore, děkuji vám za spolupráci. Můete mě ohlásit u velitele útvaru?”

Samozřejmě, soudruhu prokurátore,” nevzdal se major své nomenklatury ani teď, ediny ho opravňovaly k tomuto seniorskému gestu, které vak nemělo nic společného s podlézavosti.

Zdvihl sluchátko telefonu a vytočil trojmístné číslo.

Závěrečné provedu!” na konci stručného rozhovoru signalizovalo Zouplnovi, e má být uveden k veliteli základny, kde je očekáván.

V strohé rezidenci, jí dominovala vedle dvou různobarevných telefonů a tlačítkového panelu maketa protiletadlové rakety, nebyl velitel major Kramár sám. Představil Zouplnovi kapitána Bydovského, svého zástupce pro politické věci.

Sotva se posadili k podélnému stolu, u něho probíhaly velitelské porady, zeptal se major Kramár bez dalích úvodů, k jakému závěru soudruh vyetřovatel dospěl.

Zatím k ádnému,” přiznal se Zouplna. Ale na základě dosavadních zjitění se mi jeví mimořádná událost tak, e jde-li o sebevradu, nevzela asi její příčina odtud, z útvaru.”

Na Kramárově obličeji se mihl náznak ulehčení.

Máte snad jiný názor?” obrátil se Zouplna na politického pracovníka.

Já si myslím, e v tom můe být jedině nějaký soukromý, hodně váný důvod, o kterém

nevíme,” řekl kapitán Bydovský. Jinak si to nedovedu vysvětlit. Je třeba uvědomit Zbyňkovu manelku o tom, co se včera stalo. A poádat ji, aby se ihned vrátila domů. Potom s ní samozřejmě hovořit a zjistit co a jak. Oznamovat jí to telefonicky bych ale nedoporučoval. Zvlá, kdy je u rodičů. Ale dovědět se to nějak musí, pokud mono brzy.

Tu povinnost z nás nikdo nesejme. Soudruhu kapitáne, promiňte, ale pokud jsem se

nepřeslechl, formuloval jste vá názor tak, e jde-li o sebevradu … to znamená, e by mohlo jít i o něco jiného?”

Objektivní příčinu smrti určí soudní pitva. Jak mne informovali soudruzi na Bezpečnosti, provede ji Ústav soudního lékařství zítra ráno. Teprve potom bude zřejmost jednoznačná.

Osobně se domnívám, e by bylo vhodnějí vyčkat na její výsledek a teprve potom hovořit s pani Aleovou.

29

Její výpověď k objasněni motivu je nezbytná jak pro vyetřovatele Veřejné bezpečnosti, tak i pro mne.” Kdy se kapitán JUDr. Zouplna rozloučil s velitelem a jeho politickým zástupcem, opustil bránu útvaru. Obloha dusného srpnového odpoledne byla setmělá. Sotva dosedl do referentské kodovky, zabubnovaly na její střechu první těké kapky. Kdy vyjíděl z lesní cesty, zápasily u stěrače s přívalem vody. V zápětí se rozpoutala prudká letní bouře.

Na křiovatce před Borkovem odbočil na silnici I. třídy, směřující podle ukazovatele ku

Praze. Asi po dvou kilometrech zmírnil jízdu.

Po pravé straně vozovky spatřil boudu z vlnitých plátů. Před ni na sloupku modrobílý terčík s písmeny ČSAD a títek, označující zastávku Horka.

Na ploince nástupitě zabrzdil.

Uvnitř nebyl nikdo, kdo by se uchýlil do plechového útočitě před průtri mračen.

Vyskočil z vozu a přeběhl do oputěné čekárny.

Jeho pohled spočinul na dřevěné lavici u zadní stěny. Před necelými čtyřiadvaceti hodinami zde zazněl výstřel a ukončil ivot nadrotmistra Zbyňka Alee.

Na co asi myslel v posledních vteřinách svého bytí? A proč si zvolil tohle nevlídné místo?

Oblohou se zaklikatil naloutlý blesk a prativé zahřímání přeruilo kapitánovy úvahy.

xxxx

Ulice Prahy se probouzely do úterního rána, kdy major Vačer s inenýrem Likou a

kriminalistickým technikem projíděli ulicí Na Slupi, aby zahnuli k Albertovu. Do sedmé

chybělo asi dvacet minut.

Major neměl času nazbyt. Přesto se rozhodl zúčastnit pitvy, aby co nejdříve slyel

kvalifikovanou odpověď na základní otázku, jde u Alee o sebevradu? Ze své bohaté

kriminalistické praxe a z objasňování nejzávanějích trestných činů si byl vědom, jak

významná úloha připadá při vyetřování soudnímu lékařství. Dokáe přinést důkazy, které by jinak zůstaly zahaleny tajemstvím. Proto si také práce soudních lékařů neskonale váil.

Vichni tři byli zabráni v ivý hovor o případu Zbyňka Alee. Sestava kriminalista a technik by za normálních okolností postačovala. Někdy by třeba stačil i jen vyetřovatel.

30

Tentokrát vak vyvstal problém nejen soudně lékařský, ale také z oblasti balistiky. I kdy se zdálo být celkem jasné, jak Ale zemřel, lo o to, z jaké vzdálenosti bylo stříleno.

To by mohlo s konečnou platností potvrdit, zda jde o sebevradu či nikoliv. Vdy ani střelba z levé strany levou rukou u praváka nemusí být jetě důkazem, e Alee usmrtil někdo jiný.

Zastřelit se mohl sám I levou rukou.

Dokonce se nabízela domněnka, zda tak neučinil proto, aby svedl vyetřování na falenou

stopu. Jsou sebevrazi, kteří se za sebevradu stydí i po smrti a snaí se vyvolat dojem, e je připravila o ivot jiná osoba…

Ovem na druhé straně se právě v tomhle mohl pachatel lo-li o vradu, dopustit chyby. Ani úkladný vrah nemívá při činu tolik času, aby provedl svůj úmysl a jednání do nejmeních podrobností. Co kdy opomenul, e člověk se můe sám zastřelit pouze z takové

vzdálenosti, na jakou je schopen ovládat střelnou zbraň vlastní rukou?

Právě tuto otázku měl pomoci zodpovědět inenýr Lika. Pracovník Kriminalistického ústavu Veřejné bezpečnosti a uznávaný expert z oblasti balistiky, je pro něho byla nejen zaměstnáním, ale přímo koníčkem. Problematikou balistiky ve slubách kriminalistiky se

zabýval i ve své kandidátské práci. U předběné ohledání mrtvoly na místě nálezu dávalo tuit, e upřesnění vzdálenosti střelby posílí podezření na vradu.

A vyvrátí domněnku, e lo o sebevradu, kterou se kdosi neznámý pokusil nastrojit.

Zaparkovali vůz a kráčeli po mírném stoupání k ústavu, kde si podávali dveře kriminalisté velmi často. Obvykle v případech běných. Avak zdejí budova byla svědkem i záleitostí velmi sloitých. Tak například v září 1933 tu pitval profesor doktor Hájek Otylii Vranskou. Byl to případ, který v tehdejí době vzbudil mimořádný rozruch v celé republice. Nebylo divu. U samotný nález mrtvoly praské prostitutky byl výjimečný. Nejdříve nastalo zděení na policejním ředitelství v Bratislavě, kdy jim byl oznámen z nádraí nález vulkanfibrového kufru, obsahujícího rozřezané kusy enského těla. Bratislavská policie jetě nestačila zahájit pátráni, kdy přilo obdobné hláení z Koic. Tam se v odloeném kufru ve vlaku naly zbývající části těla Otylie Vranské.

31

I kdy tato bestiální vrada zůstala neobjasněna a pachatele se nepodařilo odhalit, hovořilo se o ní několik desetiletí v kriminalistických kursech …

Vystoupili po schodech, otevřeli dveře a veli do dlouhé chodby, kde panovalo hluboké ticho.

Zamířili k pitevnímu sálu. Zde vyřkne soudní lékař rozhodující slovo o příčině exitu. Exitus znamená v latině odchod a je to přijatelnějí výraz pro smrt. A také vymezí podle posmrtných změn nejpřibliněji dobu, kdy nastal.

Pitevní protokol je pak střízlivou, vědecky objektivní a přesnou odpovědí na otázky, poloené v usnesení o provedení soudní pitvy vyetřovatelem. Odpoví, zda smrt byla přirozená nebo způsobena násilně, rukou pachatele nebo rukou vlastní… či jinak. Na nálezu soudních lékařů bude záviset do jisté míry i osud těch, kteří by se před zákonem měli odpovídat za to, e úmyslně nebo z nedbalosti zmařili lidský ivot.

Major Vačer pohlédl na hodinky. Za deset minut sedm. Věděl, e profesor bývá přesný. Znal i jeho předchůdce, profesora doktora Hájka. Oba patřili k vynikajícím odborníkům a se svými asistenty nejednou pomohli kriminalistům pohnout i s nejsloitějím případem.

Vačer se rozhlédl po pitevním sále. Za své sluební praxe sem přiel mnohokrát. Zde se

dopisovalo currlculum vitae mnohých, kteří předčasně opustili svět. Leeli tu jeden vedle druhého. Mu vedle eny. Dělník vedle intelektuála. Dítě vedle starce. I kdy jim samotným u nebylo pomoci, čekali na resumé soudního lékaře, které by pomohlo spravedlnosti a pravdě.

Otřesně působil pohled na sotva estiletého chlapce, jeho ivot ukončila kola neopatrného řidiče nákladního vozidla. Obličej jakoby jetě teď jevil nechápavý úas a úlek v posledním okamiku ití.

Asi sedmdesátiletý stařec rovně čekal, a soudní lékař prokáe, zda se skutečně oběsil

nebo zemřel jinak a sebevrada oběením byla jen zástěrkou na zakrytí zločinu.

Na jiném vozíku leela mrtvola mue středních let. Vyvrhly ji vody Vltavy. O jeho totonosti ani o příčině smrti zatím kriminalisté nevěděli vůbec nic. Některé trné rány ve vlasaté části hlavy a zhmoděniny v obličeji vzbuzovaly podezření…

To byl obraz, který se kriminalistům při vstupu do pitevny naskytl. Na laika by působil

otřesně. Pro ně tento pohled nepatřil k neobvyklým.

32

V sále čekala písařka a jeden z asistentů připravoval ve potřebné k obdukci. Pozdravili se s nimi a prohodili pár běných vět.

Vačer popoel a k mrtvému tělu Zbyňka Alee. Jeho obličej byl popelavě edý a zející rána na spánku zčernalá od krve. Jedině on by mohl dát odpověď na otázky, které vyetřovatele a kriminalisty tolik zajímaly. Jeho ústa vak u nepromluví. Přesto ohledání těla a pitva mrtvoly mohou na některé z nich odpovědět.

Za zády zaslechl Vačer kroky a známý hlas.

Přicházel profesor doktor Tesař se svým dalím asistentem. Profesor byl vysoký, tíhlý

člověk s mladistvým výrazem ve tváři. I kdy jeho bujnou katanovou ktici prosvítaly

stříbrné nitky. V bílém pláti připomínal spíe primáře na vizitě ne předního patologa.

Usmíval se mírným, jakoby zatrpklým úsměvem. Neměl ve zvyku příli a rozsáhle hovořit. Ve svém projevu byl stručný, ale přesný.

Pozdravil se s Vačerem a oběma kriminalisty. Nebylo třeba se představovat. Viděli se u

nejedenkrát. I kdy zpravidla jen zde, v nepříli veselém prostředí soudní prosektury.

Kriminalistický technik ustoupil skromně stranou. Jeho úkolem bude zvěčnit objektivem

fotoaparátu ve, co je z hlediska soudně lékařského a kriminalistického důleité. Kromě toho musí zajistit vzorek vlasů, zabezpečit zjitěni krevní skupiny a sejmout otisky prstů pro dalí vyetřování. Neméně důleité by mohly být i zbytky nečistoty pod nehty zemřelého. Co kdy se bránil a za nehty mu ulpěly částečky vrahovy kůe, krev nebo vlasy? Na to nesměli kriminalisté zapomenout.

Profesor Tesař mlčky vyslechl informaci, kterou mu podal major Vačer. Pokyvoval hlavou a jen občas poloil upřesňující dotaz. Z poadavku kriminalistů vyplynulo, e by soudní pitva měla objasnit mechanismus zraněni a příčinu Aleovy smrti. Zemřelý mohl být pachatelem rdouen, otráven či jetě jinak před zastřelením napaden. Nebylo by to poprvé, kdy obě, usmrcená jiným způsobem, byla dodatečně střelena do hlavy či jiné části těla.

Pro profesora byl takový poadavek samozřejmý.

Stejně souhlasně přikývl na ádost o zjitění přibliné doby exitu.

Kriminalistický technik podle majorových pokynů pořídil jetě před pitvou několik

fotografických záběrů celku i detailů.

34

Inenýr Lika si pozorně prohlédl okolí vstřelu a také místo, kudy vyla střela z hlavy.

Předpokládal, e pro dalí zkoumání o vzdálenosti střelby bude třeba části pokoky kolem vstřelu, na něm ulpěly zbytky střelného prachu, podrobit dalímu zkoumání. A to v laboratoři balistiky a mechanoskopie, za pomoci speciální analýzy.

Kriminalistický technik věnoval i tomuto Likově poadavku prvořadou pozornost.

Mezitím začal asistent chystat nástroje pro první nezbytné úkony k otevření dutiny lební, hrudníku a břicha. Písařka vsunula do válce stroje přísluné formuláře.

Kdy se profesor objevil v operačním úboru a gumových rukavicích, polohlasně oslovil

majora:

Jak vidím, usuzujete na vradu a nikoli na sebevradu, jak by se snad na první pohled

zdálo.”

Vačer přikývl a s porozuměním se na profesora usmál. Tady je vstřel… a je to na levé

straně… Chápu.. A zemřelý byl pravák.”

Ale ani to není vyloučeno,” odpověděl Tesař. I pravák se můe střelit levou rukou, kdy chce, aby to vypadalo jako vrada.”

I my jsme tak uvaovali, ale v případě Alee je to nepravděpodobné.”

Tím nechci vyvracet vradu,” dodal soudní lékař. Jen připomínám, e je to jedna z moností.”

Proto chceme mít jistotu … snad se nám podaří určit vzdálenost střelby. Tady inenýrovi Likovi se zdá, e bylo stříleno z větí vzdálenosti ne by mohl provést sám zemřelý.”

Inenýr Lika se obrátil k profesorovi:

Musíme to dodělat u nás v laboratoři. Řekl bych, e to vypadá nadějně. Dokonce i vstřel jde nezvykle ikmo dolů a ne přiblině vodorovně, jak by se dalo očekávat.”

Kriminalisté i soudní lékař dobře věděli, e to vechno jsou spíe indicie ne důkazy, ale i s indiciemi musí umět kriminalista a vyetřovatel pracovat.

Jetě něco budete potřebovat?” Histologický rozbor.” Samozřejmě.”

Není vyloučeno, e zemřelý před smrtí mohl poít nějaké uklidňující léky nebo mu mohly být nějaké látky podány,” řekl major Vačer. Napadlo ho, e Ale mohl absolvovat přátelskou návtěvu, při které se vdycky najde monost podstrčit druhému uspávací práek nebo jiné obdobné prostředky.

35

Mohl také být pod vlivem alkoholu. Kdo ví? dodal.

Profesor Tesař přikývl. S histologickým rozborem i se zkoukou přítomnosti alkoholu v krvi počítal. Byla to obvyklá soudně lékařská praxe. Popoel k operačnímu stolu a před očima kriminalistů začal děj, jakých u tady sledovali desítky předtím. Soudní pitva má svoje

pravidla, nic nesmí být opomenuto a musí být odpovězeno na vechny otázky, které

obsahovalo usnesení o provedení pitvy.

Soudní lékaři pracovali jako dobře sehraný tým. Kadý znal svoje místo. Profesor provázel postup stručným výkladem, občas odpověděl na otázky kriminalistů.

Kriminalistický technik zajistil nečistoty zpod nehtů pitvaného Alee, vzorky vlasů a také otisky prstů. Poádal i o ampulku krve ke zjitěni krevní skupiny.

Pokračovala vnějí i vnitřní prohlídka, popis částí oblečení, které bylo svlékáno. Potom diktoval profesor popis pitvaného, výku, stav vyivenosti, posmrtné skvrny, posmrtnou ztuhlost a dalí.

Byla odebrána krev na zjitěni krevní skupiny a obsahu alkoholu v krvi, obsah aludku, část tenkého střeva, obsah močového měchýře. Pro prosektory to byla rutinní záleitost.

Zvlátní pozornost věnovali spolu s balistikem předběnému posouzení vzdálenosti, z jaké byla vedena střelba.

I kdy bude vykonáno dalí náročné zkoumání pomocí speciální techniky, mohli předběně

konstatovat, e pitvaný byl střelen ze vzdálenosti asi osmdesáti centimetrů, moná více.

Ale si proto nemohl smrtelné zraněni pomoci pistole způsobit sám. Nemohl spáchat

sebevradu. Byl zavraděn.

Smrt nastala okamitě a nebylo ji mono odvrátit ani okamitým lékařským zákrokem. Jiná

poraněni u zemřelého pitva nezjistila.

Verze sebevrady, kterou kriminalisté na počátku brali v úvahu jako jednu z moných, padla.

Bude jetě provedena Widmarkovou metodou zkouka přítomnosti alkoholu v krvi. Ethanol

oddestilovaný z krve se oxiduje dvojchromanem draselným v kyselině sirové na kyselinu

octovou a přebytek dvojchromanu se určí jodometricky.

36

Hladinu alkoholu v krvi prakticky neovlivni ádný prostředek. Při poiti alkoholu na lačno se vstřebává za 20 a 30 minut, při piti s naplněným aludkem a za 60 minut. Při rovnoměrném pití dostoupí maximum alkoholu v krvi asi půl hodiny poté, kdy zkoumaná

osoba přestala pít. Za kadou dalí hodinu se odbourává o 0,12 a 0,15 promile.

Nesmírně důleitý údaj, dobu exitu, určila pitva v rozmezí 21.-22. hodiny.

Tedy přiblině devět hodin před objevením mrtvého.

xxxx

Je-li pro jakýkoliv trestný čin stanoven zákonem trest odnětí svobody s dolní hranicí pěti let, přísluí vyetřování případu a pátrání po pachateli Krajské správě SNB.

Dolní hranice zákonné sazby za trestný čin vrady je deset let.

Potřebuji ale někoho přidat,” pronesl napůl prosebně, napůl naléhavě major Vačer, kdy ho po vyslechnutí závaného sděleni uvědomil zástupce náčelníka krajské správy, e to bude také on, Vačer, kdo převezme vedení případu ,Ale.

Do vyetřovací skupiny si přibere jednoho a do operativní taky jednoho u okresní správy.

Víc nedostane. To ti musí s tvými lidmi stačit, Václave. Dohodli jsme se, e na tom budou s vámi dělat Hodouek a Kartus.”

Chtělo by to jetě zavolat okresákovi,” přimlouval se Vačer. Mají tam dost fofr a tak a jim nedávají jiné úkoly.” Podplukovník svratil čelo.

Chtělo by to, chtělo by to… Nic jiného taky od tebe neslyím. Doufám, e u víc chtít nebude.” Stiskl majorovi ruku a v tom mlčenlivém stisku cítil Vačer přání úspěchu.

Kdy se vracel do své kanceláře, promýlel dalí postup. Spojil se s obvodovým vojenským prokurátorem. Sdělil mu výsledek pitvy s tím, e dalí vyetřování přebírá krajská správa a povede je on. Poádal, aby v tomto směru byl vyrozuměn i velitel útvaru v Bořkově.

O dvě hodiny později se u Vačera seel celý tým. Major informoval stručně své

spolupracovníky, k nim přibyli kapitáni Kartus a Hodouek z okresní správy, e se potvrdilo podezřeni na vradu. Motiv zatím není znám. Je třeba neprodleně připravit vyetřovací verze a přijmout vechna nezbytná opatření.

37

Předevím vyhodnotit výpovědi svědků, které během včerejího dne vyslechli přísluníci

obvodního oddělení v Bořkově. Operativně zjistit a rozpracovat účastníky telefonních stanic, jejich čísla se nala v Aleově kapesním seznamu. Prověřit v kinu Blaník, zda by si uvaděčka vzpomněla na návtěvníka podle snímku obličeje, který je třeba v patřičné úpravě, provedené kriminalistickým technikem Křivánkem, předloit k nahlédnuti. Vyádat si souhlas prokurátora k prohlídce bytu Aleových. Nelze čekat, a se Aleová vrátí. Poslat na znojemskou správu dálnopis, aby proetřili, kdy tam Irena Aleová přijela a zabezpečit její kvalifikovanou výpověď u nejen jako manelky pokozeného, ale jako důleité svědkyně trestného činu. Odpovědí zúčastněných bylo mlčení.

Pro ustavený tým, kde kadý věděl, kde bude jeho místo, nebylo třeba dalích dotazů.

Vyetřování násilného trestného činu vrady neprováděli poprvé. Vačer jim nemusel

připomínat, e v této fázi jetě čas pracuje pro pachatele.

Na stole zazněl bzučák telefonu.

Major zdvihl sluchátko a po ohláeni se na volajícího poněkud usmál, jakoby byl přistroj vybaven videotechnikou.

Dobrý. U se na tebe těím,” řekl na závěr rozhovoru. Poloil sluchátko a obrátil se k přítomným.

To byl podplukovník Janza z vojenské kontrarozvědky. Mají zájem na naem etření k

Aleovi. Co se dalo předpokládat.”

Soudruhu náčelníku, já si vezmu na starost prohlídku v bytě Aleových,” zdvihl ruku vyetřovatel kapitán Kartus.

Vyhodnocení svědeckých výpovědí v Bořkově bych udělal já,” přidal se kapitán Hodouek.

Souhlas. Mirku, ty rozjede okamitě záleitost kolem těch telefonních čísel,” obrátil se Vačer na kapitána Řeháka ze svého odboru. A Pavel,” pokynul rukou na benjamínka, nadporučíka iku, čerstvého absolventa Vysoké koly SNB, ti pomůe. Do kina Blaník

poli někoho z operativců, kterého si určí. Ale a tam naklue co nejdřív.”

Vačer vstal a tím naznačil, e je první porada skupiny u konce. Kdybyste zjistili něco

mimořádně důleitého, tak okamitě volejte,” připomněl celkem zbytečně.

xx xx

38

Vojenské sídlitě Na Korunách bylo v časném letním odpoledni ponořeno do ticha. Jenom tu a tam ňůry s rozvěeným prádlem dávaly tuit, e nezůstalo zcela vylidněno. Ačkoliv měly vechny bytovky stejný vzhled, stejnou světle lutou fasádu a stejně červené střechy, nevypadal zblízka dům jako dům. Postaraly se o to různobarevné záclony v oknech a malé

zahrádky před kadým vchodem, pečlivě udrované a plné květin. Dětské hřitě s bazénem

a různými houpačkami a prolézačkami zůstalo teď, v době prázdnin, oputěno. Za hřitěm se táhla nízká řada garáí, postavených svépomocí obyvatel.

Skupina kriminalistů v čele s kapitánem Kartusem, k ní byl přibrán, vedoucí provozář ze správy budov, Karel Vácha, vela do třípatrového domu číslo 38. Zastavili se v přízemí u plechových schránek na potu, opatřených títky se jmény. Vyhledali tu, na které spatřili jediné slovo: Aleovi. Nahlédli dovnitř dírkami u dna. Byla prázdná.

Vystoupali do třetího poschodí, kde se nacházely byty jedna plus jedna. Doli ke dveřím na konci chodby. Na tabulce z tmavě zeleného plexiskla stálo grafickými písmeny vyraeno toté jediné slovo: ALEOVI.

Kartus pro jistotu několikrát zazvonil, s kapesníkem na prstě.

Kdy se nikdo neozval, poloil kriminalistický technik poručík Křivánek na podlahu kufřík a pustil se do práce. Snímal na fólie daktylky z kliky dveří i z okolí zámku a zvonkového tlačítka. Podporučík Kaňka, druhý technik, jeho odborností byla mechanoskopie, zručně

demontoval zámek, obyčejnou fabku. Vyjmul jej z lůka i se zapadacími plechy.

Zámkový mechanismus se mi zdá v pořádku,” konstatoval, kdy pečlivě prozkoumal pod tlustou lupou kadý detail. Nezjistil ádné stopy pokození po pouiti paklíče nebo vyhmatáním stavítek. Kartus mu podal očíslovaný plastikový sáček. Technik z něj vyndal

krouek s klíči, zajitěnými v kapse mrtvého Alee. Jeden z nich na první zkouku přesně zapadl do vymontovaného zámku vchodových dveří.

Do předsíně jako první vstoupli poručík Křivánek. Ucítil stojatý vzduch, který naplní kadý, několik dni nevětraný byt.

Na předsíňové stěně visel letní vojenský stejnokroj. Kalhoty, bundokoile s náramenlky

nadrotmistra a čepice. V obývacím pokoji nenasvědčovalo nic tomu, e by tu dolo k

nějakému zápasu, e by tu někdo něco prohledával nebo pokodil.

39

Stejný obraz se jevil i v kuchyni a koupelně. Křivánek otevřel okna a začal snímat na různých místech v bytě daktyloskopické stopy. Teprve potom vstoupili dovnitř Kartus s druhým technikem a vedoucím provozářem správy budov. Začala prohlídka.

Kapitán Kartus ji zaměřil předevím na zjitění veho, co by mohlo průkazně doplnit časový snímek obyvatele bytu Zbyňka Alee od nedělního rána. Vyetřovatel vojenské prokuratury zajel po etření u útvaru na okresní správu a informoval Kartuse kromě jiného o tom, e Ale opustil vojenský objekt prokazatelně v neděli po esté hodině ranní. Lze předpokládat, e odjel rovnou domů, kde mohl být před sedmou. Patrně se po noční slubě aspoň pár hodin vyspal, nače se oblékl do civilního obleku. Podle nalezených lístků do praského kina

musel nejpozději ve dvanáct deset opustit byt a vydat se na autobusovou zastávku Horka,

kam je ze sídlitě nejblí. Jak si Kartus dotazem ověřil, dobrých patnáct minut pěky. Jinak by sotva stihl autobus na Prahu, který odtud odjídí ve dvanáct padesát ze zastávky na borkovském náměstí. Pokud jel vůbec autobusem. Mohl ho někdo známý svézt autem. To

bude třeba ověřit. e by se pokusil na silnici stopovat, se Kartusovi nezdálo. Ani to vak vyloučit nelze. Jezdí tudy na Prahu dosti aut. Ale spoléhal by na nejisté stopařské těstí, kdy měl být o půl třetí odpoledne v kině? Autobusem se dostane do Prahy za necelou hodinu, ve tři čtvrti na dvě je na Florenci, sedne na metro a v pohodě vystoupí na stanici Muzeum. Do kina Blaník je odtud pár kroků. Take za předpokladu, e jel z Bořkova sám, co také bude třeba prověřit, mohl se téměř půl hodiny před začátkem představení setkat

v pasái u pokladny kina s někým, kvůli němu kupoval dva lístky. Kdo byla ta osoba?

Anebo je tu jetě monost, e obstaral vstupenky u dřív a chtěli jet do biografu s

manelkou, která se teprve na poslední chvíli rozhodla navtívit rodiče ve Znojmě. To by měla objasnit paní Aleová. Druhý lístek by v tom případě někomu u kina Ale asi prodal, nebo jej prostě nechal propadnout. Pro první eventualitu bude nutné zjistit u pokladní v Blaníku, zda byly v neděli před půl třetí hodinou jetě v prodeji lístky na odpolední představení.

Je tu ovem jedna věc, která se vymyká logice

40

Kartusových úvah o Aleovi, spěchajícím stihnout odpolední představení v praském kině.

Proč si bral s sebou osobní zbraň?

Kapitán se rozhlíel po obývacím pokoji. Přemýlel, kde ji mohl mít uschovanou. V rodinách s dětmi se můe pistole stát v dětských rukách velice nebezpečnou hračkou. Nejeden takový případ znal vyetřovatel z vlastní praxe, kdy i nejopatrnějí legální dritel střelné zbraně doplatil na synkovu zvídavost, která skončila tragicky jak pro dítě, tak pro rodiče.

Aleovi byli bezdětní. Ale měl tudí důvod ukrývat zbraň pouze před manelkou. Spíe by se dalo předpokládat, e manelku upozornil, kde má pistoli uloenu.

V nevelkém bytě by na ni časem určitě přila sama. Proto je lépe, kdy ena ví, kde je v domácnosti předmět, jeho není radno se dotýkat ani při úklidu, ani při přerovnávání různých zásuvek. Věděla to Aleová? To musí také objasnit předevím ona.

Kartus v duchu formuloval otázky, které bude nezbytné poloit při předběném výslechu paní Aleové jako svědkyni.

Měli v plánu jet s manelem v neděli do Prahy do kina a obstaral pro jistotu Ale vstupenky u dříve? Kdy pojala úmysl navtívit rodiče?

Svěřil se jí Ale, e v tom případě pojede v neděli do Prahy sám? Anebo s někým známým?

Je ji známo, kam manel ukládal osobní zbraň? Paklie ano, kdy viděla pistoli naposled?

Kdo jiný jetě věděl o úkrytu?

Kapitán proel stejnoměrnými kroky, s rukama za zády, od dveří k oknu, jako by chtěl

přeměřit obývací pokoj.

Ale je tu jetě dalí moná verze. Ale jel do kina bez pistole v kapse. Vrátil se z Prahy do Bořkova kolem osmnácti hodin. A teprve večer se vydal z domova, zatím neznámo kam.

Z nějakého důvodu si vzal s sebou zbraň.

V jeho krvi mohl být alkohol. V míře, která stačí vědomi člověka, nezvyklého poívání

alkoholu, dosti značně otupit. Pachateli by to usnadnilo Aleovi zbraň odejmout a pouít ji k fingované sebevradě. V místě, kde staví poslední nedělní linkový autobus směrem na Prahu ve dvacet čtyřicet pět. Potom bývá a do ranních hodin přístřeí na zastávce

liduprázdné. Co podporuje verzi, e pachateli lo i o to, aby mrtvý Ale byl nalezen a ráno.

A aby vrah získal časový náskok.

41

Kapitán se zastavil u okna, které Křivánek otevřel dokořán. Zadíval se ven. Měl odtud zblízka jako na dlani celé sídlitě a za nim městys Borkov s kulisou mírně zvlněné středočeské krajiny v pozadí. Ten pohled do poklidného letního plenéru navozoval ve jiné ne

představu, e tady dolo před necelými 48 hodinami k rafinované vradě.

Anebo si nebral s sebou pistoli ani odpoledne, ani večer, napadlo Kartuse. Vzal si ji pachatel sám. Odvrátil se od okna a přelétl očima vkusně zařízený interiér. Rozhodl se začít v obýváku prohlídkou obytné stěny, její část se zásuvkami a sklopnou deskou slouila jako malý psací stůl.

Pachatel si mohl pistoli vzít, ani o tom Ale měl tuení. Stačilo si včas opatřit rezervní klič nebo kopii klíče od dveří bytu Aleových a vstoupit dovnitř v době jejich nepřítomnosti.

Najit pistoli by patrně netrvalo tak dlouho, pachatel dokonce mohl vědět, kde bývá

uschována. Vzal ji a ne Ale stačil zjistit její odcizeni, .vrátil mu ji do chladnoucí ruky.

Soudruhu kapitáne,” nahlédl do obýváku poručík Křivánek, tohle jsme nali v kuchyni, v odpadovém koi.” Drel opatrně v konečcích prstů za odříznuté víčko plechovou krabici od konzervy. Podle papírové barevné přelepky obsahovala přesnídávkový Luncheon Meat, výrobek Jihočeského průmyslu masného v českých Budějovicích. Hmotnost 440 gramů,

cena Kčs 8,20. Vezmu to hned do laborky, zůstaly tam na dně zbytky lančmítu a kluci mi

zjisti, kdy asi byla ta piksla otevřena.” Jiného v odpadovém koi nebylo nic?”

Ne. Chladnička je vypnutá a taky vymetená a prázdná. Co dělávají enské, ne jedou na

dovolenou,” prohodil podporučík Kaňka, jen nemusel v kuchyni uplatnit svoji specializaci na zámky a jejich mechanoskopické ohledávání. Akorát ve schránce na chleba mu nechala půlku veky.”

Jak to vypadá a jestli nám to potvrdí laboratoř stravoval se Ale v neděli dosti skromně a moná i narychlo,” uvaoval vyetřovatel nahlas. Pane Vácho,” obrátil se na provozáře ze správy budov, který byl přizván ve smyslu ustanoveni trestního řádu k domovní prohlídce jako nezúčastněná osoba, vy to budete vědět. Kolik klíčů dostávají uivatelé při převzetí bytu?”

Tři od bytu a tři od domovních dveří,” odpověděl lachovitý mu v zeleném overalu,, občanský pracovník vojenské správy, přiblině ve věku čtyřicátníka Kartuse.

42

Kdy je vícečlenná rodina s větíma dětma, dávají si udělat duplikáty, ale to u si platěj sami,” vysvětloval a ihned dodal, e Aleovi převzali tři soupravy klíčů.

Máte na správě budov jetě nějaké rezervní?” zeptal se kapitán, i kdy to předpokládal.

No jistě. V zalepený obálce se jménem jsou rezervní klíče od vech vojenskejch bytů. Můe se leccos stát a to zrovna na potvoru, kdy jsou třeba lidi na dovolené. Stačí, aby v domě praskla stoupačka. Ale taky se u stalo, e odjeli k Balatónu a nechali okno do pokoje otevřený. Kdyby přila bouřka s průtri mračen, jako byla včera, poteče sousedům pod nima ze stropu voda.”

A tady skončíme, mohl bych vás poprosit, pane Vácho, abyste mi ukázal obálku s

náhradními klíči od tohoto bytu?”

Soudruhu, to je samozřejmý. Kadopádně se kadý otevřeni obálky s rezervníma klíčema

dělá v přítomnosti svědka a s jeho podpisem. Stejně tak musí být svědek u toho, kdy je v nouzovejch případech potřeba odemknout byt bez účasti majitele. Nestává se to, pravda, často.” Rezervní klíče jsou uschovány u koho?”

U mě v trezorový skříni.”

A co kdy jste vy na dovolené?” chtěl vědět kapitán.

Klíč od trezorový skříně má po tu dobu v zapečetěném pouzdru dozorčí útvaru pé-vé-ó-es.”

A vydává rezervní klíče stejným způsobem, na podpis a za účasti svědka?”

Ano. A navíc o tom musí udělat záznam do svý knihy. Soudruhu, mohli jste říct, otevřel bych vám byt naím rezervním klíčem a nemuseli jste vymontovávat zámek.”

My ten klič taky máme, pane Vácho. Vak jste si viml, lo nám o něco jiného. Jestli někdo neudělal zámek jinak, ne správným klíčem,” vysvětlil Kartus nezúčastněné osobě, svědkovi domovní prohlídky.

Podporučík Kaňka začal opatrně odemykat zásuvky, skříňky a skříňové dveře obytné stěny.

Ani tady nezjistil, e by někdo pouil k překonání jednoduchých zámků násilí, ostatně proč, kdy tu z kadého zámku trčel klíček. Kapitán Kartus doufal, e objeví aspoň něco, co by mohlo jejich věděni posunout kupředu.

V největím regálu stěny stál barevný televizor Color Oravan.

43

Vkladní kníky a peníze na hotovosti leely nedotčeny v jedné ze skříněk. Vedle nich v

sametové etui zlatý náramek, jeho masivnost a dekor nasvědčovaly tomu, e jde patrně o

rodinný perk, kterým byla obdarována paní Aleová.

V poličce, přiléhající na desku psacího stolu, byly stěsnány knihy. Jak zjistil kapitán, lo větinou o odbornou technickou literaturu z oblasti elektroniky. Několik svazků se podle názvů týkalo tematiky televizních přijímačů, jejich provozu, oprav a rovně stavby televizních antén.

Podporučík Kaňka odemkl a vysunoval jednotlivé zásuvky, tvořící v obytné stěně součást

psacího stolu.

Hned v nejhořejí vzadu spatřil Kartus to, co hledal předevím.

Pouzdro pistole. Z hnědé kůe. Bylo prázdné.

Nejdřív daktylky,” nemusel ani upozorňovat poručíka Křivánka.

Pouzdro poputuje za pistolí na kriminalistický ústav, kde se zjistí, zda k ní skutečně patří.

Zevrubná domovní prohlídka končila u trojdílné předsíňové skříně, vestavěné ve zdi. Podle obvyklé nerovnoprávnosti zabírala celá dvě křídla objemného atníku enská móda, od jara do zimy. Zbývající skromnějí třetinu zaplňoval Aleův vycházkový a společenský stejnokroj včetně sezónních pláů, civilní oblek a baloňák. Ve svrchním úloném prostoru nad tímto dílem skříně zaujala kriminalisty objemná krabice z polystyrénové hmoty. Kdy odklopili víko, spatřili hájemství domácího kutila, jeho koníčku slouila pečlivě utříděná kolekce elektronek, tranzistorů, odporů, titěných spojů a nejrůznějích součástek, laickému oku nic neříkajících. Vrátili krabici zpátky.

Tečku za prohlídkou učinil objev třetí sady klíčů od bytu a domovních dveří. Leely v

zásuvce pod předsíňovým zrcadlem pod pánskými a dámskými rukavicemi. Na věáku vedle

zrcadla visel jetě malý klíček. Zřejmě od kola.

Protoe byty jedna plus jedna a garsoniéry nemají vlastni sklep, zavedl provozář kriminalisty do společného sklepního prostoru. Ve dřevěném stojanu stálo několik pánských a dámských kol. K pánskému sportovnímu favoritu, upevněnému ke stojanu zajiovacím ocelovým

lankem a zámkem, se hodil Aleův klíček.

Vrátili se zpátky do bytu. Podporučík Kaňka zamontoval do původního stavu zámek u

vchodových dveří a přezkouel, zda přesně funguje.

44

Kapitán Kartus doplnil formulář protokolu o provedení domovní prohlídky. Do údaje o

zajitěných předmětech zapsal pouze dva. Plechovou krabici od masité přesnídávky a

pouzdro k pistoli. Účastnici prohlídky pak protokol podepsali.

Poručík Křivánek zajistil na různých místech bytu dvacet est upotřebitelných

daktyloskopických stop. Bude nezbytné identifikovat, kdo je kromě Alee zanechal. Vzít

otisky prstů Aleovy manelky a eliminovat je z těch zajitěných. Mezi tím, co zbyde a jestli vůbec něco zbyde, srovnávat dál. Kdo chodil k Aleovům na návtěvu, tomu také sejmout daktylky a srovnat se stopami. Nakonec můe v prověřovacím sítu uvíznout

neidentifikovatelný otisk prstů, patřících pachateli. Pokud si přiel do bytu pro pistoli s klíčem, hodícím se k zámku u dveří a nenavlékl si rukavice.

Kdy opustili a zamkli byt Aleových, zazvonil Kartus u zbývajících dveří na poschodí. Nikdo nebyl doma. Kapitán si poznamenal jména sousedů a v přízemí na seznamu obyvatel domu vechna ostatní jména. Předá je kolegovi Hodoukovi, který teď provádí na obvodním

oddělení VB v Bořkově vyhodnocování svědeckých výpovědí. Aby si ověřili, kdo z lidí v

domě č. 38 byl u vyslechnut a s kým jetě bude třeba mluvit.

U vedoucího provozu správy budov Váchy se Kartus přesvědčil, e rezervní klíče od Aleova bytu zůstaly v zalepené obálce netknuty.

To ve byl teprve začátek rutinní, mravenčí práce, bez ní se tým kriminalistů neobejde.

ádnou, i zdánlivě nepatrnou maličkost nelze opomenout při objasňování a vyetřování

trestného činu, který patří k nejtěím. A nad jeho motivem stojí zatím otazník.

xxxx

Americký dobrodruný film Honba za diamantem byl v premiérovém kině Blaník nasazen

první týden a jak sdělila pokladní mladému mui v dínsovém obleku, vechna představení

na předvčerejí neděli byla vyprodána u v pátečním předprodeji.

Aha. Take v neděli kolem druhé neměl nikdo anci koupit si dva lístky na půl třetí?”

46

U mne v pokladně vyloučeno. Leda venku,” ukázala hlavou do pasáe, kdyby je někdo vracel.”

Mladý mu zdvořile poděkoval a zamířil ke vchodu do kina. Skleněné křídlové dveře byly

otevřeny dokořán a po mramorovém schoditi se právě začal vylévat proud návtěvníků,

opoutějících první odpoledni představeni. Pustil se proti proudu dolů.

Na prvním odpočívadle ho zastavil postarí zřízenec.

Haló, mladej. Kampak? Jetě do hleditě nepoutíme, musíte si počkat nahoře!”

Já nejdu na film. Potřebuji mluvit s jednou pani uvaděčkou,”

S kterou?” optal se pořadatel a přeměřil si vetřelce nedůvěřivým pohledem, který se změnil v pohled nadmíru ochotný, kdy spatřil v mladíkově dlani odznak Kriminální sluby.

Podporučík Sakař, Bezpečnost,” pronesl diskrétně přísluník Vačerova rozířeného týmu.

Vytáhl z kapsy dinsové bundy malou zatavenou obálku z průsvitné fólie. Uvnitř byly dvě

vstupenky do kina Blaník s nedělním datem, na představení ve 14,30 hodin, čtrnáctá řada, čísla sedadel 6, 7, vlevo. Po třinácti korunách, s oddělenými kontrolními útrky. Podal ji zaměstnanci kina, z něho se k Sakařově potěe vyklubal vedoucí biletářek.

Potřebuji mluvit s pani, která v neděli uváděla na tyhle vstupenky,” vysvětlil podporučík zpola prosebně a zpola naléhavě. Můete mě za ní zavést?”

Počkejte, soudruhu, levej parter má Vlasta a ta dneska neslouí,” pokrčil rameny. Přijde a zítra.” A kde bych ji sehnal dneska?”

Jestli nejela na chatu zalejvat zahrádku, tak nejspí doma.”

To je kde?” nechtěl podporučík ztrácet čas, tu drahocennou hřivnu operativců.

Náhodou vám to můu říct přesně, protoe bydlí ve stejným baráku jako moje snacha, ta mi ji k nám taky loni přivedla,” informoval éf uvaděček. Praha dvě, ulice Odborů jedenáct.

Vlasta Lindrová se jmenuje,” upřesnil Sakařovi, poznamenávajícímu si adresu.

A protoe zvědavost je lidskou přirozeností, zeptal se mládence v dinsech, který příli neodpovídal jeho představě o pracovníku kriminálky: O co jako jde, jestli se můu ptát?”

Potřebujeme si jenom něco ověřit,” odpověděl po pravdě podporučík.

47

Bylo krátce po páté odpoledne, kdy Sakař zazvonil na udané adrese,u dveří ve druhém

patře obstaroního čináku.

No jo,” ozval se po opětovném zvonění enský hlas. U jdu. Kdo je?”

Ve dveřích, odsunutých na nevelkou íři zabezpečovacího řetízku, se objevila část enského obličeje.

Podporučík Sakař, Bezpečnost,” představil se kriminalista a předloil rozevřený sluební průkaz.

eně, která se po chvíli osmělila ukázat vcelku, mohlo být pětadvacet, ale taky o deset let víc. Měla katanové vlasy a pohublý obličej. Oblečena v plandavém tričku s jakýmsi nezřetelným nápisem, které jí sahalo a ke kolenům obnaených nohou, připomínala

podporučíkovi, e je letni srpnové odpoledne, dusné horko, ona je tu doma a nech si

nečekaný návtěvník laskavě uvědomí, e se kvůli němu nemíní převlékat do čínského

kimona.

V jedné ruce drela nakousnutou housku a v druhé rajské jablíčko.

Petr není doma,” řekla okamitě a zůstala stát mezi dveřmi.

Já bych potřeboval mluvit s paní Lindrovou.”

Mladou nebo starou?” řekla plnými ústy a přivedla podporučíka nečekaně do rozpaků.

S paní Vlastou Lindrovou, která je zaměstnaná v kině Blaník.”

Tak to jsem já. Tchyně teprve přijde z práce.”

Výborně. Jsem rád, e jsem zastihl mladou,” usmál se galantně Sakař.

Asi jste si myslel, e vám přijde otevřít Lollobrigida,” opáčila se stejným úsměvem. Kdy taky dělám v bijáku.”

Směl bych dál?” setrval v načatém tónu nezávazné konverzace.

Kdy vám to udělá dobře,” pokývla rukou a zavřela za nim dveře. S uznalým pohledem kvitovala, e Sakař shodil z nohou plátěné mokasíny.

Uvedla ho do pokojové místnosti, zaplněné naletěným secesním nábytkem a nabídla mu

polstrovanou idli u stolu s háčkovaným ubrusem.

Na to nekoukejte, to tady patří tchyni, čekáme s Petrem na drustevní byt, ale jsme teprv stotřicátýprvní v pořadí. Na Jihozápadním Městě. Chata patří taky tchyni, my tam musíme jenom zalejvat,” povzdechla upřímně. Můj mu jezdí jako taxikář u praský dopravní sluby,” přidala, ani jsouc tázána.

48

Děti zatím nemáme. Do tohohle?” kývla hlavou po obstaroním bytovém inventáři. Já jen, abyste o nás věděl vecko. A toto je moje večeře,” ukázala rajče s nakousnutou houskou.

Kdy Sakař neodpověděl, zeptala se: Co byste ode mne potřeboval?”

Pouze informaci, pani Lindrová. A nebudu vás dlouho zdrovat.”

Jestli nezdrujete sebe, mě v ádným případě.”

Z jejího pohledu vyzařovala přirozená inteligence a naprostá otevřenost.

Podporučík opět vytáhl z kapsy dinové bundy zatavenou obálkou s dvěma vstupenkami.

Vedle ni poloil na stůl snímek pohlednicového formátu s detailním obličejem Zbyňka Alee.

Vzpomněla byste si, pani Lindrová, jestli jste takového návtěvníka uváděla předevčírem na odpoledni představení o půl třetí?”

Neodpověděla, e je těké zapamatovat si v mnoství lidí právě tuto tvář.

A e mnoho návtěvníků není třeba uvádět, vyhledají si podle čísel na vstupenkách řadu i sedadla sami.

Přimhouřila oči a dlouho mlčela. Bylo na ní znát, e se úporně snaí přimět svoji

profesionální pamě uvaděčky, aby ji promítla retrospektivní obraz nedělního odpoledne.

Soudruhu přísluníku,” rozhodla se konečně, ten obličej mi nic neříká. Ale jedno si uvědomuju určitě. Dvě místa ve čtrnáctý řadě vlevo zůstaly i po týdeníku prázdný.”

xxxx

Na obvodním odděleni VB v Bořkově zmobilizovali, co se dalo. Vedle vlastních lidí zapojili do akce členy Pomocné stráe VB a kapitán Martinec přidal posilu z okresu. Vichni znali cenu času v první fázi vyetřování, kdy je pamě svědků jetě čerstvá. Jedna skupina operovala v nejbliím okolí místa činu. Jejím úkolem bylo obrátit se na obyvatele jednotlivých domků, stavení a vilek, leících na okraji Bořkova, odkud je vzdálenost k zastávce ČSAD na dohled a na doslech nejmení.

Dalí skupina prováděla informativní výslechy v rajónu sídlitě Na Korunách.

A konečně třetí skupina zjiovala, co se během nedělního dne, zejména odpoledne, večer a v noci událo v samotném Bořkově, a mohlo by to mít s případem souvislost.

49

Byl dotazován personál restaurace Na růku a hostince U Křivků, zda se tu během otevírací doby neobjevila podezřelá osoba, nepatřící do okruhu známých hostů či nějaká parta výtrníků, přilých odjinud. Ale byly prověřovány na činnost v udanou dobu i místní závadové osoby, které u měly v minulosti co do činění z Bezpečností, lo o několik notorických opilců a násilníků.

Hodouek měl k dispozici rovně výpovědi řidičů ČSAD z nedělního turnusu na lince

Rokytín-Borkov-Praha a zpět.

Teď právě zahájil informativní výslech Jany Řezníčkové, který se rozhodl provést osobně. Po shrnutí dosavadních výsledků, k nim dospěli kriminalisté na základě operativního etření, se kapitánovi jevila jako velmi důleitá svědkyně. Bydlí toti s manelem přímo pod bytem Aleových a jak se dověděl, byla celou neděli doma, zatímco sousedé o patro vý vedle Aleových jsou na dovolené.

Promiňte, snad se manel nebude zlobit, e jsem vás vytáhl od rodiny a dal přivézt sem, na obvodní odděleni,” spustil Hodouek ze iroka. Ale potřebujeme, abyste nám pomohla.”

Soudruhu kapitáne, nemusíte nic vysvětlovat,” uetřila ho dalích úvodních slov tíhlá spí dívka ne ena. Sportovně nakrátko střiené blond vlasy přidávaly obličeji mladistvý půvab.

Celkový zevnějek doplňovala zdravě opálená ple, zvýrazněná ostrou lutí letních atů.

Honza měl včera volno po slubě a dneska nastupuje noční. Dík tomu si malá uila zase

jednou táty a její maminka doufá, e ji do večera pustíte domů,” přidala se zdvienými koutky úst. Milá soudruko Řezníčková,” přijal se stejným úsměvem naráku kapitán, o něm bylo mezi kolegy známo, e úsměvností ve slubě zrovna nehýří, nejpozději za hodinu vás dám zase odvézt naím vozem zpět.” Já jen kvůli tomu, e manel musí být v osmnáct nula nula na sále.” Oba pohlédli kadý na své hodinky. Ukazovaly čtrnáct třicet pět. To je dobrý,”

konstatovala. Jinak by musel na naváděcí stanovitě s Lucinkou v náručí. Co si nedovedu dost dobře představit. Já tam toti slouila, ne jsem dočasně vyměnila klávesnici s displejem za kočárek.

50

Na mateřský chodím v civilu. Jinak nosím na ramenou dvě stříbrný hvězdičky.”

Hodouek na ni s uznáním pohlédl.

Věděl v tom okamiku, e bude mít situaci o poznáni lepi. e se svědkyně skutečně

vynasnaí splnit, co od ní předem ádal. Aby jim pomohla.

Nejprve bych rád slyel, soudruko Řezníčková, jaký je vá názor na smrt nadrotmistra

Alee.”

Byli jsme otřeseni, kdy jsme se to dověděli. Upřímně řečeno, nikdy bych nevěřila, já ani můj mu, e by chtěl Zbyněk spáchat sebevradu.”

Předevčírem jste trávila neděli doma?”

Ano. Manel odeel do sluby a já zůstala s Lucinkou sama. Bude ji rok a půl, v pátek

dostala teploty, pani doktorka ji předepsala uíváni a nařídila, e musí nejmíň do pondělka leet a abych s ní ani v kočárku nechodila ven.”

V neděli po esté ráno odeel Ale z útvaru, protoe mu skončila noční sluba, kterou měl ze soboty na neděli. Neslyela jste náhodou, kdy přiel domů?”

To vám neřeknu přesně, ale jen orientačně. Dveře u nich někdo odemykal a potom

přibouchl. Jestli to bylo před sedmou nebo později, na to bych přisahat nemohla. Lucinka jetě spala a já si taky dopřála horizont, i kdy jsem u jen podřimovala a čekala, a se malá probudí.”

Mám tomu rozumět, e někdo otevřel a zavřel. Tedy nevíte, kdo veel nebo vyel,”

Předpokládám, e to byl Zbyněk, protoe Irena, pokud vím, odjela v sobotu k rodičům.”

A nemohlo být to otevíráni od jiných dveří v domě?”

Určitě ne. To bylo nad námi u Aleů. A taky jsem za chvíli slyela u nich napoutět vodu do vany. Máme koupelny přímo nad sebou.”

Později, tak kolem poledne, jste neslyela nebo jste si nevimla, e by Ale odcházel z bytu?”

Víte, e si vzpomínám … ano … mohlo to být v tu dobu, jak říkáte. Protoe jsem měla zapnutou televizi a právě končil ten opakovaný francouzský seriál s Aznavúrem. Nahoře bouchly dveře. Ale to berte vechno s rezervou, hlavu na to dát nemůu.”

Hodouek viděl na Janě Řezníčkové, e se snaí upamatovat a nechtěl jí vnucovat nějaký

nesprávný odhad.

51

I tohle by stačilo. Pokud svědkyně slyela bouchnutí dveří nad sebou, znamenalo by to, e Ale opustil kolem nedělního poledne byt.

Kdybyste si jetě mohla vybavit v paměti… navečer nebo večer se Ale domů nevrátil?

Soudruhu kapitáne, to opravdu nevím. Měla jsem co dělat, abych Lucinku nakrmila a dala

spinkat. Měřila jsem jí teplotu, u to bylo skoro v normálu. A ta nae holka, sotva ji trochu otrne, je hotový dračisko. Take jsem byla nakonec ráda, kdy před osmou usnula a já si mohla říct, matko, má konečně volno po nedělní slubě.”

Jo, to já znám,” pokýval hlavou Hodouek, otec dvou dcer. Jene ta starí u tajně randí a mladí sedmiletá Barborka kouká radi na popzpěváky ne na večerníček.

Kdy dovolíte, soudruko Řezníčková, vy jste se před chvíli zmínila, e pani Aleová odjela v sobotu na návtěvu k rodičům. Od koho jste se to dověděla, od Alee nebo od jeho manelky?” Poprvé od počátku rozhovoru sklopila Jana Řezníčková hlavu.

Já bych nerada, soudruhu kapitáne, kdybyste… před Irenou… řekl něco z toho, co bych vám asi měla povědět.”

Máte mé slovo,” ujistil ji Hodouek a dodal: Stejně si musíme vechno ověřit jetě u dalích svědků. Nejste jediná,” usmál se, koho se budeme ptát i na paní Aleovou.”

e se rozhodla odjet do Znojma, vím od Ireny. Potkaly jsme se v pátek odpoledne před

domem. Vracela jsem se zrovna ze střediska. Byla jsem s Lucinkou u pani doktorky. Irena mi pomáhala do sklepa, máme tam kočárkárnu. Vzala si malou do náruče a odnesla mi ji a ke dveřím, mazlila se s ní, no a prostě jsem ji pozvala a jde dál, na kafe. Zdálo se mi, e je jakási rozpoloená, jakoby se potřebovala s něčím někomu svěřit.”

Znáte se s paní Aleovou dobře?” nadhodil kapitán.

Kamarádky nejsme,” odtuila Řezníčková. I kdy jsme pomalu stejně staré.”

Chtěla jste říct stejně mladé,”, oponoval s mírným úsměvem Hodouek. Promiňte, e jsem vás přeruil. Nabyla jste dojem, e má pani Aleová nějaký problém?”

Asi tak. Ale znovu připomínám, e nijak v ádném důvěrnějím vztahu nejsme. Potkáváme

se jako sousedky z baráku, pozdravíme se, prohodíme pár vět, jak to bývá.

52

Proto jsem ani nepředpokládala, e bude najednou sedět u mne a nakonec se rozbrečí.”

Hodouek mlčel. Snail se nedat najevo napjaté očekáváni.

Chvíli to trvalo, ne se uklidnila. Ale pak, jakoby se zastyděla za chvilkovou slabost, podrela Lucinku na klíně, ne jsem ji připravila převlečení a kdy jsme dcerku ukládaly do postýlky, políbila ji do vlásků a řekla, usměj se na tetu, Lucinko, a není smutná. Potom, to u jsme seděly u kávy, se mi přiznala, proč ji najednou popadl smutek.”

Počkejte, soudruko Řezníčková, nesmírně se vám omlouvám.” Hodouek vyskočil ze idle a zmizel na chodbě. Netrvalo dlouho a postavil před Janu Řezníčkovou álek sice horké, ale chabě vonicí kávy.

Já tady toti nejsem doma. U mě v kanceláři bych povaoval za fó pa, e jsem hned

nenabídl sympatické návtěvnici svoje vyhláené presso.”

Vy u vás fakt vaříte presso?” vypadla Řezníčková na moment z role svědkyně.

Dovezl jsem si speciální přístroj z Maďarska,” přeel rovně na okamik od původního tématu Hodouek. Je to taková malá konvice na elektriku. Káva se prý dá připravovat na pětadvacet způsobů. Já jsem si ji oblíbil zrovna takhle.”

Ono taky hodně záleí na tom, jakou značku kafe seenete,” podotkla plavovlasá

rotmistryně, usrkujíc odvar konzumní směsi. To máte pravdu,” souhlasil krimlnalista.

Nastala odmlka, naplněná ze strany vyetřovatele trpělivým vyčkáváním a ze strany

svědkyně soustředěným přemýlením. Mlčení přeruila Řezníčková.

S Irenou Aleovou je to asi tak. Celkem fajn holka. A pěkná. Kam přijde, tam se za ní chlapi otáčejí. To prosím říkám bez nějaký enský závisti. Navíc není hloupá. Vystudovala střední ekonomku s vyznamenáním. To je, aspoň podle mého názoru, jedna stránka věci.”

A druhá stránka?”

Tu u má vyřeenou,” povzdechla a ruce jí přitom klesly do klína. Promiňte, mám výčitky svědomí, e jsem to takhle pověděla. Ta druhá stránka se týká… týkala jejího manelství se Zbyňkem.”

Nějaké neshody, chtěl napovědět kapitán, ale včas se zarazil.

53

Nejdřív snad o tom ani nechtěla se mnou mluvit. Ale najednou to z ní vylítlo jako pára z přetopenýho papiňáku e to bude muset řeit, e to takhle dál nejde. Já nestačila zírat.

Zeptala jsem se jí, co ona, Irena, můe mít za problémy a co vlastně chce řeit. Řekla, e vecko.” Jana Řezníčková dopila kávu, otřela si kapesníčkem rty a pokračovala v reprodukování rozhovoru s Irenou Aleovou.

Asi to bylo jako ta sněhová koule. Nic netuíte, hodíte ji z vrku kopce a ona se začne kutálet a nabalovat, a je z ní lavina. Irena prý počítala s tím, e Zbyněk přijde v neděli ze sluby a pomůe jí s úklidem. Umýt okna, vyprat záclony, vyluxovat. Dělba práce, běná snad v kadý domácnosti. Jene kdy to Zbyňkovi v pátek ráno připomněla, začal se cukat, e má u na neděli domluveno něco jiného, asi zase kolem televize, protoe Jindra Břetenář, s kterým to dělávají společně, je na rekreaci a Zbyněk prý na to musí jít sám. Ani jsem se nedivila, e to Irenu namíchlo. I kdy se Zbyněk hájil, e to tentokrát nevěděl dřív. Vyčetla mu, proč si zařizuje volno bez ní. V tom případě se ona taky zařídí podle sebe a odjede na návtěvu k rodičům. Prostě ta sněhová koule se u kutálela a začala nabírat váhu. Nemohlo to skončit jinak ne hádkou, při které si navzájem vyčetli mnoho jiných věcí.”

Soudruko Řezníčková, ne budete pokračovat,” zarazil ji Hodouek mírným pozdvihnutím dlaně, paní Aleová vám řekla, e měl manel na neděli něco domluveno. To je pro mě nesmírně důleité. Neupřesnila blí, s kým? Můete si vzpomenout?”

O někom konkrétním Irena nemluvila. To by mi z hlavy určitě nevypadlo. Dret věci v paměti patří tak trochu k mé profesi,” dodala sebejistě mladá ena, skromně pomlčivi, e patří k nejlepím spojařkám zdejího vojska, jeho emblém také nosí na límci. To by vám nejspí řekla Irena sama, jestli ví, s kým se Zbyněk seel. Kdyby to ale byla… vrada, kdo by mohl mít zájem Zbyňka zabít?”

Kapitán byl docela rád, e tuto otázku nadhodila svědkyně sama.

Kdy jsem se vás hned zpočátku zeptal, jaký je vá názor na Aleovu smrt, řekla jste, e byste nikdy nevěřila v monost sebevrady. Teď se na oplátku ptáte vy mě, kdo mohl mít zájem Alee zavradit. Já to nevím, moji spolupracovníci taky ne. Ale vyetřit a dovědět se to musíme. Je to nae povinnost. A v tom spoléháme zejména na pomoc svědků, tedy i na vai.

54

Proto se teď spí zeptám já vás, mohl by, podle vaeho názoru, motiv násilné smrti Zbyňka Alee nějak souviset s výrokem paní Aleové, e to tak dál nejde, e bude muset vecko řeit? Tedy tím patrně myslela jejich manelství?”

Jéimarjá, to určitě ne,” vykřikla Řezníčková.

Take tuto motivaci vylučujete?” Naprosto, soudruhu kapitáne.”

Na dveře se ozvalo krátké uknutí, vstoupil mladý strámistr z obvodního oddělení a podal Hodoukovi sloený list papíru. Soudruhu kapitáne, převzal jsem pro vás fonogram.”

Vyetřovatel poděkoval a kdy strámistr odeel, nahlédl do papíru.

Sdělení, zaslané Vačerem, bylo stručné. Podle prověrky okresní správy SNB ve Znojmě

přijela Irena Aleová na návtěvu rodičů v sobotu dopoledne a tý den večer odcestovala, neznámo kam.

Hodouka okamitě napadlo, e v neděli, kdy dolo k vradě, mohla být zpátky v Bořkově.

Je úterý a dosud se neukázala. V zaměstnání poádala do středy o dovolenou, aby si

prodlouila návtěvu u rodičů.

Tyto okolnosti vzal v úvahu i major Vačer a proto posílá fonogram.

Promiňte, soudruko Řezníčková, kde jsme to přestali… ano, podle vaeho názoru je

vyloučeno, e by motiv vrady Zbyňka Alee mohl nějak, souviset s oním výrokem, který jste slyela od jeho paní.”

Já to prostě povauju za vyloučené a nelogické. Prosím vás, kdy byla ve Znojmě?”

No jistě, jestli byla ve Znojmě, tak by nemohla být současně v Bořkově. Nemějte nám to za zlé, e musíme klást svědkům někdy i takové otázky, které se zdánlivě vymykají logice.

Mimochodem, patrně jsme si dosti dobře nerozuměli. Já jsem se ptal, zda by podle vás mohl motiv mít souvislost s určitým výrokem. Tím jsem nemínil vyjádřit podezření proti paní Aleové.” A proti komu tedy?” zakroutila blondýnka krátce ostříhanou hlavou.

Milá paní svědkyně,” usmál se kapitán, na to se chci zeptat vás. Je vám známo, e by měl Ale nějaké osobní nepřátele? Případně, e by mu někdo nebezpečně vyhrooval?”

Nic takového mi není známo. Naopak. Zbyněk byl aspoň u nás na sídliti velice oblíben.

55

Chodili s Jindrou Břetenářem spravovat zadarmo televizory. Byl naprostý fanda do

elektroniky. Myslím, e a moc. Na úkor volného času nejen svého, ale i Ireninýho.”

A vyvolávalo to neshody. K té poslední dolo minulý pátek,” rekapituloval Hodouek.

Vyústila v hádku a vzájemné výčitky. Nače paní Aleová reagovala tím, e odjela domů k mamince.” Říkala jsem jí, e takový výbuch temperamentu není k ničemu.

A místo do Znojma zajede do manelský poradny, ne začne něco řeit. Irena jen mávla

rukou.” O tom, e u nich vznikly nějaké problémy, jste se dověděla a ten pátek, kdy jste pozvala paní Aleovou na kávu? Anebo jste o nich slyela u dříve, třeba od jiných lidí?”

Člověk záslechne tu a tam leccos,” vyklouzlo z ní bezděčně. Zarazila se, dál jít nechtěla.

Co se týká jejich manelských problémů, o těch jsem se dověděla teprve od samotné Ireny.

K svýmu značnýmu překvapení. Protoe do minulého pátku bych o nich sotva něco tuila. A

jetě miň bych se nadála, e by se mně s nimi chtěla Irena svěřit. Jen proto, e bydlí o patro nade mnou.”

Zřejmě k vám nabyla určitou důvěru u dřív a nejen proto, e jste sousedky z jednoho

domu. Těch tam ije víc.”

Moná kvůli Lucince. Kdykoliv mě potká, a s ní sedím na lavičce před domem nebo ji mám v kočárku u sámoky, kdy nakupuju, vdycky mě prosí, aby si ji směla aspoň na chvilku pochovat. Proto se mi asi svěřila, e straně touí po miminku.” Co jí v tom bránilo?”

Na to samý jsem se jí zeptala. Prý Zbyněk zatím nechce, dokud nebude mít po kole. Kdyby si teď pořídili malé, přiel by o ty nejhezčí chvíle, kdy děátko začíná vnímat mámu, tátu a domov. On e zná, co je to vyrůstat bez rodičů, e měli s Irenou dost dlouho manelství na dálku a teď by měli i rodinu na dálku. Vlastní dítě by ho pořádně poznalo a ve čtyřech letech. Rozbrečela se, e co se vdala, musí pořád jenom na něco čekat a čekat. Řekla jsem jí, e ji sice chápu, jene kdy se jednou dobrovolně dala na vojnu, musí bojovat. e to není ádný peříčko, být manelkou vojáka z povolání, ale není sama, je nás takových tisíce. Jestli se vzali se Zbyňkem z lásky a mají se rádi, tak a ho přesvědčí, e se jí s mrnětem bude na něj čekat lip a a dokončí kolu, má monost uít si druhého děcka u od plínek.

56

Co jsem jí taky jinýho měla říct?” Myslím, e by lepí radu nedostala ani v manelské poradně. Pokud ovem ono rozhodnutí paní Aleové vecko řeit nemělo jiný důvod.”

Řezníčková obrátila na kapitána překvapený pohled. O jiném důvodu se mi ale Irena

nezmínila.”

To je moná dost pochopitelné, z jejího hlediska. Jenome já jsem povinen zase ze svého hlediska věnovat pozornost vemu a neopomenout nic, co by mohlo objasnit motiv trestného činu, tak těkého, jako je vrada. Proto se nedivte, kdy vás prosím, abyste mi upřesnila i tu poznámku, kterou jste před chvílí nadhodila. e člověk zaslechne leccos.”

Já to povaovala za obyčejný enský tlachy a nechtěla jsem se o nich zmínit právě proto, e vypovídám v tak váné věci. Vy sám jste mě upozornil, soudruhu kapitáne, jetě ne jste začal výslech, abych uvedla pouze pravdivá fakta, která jsou mi známa,” podotkla mírně, leč energicky Jana Řezníčková.

Přemýlivá svědkyně. A jak dovede utřít i zkueného vyetřovatele, ocenil v duchu její

pohotovou repliku Hodouek. Nahlas řekl:

Přesto anebo právě proto jsem předeslal, e nemohu opomenout nic, v tomto případě ani

ten enský klípek, i kdy s vámi souhlasím, e jej nelze povaovat za prokázaný fakt.”

Jednou v prádelně zachytilo moje spojařský ucho, e brala ve Dřevostylu nejvyí prémie.

Ale jen proto, e se kolem ní točí vedoucí účtárny a zve si ji v pracovní době do své

kanceláře na kafíčko.” To jste slyela kdy?”

Přesně vám nepovím, ale bylo to někdy před vánocemi, protoe jsme se zrovna bavily o

dárkách. Z Bořkova jezdí do nábytkárny v Kletících plný autobus enských a dovedete si

představit, co vechno cestou semelou. A kolik v tom bývá závisti jen proto, e se za

mladou, hezkou a notabene vkusně oblíkanou paničkou ohlídne víc muských ne za nimi.

e se za Irenou otáčejí, sotva projde vrátnicí, o tom nepochybuju. Ale stejně tak

nepochybuju o tom, e se ikovná a inteligentní Irena rychle zapracovala. A jako nová síla dostala ve výplatním sáčku na výkonnostních odměnách o stovku víc, ne její starí kolegyně.

58

A hned je oheň na střee a u letějí fámy.” Fama crescit eundo.” Prosím?”

Fáma roste, čím více se íří. Stará latinská moudrost, uvízla mi v hlavě jetě ze střední koly,” pousmál se Hodouek. Jak vidíte, přetrvala dodnes. Fáma o náklonnosti vedoucího účtárny k půvabné podřízené se rozířila a dolétla z Dřevostylu a do vaí prádelny.”

Natěstí jí nebral nikdo váně,” mávla opálenou paí, na ní kontrastoval bílý náramek.

Ono tomu jejímu vedoucímu táhne na padesátku, má tři děti, revma a nejvý se zmůe na

to, e mu lezou oči z důlků, kdy vidí proti sobě pěknou enskou. Pardon, to nemám ze

sebe. To je komentář k události od paní Znamenáčkový, co nám topí v prádelně na teplou

vodu.”

Jiné fámy se nevyskytly? Třeba takové, které by bylo mono brát na váhu, tentokrát podle české moudrosti, e není prochu, aby na něm nebylo pravdy trochu?”

Něco se ukalo kolem letoního em-dé-et. e kdy v Dřevostylu slavili Mezinárodní den en, protančil éf obchodního úseku s Irenou Aleovou celý večer. Před půlnocí jí prý odváel direktorovou estsettřináctkou domů.” Soudruh inenýr Kotek?” Ano. Vy o tom víte?” Přece jsem vám říkal, váená svědkyně, e nejste jediná, koho se budeme ptát na paní Aleovou. Take o večírku v Dřevostylu víme i odjinud. K takovým epizodám při podnikových oslavách dochází, e se ten či onen z éfstva utrhne a věnuje nápadnějí

přízeň některé z en tím, e ji nepustí při tanci z náruče. Na tom by nebylo nic

mimořádného.” Jistě. A na to, e druhý den je z toho po podniku zase fáma.”

Přinejmením. Horí vak bývá, kdy to objetí v náručí neskončí při posledním kousku na tanečním parketu.” Jestli dobře rozumím, zajímá vás, není-li jistý inenýr Kotek tím důvodem, kvůli kterému se Irena rozhodla řeit manelský problém.”Rozumíte dobře.”

Inenýra Kotka osobně neznám. Nedávno jsem ale viděla Irenu Aleovou vystupovat z auta, to ovem nebyla estsettřináctka, jenom kodovka. A taky to nebylo v noci, ale odpoledne, kdy chodívám s Luckou v kočárku na procházku k lesu pod sídlitěm.

59

Tam taky to auto na silnici zastavilo. Irena zamávala řidiči, ale jestli to byl inenýr Kotek, to pochopitelné tvrdit nemohu. Měla jsem za to, e ji vzal nějaký kolega z práce domů, aby nemusela autobusem.” Kdy to bylo?” Asi před čtrnácti dny.”

Jak ten mu za volantem vypadal, aspoň přiblině?”

Na tu vzdálenost a na tu chvilku, co kodovka zastavila, bych ho ani přesně popsat

nemohla. Tak mezi třicítkou a pětatřicítkou. Víc vám o něm nepovím, to bych si vymýlela.”

Na barvu vozu byste si vzpomněla?”

To ano. Béová. Stejnou barvu kodovky má toti brácha.”

Paní Aleová vás viděla?”

Ne. Vystoupila z auta a spěchala zkratkou po pěině k sídliti. Já stála s kočárkem u lesa.”

Hodouek pohlédl na náramkové digitálky. Vidíte, jak nám to uběhlo. Slíbil jsem vám, e nejpozději za hodinu vás dám dovézt domů, abyste si jetě uila manela a dceruky. Mám na vás poslední otázku.” Ano, soudruhu kapitáne.”

O tom, e by paní Aleová navázala nebo udrovala blií vztah s Inenýrem Kotkem se ve vaem okolí nepovídalo?”

Dlouho rozmýlela, jsouc si vědoma, proč tuto poslední otázku kapitán poloil.

Uvědomila si současně závanost odpovědi.

Vyetřovatel pátrá po motivu. Co kdy někdo zavradil manela, aby se mohl oenit s

milenkou? Vzápětí tuto představu zavrhla jako nemyslitelnou a nevěrohodnou.

A také to sdělila kapitánovi poté, co odpověděla, e o takovém vztahu neví a neslyela.

Hodouek jí poděkoval a ocenil pomoc, kterou při informativním výslechu Jana Řezníčková

prokázala jeho vyetřovatelské práci. Upozornil ji , e bude vyslechnuta jetě do protokolu jako svědkyně. Napsal jí číslo svého telefonu. A zavolá, kdyby si vzpomněla jetě na něco, co se k případu podle jejího názoru můe vztahovat.

x xxx

60

Kdy se těsně před koncem pracovní doby objevil v kanceláři inenýra Kotka kapitán

Hodouek a předloil sluební průkaz kriminální sluby, věděl obchodní manaer Dřevostylu, e to nebude pro nic za nic.

Vítám vás, soudruhu,” zaznělo nejistě z jeho úst. Přeměřil si od hlavy k patě atletickou postavu příchozího. Hodouek jakoby nevnímal přátelské uvítání. Přelétl pohledem interiér kanceláře, vybavený nábytkem, který působil jako názorná reklama na exportní výrobky podniku. Na zdi za psacím stolem ho zaujal exkluzivní nástěnný kalendář o rozměru téměř

metru čtverečního, jeho dominující plochu kolorovala barevná fotografie nahé sexbomby,

vylézající z mořského příboje. August, Aoůt, Agosto, rozeznal cizojazyčné názvy měsíce

srpna.

Posaďte se, přece nebudeme stát,” ukázal Kotek na dvojici koených klubovek a

konferenčního stolku, zhotoveného ze vzácného týkového dřeva. Co vám mohu nabídnout,

koňak, whisky, vodku nebo sklenku bitru s ledem?” pronesl oviálně, leč s poněkud

křečovitým úsměvem.

Děkuji, pane inenýre, nepřicházím jako obchodní partner. Ale posadit se můeme, kdy

dovolíte.”

Hodoukův hlas zněl odměřeně a jeho obličej dával Kotkovi tuit, e rozhovor nepůjde v

konverzačním tónu, jaký je v těchto klubovkách obvyklý. Zdálo se mu, e kriminalistovy

světlemodré oči mu pronikají a někam pod edou kůru mozkovou.

Pane inenýre, vyetřuji okolnosti závaného trestného činu. Budu od vás prozatím ádat předběnou informativní výpověď. Upozorňuji vás, e ve smyslu zákonných ustanovení jste povinen ji poskytnout. V opačném případě by to mohlo být povaováno…”

To je snad nedorozumění,” zakoktal éf obchodního úseku prosperujícího závodu a zrudl ve tváři. Nikoliv, pane inenýre. ádné nedorozumění.

Zajímá mě vá vztah k zaměstnankyni Dřevostylu Ireně Aleové.”

Kotek se snail zachovat klid. Rozhodný hlas jeho protějku ho nenechával na pochybách,

e pracovník kriminálky ví o něm více, ne si myslel.

Vztah k Aleové? Já myslel, e vás bude spí zajímat její vztah k nadrotmistru… jestli říkám správně tu hodnost… Aleovi,” dodal se skrytou ironií, která Hodouka téměř nadzdvihla v koené klubovce.

Tu hodnost říkáte správně, pane inenýre,” přinutil se ke klidu.

61

Soudruh nadrotmistr Zbyněk Ale byl v neděli úkladně zavraděn. Já jsem tu proto, abych vyetřil vechny okolnosti a samozřejmě zjistil, kdo by mohl být podezřelý jako pachatel.”

 C o … coe … zavraděn?” vykřikl zděeně Kotek a zaryl prsty do područek klubovky.

Jistě, e nás bude zajímat i vztah pani Aleové k manelovi, který se stal obětí vraedného útoku. Ale teď jsem povinen zjistit, jaký byl vá osobní vztah, jak u jsem řekl, k Ireně Aleové. A samozřejmě i k pokozenému, Zbyňkovi Aleovi.”

Na bílém stolním telefonu s tlačítkovou volbou čísel, zřejmě dovozové provenience, klinkl několikrát zvonek. Inenýr se omluvil a chvatně popadl sluchátko. Kdy zjistil, kdo volá, odsekl: Musím tady jetě zůstat.” Nače roztritě pokračoval. Ne, nevím jak d l o u h o … pak mi to poví, teď nemám čas.” Odvrátil hlavu ke stropu kanceláře. Tak budete muset večeřet beze mě … čau.”

Hodouek s největí pravděpodobností odhadl, e volala Kotkova manelka.

Vytáhl z kapsy propisovačku a poznámkový blok. Sotva poloil Kotek telefon, opakoval mu

otázku na jeho vztah k Aleové.

Nelo o ádný poměr, jak si zřejmě představujete,” začal opatrně.

Pane inenýre, prosím konkrétní odpověď. Formulaci, e si něco představuji, si laskavě

uetřte.”

Zachovalý plejboj v módním té-irtu místo koile se zatvářil dotčeně: Pracovní přátelství. To je vechno.” Můete trochu přesněji?”

Nechápu,” zareagoval podráděně, proč se mne vyptáváte na ryze soukromé záleitosti.

Připoutím, e jsme s Irenou občas hovořili o obsahu jejího, ale i mého manelství. Při

příleitostných setkáních v závodní jídelně u oběda a tak … “

Pane inenýre, co jste dělal v neděli odpoledne a večer?”

Na několik okamiků se v kanceláři rozhostilo ticho. Pak Kotek vyhrkl: Odpoledne jsem se díval na televizi, na přímý přenos Velké ceny Československa z Brna.”

Byl jste doma sám s manelkou? Nebo snad vás někdo v tu dobu navtívil?”

Bylo jasné, e s takovou otázkou nepočítal. Zakroutil nechápavě hlavou.

62

Ne, byl jsem doma sám. ena odjela pro nai ábu k babičce do Semil, tchyně ji tam měla na konec prázdnin.”

Kdy se vrátila?” V pondělí odpoledne.”

Take jste byl v neděli doma sám. Můe vám někdo dokázat, e jste byl skutečně doma?”

Soudruhu kapitáne, snad mě z něčeho nepodezíráte?” téměř vykřikl. Já snad nejsem

povinen prokazovat svoje a l i b i … myslím, e to tak mohu nazvat.”

V tom máte pravdu,” řekl klidně kriminalista. Dokonce byste za určitých okolností nemusel vypovídat vůbec. Zatím s vámi hovořím jako se svědkem a prověřuji vechny okolnosti, které by mohly mít k případu vztah.” Zatím? Tak mě podezíráte nebo ne?”

Mám takový pocit, e vyslýcháte vy mne a ne já vás. Kdybychom vás podezírali, tak by proti vám bylo vzneseno obvinění.”

Promiňte, já tomu tak nerozumím. Omlouvám se.”

Jetě jste mi neodpověděl, co jste dělal v neděli večer. Po televizi, kdy skončily

motocyklové závody, jste zůstal doma?”

Ne. el jsem se projít asi kolem sedmé večer a zastavil jsem se v restauraci Na Skalce. Dal jsem si tam večeři, protoe doma u nic k jídlu nezůstalo. Segedínský gulá a k tomu jsem vypil dvě piva. Můete si to ověřit,” dodal s ulehčením v hlase.

Jak dlouho jste se v restauraci zdrel?”

Víc jak,hodina to nebyla. Potom jsem se vrátil domů.”

Potkal vás nebo viděl vás při návratu domů někdo známý?”

Zavrtěl hlavou. Pak, jako by osvícen spásnou vzpomínkou, ze sebe vypravil: Musela mě

vidět paní abotínská odnaproti z baráku, právě venčila psa.”

Kapitán si poznamenal jméno. Ulice je to jaká?”

Máchova.” Kolik mohlo být hodin?”

Kolem půl deváté večer, plus mínus. Domovní dveře u nás byly jetě odemčeny, jinak se v devět zavírá.”

Pane inenýre, byl jste někdy v bytě u Aleů? Myslím, jestli vás někdy paní Aleová

nepozvala na návtěvu.” Ne. Nikdy.”

Inenýr se tvářil, e stále nechápe, proč se kriminalista snaí dobrat těchto podrobností.

Ačkoliv si musel uvědomit, e je to pro vyetřováni Aleovy smrti důleité.

63

Nervózně poposedl v křesle. Vy si myslíte, e kdybych byl Ireniným milencem, přicházel bych v úvahu jako pachatel?”

To jste řekl vy a ne já,” odvětil klidně Hodouek. Ale kdy u jste takovou otázku nadhodil, divíte se tomu, e by podezřeni padlo i na milence?”

Soudruhu kapitáne, já vás můu ujistit na svou čest, e jsem s Irenou nikdy nespal. Stačí vám to?”

Hodouek poodsunul poznámkový blok a propisku, aby dal najevo, e si nemíní zapsat, co

právě slyel.

Pane inenýre, nezakládáme vyetřování na fámách, by se v nich objeví, dejme tomu,

zrnko pravdy. Vá vztah k Ireně Aleové jste charakterizoval jako pracovní přátelství. Budi.

Stejně upřímně, aspoň jak se domnívám, tvrdíte, e vá vztah k Ireně Aleové nepřerostl k sexuálnímu spříznění. Tím se dostávám k osobě, na které mi hlavně záleí. K Zbyňkovi Aleovi. Věděl o tom pracovním přátelství?” Teď jste mne zaskočil, soudruhu kapitáne.”

Kotek svěsil hlavu. Jak mám mluvit o … “

O zavraděném?” nastolil věcný tón Hodouek. Kdy jste ho viděl naposled?”

Koho? Alee?” Jistěe.”

Vyetřovatel tentokrát sáhl po svém bloku.

Já jsem ho viděl poprvé a naposled, soudruhu kapitáne, letos na borkovském lesáckém

plese. Ná podnik má drubu s borkovským lesním závodem. Irena jako nae

zaměstnankyně přivedla na ples manela.

A také mi ho představila, kdy jsem jej přiel ke stolu poádat o svolení, zda smím Irenu provést.” A on dovolil?”

Proč by neměl? Já jsem vyzval k tanci nejen ji, ale i mnoho dalích spolupracovnic, které přily v doprovodu manelů. Pokládal jsem to za svoji společenskou povinnost.”

Na podnikovém večírku k letonímu Mezinárodnímu dni en jste u nepovaoval za svoji

společenskou povinnost provést na parketě mnoho dalích spolupracovnic, i kdy to byl

vlastně jejich svátek. Tančil jste jenom s paní Aleovou. Je to tak?”

Nebudu popírat to, co víte.”

Kapitán Hodouek věděl o inenýru Miroslavu Kotkovi i více.

64

Stačil si ověřit, e na oddělení kriminální sluby nemá zatím ádný záznam a v místě

bydlitě poívá dobrou pověst.

Take trváte na tom, e jste Zbyňka Alee blíe neznal a kromě toho lesáckého plesu jste se s ním osobně nesetkal.”

Skutečně jsem ho od té doby neviděl, soudruhu kapitáne.”

Vracím se k otázce, zda věděl o pracovním přátelství mezi vámi a paní Aleovou.”

Irena mu o ničem neříkala. Ostatně, proč? Nepřekročilo rámec určitých vzájemných

sympatií a pokud mluvím za sebe, bylo z mé strany bez jakýchkoliv postranních úmyslů.”

Kdy jste mluvil naposled s paní Aleovou?”

Potkal jsem ji v pátek při odchodu z práce. Přáli jsme si hezký víkend. Sdělila mi, e odjídí na návtěvu k rodičům do Znojma a vzala si od pondělka tři dny dovolené, kdy u váí takovou dálku. Předpokládal jsem, e jedou společně s manelem. Prosím vás, soudruhu

kapitáne, on ho tam někdo… zavradil?”

Zbyněk Ale byl zavraděn v neděli v Bořkově. Paní Aleová se dosud nevrátila. Cestovala do Znojma sama. Pane inenýre, jenom na okraj. Vy máte béovou kodovku?”

Kdepak, já nemám vůbec auto.” Inenýr pokrčil rameny. Loni jsem prodal ojetýho

wartburga a od té doby čekám na ladu.”

xxxx

Major Vačer si prohrábl tmavé, trochu vlnité vlasy a přendal desky s nápisem ,Ale na

druhou stranu stolu. Znovu z nich vyjmul materiály k vraedné pistoli. Přestoe se cítil unaven, neztrácel elán. Jako kdyby měl v těle zamontováno věčné, stále se pohybující perpetuum mobile, které ho pohánělo kupředu.

Byl to neúnavný a houevnatý kriminalista. U od roku 1945 lapal zločincům vech kalibrů na paty. I kdy uznával praxi jako základ pro úspěnou práci v terénu, nikdy neopomíjel teorii a vědu, které povaoval za neoddělitelnou součást kriminalistického umu. Kriminalistika mu přirostla k srdci u v základních kursech, kde se učil její abecedě. Neopustila ho ani při vysokokolském studiu na právnické fakultě.

65

Teď znovu upíral naději ke kriminalistické technice, k expertiznímu pracoviti

Kriminalistického ústavu VB, e mu i v akci ,Ale pomůe.

Jedině tam mu specialisté, odpovědí na dvě základní otázky v souvislosti s pouitou střelnou zbraní. Je nalezená pistole tovární značky ČZ skutečně zbraní, kterou byl Ale usmrcen, nebo ne? Ne vdy na místě činu nalezená střelná zbraň byla ke střelbě pouita. Odpověď na tuto otázku se zdála být i pro Vačera téměř jistá, ale procesní náleitosti a provádění důkazů mu velely, aby měl i v této snad samozřejmé otázce jistotu.

To vak nebylo to hlavní, co major Vačer od kriminalistické techniky očekával. Pro potvrzení, e jde o vradu bylo jetě důleitějí určení vzdálenosti, z ní padl výstřel. Sebevrah můe střílet jenom z takové vzdálenosti, ze které můe sám nebo pomocí určitých mechanismů střelnou zbraň ovládat. V případě Alee přicházela v úvahu pouze ruka, pokud by o

sebevradu skutečně lo. ádné speciální mechanismy se na místě nezjistily.

U při soudní pitvě expert Kriminalistického ústavu se soudním lékařem odhadovali

vzdálenost střelby ne kratí ne osmdesát centimetrů, spíe více. Z takové vzdálenosti by se jen těko mohl Ale sám zastřelit a ani to není u sebevrahů obvyklé. Ti pouijí zbraň, pro jistotu, zpravidla přitisknutou na spánek nebo na srdce.

Major Vačer tuil, e jeho předpoklad bude konečně potvrzen, černé na bílém. Dokonce se

přistihl přitom, e ve skrytu due ani jinou monost nepřipoutěl, tak byl o své verzi

přesvědčen.

Dnes u by měl být posudek hotov, dnes by měl mít konečně jistotu.

Zadíval se na telefonní aparát před sebou. Chvíli váhal. Rád by se osobně poradil s experty Kriminalistického ústavu VB a jetě by tam mohl vyřídit dalí sluební záleitosti.

Zastavil by se nejen v laboratoří balistiky, mechanoskopie a trasologie, ale i na chemii, biologii a daktyloskopii. Sáhl po telefonním sluchátku.

Domluva s náčelníkem laboratoře balistiky, mechanoskopie a trasologie inenýrem Likou

byla stručná a jasná.

Major Vačer je v ústavu vítán a vechno bude do jeho příchodu v odpoledních hodinách

připraveno…

Kdy se major Vačer na chvíli zastavil na rohu ulice Na Pertýně a Bartolomějské, rozhlédl se kolem sebe. Tady proil několik let ivota. A nikdy si nemohl stěovat, e by měl dlouhou chvíli.

66

Vak také na kadém kroku potkával známé. S některými se jen letmo pozdravil, s jinými

prohodil pár přátelských slov. Pohled na důvěrně známá místa ho jako kouzelným proutkem

posunul zpět, do raného sluebního mládí, kdy v Praze na kriminálce začínal, aby o několik roků později v Bartolomějské ulici dostal opravdový křest ohněm v boji se zločinem.

Specializoval se na vrady, přesněji řečeno na vyetřování vrad. Být členem mordparty z Bartolomějské ulice bylo vdy povaováno za poctu. Během krátké doby viděl právě tady major Vačer tolik utrpení a alu, jako jiný nevidí za tři dlouhé ivoty. To byla stinná stránka jeho povolání kriminalisty…

Vrátil se od nostalgických vzpomínek do skutečnosti. Stál před vchodem do budovy

Kriminalistického ústavu Veřejné bezpečnosti. Sídlila v nich pracovitě a laboratoře, která při vyuití pičkové techniky a metod práce ve spojení s umem specialistů dokáí rozuzlit nejeden zdánlivě neřeitelný problém a kriminalistickou záhadu.

Tady i ve vedlejích, přilehlých budovách celé generace kriminalistů sváděly zápas s těmi, kdo lapali po zákonu.

Veel do průjezdu budovy a přátelsky se na stráného u vchodu usmál. Toho neznal… Jeho podezíravý pohled uklidnil a sluební průkaz, který mu major Vačer, jak mu velela sluební regule, ukázal.

Pomalu stoupal po irokém schoditi kolem laboratoří biologie, chemie, daktyloskopie,

grafologie a do posledního poschodí.

Před dveřmi laboratoře balistiky, mechanoskopie a trasologie se zastavil a stiskl tlačítko.

Ozval se známý hlas experta laboratoře. Tiché zabzučení bylo pro majora Vačera signálem, aby vstoupil.

Ani kdyby nebyl na dveřích nápis, musel by kadý kriminalista na první pohled poznat, kam veel. Na dlouhé chodbě hned za dveřmi stály v řadě skleněné vitríny.

V nich na regálech rozmanité úlomky zkoumaných materiálů, sečné zbraně, paby různých

krátkých palných zbraní. Nad takovou kolekcí by zajásal leckterý milovník zbraní.

Jen málokterý kriminalistický ústav na světě se můe pochlubit podobnou unikátní sbírkou, kde vedle mnohdy dnes ji zastaralých střelných zbraní lze spatřit zbraně porůznu uzpůsobené k zákeřnému pouití. V rukou vraha jsou schopny neslyně zmařit v několika

vteřinách lidský ivot.

67

I tady, třeba v bílém nebo modrém pracovním pláti, specialisté laboratoře balistiky nemalým dílem přispěli k úspěným výsledkům pracovníků Bezpečnosti.

Nejednou a po několika letech je pomoci kriminalistické techniky zjitěna vraedná střelná zbraň. Dokonce i případ z dob první republiky, kdy byl zločin dávno promlčen a majitel zbraně, pravděpodobně vrah, mnoho let mrtev.

Ve zdejí laboratoři se vak nezkoumaly a nezkoumají jen střelné zbraně, ale i nástroje, pouité pachateli k překonání překáek, stopy po obuvi, pneumatik, stopy z kovových i nekovových materiálů, zámky a podobné mechanismy, úlomky předmětů,

stopy chůze, kol vozidel, rukavic, chrupu. Provádějí se tu defektoskopické, metalografické a elektrotechnické expertizy.

Majora Vačera vak v této chvíli nejvíce zajímalo pracovitě balistiky a tam také mířily jeho kroky. Inenýr Lika ho u očekával.

Na stole zahlédl Vačer fotodokumentaci k případu ,Ale. Výpis z pitevního protokolu a

záznamy, v nich byla popsána zjitění ze soudní pitvy, mikroskopické a chemické zkoumání zplodin v okolí vstřelu na Aleově mrtvole, závěry histologického, mikroskopického a chemického vyetření střelné rány oběti.

Byla tam i balistická expertiza, kterou si chtěl major Vačer odnést.

Výsledek neznal, ale z úsměvu na tváři inenýra Liky tuil, e bude kladný.

Tak jak jsme dopadli?” zahlaholil Vačer, hned jak dosedl do malého křesílka v kanceláři.

Tak jak jsi očekával,” usmál se náčelník laboratoře.

Slyel jsi tu ránu?”

Inenýr Lika na něj nechápavě pohlédl. Ne.”

To jak mi spadl kámen ze srdce. Já jsem toti prohlásil, e to bude tutově vrada. Jene jsem to potřeboval černé na bílém. Věděl jsem, e mne nezklame.”

To jsem rád. Tak za prvé,” informoval majora náčelník laboratoře, zajitěná nábojnice a střela vyly z pistole čézet ráe 7,65 milimetrů, kterou jste nám předali z místa činu.”

Major Vačer se spokojeně usmál, jakoby takovou zprávu očekával, čili vraednou zbraní je pistole, kterou měl Ale v legálním drení.

68

Chce znát hlavně výsledek, z jaké vzdálenosti byla střelba vedena, e?”

Počítám, e mne ani v tomhle nezklame.”

Inenýr Lika se mírně pousmál a souhlasně přikývl. Ani on sám jiný výsledek zkoumání

nečekal. Ale byl zastřelen ze vzdálenosti ne kratí ne osmdesát centimetrů.”

Tedy byl zastřelen a nikoli, zastřelil se, e ano?”

Přesně tak. Je to vrada jako Brno. Tady to má černé na bílém a doufám, e nám brzy

sdělíte i příjmení pachatele,” povzbudivě dodal náčelník laboratoře balistiky a

mechanoskople.

Major měl konečně jistotu, i kdy od počátku v ni věřil a případ vyetřoval jako násilný trestný čin a nikoliv sebevradu. Jinak ale jako kriminalista postupovat nemohl.

xxxx

Posaď se,” řekl Sixtovi podplukovník ámal, náčelník oddělení vojenské kontrarozvědky svazku PVOS. Nadporučík Sixta, orgán VKR útvaru v Bořkově spolupůsobil v součinnosti s teritoriálními orgány SNB při včerejí operativní akci.

Soudruhu náčelníku, nevynechal jsem nikoho, kdo se v neděli pohyboval venku, mimo

útvar. Hovořil jsem s vojáky základní sluby, co měli vycházku. Vyptával jsem se vojáků z povolání i jejich manelek. A trávili nedělní volno doma na sídliti nebo na procházce s dětmi. Mluvil jsem jednotlivě s kadým klukem ze strání směny, který drel stojku na stanoviti vnějí ostrahy. ádný z dotazových Alee během neděle nepotkal, ani neviděl.”

Myslí, e vichni záklaďáci Alee znali?”

Kadého jsem se na to nejdřív zeptal. Znali ho ze sluby a někteří taky z

vědeckotechnického krouku, který vedl.”

Kriminalisté jednoznačně vyloučili sebevradu. V neděli večer nebo v noci Alee někdo

zastřelil. Aleovou vlastní pistoli. V prostoru Bořkova. Taková jsou fakta.

I kdy po kriminalistické stránce běí vyetřování dál, nemůeme ani já ani ty stát a čekat se zaloenýma rukama. Je třeba důkladně vyhodnotit a rozířit poznatky k Aleovi. Jeho styky z minulosti i současnosti, zejména s civilními osobami.

70

Povahové vlastnosti, postoje, vztah k okolí, nebudu ti opakovat abecedu, kterou zná.

Musíme i z nai strany pátrat po motivu. Od motivu často vede stopa k pachateli.”

Podplukovník ámal měl bohaté zkuenosti z práce vojenského kontrarozvědčíka a věděl,

co obnáí. Důkladnou znalost státobezpečnostní i vojenské problematiky, schopnost přiblíit se k lidem, vyznat se v nich, orientovat se v prostředí a samozřejmě v kadodenní praxi úzce spolupracovat s velitelskými i politickými orgány. Za předchozí léta sluby u útvarů a vojsk PVOS na různých místech republiky stál u řeeni nejednoho případu, který se týkal oblasti kontrarozvědné ochrany důleitých vojenských objektů i zařízení a ochrany státního a sluebního tajemství vůbec.

Vy se domníváte, soudruhu náčelníku, e motiv vrady můe mít státobezpečnostní

pozadí?”

Nebylo by to poprvé. Ale ví dobře, e pouze na domněnkách stavět nemůeme. Vyloučit je

vak nelze.

Podplukovník ámal poté se Sixtou upřesnil postup při doetření k osobě Alee. Kdy

skončili tuto neodkladnou část jednání, přistoupil náčelník jako vdy začátkem týdne k

běným úkolům. Nadporučík otevřel svůj evidovaný seit v tuhých deskách, protaený

ňůrkou, opatřenou na konci přelepkou a razítkem. Začal, jak se v běné mluvě říká,

dokladovat.

K bodu, který se týkal zesílených opatření pro období letní sezóny, uvedl z poznámek v

seitě:

K průjezdu vozidel vízových cizinců po veřejných komunikacích bylo v prostoru Borkov za posledních čtyřicet osm hodin pozorováno celkem čtrnáct osobních automobilů se západními státními poznávacími značkami. Zákaz zastavení v okolí naich objektů neporuil ádný z nich a nikdo nápadně nezvolnil rychlost. Na křiovatce směrem k rokytínské rekreační oblasti odbočili v neděli během odpoledne tři západní Němci a jeden Rakuan s přívěsným karavanem”.

Na Rokytín? Doufejme, e jen za koupáním,” komentoval podplukovník.

Dva z těch západních Němců táhli na střechách bagá s windsurfingem,” podotkl

nadporučík.

No, Sixtíku, vak víme svoje,” mávl rukou ámal. Loni si přivezl ten turista ze Stuttgartu vodní lye i s motorovým člunem. A pak se nestačil divit, kdy jsme ho zadokumentovali, jak s dalekohledem obzírá místo rokytinských krajinných krás ná vojenský prostor.”

71

Rokytinská rekreační oblast vznikla teprve nedávno. Zaslouila se o to vodní zdr,

vybudovaná v mírné, romantické kotlině, kterou uzavřela nevysoká přehradní hráz. Voda je tu o poznání chladnějí, dik dvěma přítokovým lesním potokům, je ji neustále sytí. Zato je čistá. Ve stráních nad hladinou nové vodní plochy vyrostly jako houby po deti chaty a mnohé z nich si nezadaly, podle kapsy i vkusu, el i nevkusu stavebníků, s miniaturními

vilkami. Ale pořád jetě to ani co do rozlohy, ani co do četnosti rekreantů není ve vrcholné letní sezóně mení slapský václavák. Podnikavý národní výbor v Rokytíně zřidli před dvěma lety na volném břehu moderní autokemp se stylovými srubovými chatičkaml. Pamatovali se zvlátním prostorem na stanaře, ale i na cestovatele s přívěsnými karavany, v kadé kóji byla instalována přípojka na elektrický proud a dokonce i na společnou televizní anténu.

Postavili tu sociální zařízení a umývárny s teplou vodou ve dne v noci, za ně by se

nemusela stydět ani dálnice D-1. Celé dílo korunoval vkusně projektovaný motorest s

několika přidruenými kiosky pro rychlé občerstvení.

Není divu, e pověst zdejí oázy se ířila, posilována barevnými pohlednicemi s

předtitěným pozdravem z Rokytína. Rostl i přiliv mototuristů domácích a v poslední době i zahraničních.

Příjezdová silnice k autokempu vede v délce dvou kilometrů kolem uzavřeného vojenského

prostoru. A tím přibyly starosti jak pracovníkům, odpovědným za státobezpečnostnl ochranu vojenských objektů, tak pochopitelně i veliteli borkovské základny PVOS. Není divu.

Rozvědný zájem zpravodajských centrál NATO o základny a zařízení protivzduné obrany

ČSSR patří k prvořadým.

Lze si připustit, e vechny ty západní turisty, kteří v období letni pičky tudy projídějí, lákají pouze zdejí přírodní krásy, krajinné pamětihodnosti a pokud uvěřili Shakespearově Zimní pohádce, e Čechy leí na břehu moře, pohled na rokytinské mořátko?

Kolik z nich se třeba věnuje i jiným pohledům? Verbovčíci speciálních slueb NATO nabízejí západním turistům, cestujícím do Československa, výhodný dob. ádnou pioná, nic takového. Pouze vizuální pozorování. Tento způsob získávání výzvědných poznatků je

známý u od nejstarlch dob.

72

Zatím jej plně nenahradily ani nejmodernějí pionání druice a mikroprocesorové

analyzátory. Takovému turistovi, který přijme nabídku, stačí jen vhodně určit trasu cesty a poučit jej, aby se dobře díval. A pojede kolem kasáren nebo vojenských objektů, a si nenápadně zafixuje do paměti, kolik je tam antén, jaké velikosti, tvaru a nasměrováni. Podle toho se dá usoudit na stupeň a charakter jednotky. Ale to u není záleitost mírumilovného turisty. Ten pouze po návratu sdělí, co stačil vidět. A dostane zaplaceno. Zvýhodněná taxa je za kadý poznatek, získaný v prostoru kolem základen PVOS. Pokud si dotyčný turista přitom nic nefotografuje, nezakresluje a nezaznamenává, kdo mu co dokáe?

A pak přijídějí turisté vybraní a mnohem nebezpečnějí. Ti ovem neuvádějí ve vízové

průvodce skutečné zaměstnání. Během pobytu a pohybu na československém teritoriu

kontaktuji nejčastěji příbuzné a jejich známé, provádějí individuální tipování osob z hlediska jejich zaměstnání a moného vyuiti pro zpravodajské úkoly. Pokouejí se ovem navázat nenápadný jednorázový styk v hostincích a restauracích s vojáky a u darováním

zapalovačů, videokazet či pornofotografii. Po zaplacení mnohdy vysoké útraty zmizí i s tím, co se jim podařilo během momentální euforie z uhotěných a obdarovaných mládenců vytáhnout.

Jene o tom vem hovořil nadporučík Sixta v rámci profylaktické činnosti na besedách s

vojáky borkovského útvaru. Poslední proběhla zrovna minulý týden. Promítl jim i

dokumentární film o pokusech zahraničních rozvědek na úseku PVOS a pustil i

magnetofonový záznam výpovědi onoho stuttgartského vodního lyaře, který byl zadren

nedaleko odtud, při pokusu zjiovat stanovitě vnějí ostrahy.

Soudruhu náčelníku, skončil jsem,” ohlásil nadporučík a chystal se zavřít evidovaný seit.

Podplukovník vstal od stolu, ale bylo na něm vidět, e jetě nemíní podřízeného propustit.

Jakoby ho v tu chvíli nevnímal, odstoupil k rozevřenému oknu, aby se nadýchl venkovního

vzduchu, jen o poznání méně dusnějího, ne panoval v srpnovém horku uvnitř kanceláře.

Jeho oči bloudily po protějím bloku nízkých budov, nastříkaných stejnou maskovací barvou jako krycí stěny základen raket a lokátorů.

73

Pořád mi nejde do figury ten… hlavolam kolem Alee,” přiznal spí sobě ne Sixtovi, stále sedícímu nad rozevřeným seitem.

Nadporučík v něm nalistoval pár stran zpátky. Soudruhu náčelníku, napadlo mě…” Co?”

ámal se vytrhl ze zamylení a pohlédl upřeně na mladého spolupracovníka.

Kdy mi v pondělí hlásil velitel stráe čisla těch západních auáků, co zahýbaly na Rokytín, neměl jsem jetě ani tueni, e u Alee nelo o sebevradu. Ale teď, kdy víme, e je to jinak… neměl by se pořídit seznam vech vizáků, kteří se přihlásili v autokempu k pobytu z neděle na pondělí?”

Podplukovník ámal učinil několik kroků a poloil dlaň na nadporučíkovo rameno. Má to

jedinou chybu, Sixtíku. e to hned nenapadlo tvýho starího, nadřízenýho náčelníka.”

xxxx

Kancelář majora Vačera nebyla příli prostorná, ale tým pracovníků, pověřených

vyetřováním případu ,Ale se do ní jetě veel, včetně vyetřovatele obvodové vojenské prokuratury kapitána Zouplny. Poradě byl přítomen i éf kriminální sluby podplukovník Janůrek. Kdy se dověděl, e případ je sloitějí, ne si mysleli na počátku, uznal za vhodné se zúčastnit.

Podplukovník se těil přirozené autoritě vech shromáděných. Bylo o něm známo, e

působil roky ve funkcích, kde se osvědčil zejména na poli boje proti obecné a hospodářské kriminalitě. Porad se nezúčastňoval pasivně, ale vdy se snail radou a zkuenostmi přispět k přípravě nebo provádění akcí. Jeho slabou stránkou byl nikotin, jemu se marně snail odolávat. Proto se Vačer ani nenamáhal, aby se při jednání nekouřilo.

Tak začni, Václave,” vyzval familiárně majora.

Vačer podal nejprve základní informaci o případu a připomněl vechna zjitěná fakta spí pro úplnost ne proto, e by je účastnici porady neznali.

Janůrek seděl vedle Vačera, neřekl zatím ani slovo a jen si občas udělal poznámku do svého bloku. Dosavadní materiály měl prostudovány, lo mu předevím o některé detaily a postřehy, které nebylo moné z písemné dokumentace vyčíst.

74

Občas pokrčil čelo a rukou si přejel prořidlé vlasy.

Jak známo, verze sebevrady, kterou jsme z počátku brali jako jednu z moných, definitivně padla. Pitva i následná balistická expertiza prokázaly, e jde o vradu. A to vradu s pokusem fingovat ji jako sebevradu. První otázka stoji, jak se dostal Ale na zastávku

ČSAD v pozdních hodinách, kdy u skončil noční provoz na autobusové lince.

Přiel do těchto míst sám, nebo mu někdo pomohl? Ale jak a proč právě tam? Pro

fingovanou sebevradu by bylo logičtějí, kdyby ji pachatel provedl na oputěnějím nebo skrytém místě a nikoliv na frekventované zastávce autobusů.”

Dovolí?” obrátil se na Vačera podplukovník Janůrek. Dobu smrti a tudí i vraedného útoku uvádí pitevní protokol v rozmezí 21.-22. hodiny. To u je v srpnu pořádná tma. Minulou neděli el sice měsíc nahoru, pokud jsem si viml, ale e by to stačilo k osvětleni vnitřku čekárenské boudy, dost pochybuju. Stejně tak o tom, e by v té tmě stačila na přesné zamíření kapesní baterka. Při rozsvícených potkávačkách auta, trochu natočeného předkem

do boudy, by to asi nebyl problém, aspoň podle mého názoru.”

To je dalí věc,” reagoval na připomínku Vačer, o které chci mluvit. Na jednu otázku nám soudní lékař do této chvíle odpověď dát nemohl. Zda byl Ale na zastávku dopraven v silně podnapilém stavu nebo pod vlivem nějakých omamných látek. Nedovedu si představit,”

obrátil se na přítomné, e by se mladý, zdravý a střízlivý chlap posadil na lavici v oputěné zastávkové boudě a čekal, a mu někdo přesně mířenou ranou prostřeli hlavu. Jene výsledek zkouky krve na alkohol a případně na zjitěni dalích látek zatím nemáme. Trvá několik dní.”

Já jsem tého mínění,” podpořil Vačera kapitán Zouplna z vojenské prokuratury, e nemohl být nadrotmistr Ale ve stavu, kdy by normálně vnímal. To uvádím na základě výpovědí od lidi z útvaru, kteří ho dobře znali. Podle mě musel Ale poit nebo přesněji řečeno, byly do něho vpraveny látky, které před smrti způsobily otupení jeho nervové soustavy a vedly nejen k celkové dezorientaci, ale i k jeho úplnému zneschopnění.”

Souhlasím, e jde o důleitý moment, v jakém psychickém stavu se Ale těsně před smrti

nacházel. K tomu musí říci své slovo histologické odděleni Ústavu soudního lékařství,”

přikývl Janůrek.

75

Soudruhu náčelníku, obrátil se k Janůrkovi Vačer, já bych se vrátil k té připomínce, e v době činu byla v kryté autobusové zastávce tma. Pachatel střílel, podle balistické expertizy, ze vzdálenosti minimálně osmdesáti centimetrů. Souhlasím s tvým názorem, e k přesnému zamíření potřeboval osvětlit cíl. Ale poněkud bych ti oponoval vtom, e by k tomu nestačila silná kapesní svítilna, zvlá kdyby mu ji někdo drel. Samozřejmě, potkávačky auta by byly spolehlivějí. Není problém si to ověřit.”

Taky si myslím,” pousmál se podplukovník a zapálil si dalí spartu.

Zařídím to dnes večer,” ujistil Vačera i Janůrka náčelník okresní kriminálky Martinec.

Soudruhu majore,” zdvihl ruku Hodouek, jestli se prokáe z histologického rozboru, e byl Ale zneschopněn alkoholem nebo nějakou toxickou látkou, podporovalo by to podle mne hypotézu, e pachatel musel mít pomocníka. Dopravit nevládné tělo na zastávku, přesunout je na lavici, posadit do vhodné polohy, osvítit, zamířit a fingovat sebevradu … to by asi jeden člověk nezvládl.”

Posiluje to hypotézu, ale jistotu to nepotvrzuje,” odpověděl Vačer. Fingováni sebevrady vyaduje klid. Kdyby měl pomocníka, byl by klidnějí. Ale pachatel zřejmě klid neměl a proto se dopustil závané chyby. Zastřelil Alee z levé strany a navíc jetě ze vzdálenosti, která vylučuje, e by se Ale mohl zastřelit sám,” připomněl známá fakta Vačer.

Jak dopadly daktyloskopické stopy na pistoli?” zeptal se Janůrek.

Expertiza prokázala, e zajitěná zbraň na místě činu je vraedná zbraň. Prokazatelně

patřila Aleovi. Otisky na pistoli sice nemají ideální počet klasifikačních znaků, ale

upotřebitelné jsou. Byly porovnány s otisky prstů, sejmutých zavraděnému a vechny s nimi ztotoněny. ádné jiné daktyloskopické stopy na pistoli zjitěny nebyly. Pachatel zřejmě pouil rukavic, co se dalo předpokládat.”

A co daktylky z bytu Aleových?” zajímal se éf kriminální sluby.

Slovo dostal kapitán Kartus.

Kriminalistický technik zajistil na různých místech celkem dvacet est upotřebitelných

daktyloskopických stop. Včetně těch na pouzdře Aleovy pistole, kterou měl v osobním

drení, estnáct jich po porovnáni s otisky prstů patřilo mrtvému Aleovi,” referoval kapitán.

76

I ty na tom pouzdře?”

Ano. Co ovem nevylučuje, e pachatel, pokud byl v bytě, nepouil rovně při vytaeni

pistole z pouzdra rukavic. Zbývajících deset zajitěných otisků jsme zatím nemohli

identifikovat, dokud se nevrátí pani Aleová. Některé ji určitě budou patřit.”

Máte vůbec o ní nějaké zprávy, Václave? Zmizela od rodičů krátce po příjezdu do Znojma.

Víme kam? A víme, kde byla v neděli, kdy se to stalo? Tím přece patři i ona do okruhu

potenciálně podezřelých,” pronesl poněkud nedůtklivě Janůrek.

Jistěe. Poslal jsem okresákovi do Znojma u dalí dálnopis, definoval přesně otázky, které mají poloit manelům Vyroubalovým, rodičům Ireny Aleové s upozorněním, a nesdělují důvod pátrání. Aby se dotázali na adresy příbuzných a známých v okolí Znojma, kde by se

mohla jejich dcera nacházet a na těch adresách prověřili, zda tam je. V kladném případě

a ji naloí do auta a přivezou k nám s tím, e jde o vánou událost, ale zatím a neříkají nic víc. Ráno mě volal náčelník znojemské kriminálky. Prověřili tři adresy, které získali od Vyroubalových. Výsledek negativní. Aleová by měla po krátké dovolené, kterou si vzala v podniku, nastoupit zítra do práce.

Pokud se vrátí,” zapochyboval podplukovník.

Soudruhu náčelníku,” pohlédl na Janůrka kapitán Martinec, zajistili jsme, aby během dneního dne čekal v Bořkově jeden ná vůz na zastávce u kadého praského autobusu a jeden vůz a do odvolání nepřetritě u domu, kde Aleovi bydlí. Pro případ, e by ji někdo přivezl autem. Jakmile se objeví, bude uvědoměna o smrti manela a o tom, e se souhlasem prokurátora byla u nich vykonána domovní prohlídka. Poádáme ji, aby se

nevzdalovala z bytu a počkala, dokud pro ni nepřijedeme a neodvezeme ji k svědecké

výpovědi.”

 Dobrá,” kvitoval informaci Janůrek. Pokračuj, Václave, pronesl u bez stopy nedůtklivosti v hlase. Major Vačer vak povaoval za věc své prestie kriminalisty vznést repliku na Janůrkovu poznámku. Samozřejmě, e v okamiku, kdy jsme se dověděli, e Aleová

nebyla v neděli u rodičů ve Znojmě, museli jsme i ji povaovat za potenciálně podezřelou. O

tom, e mu má v psacím stole pistoli, s největí patrnosti věděla. Mohla by tedy vradit i ona sama. Jene to je, myslím si, dost odváná verze.

77

Jaký by k tomu měla důvod? V pátek sice dolo mezi Aleovými k hádce a Aleová se

rozhodla odjet z trucu k rodičům. Hodouek to zjistil od svědkyně Řezníčkově, jetě o tom bude sám hovořit. Ale zbavovat se manela těkým zločinem? V době, kdy se u nás rozvod mladých manelství stal záleitosti bohuel téměř běnou? Za čtyřistakorunový kolek?”

Janůrek ukl propisovačkou na svůj poznámkový blok. Soudruhu Kartusi, jetě k té domovní prohlídce. Lze vyloučit, e pachatel měl přistup ke klíčům a mohl si od nich pořídit kopie?”

Na správě budov by to bylo vyloučeno. O tom jsem se přesvědčil. Jedině, e by mu jedny

půjčila Aleová, je-li o ní řeč jako o podezřelé. Při nastěhováni dostali troje. Ale i třetí sadu jsme zjistili v bytě. Je tu jetě eventualita, e by je nechala Aleová leet, dejme tomu v kanceláři na stole a někdo by si z nich udělal otisky. To se stává běně u bytových krádeí.

Mimochodem, mám dojem, e se z bytu nic cenného neztratilo. To ovem musí potvrdit

Aleová. Toté, pokud jde o klíče, se dá uvaovat i o Aleovi, respektive o tom, e by si pachatel z jeho klíčů pořídil tajně kopii. Jene je známo, e kadá kopie zanechá v zámku při prvotním pouiti mechanoskopickou stopu. Nic takového se na zámku nezjistilo.”

V místnosti zavládlo ticho, do něho vnikal pootevřenými okny hřmot automobilů z ulice.

Vačer přeruil mlčeni:

U tě slyím, éfe, e s takovými argumenty nemám chodit. Ale podle mě ena a pistole

nejdou dost dobře dohromady. enská se boji vystřelit do terče, nato do člověka. Já to

opravdu neuvádím jako argument,” pousmál se na podplukovníka. Hned jak dola hláka ze Znojma, e je Aleová od nedělního rána nezvěstná, uvědomil jsem o tom do Bořkova Hodouka i Kartuse. Hodoukovi jsme uloil dodatečně prověřit, zda někdo ze sídlitě

neviděl během neděle Irenu Aleovou. Je to tak?”

Ano. Oslovil jsem nejmíň dvě desítky lidi z okolí bydlitě. Kdo ji zná a to je hlavně

sousedstvo muskýho rodu,” zdůraznil významně Hodouek, ji za neděli, ale ani v pondělí neviděl.”

A Aleovou vyslechneme, poví nám, kde se nalézala v inkriminované době.

Samozřejmě si její údaj prověříme a zdrovala-li se skutečně mimo Bořkov, teprve pak ji

můeme vyloučit z okruhu moných podezřelých,” uzavřel s pocitem zadostiučiněni svoji repliku Vačer. A teď, kdy u jsem tě vyzval, zhodno ve stručnosti výpovědi svědků, které vyslechli kluci z borkovského oddělení.

78

Já sice výsledek znám, ale větina z vás ne.”

Kapitán Hodouek vytáhl ze své sloky několik listů, na které si stačil překlepat strojem záznamy, zachycené do bloku. Bylo vyslechnuto informativně celkem třicet dva svědků.

Pokud jde o obyvatele, bydlící nejblí k zastávce ČSAD, ádný z nich si nepamatuje, e by v uvedenou dobu zaslechl výstřel. Ale je tu jeden důleitý údaj. Svědkyně Alběta truncová, ovdovělá, rok narození 1920, důchodkyně, bydlící v rodinném domku asi tři sta metrů od silnice, spatřila z okna svítit automobil. Stál, jak uvedla, poblí autobusové zastávky Hůrka.

Čas si pamatuje přesně, bylo to po skončeni televizní hry. Vypnula televizor a chystala se ke spánku. Podle nedělního televizního programu jsem si upřesnil, e dotyčná inscenace trvala do 21,30. Svědkyně nevěnovala automobilu zvlátní pozornost. Prý se občas stává, e tam čeká auto na příjezd někoho od Rokytína, kdo vystoupí a jede dál na druhou stranu do

Sendraic. To je pro objasněni obec, která leí po křiovatce za zastávkou vpravo, asi tři kilometry. Obvykle tam prý v neděli čekávají zeáci s autem na babičku nebo dědečka, co byli na návtěvě v Rokytině. Aby nemuseli lapat od zastávky v noci pěky domů. Na

konkrétní dotaz odpověděla, e jízdní řád autobusového spoje přesně nezná. Proto ani

nemohla vědět, e v tuto dobu u ádný autobus od Rokytína nepřijede.”

Je svědkyně hodnověrná?” zajímalo Janůrka. Hodouek pokrčil rameny. Předpokládám, e ano.” Já za truncovou ručím,” ozval se kapitán Martinec. A vzápětí dokázal, jak je prospěné, zná-li náčelník okresní kriminálky svůj rajón, ale předevím lidi, v něm ijící.

Soudruka truncová dělala dlouho předsedkyni občanského výboru. Do důchodu

pracovala ve sběrně mléka. Její mu byl střelmistrem v sendraickém lomu, ne utrpěl

smrtelný úraz. Syn Béďa slouí jako poručík u Pohraniční stráe.” Děkuji, to mi stačí,”

pousmál se Janůrek a rozdýmal opět dalí cigaretu. Tohle svědectví má cenu zlata. A

navíc,” dloubl přátelsky loktem Vačera, by podpořilo můj názor na rozsvícené parkovačky.”

Také tak jsme její údaje hodnotili. Na základě informativního výslechu byla Alběta

truncová pozvána k svědecké protokolárnř výpovědi,” dodal Hodouek.

79

Jene je to z těch předběných dvaatřiceti výslechů, které provedlo obvodní odděleni,

jediný pozitivní přínos. Vechny zbývající výpovědi nepřinesly nic, čeho by se dalo chytit.

Prověrka místních závadových osob dopadla pro nás negativně. Já sám jsem si provedl

informativní výslech Jany Řezníčkové a následně inenýra Miroslava Kotka.”

Hodouek seznámil účastníky porady dosti zevrubně s výsledky jejich výslechů a některými fakty, je povauje za přínosné vzhledem k dalímu vyetřování. Konstatoval, e prověrka na alibi inenýra Kotka, pokud jde o časový snímek v době spáchání trestného činu, potvrdila pravdivost jeho výpovědi.

Poté vyhlásil major Vačer čtvrthodinovou přestávku. Kriminalisté se vyhrnuli na chodbu

protáhnout těla, poněkud unavená stísněným sezením v nevelké kanceláři. Okna byla

během porady pouze pootevřená, kvůli hluku, pronikajícímu zvenčí. Nestačila proto odčerpat z majorova nekuřáckého pracovitě tabákový dým. Vačer je prudce rozvalil dokořán.

Tak u se nečuř, Václave,” prohodil Janůrek, Zůstal úmyslně v místnosti. Omluvný tón nepatřil jenom jeho nikotinovému prohřeku, co Vačer také pochopil.

Já ti stejně ty retka připomenu, a tě povezou s infarktem,” pokýval hlavou. Mezi čtyřma očima si mohl k éfovi kriminální sluby tenhle způsob hovoru dovolit, při plném respektováni vztahu mezi podřízeným a nadřízeným. Oba se znali jetě z dob, kdy společně prolapávali své prvé strámistrovské boty.

Operativní i vyetřovací opatření jsi stanovil správně a tým podle nich postupuje. Bude to teď potřeba nasměrovat na motiv. Tady, myslím, by měla hodně objasnit výpověď Aleové.

Protokol o jejím výslechu bych si rád prostudoval.”

Provedu výslech osobně, za účasti vyetřovatele vojenské prokuratury. O případ se zajímá taky vojenská kontrarozvědka. Dosud nevím proč. Volal mi u první den podplukovník Janza.

Máme se sejit. Moná, e bude třeba dohodnout nějaká součinostní opatření.”

Janůrek pokývl souhlasně hlavou.

Na Vačerově stole se ozval telefon. Major zdvihl sluchátko. Ano, předávám.” Přikryl mluvítko dlani a eptl: Sekretářka starýho.”

Hovor podplukovníka Janůrka s náčelníkem správy netrval ani deset vteřin.

80

Jeho výsledkem bylo, e volaný povzdechl, vzal si ze stolu blok, chvatné jej zastrčil do kapsy, nače jizlivě poznamenal: A ty mě straí infarktem z kouřeni, Václave. Měj se a zlomte vaz!”

Po odchodu éfa kriminální sluby pokračovala porada samozřejmě u bez kouřeni. Zato

bylo dovoleno účastníkům svléknout saka.

Mirku,” kývl Vačer na kapitána Řeháka, co jsi zjistil k těm telefonům?”

Na kartičce měl Ale poznamenáno celkem sedm účastnických stanic. Z toho pět praských

čísel, čtyři pod iniciálami T. E. U kadého z těchto čtyř čísel bylo písmeno: M, D, č, V. Páté praské číslo bylo s iniciálami P. . ádné světoborné tajemství se za tím neskrývá. Iniciály T, E. znamenají Tesla Eltos. Jednotlivá písmena předznamenávají názvy ulic, kde jsou prodejny nejrůznějích součástek Tesly Eltos  Martinská, Dlouhá, Černokostelecká a

Vyehradská. To páté praské číslo nepatři Eltosu, ale Potřebám pro radioamatéry v itné ulici. Tam si také vedoucí prodejny vzpomněla, e k nim nějaký Ale občas volal, s dotazem, mají-li na skladě to nebo ono.

V prodejnách Tesly Eltos si příjmení Ale nikdo nepamatuje. Jinak prý mají telefonických dotazů spousty a také se Ale nemusel představovat jménem.”

Kapitán si rozhrnul prsty límec koile a pokračoval:

Zbývající dvě mimopraská čísla jsou písmenového označení. Jedno, obkreslené

rámečkem, je Dřevostyl v Klaticlch a ozve se na něm spojovatelka v ústředně. Alee nezná, ale jeho pani, která u nich pracuje, ano. Druhé, asi připsané teprve nedávno, protoe stoji na kartičce jako poslední, Je číslo motorestu v Rokytině.”

To je zajímavé,” podotkl Vačer. Volal jsi tam?”

No jistě. Trvalo mi dost dlouho, ne jsem se vůbec dovolal. Telefon je víc obsazený, ne volný. Linka slouí v létě paralelně motorestu a kanceláři autokempu. Vedoucí motorestu mě ujistil, e se jménem Ale nekomunikoval. Vedoucího autokempu jsem nezastihl, je prý od pondělka na Slovensku a vyřizuje zájezd bratislavských mototuristů do Rokytína. Má se vrátit zítra, tak ho snad stihnu.”

Soudruhu majore, faktickou připomínkou,” ozval se Hodouek. No prosím.”

K tomu motorestu v Rokytině. My jsme se vyptávali svědků jenom v Bořkově.

82

Neměli bychom se pozeptat i v Rokytině?” To je celkem správná připomínka.”

Já myslím nejen personálu v motorestu a prodavačů v kiosku, ale i chatařů. Třeba tam mají chatu i lidi z Bořkova a mohli Alee znát od viděni.”

Kdy u jsme u toho Rokytína, co ty výpovědi řidičů ČSAD? O těch jsi vlastně nehovořil.

Vyhodnotili jste je?

Nedělní turnus na lince PrahaRokytín a zpátky jezdili dva. Oba Praáci. Vypovídali jen povechně, e měli jako vdy o letní neděli při krásném počasí narváno. V Bořkově přistupovalo pokadé hodně lidí, co se jeli koupat na rokytínskou přehradu. Podle popisu, který jim byl předestřen, se ani jeden, ani druhý neupamatoval na cestujícího ve větrovce z usákoviny. Teď mě napadá, kdy tak na nás koukám, jak tu sedíme v koilích, e si mohl i Ale v tom horku větrovku sundat a nést ji v ruce.

Čili tu sondá v Rokytíně si vezme na starost. Přidá mu někoho, viď?” obrátil se Vačer na náčelníka okresní kriminálky.

Zařídím to s obvoďáky v Rokytíně,” přikývl kapitán Martinec.

Vačer se rozhlédl po přítomných. Sakaře jsi s sebou nevzal?” optal se kapitána Řeháka.

Má volno po noční slubě. Jeho písemnou zprávu jsem předal.”

Ano, mám ji tady. Chtěl jsem se jen zeptat, zařídili jste s pokladní z Blaníka a s tou

biletářkou sejmuti daktylek?”

Na to jsem se Sakaře nestačil zeptat,” přiznal se Řehák. Ale můu mu zavolat…”

Teď ho nech vyspat.”

el na to ve fofru… bylo řečeno, a tam někdo z operativců naklue co nejdřív.”

Jaképak bylo řečeno. Já jsem to řek,  prohrábl si navyklým pohybem husté kadeře Vačer.

Sakař nastartoval pohotově a vyslechl svědkyni jetě začerstva. O to nic.

I kdy víme, e pro objektivnost agnoskace se poznávacím svědkům předkládá více

fotografii, spolu se zájmovou. Sakař jí ukázal jen tu zájmovou. Ale ani ta ji nic nepověděla.

Její tvrzeni, e dvě místa v řadě, do které byly lístky zakoupeny, zůstala neobsazena,

důkazní hodnotu nemají. Mohou obstát pouze jako domněnka. Proto je třeba, pokud to

Sakař neudělal, zabezpečit daktylky jak pokladní, tak biletářky.”

83

Spolehni se, soudruhu náčelníku,” odfrkl Řehák a otřel si dlani zpocené čelo.

Na vech, kdo seděli kolem stolu, byl u patrný účinek teplotních stupňů, stoupajících hodinu od hodiny v srpnovém dopoledni.

Není to ideální,” spustil, popoháněn svým neúnavným vnitřním perpetuum mobile, Vačer.

Ani ohledání místa činu a dosavadní zhodnoceni zajitěných stop, ani pitva, ani provedené výslechy svědků nepřinesly nic podstatného k osobě pachatele a k motivu. Motiv. O tom se tu zatím nehovořilo.”

Nesměle zdviená ruka patřila nadporučíku Pavlu ikovi, jemu sotva oschl diplom

absolventa Vysoké koly SNB.

Soudruhu náčelníku, já bych nerad teoretizoval,” řekl a mírně zrudl v obličeji, protoe cítil, jak se k němu rázem obrátily oči vech přítomných. A odhadl, co si teď kolegové v duchu myslí: Hochu, neprotahuj v tom horku poradu a nezdruj nás teoretickými úvahami.

Jen spus, Pavlíku,” povzbudil ho naopak major Vačer.

Kdy jste poloil otázku motivu. Na kole nám v hodinách viktimologie, to je nový směr

nauky o oběti trestného činu, přednáeli o vztahu motivu k oběti. Na základě typologických systémů lze často zjistit fakta o osobnosti oběti, jejich stycích s okolím, jejího pohybu v daném prostředí. To pak značně napomáhá odhalit pohnutky trestného činu a často vede a

ke zjitění pachatele. Na základě svých charakteristických vlastností, svého jednání a

chování hraje v nejednom případě sama obě významnou roli jak při vzniku situace před

spácháním činu, tak i v průběhu jeho samotného provedeni. Podle statistických údajů jen

velmi malé procento vraedného útoku tvoří oběti zcela náhodné. Take se vracím k otázce motivu. Co víme o osobě a osobnosti oběti, o jejich charakteristických povahových rysech a osobních vlastnostech? O nejbliích i vzdálenějích známých, s nimi se obě stýkala?

Domnívám se, e nemůeme,” prohlásil nadporučík JUDr. ika v zápalu svého vystoupení,

izolovat obě od obecně platných a uznávaných pouček viktimologie jen proto, e jde o

vojáka z povolání.”

V té chvíli patřila dalí zdviená ruka vyetřovateli vojenské obvodové prokuratury kapitánu JUDr. Zouplnovi. Podal rozířenému kriminalistickému týmu majora Vačera zevrubnou a vyčerpávající informaci k osobě nadrotmistra Zbyňka Alee, jak ji získal na základě vlastního etřeni u útvaru v Bořkové.

84

Souhlasím se závěry soudruha iky, e motiv trestného činu, jeho obětí se stal Zbyněk Ale, nelze hledat izolovaně od poznatků viktimologie. Musel tedy existovat vztah mezi vrahem a zavraděným. A moná, v tomto případě právě proto, e obětí je osoba vojáka z

povolání, vznikla pohnutka k jeho fyzické likvidaci. Podle mých poznatků jsem přesvědčen, e pachatel je mimo útvar, u něho Ale slouil.”

xxxx

Irena Aleová nastoupila do vlaku ve stísněné náladě. Nemohla se zbavit pocitu, e se

provinila vůči rodičům i vůči Zbyňkovi.

Cesta do Znojma a ve, co následovalo, bylo jen prchlivé a zbytečné gesto. To si teď, s

odstupem nedlouhého času, uvědomovala a marně se snaila shledávat rozumné důvody

pro obhajobu vlastního jednáni.

Vdy mohla předpokládat, co se stane, a se doma svěří se svými problémy. Dlouho se

ostýchala o nich začít. Tuila, co bude následovat. A taky následovalo. Matka spustila

výčitky a začala opakovat staré litanie. Irenko, copak jsem ti to málo rozmlouvala? Měla jsi jako maturantka tolik moností vybrat si lepi partii. Zůstat ve Znojmě a dret si to krásné místo na ředitelství Fruty, ke kterému jsme ti dopomohli. Podívej, kam ses dostala? Trčí ve venkovské díře a do práce musí dojídět!

Opět si musela vyslechnout repertoár, který znala jetě z dob, kdy u jako vdaná bydlela u rodičů. Oč je na tom lip Slávinka, starí sestra. Provdala se za inenýra, postavili si rodinný dům, koupili auto, mají dvě děti, ijí ve astném manelství. A ty? Kdy začala dávat za vechno vinu Zbyňkovi, nemohla to Irena u dál poslouchat. Pro takovouhle útěchu si nepřijela. Táta nebyl doma, pracuje jako agronom na okrese a jezdil právě kolem ní. Určitě by se Zbyňka i ji zastal, jako vdy. Povzbudil by ji, poradil. Od malička v ní posiloval sebedůvěru a oceňoval, na rozdíl od matky, e jde svou vlastni cestou. A e se provdala z lásky, nikoliv z nějaké vypočítavosti. Jsi hezké děvče, vybrala sis hezkého chlapce, který se umí postavit k ivotu, říkával.

A kdy jí matka rezolutně doporučila, a se rozvede, dokud je mladá a nemají děti, bylo to přece jen moc. Ireně přetekly nervy, popadla cestovní kabelu, kterou ani nestačila vybalit a s ironickým dik, mami, za sebou zavřela dveře.

85

V první chvíli se rozhodla sednout na nejblií vlak a vrátit se do Bořkova. Zamířila k nádraí.

V duchu si vyčítala, e měla počkat na tátu. A se doví, e dceři nestál ani za to, aby ho objala a prohodila s ním pár slov, bude mu to lito a taky se urazí. A právem. V půli cesty zaváhala. U u se chtěla obrátit a jit zpátky, kdy vedle ní zabrzdil známý červený fiátek.

Otevřela se dvířka a od volantu ječela Hanka Salačová, čáááu, Irčóó, kde se tu bere?

Nevěděla, co najednou odpovědět. Zakoktala, e spěchá na nádraí. Nemohla odmítnout,

kdy ji Hanka vyzvala, a nasedne, e ji tam odveze. Pozdravily se pusami na tvář. Hanka byla ve Frutě její starí kolegyní, kdy tam Irena, jetě jako Vyroubalová, nastoupila po maturitě do plánovacího odděleni. Brzy se spřátelily, Hanka vzala občas Irenu k nim na chalupu, kterou zdědil po rodičích její manel, veterinář MVDr. Jiří Salaba. Byla to rázovitá usedlost ve vinorodé oblasti u Havraníků, s vlastním malým vinohrádkem a vinařským sklípkem. Salabovi byli bezdětní. Hanku to trápilo, obávala se, e je postiena oslabením k mateřství, podstoupila řadu gynekologických prohlídek, zatím bezúspěných.

Na nádraí u nedojely. Irena, jak byla v momentálním rozpoloení, se zmínila o nevydařené návtěvě doma a co ji k ní vedlo. Pocit spřízněnosti osudem, by u Hanky z jiných příčin, vyvolal spontánní rozhodnutí. Navíc, kdy z Ireny vylo, e si vzala na návtěvu tři dny dovolené, která jí teď je k ničemu. Prostě Irena pojede k Salabovům na chalupu, aspoň do pondělka, protoe i Hanka tam tráví dovolenou. Byla jen ve Znojmě vyvětrat byt a nakoupit, teď se vrací. V úterý vezme Irenu zase zpátky, take bude mít monost jetě dodatečně zajít za rodiči a den s nimi strávit. Hanka je v Havraníkách sama, Jirka je v Maďarsku na sympóziu veterinářů a vrátí se a v úterý. Jsme přece obě plánovačky, Irčo, smála se. Tak si aspoň splánujeme zas po dlouhý době pěknej víkend.

Pěkný víkend to byl, dokud se pohybovaly po chalupě bezstarostně samy, jen v

opalovačkách, které se rozhodly odpoledně ve skrytu zápraí odloit a chytat bronz na celé tělo. Tak uběhly dva dny venkovské pohody. Tu si hlavně Irena slibovala od improvizovaného výletu k Salabovům na chalupu.

86

Během úterní sluneční lázně na mlatě se Hanka z ničeho nic svěřila své společnici, e ji manel zahýbá. Celou dobu, co tu jsme, ti závidím, Irčo, e ty takový trable nemá, vyjevila trpce. Co ji na to překvapená Irena měla odpovědět?

Hanka ani ádnou odpověď a tím méně útěchu nečekala.Z toho Maďarska se vrátil v sobotu

ráno. To jsem si zjistila. Proto jsem jela do Znojma. Ne větrat byt!

Irena v tu chvíli zalétla mylenkami ke Zbyňkovi. Taky s ním jsou problémy, taky si

představovala jejich manelské souití trochu jinak. Ale určitě by nebyl schopen být ji

nevěrný. Tuhle jistotu jí Hanka můe právěm závidět.

A pojednou se jí po Zbyňkovi zastesklo.

V úterý navečer zastavil s halasným zahoukáním před chalupou vedle Hančina fiátka černý

ford escort. Vylezl z něj MVDr. Jiří Salaba. Tím začal Ireně nepěkný konec pěkného víkendu a krátké dovolené. Salaba nechtěl slyet ani slovo o tom, e Hanka odveze Irenu do Znojma.

Jeho návrat se musí oslavit ve sklípku, u vinného soudku a domácího uzeného!”

Hanka pila s úmyslem se opít, Irena tuila proč a bylo ji přítelkyně lito. Sama usrkávala s mírou, i kdy víno chutnalo znamenitě. Jirka upíjel plnými douky. Brzy večer se Hanka vytratila ze sklípku a la si lehnout. Irena ji chtěla následovat, ale Salaba ji uprosil, a jetě chvíli zůstane. Jako kadý slaboch upadl pod vlivem alkoholu do sentimentálního opojení.

Začal Irenu ujiovat, e se do ni tajně zamiloval u tehdy, kdy k nim jezdívala na chalupu jako svobodná. Jeho trapné dvoření vyvrcholilo nabídkou, e by byl ochoten se s Hankou rozvést a Irenu si vzít, kdyby i ona nechala Alee. U bys nebyla bezdětná ani ty, ani já, tohle vecko kolem by bylo tvoje, rozpřáhl ruce gestem pána domu. Náhle ji strhl k sobě a chtěl ji líbat. Vytrhla se mu a utekla do svého pokojíku v chalupě, kde se zamkla. Bylo jí na zvraceni.

Nikoli z té trochy vína, které vypila. Ráno musela dlouho čekat, ne se Hanka probudila a probrala, jene do úplné střízlivosti měla daleko. Za volant sednout nemohla, Salaba se neobjevil vůbec. Pro Irenu to tak bylo lepi. Nemohla u déle čekat, chtěla-li stihnout spojení ze Znojma na Prahu. Poděkovala Hance a po rozpačitém rozloučení se vydala s cestovní kabelou na rameni k silnici, aby se poprvé v ivotě pokusila stopovat.

87

Proklínala sama sebe, e se dala na tenhle výlet přemluvit.

Ubíhající čas, přibývající horko a prázdná silnice ji přiváděly do beznaděje. Nestane-Ii se zázrak, nestihne vlak na Jihlavu. Na to, e by mohla jetě dnes navtívit rodiče, u vůbec nemyslela.

Zázrak měl podobu nákladní avie, naplněné a po vrek korby přepravkami s čerstvě

sčesanými letními jablky. Stopuje-li osamělá hezká enská, má téměř jistou anci.

Dvě minuty před odjezdem vlaku ze znojemského nádraí stoupala Irena Aleová po

schůdcích do vagónu.

xxxx

Podplukovníka Janzu ze správy vojenské kontrarozvědky poznal Vačer u na právnické

fakultě. Později se setkali několikrát, při řeeni těch případů, kdy byla nezbytná součinnost obou bezpečnostních sloek. Janza přivítal Vačera ve své pracovně, která svědčila o pořádkumilovnosti uivatele. Prostorná místnost, vkusně zařízená, vzorně čistá a oivená zeleným listovím bohatě vzrostlého fíkusu, se u na pohled liila od běného kancelářského stereotypu. Několik zajímavých výtvarných originálů s praskými motivy zdobilo stěny a neslo autorskou signaturu ,AI. Janza’, která prozrazovala, e podplukovník JUDr. Alois

Janza se věnuje ve volných chvílích amatérskému malováni. Za sklem knihovny bylo také

vidět vedle odborné literatury řadu rozměrných knih s reprodukcemi výtvarného umění.

Jednáni začalo v přátelském tónu, neformálně a věcně. Nebylo ani třeba velkých úvodů.

Janza byl obeznámen, e major Vačer vede tým kriminalistů, vyetřujících případ vrady

nadrotmistra Alee. A Vačer zase chápal, e vojenská kontrarozvědka má eminentní zájem

na objasnění příčin, které vedly k vraednému útoku na přísluníka ČSLA, vojáka z povoláni.

Podrobně informoval Janzu o výsledcích, které vyplynuly z dosavadního vyetřování.

Teď nám jde o to nejdůleitějí,” uzavřel Vačer. Zjistit motiv, nad kterým pořád visi otazník.

Jednu z dosavadních verzí, e by mohlo jít o řeeni manelského konfliktu, se zatím

nepodařilo potvrdit, protoe jsme Irenu Aleovou, dočasně nezvěstnou, nemohli vyslechnout.

Verze, e by pohnutku k činu mohl mít milenec Aleové, aby se zbavil soka, výslechem

inenýra Kotka padla.

88

I kdyby byl jejím tajným milencem, co kategoricky popřel, potvrdilo se jeho alibi. Podle mého názoru je třeba vytyčit dalí verze. Vyřizování osobních účtů anebo, co se mi zdá vzhledem k Aleově povoláni logičtějí, nepřátelský zásah z venčí. Ale to u by byla vae záleitost.”

Správná logika,” odvětil lakonicky Janza. Kousek od Bořkova je rozmístěna jednotka Protivzduné obrany státu, u které Ale slouil jako technik-specialista. Souvislost s jeho násilnou smrtí se v tomto světle jeví moná a pravděpodobná. Mohu tě ujistit, e v poslední době registrujeme zvýený zájem západních rozvědek o systém Protivzduné obrany státu a hlavního města. O jeho včlenění do obrany proti nízkoletícím střelám s plochou dráhou letu.

Kolem základen co chvíli projede cizí turista. Není divu, e si zjiují a ověřují dislokaci základen PVOS v době míru. Jejich zničeni překvapivým úderem v prvním okamiku války povauje NATO za předpoklad úspěchu. O Bořkov a jeho ostrahu se interesoval u loni

jeden západoněmecký Sommergast. Mají to usnadněno tím, e v blízkosti Bořkova leí letní rekreační oblast Rokytín, vyhledávaná i letos vízovými turisty. Nedělejme si iluze, e některý z nich není agentem Audio Intelligence, to je zvlátní odposlechová sluba CIA. Zaparkuje si v autokempu, vytáhne z vozu nebo z karavanu teleskopickou anténu a co ví, jestli místo muziky neloví v éteru pomocí zvlátního zařízení signály, třeba vzduného nebezpečí?

Pokouejí se zjistit, za jakou dobu pronikne tento signál k hotovostním stíhačům, zajímá je čas, za jaký, od sputění motorů přes start a po nabrání výky, zaujmou prostor přehrazování vzdunému protivníkovi a pochopitelně, jak v éteru reaguje naváděcí a

velitelské stanovitě protiletadlových raket. Nechci ti zastírat, e počátkem června zachytilo zaměřovací středisko krajské správy krátkodobé vysíláni neznámé a neevidované vysílačky na ultrakrátkých vlnách. A to přesně v rozmezí kanálu součinnosti letectva s pozemní řídící stanici PVOS. Radiolokační středisko určilo jako místo ilegální vysílačky rokytínskou rekreační oblast. To ví, e jsme okamitě učinili vecko, co bylo třeba. V součinnosti se státovkou. Protoe ten neznámý radista, který není amatér, ale perfektně vykolený profesionál, můe být zdejí občan, zaverbovaný cizí rozvědkou. Prosím tě, aby sis tuto

informaci ponechal zatím jen pro sebe.”

89

Chápu. Ale tím nevylučuje podezřeni, e by smrt Alee mohla souviset s jeho spoluprací se speciálními slubami cizích států?” Podle nás je Ale mimo hru, pokud má na mysli pioná. Ale mohl se stát například neádoucím svědkem něčeho, co já vím, čeho. A bylo třeba ho rychle likvidovat. Bezohledně, a přitom rafinovaně. Je to krkolomná verze?”

Jistěe ne,” prohrábl si navyklým pohybem nepokojnou ktici vlasů Vačer. Ale nezlob se na mě, Lojzo, já jako kriminalista jsem povinen, jak dobře ví, předkládat zjitěná a ověřená fakta, která mají procesní hodnotu. Nikdy jsem nepustil z ruky materiál, aby mi ho prokurátor vrátil k doetření. A ani v případu Alee od nás, tedy od mýho týmu, nečekej nic jiného.”

O to mi vůbec nejde, Václave. Doetřete vechno k násilné smrti Alee. Jedná se mi o to, abychom se dohodli na součinnostních opatřeních mezi naí a vaí slokou tak, aby nedolo k nějakému naruení a tím i k tomu, e… vulgárně řečeno… vyplaíme pachatele. Dřív, ne ho usvědčíme.” S tím Vačer souhlasil.

xxxx

Podle zápisu v knize ubytovaných zjistil nadporučík Sixta, orgán vojenské kontrarozvědky útvaru PVOS v Bořkově, e během neděle se zdrovaly v rokytinském autokempu tři západoněmecké rodiny. Opustily chatky a v úterý.

Rakouský turista, který přijel s přívěsným karavanem a parkoval v samostatné kóji, se zdrel pouze do neděle večer a pak odcestoval, přestoe zaplatil přísluný poplatek předem do pondělí odpoledne.

Vy si tady nezapisujete státní poznávací značky vozidel?” zeptal se nadporučík plnotíhlé krásky, její do tmavá opálená ple kontrastovala s bělostným plátíkem, téměř na prasknutí obepínajícím mocné poprsí.

Zavrtěla rezolutně hlavou. To není moje věc, soudruhu. Na to by se měl najmout hlídač

parkovitě. Třeba důchodce na letni sezónu. A si zapisuje čísla. Aspoň těch, co jsou tady ubytovaný. Proč to nedoporučíte, kdy jste od Bezpečnosti?”

Nadporučíkovo sluchové ústroji postřehlo kritický osten. Komu bych to měl doporučit?”

Vedoucímu autokempu Hajtmarovi. Na mě on tak nedá.”

90

To by tu musel být,” podotkl nadporučík. Napadlo ho zeptat se, kde vlastně je. Ale opálená diva, úřadující za stolkem, ho předela. Odjel si v neděli večer na Slovensko. Kdy je tady největí rumec. Na sluební cestu,” uklíbla se.

A vás tu nechal samotnou,” neodpustil si. Dělá si, co chce,” máchla rukou.

Zřejmě nemá éfa autokempu příli v lásce, tipoval Sixta. A začal kout elezo, dokud hnulo.

Vá vedoucí tu sice není.

Ale vy, pani recepční,” polichotil jí hotelovou nomenklaturou,” to budete vědět stejně dobře.

Objednával si ten rakouský turista kempováni předem? Nemohl předpokládat, e tu bude

volno.”

U nás ubytujeme kadého, kdo přijede, pokud není plno. Objednávky předem nebereme. To

by na to Hajtmar potřeboval k tomu svýmu vedoucování nejmíň jednu sílu navíc. Teda mimo

mě. A já se nemůu starat jetě o rezervace. Mám dost co dělat s tímhle papírováním a

navíc se starat, aby lidi odevzdávali chatičky v pořádku i s klíčem a taky, aby někdo neujel bez placení.”

Ten Rakuan si zaplatil předem i pondělek a odjel u v neděli večer. To měl tak naspěch?”

Kdo se v nich vyzná. Takovýmu frajerovi na pár korunách nezáleí.”

No jistě, pomyslel si nadporučík. Nepochyboval o tom, e vedoucí kempu i tato opálená

kráska neodmítnou vimné v korunách a u vůbec ne v cizí měně a západního turistu

ubytují, i kdyby měli plno.

Mimochodem, paní recepční…”

Sinkorová,” usmála se a vzedmula klenbu poprsí k mladému mui. Získal si její sympatie titulováním, na ně nebyla zvyklá.

Paní Sinkorová… nebo slečno Sinkorová..

Ani tak, ani tak. A kdy u, tak bývalá paní. Já jsem toti rozvedená, jestli vám to nevadl,”

opakovala úsměv.

Jestli to někomu vadí, mně určitě ne,” řekl Sixta, chtěl jsem se vás zeptat, jestli vám jako recepční nepřipadlo trochu divné,” přitáhl si poznámkový seit, kam si vypsal údaje z ubytovací knihy,” e pan Gustav Zajíc je enatý, cestuje sám a přitom jetě s sebou táhne karavanový přívěs?”

Naklonila se k nadporučíkovi tak, e výhled do výstřihu jejího bílého miniplátiku musel vyburcovat Sixtovu vnímavost. Třeba do toho postelovýho karavanu chytá pan Zajíc u nás zajíce,” prohodila leérně.

91

Vidíte, to mě nenapadlo. I kdy se to jméno Zajíc vyslovuje německy Cajlc, mohl mu

karavan slouit jako past na nějakého naeho zajíce. Máte správný postřeh.”

Ale on to svý jméno vyslovoval česky a mluvil se mnou česky, kdy mi dával pas a

zapisoval se do knihy,” namítla.

Na tom není nic divného,” odtrhl Sixta oči od magnetického pole, je se rozevíralo mezi bílými klopami jeho protějku. Jméno Zajíc prozrazuje, e předkové toho pána pocházeli z Čech nebo z Moravy, jako ostatně třetina Vídeňáků.” Pohlédl do poznámkového seitu. Je to Vídeňák, nebo alespoň bydlí ve Vídni. Gustav Zajíc, narozen 14. dubna 1936, bytem Wien, Stadtbezirk VIII. Josefstadt, Lerchengasse 47, enatý, číslo pasu jsem si taky opsal.

Zaměstnáni: Privat. To je něco jako soukromý zaměstnanec. A říkáte, e mluvil česky…

Předloil mi rakouskej pas. Pro mě je to tím pádem Rakuák”

Jistě. Ty tři rodiny, co bydlely v chatkách do úterka, byly vechny z Wiesbadenu.”

Vichni měli bundespasy, i s připsanými dětmi. Oni jezdějí často v grupách.”

Jetě mi povězte,” naladil úsměv a diskrétní tón, chytil pan Zajic do té své pasti nějakého dvounohého zajíce? Nebo mu nesklapla? To se taky stává, kdy se nepoloí dost lákavá návnada. Třeba se ten jednapadesátiletý Herr Zajic proto natval a jel lovit někam jinam a nečekal do pondělka.”

To Já nevím, jaký návnady pouívá pan Zajíc. Nejspí asi ilinky, ne? Upozorňovala jsem ho jako kadého, a si nenechává ani v autě, ani v přívěsu ádné cenné předměty, tranzistorák, foák a samozřejmě větí částky peněz, e mu to uschovám do trezoru. Smál

se, e ádné cenné předměty, které by mohly někoho lákat, s sebou nevozí. A peníze e má ukrytý v tom svým bavoráku tak, aby je nikdo nenael.”

Říkáte v bavoráku? On přijel v BMW?”

Ano, Béemvé, stříbrná metalíza. Fáro jak hrom. I na to by se leckterá chytila. Kdy u jste se ptal. Ale jestli pozval nějakýho zajdu nebo u vzrostlejí kočku do karavanu na televizi a přitom jí taky ukázal ilinky, to opravdu nevím.”

Pan Zajic měl v přívěsu televizor?”

Barevný japonský Sanyo, zabudovaný ve stěně. Já ho neviděla, ale povídal to Hajtmar. Prý mu pan Zajíc dovolil, aby na tom zkoueli s tím jeho známým, jestli u pořádně funguje společná anténa, co jsme tu postavili extra pro karavany.

92

Pořád zlobil obraz. Teda těm, kdo měli v přívěsu televizor. Nai vozejí přenosný, zápaďáci je mají větinou zabudovaný na pevno. Ale stěovali si jedni i druhý. Nai nadávali, e neuvidějí v neděli odpoledne Velkou cenu.”

Kdo je ten známý vaeho vedoucího?” snail se udret lehký konverzační tón Sixta, avak kdesi v nitru pocítil zachvěni.

Opravdu nevím, soudruhu. Nějakej machr přes televize. Prý slíbil Hajtmarovi, e se na to přijede v neděli podívat.”

Zachvění v nadporučíkově nitru se bleskem změnilo v alarmující napětí.

A podařilo se mu tu anténu dát do pořádku?”

No asi ano. Ale určitě to říct nemůu, protoe jsem s Hajtmarem nemluvila. A večer, kdy mi oznámil, e musí fofrem na Slovensko. Prý mu telefonovali z Bratislavy, e něco hoří kolem hromadnýho zájezdu, který k nám měli dojednaný přes Sportturist. Tyhle věci si zařizuje vedoucí sám, mě do nich nezasvěcuje.” V kolik hodin odjel, nevíte?”

Zavrtěla hlavou. V est mně končila sluba a byla jsem ráda, e odtud vypálím. Ne e by mně doma plakaly děti. ádné nemám, zato krásnýho somálce s jantarovýma očima. A straně se mu po mně stýská.”

Somálce?” vyhrkl Sixta, jeho mylenky v těchto okamicích mířily spí k Rakuanovi s českým jménem ne k jakémusi cizokrajnému partneru pani Sinkorové.

Ano, somálskýho kocoura, perfektně vybarvenýho do zlato béová, polodlouhosrstýho a s

jantarovýma očima, co je vzácnost,” vysvětlovala pyně. Kdybyste se chtěl někdy na něj přijít podívat…” napulila rty a zavlnila bronzovou klenbou v bílém výstřihu.

Nic není vyloučeno,” prohodil neurčitě Sixta. Pan Zajic zdvihl kotvu také a po vaem odchodu?”

Dejte u s tím ulízaným chlápkem pokoj,” načepýřila se Diana rokytínského autokempu.

Zaznělo to jako výčitka, e se nabízená kocouři podívaná nesetkala s konkrétnějím

zájmem. Jo, musel odjet a po mně, protoe jeho parkovací etón jsem nala ráno

zastrčený do kvíry u dveří kanceláře.”

Aha,” pokývl hlavou. A vy bydlíte kde?” vytáhl propisovačku a přisunul si seit.

No konečně, pomyslela si se zadostiučiněním. inkorová Radka, Rokytín, Husova 7.

94

Je to čtvrtá vilka od rohu ulice. Bydlím hned v přízemí. Sama,” podotkla významně.

Snad se somálským kocourem?” pousmál se Sixta.

Patrik má pro paničku pochopení a nepřekáí,” naznačila jetě významněji. Nechcete si napsat telefon? Do bytu mám přes volačku… diktovala číslo a přidala i číslo do rokytínského autokempu, kde, jak zdůraznila, je k zastiení přes den.

Vojenský kontrarozvědčík si ve poznamenal.

Avak pro jiný účel, ne se domnívala chovatelka vzácného kocoura.

Tuil, e bude Radka inkorová pozvána k svědecké výpovědi.

Moc vám děkuju,” řekl, kdy se loučil. A myslel to upřímně.

Jestli vám někdy vyjde čas, tak se ozvěte,” podala nadporučíkovi ruku. Kdy ji stiskl, cítil, jak mu jemně zaryla nehty do kůe.

xxxx

Bylo krátce před devátou, kdy Vačer dokončil přípravu na výslech Ireny Aleové. Zatím ji povaoval za nejdůleitějí svědkyni, moná rozhodující pro dalí vyetřování. Zavřel desky, v nich měl vechen dosavadní spisový materiál k případu. Včetně zprávy o ověřovacím pokusu, který provedli pracovníci okresní kriminálky v kryté autobusové zastávce Hůrka.

Figurant, odpovídající tělesnou výkou i hmotnosti Aleovi byl posazen mezi 21.22.

hodinou na lavici v místě, kde se nalézala obě. Ukázalo se, e při osvětlení běnou kapesní svítilnou s dvěma monočlánky o 1,5 voltu je moné ze vzdálenosti jednoho metru zamířit celkem přesně.

Ozáření automobilovými potkávačkami by samozřejmě umonilo střelci jistějí zamíření a

spolehlivějí zásah. Ovem mohlo slouit i jako přídavný světelný zdroj ke kapesní svítilně.

Ověřovací pokus přinesl jetě dalí poznatek. Vytáhnout bezvládné tělo z auta, dopravit je do čekárny, situovat do vhodné pozice a fingovat sebevradu by pro jednu osobu vyadovalo velmi značnou a vestrannou námahu. Proto lze usuzovat, e pachatel měl pomocníka.

Pokusu se vyuilo i k ověření svědecké výpovědi Alběty truncové. V jeho průběhu

pozorovali z okna domku, kde svědkyně bydlí, zastávku Hůrka, vzdálenou odtud asi 300

metrů.

95

Potvrdilo se, e po věcné stránce odpovídala situace ve 21,30 popisu tak, jak jej svědkyně uvedla ve výpovědi.

Bylo za deset minut deset, kdy se dostavil vyetřovatel vojenské prokuratury kapitán

Zouplna, který se měl rovně zúčastnit výslechu. I on se zájmem očekával, co manelka,

Aleova nejblií osoba, objasní.

Přesně v devět se ozval telefon. Kapitán Kartus volal od sluby u vchodu, e přivezli pani Aleovou.

Zanedlouho vstoupili. Vačer představil sebe i Zouplnu. Oba jí vyjádřili hlubokou soustrast.

Posadila se na nabídnuté místo.

Byla pečlivě upravená, oblečená v tmavé, skoro černé aty. I kdy se ji do obličeje vepsalo ve, co musela proít po návratu do Bořkova, viděli před sebou hezkou a půvabnou mladou enu. Pod očima se ji tmavěly kruhy.

V ruce svírala malou příruční kabelku. Otevřela ji a nervózně něco hledala. Vytáhla práek proti boleni hlavy a poádala o sklenku vody. Práek zapila s omluvou, e téměř celou noc nespala.

Vačer to chápal. Dovedl se vít do její situace. Vdy měla manelský ivot teprve před

sebou a najednou přila nečekaná smrt a zůstala sama.

Před vlastním výslechem povaoval za vhodné pohovořit veobecně o tom, co vnáejí do

ivota lidí tragické okamiky. Vlídný tón a účastenství, s nim se setkala, ji viditelně uklidnily.

Budete si přát kávu nebo čaj, paní Aleová?” zeptal se zdvořile Kartus. I on se snail vytvořit pro výslech nejlepí atmosféru.

Děkuji. Kdy, tak bych později poprosila o álek čaje.”

Poté přeel Vačer k vlastnímu výslechu. Poučil Aleovou, jak je pro objasnění manelovy

smrti a vypátrání pachatele důleitá její pravdivá svědecká výpověď. Soustředěně

naslouchala souhlasně přikyvovala hlavou.

Vačer zalistoval na chvíli v písemných materiálech před sebou.

Nejdříve bych rád slyel vá názor na samotnou událost. Máte podezření nebo aspoň

tuení, kdo mohl čin spáchat a jaký důvod by jej k tomu vedl?”

Ne,” odpověděla klidně a pevně. Přemýlela jsem o tom celou dobu od chvíle, kdy jsem se dověděla, co se Zbyňkovi stalo. Pro mě je to stále neuvěřitelné.”

96

Nenaznačil vám manel, e měl s někým například konflikt nebo krajně nedobrý vztah, který mohl přerůst v nepřátelství?”

Nic takového jsem od něj neslyela. A také nevím o ádném důvodu, pro který by se třeba chtěl Zbyňkovi někdo mstít.” Vačer odhadl, e má před sebou pohotovou a bystrou osobu, která, i kdy těce proívá vzniklou situaci, dovede se na výslech soustředit. Kdy jste viděla manela naposled, paní Aleová?” V pátek ráno, ne jsem odjela do práce. Kdybych tuila, e ho vidím naposledy… já si straně vyčítám, e jsem se s ním pohádala…” vzlykla a vytáhla z kabelky kapesníček, aby si otřela slzy. Vačer taktně vyčkal, a se uklidní.

O příčinách té manelské,” hledal vhodný výraz, nepohody si jetě povíme. Teď bych prosil, abyste nám vypověděla, pokud mono časově popořádku, kde jste byla a co jste dělala od onoho posledního setkání.”

Proboha, snad mě z něčeho nepodezříváte?” zvolala polekaně.

Nic takového jsem neřekl.” Ale vyznělo to tak.”

Já vás chápu, paní Aleová, ale jste inteligentní ena a i vy pochopte, e my kriminalisté jsme povinni při vyetřování brát v úvahu vechny verze a monosti, dokud si neověříme jistotu, abychom mohli podezřeni vyloučit,” pronesl mírně a s povzbuzujícím úsměvem Vačer. Dovolíte, abych si zapálila?”

I kdy major byl zapřisáhlým nepřítelem kouření a jeho kancelář vyhláeným nekuřáckým

pracovitěm, tentokrát nic nenamítal.

Promiňte, já kouřím jen svátečně, kdy jsem rozruena a potřebuji se uklidnit,” omlouvala se. Kartus bleskurychle obstaral popelníček a vlastnoručně Aleové připálil.

Poděkovala letmým úklonem hlavy.

Potom líčila ve, co následovalo od pátečního rána a po středeční návrat do Bořkova.

Hovořila plynule, dávala si záleet na kadé větě a nevynechala ani trapnou epizodu s

MVDr. Jiřim Salabou.

Kdy skončila, přeruili výslech a Kartus přinesl Ireně Aleové álek s čajem.

Vačer mezitím odeel zařídit odeslání dálnopisu na okresní správu SNB do Znojma s ádostí o urychlené prověření nedělního pobytu Aleové v Havraníkách, na chalupě Salabových.

97

Kapitán Zouplna si psal do bloku několik otázek, které zamýlel Aleové poloit.

Po přestávce pokračoval výslech dotazy, je zamířil Vačer k doplněni důleitých údajů ve spisových materiálech.

Paní Aleová, manel měl v osobním drení pistoli značky čé-zet. Víte o tom?

Jak bych nevěděla. Vdy jsem se kvůli ní něco natrápila.” Kvůli té pistoli?”

Ano. A hlavně kvůli tomu, e ji Zbyněk neustále tahal s sebou. Jak malej kluk hračku.”

Kdy jste tu pistoli viděla naposled, můete si vzpomenout?”

To myslíte, kdy jsem ji viděla u Zbyňka? On ji měl u sebe snad pořád, jako někdo nosí

zapalovač nebo nějaký talisman, kolikrát jsem mu říkala, nehraj si pořád na pistolníčka, snad u jsi vyrost z puberty… Kde ji míval uloenou?” V zásuvce psacího stolu.”

Měla jste ji někdy v ruce?”

Ne, do ruky jsem ji nikdy nevzala. Co kdyby byla nabitá.”

A neměl vá manel třeba jiný důvod k tomu, e u sebe nosil zbraň?”

Nevím, jak to myslíte,” zatvářila se udiveně.

Mohl se, dejme tomu, něčeho obávat.”

Ponořila se do úporného přemýlení.

Čeho by se měl bát? Proč?” pohlédla zpytavě na Vačera. Nikomu neublíil. Kluci, co pod ním slouili, ho měli rádi. To vím. Někdo má strach, kdy jde sám v lese. Nebo se bojí tmy.

Ale takový on nebyl. Zbyněk a bát se? To je vyloučeno. Jaký by to asi byl voják, kdyby se bál?”

Při manelově obhajobě mírně zbrunátněla. I kdy ji smutek bolestně svíral, srelo z ní

odhodláni, postavit se za člověka, který stál po jejím boku a nedopustit ádné liché dohady.

Například, e se bál.

Její hezký obličej jakoby přitom jetě více zkrásněl.

Major se rozhodl ke klíčové otázce.

Podle svědecké výpovědi Jany Řezníčkové se jí Aleová zmínila o tom, e měl Ale s někým domluveno na neděli setkání.

98

Vačer přitom musel dbát slibu, který dal Řezníčkové Hodouek. e o jejím pátečním

rozhovoru a jeho obsahu dodrí kriminalisté před Aleovou diskrétnost, nebo se týkal

předevím intimních problémů Ireny Aleové.

Z taktických důvodů proto nepoloil otázku hned na počátku výslechu. Vyčkával, a se

Aleová maximálně psychicky uvolní a dostane do duevní rovnováhy.

Zdálo se mu, e právě nyní taková chvíle nastala.

Paní Aleová, řekl jsem vám, e se jetě vrátíme k příčinám oné vaí páteční manelské

nepohody, kterou jste nazvala hádkou. Můete nám objasnit, proč k ní dolo?”

Já bych vás ale nejdřív ráda upozornila, e mezi námi se různé problémy a manelské

konflikty neřeily hádkou. Zejména ze strany Zbyňka. Tu páteční jsem vyvolala já. A de fakto kvůli blbosti.

Opět hájí manela, pomyslel si se sympatiemi Vačer. Pousmál se. Pani Aleová, větina

hádek, a hlavně manelských, vzniká velmi často pro maličkosti.”

Máte pravdu, soudruhu. Kdy si vzpomenu, e jsem na Zbyňka vyjela kvůli pitomýmu

kinu… Chytila se dlaní čela.

Vy jste asi chtěla na nějaký pěkný film a manel měl v programu něco jiného,” nadhodil Vačer v předtue, která ho málokdy zklamala. V předtue stopy.

Právě obráceně. Zbyněk má rád dobrodruné a napínavé filmy z exotického prostředí,”

mluvila stále o manelovi v ivotném přítomném čase. Mě tak nelákají. Dověděl se, e v

Praze běí prý trhák o diamantech. Jel tam v půli týdne po slubě, shánět zase jakousi

součástku a přitom koupil v předprodeji lístky. Moc nadená jsem nebyla. Sedět v létě, v horku, v neděli odpoledne v kinu a přitom vědět, e byt čeká na úklid ..

Vačer přikývl. Já vás chápu. V tom případě by se spí hodilo, abyste místo kina zůstali doma a cho vám pomáhal s úklidem.”

To on mi Zbyněk vdycky s velkým úklidem pomáhal,” zastala se znovu manela. Jene mě natvalo, e najednou z ničeho nic nechá padnout kino i nedělní volno po slubě jenom proto, e Jindra Břetenář, ne si odjel na rekreaci, někomu něco slíbil. Zbyněk mi začal vysvětlovat, e to spěchá. Prý na obě strany. Ten dotyčný mu zase na oplátku zařídí pobyt na začátek září v rekreačních chatičkách na Slovensku. My tam se Zbyňkem rádi jezdíme.

99

Na přehradě Liptovská Mara jsme se toti seznámili. Zbyněk byl v Liptovském Mikulái ve

kole a měli letní tábor zrovna kousek od prázdninového tábora naí znojemské ekonomky.

Loni jsme trávili první manelskou dovolenou společně na Dunajci. Letos jsem chtěla zas

někam na Slovensko. V tom natvání jsem na Zbyňka vyjela, e pomalu konči srpen, my

máme od druhého záři dovolenou a on to flikuje na poslední chvíli, přes nějakého Jindrova známého, zatímco Břetenářovi si v pohodě na poukaz uívají Zemplínskou íravu.

Zbyněk mi odsekl, e při přidělování poukazů na léto mají přednost rodiny se kolními dětmi, co my, bezdětní manelé, musíme chápat. Vykřikla jsem, e nechci chápat, proč musíme být my dva bezdětní. Vybouchlo ve mně to, co u se shromaďovalo dost dlouho. Ale o tom, prosím vás, nechci hovořit… u to vlastně ani nemá význam, kdy Zbyněk neije. Prostě jsem skončila hádku prohláením, e sama uklízet nebudu a jedu k naim do Znojma.”

Soudruhu majore, dovolíte?” obrátil se na Vačera vyetřovatel vojenské prokuratury.

Prosím,” přikývl Vačer. Paní Aleová,” oslovil vyslýchanou kapitán Zouplna, zajímalo by mne něco k té osobní pistoli vaeho manela. Uvedla jste, e velice často, snad z jakési obliby, ji u sebe nosíval. Víte o tom, zda z ní také střílel, myslím cvičně, třeba do terče?”

Vačerovi přilo vhod, e mu Zouplna vstoupil do výslechu právě teď, kdy se sám chystal

poloit nejdůleitějí otázku. Někdy takové odbočení od hlavního směru je z taktického

hlediska prospěné.

Pokud vím, brával si ji, kdy měli u útvaru sluební ostré střelby, říkaval, dneska proenu na střelnici zetynce faldy,” pousmála se poprvé za celou dobu, při této vzpomínce.

V očích se zatřpytily Perle jiní Moravy perličky a Zouplna musel v duchu uznat, e výstiné přízvisko se hodí k Ireně Aleové i ve chvílích nejhlubího smutku.

Jetě k tomu pátečnímu vzruenějímu dialogu,” vzal si opět slovo Vačer. Sdělil vám manel jméno onoho dotyčného, který mu za nějakou protislubu slíbil zařídit rekreační chatičku na Slovensku?”

Oba kriminalisté a vyetřovatel vojenské prokuratury viseli pohledem na rtech, z nich se vytratil okamik lítostivého pousmání a opět se stáhly do váného výrazu.

Na jméno se nepamatuju. Byla jsem dost rozčilená z hádky, kterou jsem sama

vyprovokovala.

100

Jenom, e to je nějaký vedoucí autokempu z Rokytína a e v neděli přijede pro Zbyňka

autem.”

Vy ho znáte, toho vedoucího?”

Kdepak. Nikdy předtím jsem ho neviděla a ani jsem o něm neslyela. Pokud jsem stačila

zaregistrovat, je to Břetenářův známý.”

Neříkal manel, co měl pro toho vedoucího udělat nebo proč ho vedoucí kempu veze do

Rokytína?”

O tom jsme se nebavili. Taky nebyl čas. Zbyněk přijel po půl sedmě ráno z noční směny a já se chystala na autobus do práce. Ale co to mohlo být jiného, ne něco kolem televize.”

Do výslechu opět vstoupil kapitán Zouplna.

Slyel jsem slova uznání na sympatický tandem ,A-B,Ale-Břetenář. Pokud mne o té dvojici takto informovali, neopomněli zdůraznit, e jejich takříkajíc dobročinná televizní sluba působí jako sousedská výpomoc v rámci vojenského sídlitě. Nebylo vám trochu divné, e jde tentokrát o klienta, který bydlí v Rokytíně a ne Na Korunách?”

Výjimečně jeli Zbyněk s Jindrou vypomoct i jinam. Třeba před vánocemi do Olin, do

domova důchodců a nedávno, jetě před prázdninami, do učňáku v Záboří. Mohu vás ujistit, e zcela zdarma.”

Take ta záleitost s vedoucím autokempu byla podle vás také výjimečná?” Určitě.”

Po pracovníkovi vojenské prokuratury si vyádal od Vačera slovo kapitán Kartus. I kdy

během celého jednání byl zapojen magnetofon, zaznamenal si zvlá některé údaje z

výpovědi. Vedl domovní prohlídku v bytě Aleových a k ní také poloil dotaz, kolik osob

navtěvovalo jejich byt. Potřeboval to vědět kvůli identifikaci zbývajících daktyloskopických stop, zajitěných v bytě a neztotoněných s Aleovými otisky prstů. Odpověď zněla stručně.

V bytě je občas navtívili pouze Břetenářovi.

Paní Aleová, po skončeni svědeckého výslechu vás zavedu k odebrání otisků prstů,”

oznámil jí Kartus.

Je to nutné?” otočila se na majora Vačera. Vy si mě chcete zařadit do nějakého alba…”

Potřebujeme upřesnit, komu patří otisky, zajitěné u vás v bytě. Pozveme k otiskům i

Břetenářovy. Na okresní správu SNB v Michalovcích, pokud se nacházejí na Zemplínské

íravě.”

101

Mám k vám jetě dvě otázky,” řekl Kartus. Jedná se o klíče od bytu. Pokud jsme si ověřili, dostali jste od správy budov do uíváni troje. Půjčila jste někdy vy nebo vá manel některé z nich třetí osobě?”

Ne,” odpověděla dosti uraeným tónem. Já jsem milence nepěstovala. A o ádné

Zbyňkově milence nevím.”

Kartus se nadechl, aby svědkyni upozornil na nevhodnost formulace, ale Vačer ho pohledem zarazil a vysvětlil svědkyni, e nemusí jít o milence. Třeba o známého nebo známou.

Trvala na svém, e klíče od bytu střeili jako oko v hlavě a nikdy je nedali jiné osobě do ruky.

Druhá otázka zní,” pokračoval Kartus, zda jste po návratu neshledala v bytě odcizeni nějaké cenné věci nebo předmětu, který patřil vám nebo vaemu manelovi.”

Co by nám mohl kdo ukrást,” povzdechla. Zařízení jsme si koupili na novomanelskou půjčku, kterou teď budu muset splácet sama. A těch pár mých atů visi ve skříni, to jsem si vimla, kdy jsem se ráno strojila… do černého. Prosím vás,” zadrhl jí hlas v hrdle, budu smět Zbyňka jetě vidět?”

Samozřejmě, je-li to vae přání,” pronesl s mírnou úklonou hlavy Vačer. Musel v duchu ocenit postoj mladé eny, jaký projevila k mrtvému manelovi a jeho památce od počátku výslechu a do této chvíle.

A nevíte, jak to bude s pohřbem, co mám začít zařizovat?”

Pani Aleová,” řekl kapitán Zouplna, nadrotmistru Zbyňkovi Aleovi bude vypraven a uspořádán vojenský pohřeb. Velitel útvaru vás pozve a projedná s vámi ve potřebné.”

Děkuji,” zaeptala a přitiskla si kapesníček k očím.

Ozvalo se klepnutí a vstoupil nadporučík ika. Po začátku jednání byl na něho přepojen

Vačerův telefon, aby hovory jak zevnitř budovy, tak zvenčí neruily výslech, lo o obvyklé opatření. Slubu po dobu jednání vyfasoval obvykle benjamínek týmu ika. Bylo mu známo, e vyvolat Vačera od výslechu smi jen v případě, e bude volat, věděl přesně, kdo z nadřízených. Jinak vechny vzkazy zapsat. Ten, který drel v ruce na papírku, povaoval

nadporučík za zvlá důleitý. Proto jej poloil před Vačera na stůl. Major si jej přečetl, pohlédl na hodinky a oznámil Ireně Aleové, e to pro dneek stačí. Jetě poslední otázku, ne vás odvezeme domů,” prohodil, chystaje se uzavřít desku se spisovým materiálem.

102

Vzpomněla byste si, kdo vás v poslední době svezl béovou kodovkou a vysadil na silnici pod sídlitěm?” Vačer věděl, e Janu Řezníčkovou, která uvedla v informativním výslechu tento poznatek, nemohla Aleová vidět.

V poslední době?” zamyslela se, poněkud překvapena otázkou.

Tak asi před čtrnácti dny, prý to bylo odpoledne.”

To mohl být jedině Přemek, no ano.” Kdo to je?”

Ná podnikový zásobovač, Přemek Látal.” Aha. On vás často vozí?”

Někdy, kdy jede z práce na chatu a bere si auto, nabídne mi svezení. Jinak jezdí z

Bořkova autobusem.

V Rokytíně na přehradě má chatu. Tedy jeho rodiče. Přemek je svobodný. Proč se vlastně

na to ptáte? Jestli vás sídlitě informovalo e snad mám něco s Kotkem od nás, protoe mě jednou odvezl podnikovou estsettřináctkou domů z oslavy emdéet anebo se zásobovačem Dřevostylu, který mě vzal snad třikrát ke Korunám, kdy jel kolem po silnici na chatu, tak tomu opravdu nevěřte. Teď u chápu, proč se vá soudruh ptal na klíče od bytu. Já vím, e dělá zlou krev, kdy se za mnou otočí v podniku nebo na sídliti mu, hlavně enatý,”

vylévala si srdce. Ale já vám přísahám při Zbyňkově památce, e jsem mu nikdy jako

manelka nebyla nevěrná.” Poslední větu přeruoval vzlykot.

Paní Aleová,” poloil jí Vačer téměř otcovsky ruku na rameno, uklidněte se. Z ničeho takového, jak si myslíte, vás nepodezíráme. Teď vás kapitán Kartus odveze domů.

Odpočiňte si. počítejte s tím, e se jetě uvidíme. Kdy, to vám včas oznámíme.”

Podala vem ruku a rozloučili se. Kdy Vačer osaměl, uzavřel desky s označením ,Ale.

Pak ho cosi přimělo, aby je znovu otevřel. Rychle nalistoval záznam o předběném výslechu, který pořídil Hodouek se svědkem, jen objevil první mrtvého Alee.

Oznamovatel se jmenoval Frantiek Látal.

xxxx

103

Kapitán JUDr. Zouplna dřepl v sedadle vojenského dopravního letounu, který míří po

odlepeni ze vzletové dráhy ve Kbelích na východ republiky. Tiskne obličej k okénku z

plexiskla, ale jeho oči zachyti pouze část tmavozeleného vyklenutého křidla na pozadí

bezmračné modré oblohy, občas je musí přimhouřit před slunečními paprsky. V hlavě mu

jako v zrychlené retrospektivě dobíhá honička, kterou podstoupil ,ex privata industria’, jak zni latinský název pro soukromou iniciativu. Ale dik pochopeni přísluného funkcionáře velitelství letectva a se souhlasem náčelníka obvodové vojenské prokuratury mu bylo povoleno, aby se zúčastnil společně se skupinou leteckých důstojníků sluebního letu do Koic, shodou okolností plánovaného na dobu, která pro Zouplnu znamená získání časového náskoku.

Jeho mozek registruje sluchové a zrakové vjemy jenom okrajově, mylení je soustředěno k

jedinému bodu, být na místě co nejdříve…

Nemení pochopení projevili i na Krajské vojenské správě v Koicích, kam se obrátil

telefonicky náčelník obvodové vojenské prokuratury s prosbou, aby umonili Zouplnovi splnit úkol. Přistavili kapitánovi igulíka, který ho odvezl z letitě a urazil s ním dalí stovku kilometrů na východ.

Kdy se ozvala v domácím rozhlase moderní vojenské zotavovny na Zemplínské íravě

výzva, aby se soudruh Břetenář neprodleně dostavil do recepce, spadl Zouplnovi kámen ze

srdce.

Za necelou čtvrthodinu se objevil v hale osmahlý mu v plavkách, tak, jak přiběhl z pláe. A pak následovalo, co Zouplna předpokládal. ok a nechápavý pohled po sdělení nadrotmistru Jindřichu Břetenářovi, co se stalo s jeho přítelem. Ale to u seděli na verandě u stolku, odkud je jedinečný výhled na scenérii, připomínající záliv Jaderského moře. V této chvíli vak ani vyetřovatel, ani svědek přírodní krásu nevnímali.

Zouplna kladl otázky a zaznamenával si odpovědi.

Tu nejdůleitějí otázku vyslovil naposled.

Soudruhu nadrotmistře, co vám říká jméno Hajtmar?”

Bretenáře otázka nijak nepřekvapila.

Bořek … teda Boris Hajtmar dělá přes léto vedoucího autokempu na Rokytíně. Jinak je

zaměstnancem cestovní kanceláře Rekrea. Chodili jsme spolu do základní koly v

Křesomyslovce, v Nuslích. Je z Prahy jako já.”

Stýkáte se spolu často?”

104

Občas se vídáme, kdy přijede něco obstarávat do Bořkova. Ale jen v létě. Přes zimu dělá v Praze, v kanceláři cestovního drustva. Potkáme se spolu jako bývalí spoluáci, víc nic.”

Take důvěrnými přáteli nejste?”

Soudruhu kapitáne, to vůbec ne. On bydlí v Praze, já v Bořkově. Kadý máme svoje

zaměstnání.” Hajtmar ví, e slouíte v Protivzduné obraně státu?”

O tom jsem s ním nikdy nehovořil. Jenom, e jsem v armádě. To konečně viděl podle

stejnokroje. Na ádné podrobnosti se mě ani nevyptával. Ale vzhledem k tomu, co nosíme

na klopách, ví o nás v Bořkově kadý kluk, e jsme protiletadlovci,” podotkl Břetenář.

Teď k tomu, co po vás ádal Hajtmar, ne jste odjel na rekreaci. To bych prosil podrobně.”

Břetenář vypověděl, e se potkali s Hajtmarem zcela náhodně na Borkovském náměstí.

Vedoucí autokempu u předtím věděl, e jeho bývalý spoluák je fanda do televizní techniky.

Prosil ho, zda by se nepřijel podívat na společnou anténu, kterou pořídili pro karavanové kóje. Vyjádřil se přitom velmi neuctivě o montérovi z komunálních slueb. Prý tu instalaci nějak zvoral, obraz mají patný, zrovna teď, kdy je v kempu hlavní sezóna. Břetenář chtěl Hajtmarovi vyhovět. Vzal si od něho telefonní číslo s tím, e mu. zavolá jeho přítel Ale, který se v těch věcech vyzná stejně dobře jako Břetenář. Sám nemůe na věc jít, protoe odjídí na rekreaci. Jak to bylo dál, nadrotmistr u nevěděl. Hajtmar Alee znal?” Určitě ne.”

Tedy k jejich kontaktu mělo dojít telefonicky, na základě Hajtmarova čísla, které jste Aleovi předal?” Ano.”

Po chvíli ticha pronesl Břetenář stísněným hlasem: Vy Hajtmara z něčeho podezíráte…

vzhledem k Zbyňkově smrti?”

Musíme ověřit vechna fakta,” vyhnul se přímé odpovědi vyetřovatel.

Kdy se rozloučili, nasedl Zouplna do igulíka a poádal řidiče, aby se při zpáteční cestě zastavil na okresní správě SNB.

V Michalovciach, súdruh kapitán?” upřesňoval si vojín. Ano. Víte, kde to tam je?”

Pravda, e viem,” ujistil kapitána.

106

Z michalovecké okresní správy odeslal Zouplna dálnopisem zevrubnou informaci, určenou

majoru Vačerovi.

Kdy dokončil předběný výslech Ireny Aleové, pohlédl major Vačer na hodinky. Jetě mu

zbývalo dost času. Podle vzkazu, který mu přinesl na papírku nadporučík ika, jej zve na čtrnáct nula nula podplukovník Janza k důleitému jednání.

Rozhodl se zaskočit mezitím k Hodoukovi, který se měl vrátit ze sondáe v Rokytíně. Zamkl stůl a sotva se zdvihl ze idle, vpadl do dveří Hodouek.

To je snad telepatie,” uvítal ho Vačer. Zrovna jsem se k tobě chystal.”

Uetři si cestu. A posaď se. Nesu ti něco, co tě bude moc zajímat.”

Já mám pro tebe taky překvápko,” opáčil major. Ale nejdřív se pochlub ty.”

Jeden chatař viděl v neděli odpoledne osobu, kterou jsme mu popsali. Tvrdí to s určitostí.”

To je chatař z Bořkova?”

Ne. A z Prahy. Ale má dřevěnej srub nedaleko vilochaty, která patří… hádej komu?

Látalovým,” pronesl jakoby mimochodem Vačer.

Hodouek se nemohl vzpamatovat z údivu.

Jak to můe vědět?”

Jsem přece vedoucí týmu,” uklíbl se major.

Odemkl znovu stolní zásuvku a vytáhl desky s materiály k případu ,Ale. Vyndal z nich

několik listů, sepnutých svorkou. To překvápko se jmenuje zápis vyetřovatele Hodouka o informativním výslechu oznamovatele Frantika Látala. Ten pán ti dojemně vylíčil, jak objevil na zastávce mrtvolu člověka, kterého, co výslovně uvedl, nikdy předtím v ivotě neviděl.

Přitom jeho synátor Přemysl Látal pracuje v Dřevostylu s Irenou Aleovou a několikrát ji svezl autem domů, kdy jel do Rokytína na chatu.

To jetě neznamená, pochopitelně, e musel jak Látal senior, tak Látal junior znát Irenina manela, Zbyňka Alee. Ale připadá mi to dosti nepravděpodobné.”

Zcela s tvým názorem souhlasím. Onen praský chatař toti viděl popisovanou osobu v

doprovodu mladého Látala, kterého dobře zná.”

Vidí. A starý Látal přece uvedl, e se vracel domů z nedělního víkendu na chatě. Jde jen o to, jestli za á ta popisovaná osoba byl skutečně Ale a za bé, zda v inkriminované době, myslím tím celé nedělní odpoledne, k Látalovům na chatu vůbec vstoupil.”

107

Předevím to není chata, ale luxusní procovská vilka. Obhlídli jsme si ji ze vech stran. Pan ebestík, ten jejich praský soused, si viml, e oba, mladý Látal a člověk, jeho popis se hodí na Alee, mířili do Látalovic vily. Teď je třeba rozhodnout, náčelníku, co dál.”

Já si nejdřív zajedu za Janzou. Mám dojem, e u taky něco zjistili.”

xxxx

Kdy vstoupil Vačer k Janzovi, nebyl podplukovník vojenské kontrarozvědy ve své kanceláři sám. Seděl u něho podplukovník Záruba ze správy Státní bezpečnosti. Nebyl majoru Vačerovi neznám, spíe naopak. Dělali na některých případech u dříve společně. Záruba

dokonce kdysi dávno, kdy se jetě učil bezpečnostní abecedě, slouil krátkou dobu jako

pracovník kriminální sluby, ne ho vytáhli do funkce ve Státní bezpečnosti. Praxe u

výkonného útvaru kriminální sluby mu pomáhala i na novém působiti. Jednání s ním bylo

vdy bez problémů, protoe znal obsah práce Veřejné bezpečnosti dosti důkladně.

Proto mohl Janza zahájit poradu stručně a neformálně.

Tady Vojta a jejich sloka s námi dělá u delí dobu na skupince lidí, podezřelých ze

pionáe. Jejich konkrétní činnost jsme zachytili před dvěma měsíci, v červnu. Pokus o

diverzní vysílání, zaměřené proti základně PVOS v prostoru Borkov. Zdroj signálu se

podařilo identifikovat v oblasti rokytínské přehrady. Teď nám do toho nečekané vpadl případ vrady nadrotmistra Alee, který po kriminalistické stránce vyetřuje tvůj tým. Podle nejčerstvějích poznatků, zjitěných naím orgánem, se jeví mezi protistátní činností, kterou rozpracováváme my, a spácháním vrady příčinná souvislost.”

Zatím, dokud nevylítla ta vrada,” pokračoval v návaznosti na Janzu podplukovník Záruba,

jsme se snaili odhalit dalí případná spojení dotyčné skupinky. Nechtěli jsme, aby

neuváenou a rychlou realizací jejích členů nebyl naruen důleitějí zájem. Teď se ovem situace změnila. Otázka nezní tak, zda skupinka provádí trestnou činnost podle první hlavy trestního zákona, ale zda a kdo z ni se dopustil vrady. Jak jse v tom směru daleko ty?”

Vačer informoval oba kolegy o výsledcích, které přinesla výpověď Ireny Aleové. Je tu

moné podezření na dvě osoby.

108

Kdy padlo jméno vedoucího autokempu, Janza se Zárubou pokrčili rameny. Jakmile vyslovil Vačer podezření na dvojici Látal syn a Látal otec, podepřené Hodoukovým etřením v Rokytíné, vstoupil mu do řeči Janza: Počkej, Václave, to je poznatek s vykřičníkem!”

Ale zatím jen pro tvoje ucho,” dodal Záruba. Na Přemysla Látala toho máme z naí stránky dost na to, abychom jej realizovali pro podezření ze pionáe. Potud je nám to jasné. Abys byl v obraze. Loni byl dvakrát v západním Německu. Jednou sluebně z Dřevostylu, podruhé na pozvání tamní firmy Mobelindustrie v Řezně. Přivezl si odtamtud videomagnetofon a jetě dalí cenné pozornosti. Od té doby máme zadokumentovány jeho styky se západními turisty, co vyhledávají rokytínskou rekreační oblast. Zdá se, e je kápem skupinky, o které byla řeč.

V posledních dnech jsme museli omezit jeho sledování a prověrky, aby nedolo k jejich

dekonspiraci. Jinak, zase jen pro tvoji informaci, v neděli se setkal s rakouským státním přísluníkem, který kempoval s karavanem v Rokytíně.

Rakuan v neděli večer odjel, ale území republiky dosud neopustil. Nasadili jsme na něj

sledku. Vechno se nám začalo docela slibně rozvíjet. Ta vrada nám udělala trochu čáru

přes rozpočet.” Vačer chápal, o co jde.

S realizací Látala pro pioná nemusíme otálet,” podotkl Janza. U jsme to projednávali s prokurátorem. Ale bylo by z hlediska zájmů, postihnout dalí eventuální pionání sí, vhodnějí vzít ho do vazby i s jeho otcem pro podezření z vrady, pokud jsou ovem

pachateli nebo spolupachateli.”

Váné podezření proti nim je, důkazy zatím nemáme,” připomněl Vačer. Závanou

skutečností je, e se v inkriminované době Ale zřejmě pohyboval v jejich blízkosti. To

vechno musíme prověřit. V kadém případě si předvedeme jak Hajtmara, tak i oba Látaly k výslechu.”

xxxx

Výsech Borise Hajtmara probíhal celkem splavně. Přivezli jej tak, jak byl, ve sportovním tričku a dínsech, kdy se po návratu z Bratislavy objevil v autokempu. Vačer měl k dispozici dálnopisnou informaci kapitána Zouplny. A orgány vojenské kontrarozvědky v součinnosti se Státní bezpečností stačily prověřit Hajtmarovo putování na Slovensko včetně faktu, e převzal klíče k pokojíku brněnského motelu v neděli, ve dvacet hodin.

109

Pane svědku,” soustředil se Vačer k situaci, kdy vedoucí rokytínského autokempu zavedl Zbyňka Alee do prostoru kójí pro karavanové přívěsy, popite pokud mono přesně činnost pana Alee.”

Já ho obdivoval soudruzi,” obrátil se Hajtmar na přítomné, mezi nimi byli i Kartus s Hodoukem. Kdy jsem mu pomohl sundat anténní stoár, vytáh si z braničky nějakej budík, nebo co to bylo, mělo to takovou maličkou obrazovku, pak mi řekl, abych zase tím

stoárem velijak točil, on teloval na anténě prvky, přitom něco zapisoval na papír, vecko to netrvalo ani půl hodiny. Pak jsme zase ten stoár zdvihli, on ho natočil trochu jinak, ne původně byl a poádal mě, abych zavolal pár lidí od těch karavanů, oni stejně očumovali kolem. Chtěl, aby si zapnuli televizory. Pak lezl do jednoho přívěsu za druhým, jene nai turisti měli jen černobílý přístroje. Ale obraz jim naskočil perfektní. Barvu tady nemá nikdo?

ptal se mě. Já věděl, e ten Rakuan, co dopoledne přijel, má v karavanu zabudovanýho

barevnýho japonce. Ale ten tam právě nebyl. Vzal jsem za kliku dvířek, byly odemčený.

Povídám panu Aleovi, vlezte tam a zkuste mu to, vdy o nic nejde. Jsem tu s váma, tak co.

Bylo to ode mě nepatřičný, to uznávám. Ale nikdo jiný barvu neměl. Leda ti západní Němci.

V tu dobu právě serfovali na vodě. Pan Ale do Rakuanova karavanu, teda s mým

svolením, vlez, zapnul to barevný Sanyo, ale obraz neel. Bylo mu to divný, hledal přípojku ke společný anténě, pak něco nael u zadni stěny, vypadal přitom nějak zvlá zamylenej, ukal prstem na tu zadní stěnu. Já mu povídám, něco se vám nezdá?

Neříkal nic. Kdy jsme vylezli zase ven, obhlíel tu zadní stěnu zvenčí. Vtom se objevil pan Zajíc, to je vídeňskej Čech, taky mluvil česky. Ptal se, co se děje. Tak jsem mu vecko vysvětlil. Pan Ale si mezitím sbalil ty svoje fidlátka a el do motorestu na pivo.”

A co ten rakouský turista?” přeruil Hajtmarův monolog Vačer.

No, tvářil se dost natvaně. Co e to jsou za móresy, lézt mu do přívěsu. Kdyby to byl věděl, tak si ho zamkl. Ubezpečil jsem ho, e se mu nic neztratilo. A upozornil ho na to, e mu televizor nefunguje. To vím i bez vás, rozčilil se jako nepříčetnej, proto jste tam nemuseli čmuchat.

110

To zase natvalo mě. O jakým čmucháni mluvíte? zařval jsem stejně jako on. Mávl rukou,

zamkl přivěs a el pryč. A kam? zeptal se Hodouek.

To nevím. A ani mě to nezajímalo,” uklíbl se.

Neel náhodou směrem k chatám?” nadhodil Vačer. Co by tam dělal?”

Třeba tam měl nějaké známé a el si na vás postěovat.”

A i kdyby. Já to myslel přeci dobře, pro karavanáře. Taky to vichni uznali, e se mohli dívat odpoledne na Velkou cenu.”

A co pan Ale? Vy jste mu slíbil, e ho odvezete zase domů?”

Říkal, e si sedne večer na autobus. Tak jsem el za ním do motorestu, abych mu aspoň

zaplatil to pivo. On jinak vůbec nic nechtěl, tedy za opravu a seřízení antény.”

V motorestu jste si k němu tedy přisedl. A co bylo dál?”

Hajtmar chvíli rozpačitě mlčel. Já vám to, soudruzi, povím na rovinu. Jenom za to pivo to nebylo. U kdy mi ve čtvrtek dopoledne volal a domlouvali jsme se, e pro něj v neděli přijedu, nabídl jsem mu, nepotřebuje-li něco od nás, teda od naí cestovní kanceláře, jako protislubu. Nadhodil, e má od začátku září dovolenou, rád by s manelkou někam na Slovensko, ale nestihl si nic zařídit. Ujistil jsem ho, e mu zajistím chatičku v Námestove na Oravské přehradě, vedoucí kempu je můj osobní přítel. Tak jsem Ferkovi Valúchovi hned telefonoval a vechno klaplo. A tak jsem panu Aleovi znova připomněl, u toho piva, e bude v námestovském kempu spokojen a e ho to nepřijde draho. Ale on jakoby mě ani nevnímal, pořád o něčem přemýlel. Pak se objevil u stolu ten chatař a ptal se mě, kdo nám seřizoval televizní anténu a kde by ho zastihl.” Vy jste toho chataře znal?”

Ne, ani podle vidění, ale z jeho řeči jsem usoudil, e má na Rokytíné chatu, barevnej

televizor z dovozu a patnej obraz. Řekl jsem mu, e ten machr sedí vedle mě a jmenuje se Ale. Chataře to muselo překvapit, protoe si k nám přisedl a optal se, ne mě, ale pana Alee, jestli jeho manelka pracuje v Dřevostylu v Klaticích. Ale přikývl, chatař se mu představil jménem, které mi uniklo a říkal, e zná dobře jeho paní. A jestli by se mu neel podívat, kdy u je v Rokytíné, na ten televizor.”

111

Nepředstavil se jako Látal?“Hajtmar zapřemýlel.

Myslím, e ano. Ale s jistotou to tvrdit nemůu.” A pan Ale souhlasil?”

Moc se mu nechtělo, to je fakt. Pak se zeptal, jak je ta chata daleko. Jestli a jak se dohodli, to u nevím. Kdy jsem odcházel, jetě seděli u stolu.”

V kolik hodin jste odcházel?” Asi kolem páté.”

Pane Hajtmare,” otázal se Hodouek, tu braničku s nářadím měl pan Ale u sebe?”

Ano,” přisvědčil.

xxxx

Major Vačer netrpělivě čekal na toxikologický rozbor ze soudního lékařství i z

kriminalistického ústavu.

Analýza by snad mohla napovědět, zda byl Ale, mladý, zdravý a fyzicky zdatný mu

připraven do stavu úplného nebo i třeba částečného bezvládí tak, aby s ním bylo mono

libovolně manipulovat.

Zpočátku se Vačer domníval, e to mohl být alkohol. Bylo by to docela přirozené, pouít

takový způsob. Běný, nenápadný a nebudící ze strany oběti zostřenou pozornost, případně obavu. Zkouka krve na alkohol, provedená jetě před toxikologickým rozborem prokázala, e Ale v kritické době před smrtí ani v nejmením alkohol nepoil

.

Tim padla verze, e byl Ale zneschopněn opitím.

Konečně se Vačer dočkal.

Toxikologický rozbor soudního lékařství a Kriminalistického ústavu Veřejné bezpečnosti

shodně potvrdil, e Aleovi byla podána v časovém rozmezí před vradou omamná látka,

obsahující předevím kodein a morphin v takovém mnoství, je sníilo obrannou schopnost jeho organismu na minimum, způsobilo otupení smyslů a vedlo k dezorientaci a monosti se jakkoliv ovládat.

Omamná látka mohla být aplikována pomocí tablety, rozpustné v tekutině či jinou formou,

třeba emluze nebo práku a podána Aleovi v nápoji tak, e to nemusel ani zpozorovat…

Výslechu Přemysla Látala se zúčastnil kromě kriminalistů Vačera a Řeháka i podplukovník

Janza. Otázky byly předem projednány a zaměřeny předevím k osvětlení násilného

usmrceni Alee.

112

Podle dohody bude s Látalem jednat pouze Vačer. Janza chtěl předevím sledovat Látalovu

reagenci na předestřené otázky a způsob, jak na ně bude odpovídat. V této fázi výslechu se neměl ádný dotaz týkat osoby Gustava Zajíce.

V tée době odjel do Bořkova kapitán Hodouek s nadporučíkem ikou za Frantikem

Látalem, aby jej rovně přivezli k výslechu. Hodouek měl k tomu důvod. Sdělil přece

oznamovateli nálezu ji při prvotním vyetřování na zastávce, e bude pozván jetě na

svědeckou výpověď do protokolu.

Kdy uvedla sluba Přemysla Látala do Vačerovy kanceláře, uzřel major mladého mue

zajímavého obličeje, pečlivě upraveného, tíhlé postavy a nápadně světlých, trochu vlnitých vlasů. Jemná tvář téměř dívčích rysů jej činila na vzhled jetě mladím.

Vačer věděl, e stojí před váným okamikem.

Tenhle pohledný mladík je důvodně podezřelý ze pionáe.

Můe to být také vrah. A Vačerovi jde předevím o vyetření vrady.

Pane Látale, prosím o vá občanský průkaz,” oslovil příchozího a vyzval jej, aby se posadil.

Kdy zkontroloval údaje v občanském průkazu, podal jej kapitánu Řehákovi, který seděl

vedle písařky, je měla ve stroji připraven formulář se třemi kopiemi.

Jsem povinen vás předem upozornit,” začal váným hlasem major, e svědecká výpověď se musí zakládat pouze na pravdě. Jinak byste se mohl dopustit křivé výpovědi, která je stíhatelná podle zákonů. A to jistě nechcete,” vzhlédl upřeně na Látala. Budete vyslechnut jako svědek k případu smrti Zbyňka Alee, kterou vyetřujeme,” dodal a spustil ve stole zabudovaný magnetofon.

Ano, ale já nechápu, co mám společného se sebevradou pana Alee,” ohradil se mírným, klidným tónem. Kdybych byl tuil, e se chystá řeit nějaké své problémy tímto způsobem, buďte ujitěni, e bych ho nezval, aby mi el seřídit na chatu televizor. To určitě ne.”

Jak víte, e pan Ale spáchal sebevradu?”

U nás je toho celý podnik… jeho paní u nás pracuje.”

Vy jste znal pana Alee?”

Osobně jsem se s ním seznámil a v neděli odpoledne v restauraci motorestu v Rokytíně,

kde mi ho představil vedoucí autokempu.”

113

Přemysl Látal pak vylíčil shodně s výpovědi Borise Hajtmara průběh setkání. Teprve na

základě toho, e Irena Aleová je dobrou známou Přemysla Látala se Ale uvolnil zajít s

Látalem na jejich chatu a seřídit mu barevný televizor.

Jak dlouho trvalo to seřízení?”

Asi tři čtvrtě hodiny. Prohlíel i anténu a opravoval něco na svodu. Kdy s tím byl hotov, nabídl jsem mu dvě stovky za odměnu. Zásadně je odmítl přijmout. Tak jsem ho uhostil aspoň kávou. Kdy ji vypil, odeel na autobus.” Kolik bylo hodin, kdy od vás odeel?”

Něco před sedmou, protoe říkal, e chce chytit linku, která odjídí z Rokytína v sedm třicet est.”

Kdo byl jetě v chatě kromě vás dvou?”

Nikdo,” pronesl s jistotou. Otec odeel po obědě na ryby a k áchorům, to je na druhém konci přehrady. Matka byla od soboty na návtěvě u sestry v Milíčově.

Já jsem pak zamkl chatu a pověsil klíče za okenici, aby si táta mohl odemknout, a se vrátí.

el jsem do motorestu na večeři a o půl deváté večer jsem sedl na autobus a odjel domů, do Bořkova.” V tom motorestu vás někdo viděl?”

Samozřejmě. Mluvil jsem s vedoucím motorestu Lindrem i s výčepákem Skořepou. A taky s

Marcelou, to je servírka. Můete se jich zeptat. I oféra autobusu, Jardy Malého. Zná mě dobře, určitě si pamatuje, e jsem nastupoval o půl deváté, protoe jsem se ho ptal, jakou měl ichtu,” sypal ze sebe Přemysl Látal, téměř jako podle scénáře.

Auto vaeho otce zůstalo na chatě?” Ano, táta chtěl odjet a v pondělí ráno.”

Sebevědomý Látal junior poněkud zbledl, kdy mu major Vačer oznámil, e je vyetřována

násilná smrt Zbyňka Alee. Ne bude prověřeno alibi k jeho osobě a provedena se

souhlasem prokurátora domovní prohlídka chaty, musí Přemysl Látal počítat s předběným

zadrením. A s odebráním otisků prstů, stejně jako jeho otec.

xxxx

Vichni svědkové, kteří byli následně vyslechnuti k výpovědi Přemysla Látala na dobu v

neděli od devatenácti do dvaceti hodin třiceti minut potvrdili ve, co uvedl.

114

Jak éf motorestu, tak výčepní, servírka i řidič autobusu ČSAD.

Kriminalisté právě končili domovní prohlídku chaty, v přítomnosti nejdříve majitele, Frantika Látala, a poté jeho syna Přemysla. Jako nezúčastněná osoba byl přizván soused z vedlejí chaty, důchodce Arnot ebestík.

Můete mi ukázat, z čeho jste vařil kávu panu Aleovi?” obrátil se Vačer na Přemysla Látala.

Ano, samozřejmě,” pousmál se Látal mladí a el s Vačerem do kuchyně, vybavené

moderním nábytkem a nejrůznějími přístroji, od víceúčelového robota italské výroby a po mikrovlnnou pečící a grilovaci troubu Siemens. Z přihrádky nad elektrickým sporákem vytáhl sklenici instantní kávy Pedros Gold firmy Meinl, Austria. Odrouboval pozlacené víčko.

Granulovaný extrakt byl do poloviny vyprázdněn.

Tu sklenici i s obsahem si na pár dni vypůjčíme. A také álek a ličku, které pan Ale při piti pouil,” oznámil major a diktoval Kartusovi uvedené předměty do zápisu.

Přemysl Látal přikývl, opět s poněkud ironickým úsměvem.

Tu kávu máte odkud?” zeptal se Vačer. Jak vidim, je to rakouský výrobek.”

Na okamik se zarazil a pak klidně řekl: Tu mám jetě z poslední sluební cesty do Řezna.”

Aha,” odtuil Vačer. Ani jsem nevěděl, e v západním Německu prodávají rakouskou

kávu.”

Meinlovo kafe se prodává po celém světě,” poučil majora nákupčí Dřevostylu. Kromě u nás.”

Vačer stiskl zuby. U u měl na jazyku otázku, zda to není dárek, třeba od pana Gustava

Zajíce. Včas se zarazil. Cítil vnitřní zklamáni. Vekeré úsilí zatím nepřineslo výsledek.

Vtom se objevil v hale kriminalistický technik Křivánek.

V ruce drel branu, jaká se pouívá na nářadí. Vedle různých roubováků, kletiček a

náhradních tranzistorových součástek v ní byla i nevelká zkouečka s miniaturní

obrazovkou.

Soudruhu majore,” hlásil Vačerovi, tohle jsme objevili na parcele u chaty, zahrabané v kompostu.”

Vačer by v tom okamiku poručíka nejraději objal.

Ale zachoval naprostý klid.

Pane Látale, čí je to brana?”

Tohle … ” zakoktal Látal junior. To vůbec nevím, jak se to tam mohlo dostat.”

115

Je to vae?” Kdyby to bylo moje, tak bych to přece nezahrabával do kompostu, vyhrkl.

Viděl jste někdy tu branu?” Pokrčil rameny a neodpověděl.

My u si zjistíme, komu patři. Nebo patřila,” odvětil major. Poádal kapitána Kartuse, aby doprovodil Přemysla Látala do auta a z druhého sluebního vozidla přivedl Frantika Látala.

Robustní majitel chaty hleděl na branu jako hypnotizován.

Tuhle taku s nářadím jsme objevili při domovní prohlídce”, řekl Vačer, ani uvedl, kde byla brana ukryta. Co nám k tomu povíte?”

Já to vidím poprvé. Jestli to tady nezapomněl ten televizní opravář.”

Máte na mysli pana Alee?”

Já toho člověka neznám, nikdy jsem ho neviděl, to u jsem říkal vaemu soudruhovi hned

při prvním výslechu. A při druhým taky. Celý nedělní odpoledne a do noci jsem byl na

rybách. Moná, e jsem byl v některých částech nepřesný, jako kdy jsem se vrátil na chatu.

To si přesně nepamatuju.” Take tuhle branu neznáte?” Zakroutil hlavou. Ne.”

xxxx

Kdy český vědec Jan Evangelista Purkyně, biolog světového formátu ve své habilitační

práci, která vyla ve Vratislavi pod latinským názvem .Commentatio de examine physioiogico organivisus et systematis cutanei, poprvé uveřejnil klasifikaci obrazců papilárních linií na prstech, netuil, jak zanedlouho se daktyloskopie stane nad jiné významným pomocníkem v boji proti kriminalitě.

Ponechme stranou četné spory, zda zakladatelem novodobé daktyloskopie je ná Purkyně,

italský lékař Marcello Malphigia, anglický lékárník a lékař Henry Faulds či úředník kriminální policie v Buenos Aires Juan Vucetich. Důleité zůstalo, e u desítky let tato moderní věda pomáhá usvědčovat ze zločinu pachatele. Nejen u nás, ale na celém světě.

Jejími třemi základními principy, e nejsou na světě dva lidé, kteří by měli stejné obrazce papilárních linií, e

116

obrazce těchto linií zůstávají po celý ivot neměnné, a e papilární linie jsou neodstranitelné, není-li odstraněna zárodečná vrstva kůe, nedokázalo otřást ani sto let, která uplynula od jejich praktického vyuívání.

Nechyběly snahy zpochybnit vědecký základ těchto principů.

Pokoueli se o to nejen teoretikové, ale i praktici i nejtěí zločinci chicagského, paříského a londýnského podsvětí, jim daktyloskopie naháněla hrůzu.

To ve měl na mysli major Vačer, kdy spolu s poručíkem Křivánkem vstupovali do budovy

Kriminalistického ústavu Veřejné bezpečnosti. S nadějí, e jedině zde, v laboratoři

daktyloskopie dostanou odpověď na rozhodující otázku.

Bývali tady často. U od dob, kdy tu jetě jako elévové při studijních návtěvách hltali výroky, vycházející z úst expertů jednotlivých laboratoří. A u to byla mechanoskopie, balistika, chemie, grafologie, biologie, pyrotechnika, fonoskopie, daktyloskopie a dalí. Roziřovali si zde teoretické vědomosti a experti pomáhali tříbit um budoucích kriminalistů.

Vačer se mimoděk usmál. Vzpomněl si na případ, kdy jeden profesionální zločinec se snail nai daktyloskopii obelstít. Na místě krádee vloupáním podvrhl úlomek skla s otisky prstů svého kolegy, proslulého kasaře. Správně očekával, e zanedlouho nastane poprask. Známý praský kasař zanechal daktyloskopické stopy na místě činu. A přitom tam nebyl a ani být n e m o h l … protoe seděl v base. A jestli se tímto trikem podaří by jen jedenkrát naruit důvěru v daktyloskopii, bude to výhra nejen pro něj, ale pro celé zločinecké podsvětí.

Poprask nastal, a nemalý. Ale záhy ve splasklo.

Ukázalo se, e oba kumpáni přecenili svůj nápad a podcenili praskou kriminálku. Pravda

vyla najevo a zázrak, který měl zpochybnit kriminalistickou daktyloskopii, se prostě nekonal.

O podobné triky se pokouela řada jiných pachatelů u nás i ve světě. Nikdo vak dosud

neuspěl. Nebylo ani málo těch, kdo se rozhodli odstranit vrstvu kůe na prstech a tím také zabránit nebezpečí, je jim ze strany daktyloskopů hrozilo. Nedolo jim, e bez odstranění zárodečné vrstvy kůe se objeví papilární obrazce znovu a v dosavadní podobě. Desítky zločinců se podrobily takovým nemálo bolestivým procedurám a trpěli nadarm o …

118

Oba kriminalisté stoupali po irokém schoditi nahoru. S náčelníkem daktyloskopie byli

dohodnuti na desátou hodinu.

Máme to akorát,” zahučel major k poručíkovi. Za pět minut deset.”

Aspoň uvidí, e kriminalisti jsou přesni. A ne ádní polocivilové, jak o nás rádi prohlauji,”

supěl Křivánek. Oba byli vnitřně napjati, i kdy to nedávali najevo.

Jak dopadl výsledek expertizy na vstupenkách do kina Blaník? Měl je v ruce Ale, moná i jeho manelka. Ale mohl je kromě pokladní v kině a uvaděčky vzít neopatrně do ruky i pachatel… vrah. A přece jen se dopustit oné pověstné chybičky, i kdy promyslel ve do nejmeních podrobností.

Minuli kancelář náčelníka ústavu, na jeho dveřích stál títek: Plukovník JUDr. Jaroslav Trnka a také jméno jeho zástupce majora JUDr. K. Konráda, CSc. Rádi by je navtívili, ale jednak nebyl čas a potom, bez ohláeni by nemuseli přijít právě vhod.

Konečně stanuli před dveřmi s označením laboratoře daktyloskopie.

Vstoupili dovnitř. Minuli několik místností, zaplněných různým daktyloskopickým materiálem a pomůckami. Rozlehlá hala na konci chodby připomínala spí tovární dílnu ne pracovitě daktyloskopie. Po obvodu stěn stály vyrovnány kovové kartotéční skříně. Ukrývají ve svých útrobách daktyloskopické otisky těch, kdo se u dopustili závanějích kriminálních trestných činů.

Na stěnách visely fotografie s unikátními záběry z oblasti daktyloskopie, jak je nastřádaly celé generace kriminalistů a expertů. Vude panovalo ticho, jen občas přeruované polohlasitým hovorem těch, kdo tu dnes a denně napomáhají kriminalistům a vem

bezpečnostním pracovníkům v jejich nesnadné činnosti.

Zaklepali na dveře náčelníka laboratoře.

Jste přesní jako omegy,” zaznělo jim na uvítanou, kdy vstoupili.

Náčelník jim pokynul, aby usedli.

Byl to oříek,” začal hned k věci.

Ale rozlouskli jste ho, viď?” nevydrel Vačer potlačit nedočkavost. Mohl si dovolit tento tón, znal se s náčelníkem dlouhou dobu.

Snaili jsme se.” Otisky byly upotřebitelné?”

119

Nejen to. Zjistili jsme, i komu některé z nich patři,” zdůraznil náčelník.

Vačerovi zavířilo radosti v hlavě. Snad jsou u cíle. Kdo jiný mohl mít vstupenky v ruce, kdy odmyslel Alee, jeho manelku, pokladní a uvaděčku kina? Někdo z těch dalích, jim také odebrali otisky a poslali je sem do laboratoře.

U jedné vstupenky jsme pouili metody pomoci jódových par,” vysvětloval náčelník. Tu mám tady.”

Ukázal do fialova zbarvenou vstupenku, na ni byly zjitěny daktyloskopické otisky. A tady máte fotografie otisků.”

To je výborné,” ozval se kriminalistický technik Křivánek.

U druhé vstupenky jsme pouili nynhydrinu,” doplnil vysvětleni náčelník. Obě vstupenky jsou sice zničeny,” usmál se, ale to asi nevadí. Přikládám k nim podrobnou dokumentaci s posudkem. Tam je to černé na bílém.”

Tak vidí, e dokáete i zázraky,” pochválil práci daktyloskopů Vačer. I kdy to nebylo hned a chvíli to trvalo. Ale vechna čest.”

Věděl stejně dobře jako Křivánek, jak obtíné je zjistit a vyvolat latentní otisky na

vstupenkách do kina, kdy navíc neměly právě ideální povrch.

A čí tam byly otisky?” snail se Vačer tvářit co nejklidněji.

Tak předevím Aleovy,” napínal oba kriminalisty náčelník laboratoře.

To je jasné,” vyhrkl Křivánek. A ty dalí?”

Víte co? Podívejte se sami.”

Náčelník jim podal odborný posudek s fotodokumentaci. Nedočkavě se do něj ponořili.

Slovo za slovem přejíděli očima text, formulovaný přesně a věcně.

Se vzrůstajícím napětím se dostali a k závěru posudku, kde bylo uvedeno příjmení a jméno osoby.

Té, které byly odebrány otisky prstů. A po jejich sejmuti postoupeny daktyloskopické

laboratoři.

A ztotoněny s daktyloskopickými stopami na vstupenkách do kina Blaník. Na které nikdo

nepřiel shlédnout nedělní odpolední představení. A přesto od nich byly odděleny kontrolní útrky.

Tak tohle je důkaz,” pronesl major Vačer. Z toho se nám u nevykroutí.”

120

xxxx

Z kriminalistické stránky se zdá být případ vrady Zbyňka Alee objasněn. I kdy nás čeká jetě hodně práce s protokolárními výslechy svědků a se zadokumentováním,” řekl úvodem shromáděným spolupracovníkům vedoucí vyetřovacího týmu major Vačer.

Poté je informoval o spontánní výpovědi, kterou se rozhodl učinit na základě předloeného usvědčujícího důkazu Frantiek Látal.

Impuls k tomu, zbavit se okamitě Alee jako nevítaného svědka, vzeel od Gustava Zajíce, rakouského státního občana, který prokazatelně pracuje pro západoněmeckou rozvědku, Bundesnachrichtendienst. Byl po dobu nedělního turistického pobytu v Rokytíně v kontaktu s Přemyslem Látalem. Jaký účel tento kontakt sledoval a kým byl naplánován, je záleitosti soudruhů ze státovky. Pro nás je z hlediska určení motivace trestného činu vrady důleitý jeden moment. Jakmile se Zajíc dověděl o tom, e se mu v karavanu pohyboval člověk, který se vyzná v radiotechnice, rozhodl, e musí dojít ihned k jeho umlčení. Jinak e by bylo ohroeno dokončeni důleité akce, kvůli ni byl Zajíc vyslán do Československa.

Tak to zdůvodnil Látalovi a uloil mu likvidaci provést. Protoe v případě, e onen člověk něco zjistil a promluví dřív, ne se mu zacpe huba, jak řekl doslovně, můe v tom lítat celá Látalova skupina. Za tím účelem dal Přemyslu Látalovi jetě před jeho setkáním s Aleem ampuli se speciální drogou. Po jejím poití mělo dojít k postupnému ochabování svalové a nervové soustavy, a k zástavě srdeční činnosti, jevící navenek vechny příznaky infarktu.

Podle Zajícova ujitěni je tato speciální droga po nedlouhé době v organismu nezjistitelná.

Prostě a bude po vem, Látal poběí zavolat záchranku. Jene přivolaný lékař u jenom

zkonstatuje úmrtí na infarkt, co v srpnových vedrech není nic neobyčejného.”

S tou nezjistitelností drogy podcenili nae soudní lékařství,” poznamenal poručík Křivánek.

To má pravdu,” přikývl Vačer, ostatně ani její účinek nestačil udolat mladý a zdravý srdeční sval. Přemysl Látal nabídl Aleovi kávu, kterou připravil v kuchyni jeho otec, Frantiek Látal a tý uvedli, e do Aleova álku předtím vlil obsah ampule. Nebo na

ádných rybách nebyl. To bych mu věřil, e neměl na ryby náladu ani čas, kdy pomáhal

synáčkovi odklizovat neádoucího svědka,

121

z něho popadla hrůza mladého Látala v okamiku, kdy se v motorestu dověděl, kdo je ten odborník na televizory. e je to manel Ireny Aleové, o něm mu bylo známo, e je vojákem z povoláni a technickým specialistou. Starému Látalovi moc nevěřím, e s tou ampuli manipuloval. Spi jsem měl dojem, e bere na sebe co můe, aby kryl synátora.”

Jeden větí darebák ne druhý,” pronesl polohlasem Hodouek.

Mírni se ve výrazech,” napomenul ho Vačer. Já vím stejně jako vy vichni, e přiznání je sice polehčující okolnost, ale nikoli jetě důkaz. I kdy dokazovat, kdo z obou nalil Aleovi to svinstvo do kávy nebude jednoduché. V kadém případě se jeví jako věrohodné tvrzení Látala seniora, e čekali marně, a dojde k zástavě srdeční činnosti jejich oběti. Ale pouze upadl do těké mdloby. Poloili jej na pohovku a přitom prý vyklouzla Aleovi z kapsy kalhot pistole. To vnuklo starému Látalovi mylenku odstranit ho jeho vlastní zbraní, fingováním sebevrady. Zase stojí otázka, zda to nebyl nápad mladého a otec se ho snaí chránit. Fakt je, e Přemysl Látal odeel z chaty s jasným úmyslem obstarat si na následující hodiny alibi.”

A pinavou práci nechal tátovi,” ozval se ode dveří známý hlas podplukovníka Janůrka. éf kriminální sluby se nepozorovaně vsunul do kanceláře a mávl na Vačera. Byl to letmý pozdrav i výzva, aby major pokračoval.

Frantiek Látal prohledal Aleovi kapsy, nael v náprsní tace ty dvě vstupenky a odtrhl od nich kontrolní útrky, aby zmátl vyetřovatele sebevrady, kterou nastrojil v čekárně, kam Alee odvezl na zadním sedadle auta. To u měl na rukou rukavice. A svítil si při míření baterkou,” řekl Vačer s důrazem k Janůrkovi, který o monosti trefit takto osvětlený cíl při poslední poradě pochyboval. Jene, jak jsme v průběhu vyetřování zjistili, dopustil se při fingování sebevrady zásadní chyby. Vystřelil ze vzdálenosti, která nám umonila vyloučit verzi sebevrady. Dalí chyby se dopustil, e zanechal palečky na lístcích do kina.

A samozřejmě nám tím dal do rukou usvědčující důkaz. Stejně jako daktylkami, co je

zapomněl na té Aleově braně, kdy ji zahrabával u chaty do kompostu.”

Nakonec měl jetě tolik drzosti, e přijel ohlásit nález mrtvoly a při prvním výslechu na místě nálezu mě vehementně ujioval, e muselo jít o sebevradu,” poznamenal kapitán Hodouek.

122

Třeba chtěl od sebe jako poctivý nálezce odvrátit podezřeni,” namítl Kartus.

Musíme dát jeho vůz na důkladnou prohlídku. Na zadním sedadle, kde Ale leel, snad

zůstala aspoň mikroskopická stopa po tkanině z jeho obleku.

Znovu opakuji, e přiznání není jetě důkaz. My musíme shledat maximum důkazů, ne

předáme případ ,Ale prokurátorovi,” řekl Vačer.

Dovolí, Václave,” ozval se podplukovník Janůrek. Já předpokládám, e si vyslechnete i pana Gustava Zajíce. Zatím jetě ten lovec zvuků mejdí v blízkosti dalích objektů Protivzduné obrany státu. Ale je o něj postaráno a ne si ho pozvou k výslechu

vyetřovatelé Státní bezpečnosti a vojenské kontrarozvědky, stejně jako oba Látaly a jetě některé dalí osoby kvůli jiným trestným činům, bude třeba mu dokázat, e je inspirátorem a pokud jde o tu drogu, spoluúčastníkem vrady Zbyňka Alee. A kdy u jsem si vzal slovo, chtěl bych tobě, Václave, a vem tvým spolupracovníkům poděkovat za vykonanou práci.”

éf kriminální sluby toho víc neřekl. Věděli, e děkuje málokdy.

xxxx

Srpnové slunce vystoupilo nad obzor a rozehřívalo stále jetě horoucími paprsky úrodný kraj dolního koutu Moravy. ně končily a na svazích kopců dozrávaly hrozny. Ve větině vinařských sklepů se čistily a siřily sudy.

Na jiním hraničním silničním dálkovém přechodu do Rakouska bylo u od rána runo.

Zejména provoz motorizovaných turistů pulsoval oběma směry pořád v neztenčené míře.

Denní směna přísluníků pasové kontroly a celní správy měla u od ranního nástupu, kdy

vystřídala noční směnu, plné ruce práce.

Náčelník oddělení pohraniční kontroly s hodnostním označením majora Pohraniční stráe na náramenících bundokoile seděl v kanceláři vedoucího směny se skupinkou muů v civilním oblečení. Byli to pracovníci Bezpečnosti brněnské krajské správy. Spolu s nimi podplukovník Janza ze správy vojenské kontrarozvědky a major Ing. Hýsek, k jeho sluebním povinnostem patřila kontrarozvědná ochrana zařízení Protivzduné obrany státu na úseku

radioelektroniky. Spolu s ním přijeli a čekali ve voze na sluebním parkoviti za celnitěm dva spolupracovníci, technici-specialisté.

123

Vedle jejich volhy stála jetě dalí, vybavená radiovysílačkou. Patřila řídícímu orgánu

sledovací skupiny, která provázela jako neviditelný stín metalizovaného BMW s vídeňskou

státní poznávací značkou v černém poli a s přívěsem, mířícího k hranicím.

Podle posledního hláení, je právě před chvílí sledovačka předala, se objekt přiblíil k hraničnímu pásmu.

Na vech přítomných v kanceláři vedoucího směny bylo patrné napětí, kdy se ozval bzučák hlásného telefonu, spojujícího odbavovací prostor s hlídkou pohraničníků u vstupní závory.

Major stiskl červené tlačítko. Příjem!” zvolal do mluvítka. Vyslechl sdělení hlídky, poloil sluchátko a oznámil: Je tady.”

V koloně popojídějících osobních vozů vjel do celnitě i cestující ve stříbřitě edém

bavoráku.

Dobrý den. československá pasová a celní kontrola,” zdvihl poručík ruku ke títku zelené čepice. Spolu s ním přistoupil k otevřenému okénku vozu celní inspektor. Poručík převzal od řidiče cestovní pas a prohlíel fotografii.

Dneska vám ichtu v tom hicu nezávidím,” prohodil s úsměvem a česky Gustav Zajíc.

Vyjeďte si z pruhu a přesuňte se tam,” vyzval jej celní inspektor a ukázal k zadnímu traktu celnice.

Ano, hned,” ochotně odpověděl proedivělý elegán. Musel několikrát nastartovat, ne přehřátý motor chytil. Kdy se zastavil na určeném místě, vystoupil a zapnul si knoflíčky perfektně ité safari koile. Chcete otevřít kufr, e jo?” zeptal se oviálně a ani čekal, otevřel víko. A také odkryl kapotu motoru.

Celní inspektor začal provádět rutinní kontrolu. Obeel vůz, nahlédl zběně do

zavazadlového prostoru, poklepal na palivovou nádr, shýbl se k zadním nápravám. Vnitřek bavoráku jakoby ho nezajímal.

Gustav Zajíc si zapálil cigaretu a nevzrueně ho sledoval.

Teď, prosím, otevřte jetě přívěs.”

Jo, samosebou,” zahlaholil Vídeňák a odemkl boční dveře karavanu.

Mezitím se přiblíil k přívěsu inenýr Hýsek s oběma specialisty, kteří si nesli příruční brany.

124

Provedeme technickou kontrolu,” oznámil úředním tónem celní inspektor.

Dovolte, pánové,” rozpřáhl ruce Gustav Zajíc. Jaký máte pro to důvod? Jsem řádný

rakouský občan a ádný paerák, um Gottes willeni”

Jeden z Hýskových techniků vlezl do karavanu a chvíli se rozhlíel.

Co je tohle?” zeptal se Zajíce a odklopil od stěny rám, napínající jemné pletivo z kovových vláken. Byla to jakási přepáka či spíe paraván. Jeho rozměry odpovídali vnitřnímu profilu karavanu.

To je, prosím, sí proti komárům a mouchám. Kdy člověk kempuje v létě u vody, nemohl by bez té sítě ani rozsvítit světlo. Hned by nalítal dovnitř velijakej sajrajt. A spát při zavřených oknech v tom horku, pánové, dovedete si to představit?”

Technik vystoupil z přívěsu, jako by byl s vysvětlením spokojen. Popoel k Hýskovi a

celnímu inspektorovi a cosi jim tlumeným hlasem sděloval, inenýr souhlasně přikývl, celník rovně. Gustav Zajíc usoudil, e je tím kontrola odbyta. Opak byl pravdou.

Dovnitř karavanu teď nastoupili oba technici-specialisté. Pozornost zaměřili k zadní stěně bez okénka. Byla zvnějku i zevnitř zhotovena z laminátu, nastříkaného lesklou bílou barvou.

Ve spodním rohu je zaujala nevelká okrouhlá zdířka.

To je k čemu?” otázal se Zajíce starí z techniků.

No přece k zapojení společný televizní antény, pokud ji ve vaich autokempech máte. Ale vude venku je taková anténa normální záleitost,” zakroutil hlavou nad tím, jak se někdo můe ptát na běné samozřejmosti.

V rukou techniků se objevily tenké roubováky. Nasadili je do kříových vrutů, upevňujících po celém obvodu zadní stěnu.

Pánové,” vykřikl hněvivě. Já protestuju!! Budu si stěovat!! Das ist unerhOrt!!” vypadl Zajíc z role bodrého krajana. Das ist skandalós!”

Stěovat si můete, na to máte právo,” řekl celní inspektor. Ale a po sepsáni protokolu o provedení prohlídky.” Technici pracovali rychle.

Kdy sundali vnitřní laminátovou stěnu, objevila se v celé íři dutiny jakási zvlátní výplň, připomínající hliníkovou matraci.

125

Ploná anténa diamond, kosočtverečná, z páskových prvků o vysoké citlivosti,” konstatoval sue starí technik.

Od stovek megahertzů a po gigahertze,” připojil jeho kolega, sedlci na bobku. A tady je předzesilovač,” ukl roubovákem na nevelkou krabici. Vede od něj koaxiální přípojka na tu zdířku.”

Můete nám k tomu podat vysvětlení?” obrátil se celní inspektor na Zajíce.

Pardón, o tomhle já nic nevím,” vykřikl rozčileně. Ten karavan není můj, vypůjčil jsem si ho od vagra!!”

Podle dokladů je přivěs vaím majetkem,” upozornil ho orgán celní kontroly.

Zatím se za zády majora Ing. Hýska objevil náčelník OPK spolu s podplukovníkem Janzou a

ostatními přísluníky Bezpečnosti.

Ten paraván,” vyhlédl z přívěsu starí technik, je přistavná reflektorová stěna. V podlaze jsou pro ni zaputěné dráky. Součást ploné antény, skryté v zadní stěně.

Před provozem diamondu se prostě zasune do dráek a pak zase vysune a odstaví. A

vypadá jako sí proti komárům,” usmál se ironicky na Zajíce.

Ta zdířka taky není pro společnou televizní anténu, jak tvrdíte, to vůbec ne,” ozval se druhý technik. Slouí k propojení kabelu na radiopřijímač. Teď se na něj podíváme,” oznámil majoru Hýskovi.

Tohle zřejmě zjistil Zbyněk Ale, kdy opravoval v rokytínském autokempu televizní anténu, pomyslel si Janza.

Pane Zajíc, vyčkáte s námi na místě, abyste zůstal přítomen do konce kontroly a mohl být s vámi sepsán protokol o jejím výsledku,” oznámil celní inspektor.

No a co potom?” To u není záleitost celní správy.”

Já ádám mluvit s vedoucím pasové kontroly,” soptil Zajíc.

Soudruhu majore,” poodeel celní inspektor k přítomnému náčelníkovi OPK. Kontrolovaný občan chce s vámi hovořit.” Prosím,” přistoupil k Zajícovi major a zasalutoval.

Herr Major, leh bin Osterreichischer Staatsburger,” spustil Zajíc a chrlil v němčině stínost, e mu byl odebrán cestovní pas s československým vízem, jeho platnost dosud nevyprela.

Je podroben ikanózní kontrole, která se týká přívěsu, jen není jeho majetkem, i kdy

připoutí, e pro usnadnění hraničních procedur jej napsal na své jméno.

126

Avak o tom, co bylo ukryto ve stěně, neměl ani tuení a neví, čemu slouí. Odmítá v tomto směru jakoukoliv odpovědnost. Bude-li, prosím, třeba, odpojí přívěs a ponechá jej na místě.

Avak v kadém případě chce ve svém voze co nejdříve odcestovat. Nebude-li mu to

povoleno, obrátí se okamitě telefonicky na svůj zastupitelský úřad a poádá o ochranu.

Major mu korektně a v plynné němčině odpověděl, e mu pas nebyl odebrán, nýbr pouze

pozdren do skončení kontroly. Její výsledek bude směrodatný pro dalí rozhodnutí, týkající se pobytu pana Zajíce na československém územi.

Výsledek technické kontroly na sebe u nenechal dlouho čekat. Technici-specialisté zjistili, e zabudovaný palubní radiopřijímač je sice výrobek běného typu Grundig, avak je vybaven speciálními přídavnými obvody v integrovaném a miniaturizovaném provedení,

řeeném technikou SMD, povrchovou montáí součástek. Zachytil vysílané zakódované

rádiové signály v digitální formě, které byly nahrány na kazety magnetofonu, skryté v

pouzdře s hudebními kazetami.

Pane Zajíc,” přistoupili k rozčilenému turistovi dva pracovníci Bezpečnosti z brněnské krajské správy. Jste zatčen pro podezření ze závaného poruení zákonů československé socialistické republiky.”

Konec