Poslední jízda - Václav Černý

Mladý důstojník se objevil u stolu a ani sundal čepici a svlékl plá, vmáčkl se k nim na volnou idli. Překvapeně vzhlédli.

Co to pijete, vojáci? zahlaholil. Snad né limču?

Nič iné nám nenalijú, iba limonádu, súdruh poručík,” usmál se nesměle svobodník s

odznakem třídního specialisty na blůze.

Příchozí přelétl očima ostatní. Vichni měli na límcích stejný rozliovací znak zbraně, u ní slouí, malý pozlacený tank. Dotaz je udivil. Poručík přece musí znát suchý zákon, který platí pro vechny vojáky nejen v kasárnách, ale i při přepravě na eleznici a má jej

respektovat vůči vojákům rovně personál pohostinských zařízení.

Tankáni rolujou na dovolenku a bez pohonnejch hmot?

Jenom na opuák, soudruhu poručíku,” ozval se jeden z oslovených.

V kadým případě domů. Kolik je vás, pardi? Jeden, voba, vecky, tyri,” počítal

ukazováčkem, nakonec jím namířil na sebe a zdvihl ruku s pěti nataenými prsty.

Nádraní restaurace, slouící spí za průchodící čekárnu zdejí stanice, patřila do nejnií cenové skupiny. Křiují se tu koleje osobních vlaků. Hosté v lokálu se přelévají s příjezdy a odjezdy souprav, doba konzumace se řídí časem čekání na dalí přípoj, prodluuje se při zpodění. A obsluha kmitá podle toho, kdo rázněji objedná.

Pětkrát velkej utr!” zahřmělo z poručíkových úst opravdu rázně. Obtloustlý číník, jeho kdysi bílý rondón připomínal edou hladinu řeky Úhlavy, správně pochopil. Na stole přistálo pět álků kávy, tajně obohacené velkým rumem.

Na můj povel, nástřelnou!” pozdvihl poručík svoji dávku v porcelánu. A ádný ulejvání!”

xxxx

Na operačním středisku okresní správy Sboru národní bezpečnosti zvoní telefon. Poručík

Medek před chvíli převzal slubu. Je mladý a pro slubu zapálený. Přitáhl si k tělu blůzu, jakoby se obával, e ho uvidí volající neupraveného, nastrojil soustředěný výraz a zdvihl sluchátko. Současně spustil magnetofon a s propisovačkou v ruce se snail zachytit ve

podstatné z toho, co mu rozruený hlas na druhém konci telefonu sděloval.

5

Kdo volá, prosím, a odkud?” upřesňoval. Myslím, z kterého telefonního čísla . . P a k

několik dalích doplňujících otázek. Měly alespoň zčásti pomoci zodpovědět starou

kriminalistickou větu tázací; Kdo, co, kdy, kde, jak, čím, proč … I kdy zatím slyel odpověd jen na její polovinu, stačilo to, aby rozhodl neodkladné zajistit výjezd. Počkejte, prosím, u telefonu, budeme zpětně volat.” Medek jetě ani nedomluvil a jeho kolega ve slubě poručík Zeman u vytáčel udané číslo, aby ověřil pravdivost hláení. Neměli s telefonickým oznamováním pokadé dobré zkuenosti. Tentokrát volajícího osobně znal, byl to předseda

MNV. Oznamoval, e občan Louda z Lipence nael na silnici v osobním autě zastřeleného

řidiče.Soudruhu kapitáne, máte tady nějaký mord,” hlásil Medek kapitánu Marykovi zprávu, kterou právě obdrel. V několika úsečných větách se mu snail objasnit podstatu informace.

Objednej auto a zavolej na vyetřovačku. Já s sebou vemu Křivánka a jetě zavolám na kraj majora Vačera.” Maryka u chtěl poloit telefon. Jetě technika a psovoda. Kdyby to

nestačili, ihned a přijedou za námi…ale co nejdříve. Nechtěl bych se zdrovat.” Kapitán Maryka poloil sluchátko. Ne vdycky případ ohláený jako vrada byl skutečně vradou.

Ale to se od stolu zjistit nedá.

Václave, máme tady nějaký mord,” informoval Maryka majora Vačera na krajské správě

SNB. Kde to je?”

Maryka stručně vysvětlil, oč jde. Na druhé straně telefonu bylo chvíli licho. Pak se ozvalo: U to balím a jedu ..

xxxx

Byl zastřelen,” konstatoval doktor Hons, který se skláněl nad mrtvým muem. Tomu u

nikdo na světě nepomůe. Je mrtev několik hodin. Snad kolem půlnoci. To určí pitva.”

Pracovníci obvodního odděleni a kriminální sluby okresu byli u na místě. Současně se v Bartolomějské ulici v Praze otevírala vrata a vyjíděla sluební volha s majorem Vačerem, dalími kriminalisty a vyetřovatelem. S nimi jel i krajský technik, nadporučík Dolnl, jemu do padesátky chybělo jen několik dní.

Kapitán Maryka zkoumavým pohledem přelétl celkovou situaci.

6

Poručík Křivánek postával stranou. Čekali, a lékař skončí svou práci, aby odstartovali ke sprintu v souboji s pachatelem.

Ohledací list polu, soudruhu kapitáne, hned jak se vrátím. Nebo snad chcete hned?

Doporučím soudni pitvu.”

To je, myslím, samozřejmé,” odpověděl Maryka, nic jiného ani udělat nemůeme.”

Doktor Hons se pousmál. Kdybych sem přijel hned po výstřelu, stejně bych nebyl nic

platný,” vysvětloval. Musel být okamitě mrtev,” Pak se znovu naklonil nad zhrouceným tělem. Ale ta posmrtná ztuhlost se mi nezdá. Pochybuji, e byl zastřelen tady. Myslím, e to bylo někde jinde a sem ho pachatel odvezl.” Díky doktore.”

To je jen můj názor. Stoprocentně to tvrdit nemohu. Nerad bych, abyste si o mně řekli, e starej obvoďák Hons si vymejlí.”

To nás ani ve snu nenapadlo,” odpověděl Maryka. Věděl, e obvodní lékař Hons je

zkuený praktik, který si poradil s horími věcmi. Posmrtná ztuhlost můe napovědět mnohé.

Teď bych se rád omluvil, soudruzi. Spěchám, mám doma plnou čekárnu.”

xxxx

Poručík Křivánek přiel na okres z obvodního odděleni, kde patřil mezi nejlepí. Vlastní pílí se propracoval na dobrého, houevnatého kriminalistu. Původně vystudoval před patnácti lety strojní průmyslovku. V ivotě by ho nenapadlo, e bude jednou lapat zločincům na paty.

Narukoval na vojnu a kdy končil základní slubu jako výtečný poddůstojník, zaujala ho

nabídka, aby přeel do Sboru národní bezpečnosti. Neměl to zpočátku lehké, ale obvodní

oddělení bylo pro něho ta nejlepí kola, jakou mohl dostat. Přiel tady ke vemu. Jednou to byla ukradená slepice, podruhé sebevrada, rvačka či ublíení na zdraví. Zkrátka vechno, co běná bezpečnostní praxe denně přináí. Vedl si dobře. Viml si ho éf okresní

kriminálky. Netrvalo dlouho a nosil v kapse odznak kriminální sluby. Byl na něj hrdý.

Na okresní kriminálce se sice specializoval na násilnou a mravnostní trestnou činnost, ale ve skutečnosti musel dělat vechno. Ale to mu nevadilo. Věděl, e kadá zkuenost bude jeho odborným znalostom a kvalifikaci jenom ku prospěchu.

7

Na místě činu zjioval Křivánek a Maryka krok za krokem spolu s vyetřovatelem a

technikem vechno, co by mohlo poodhalit pohnutku k násilné smrti dosud neznámého

mue. Černá volha se střením panelem taxi a státní poznávací značkou AH 17 90

napovídala, e můe jít o taxíkáře. Zdali vak ten mrtvý uvnitř auta byl skutečně taxikář, to zatím nikdo z přítomných nevěděl Na místo se dostavil major Vačer s výjezdovou skupinou krajské správy, Vrady spadají do působnosti kraje. Avak vyetřovat je bez součinnosti s okresem a obvodním oddělením

prostě nejde.

Podali si ruce jako staří známi, setkávali se bohuel spí při takovýchto smutných

příleitostech ne jinak.

,,Je to vrada,” informoval Maryka Vačera a ostatní členy krajské výjezdové skupiny. Podle ohledajícího lékaře mohla smrt nastat kolem půlnoci. To je předběný odhad. Vyjádřil se, e ten člověk, prozatím si myslíme, e jde o taxíkáře, zemřel na jiném místě, ne byl nalezen,”

Z čeho tak usuzuje?” Byla naruena posmrtná ztuhlost těla.”

To je zajímavé. Proč by ho pachatel vezl po zavradění a sem? Při převozu riskoval, e narazí třeba na silniční kontrolu. Musel k tomu mít nějaký důvod,”

Mohl ho zavradit tady a pak se vrátit, třeba něco hledal, manipuloval s mrtvolou a tak dolo k naruení posmrtné ztuhlosti. Kdo ví, co se tady vlastně odehrálo.”

I takovou monost nelze vyloučit,”

To prohovoříme s profesorem Tesařem ze soudního. Ten u se vyzná, poradí.”

U jste podávali informaci na okres a k nám?” zeptal se Vačer. Starej chtěl, abych mu po příjezdu zavolal, o co jde.”

Zatím vlastně jetě ne. Jen co se stalo, bez bliích podrobností,” odpověděl Maryka. A ukončíme ohledání, vypracujeme podrobnějí zprávu.”

Oba kriminalističtí technici z okresu a kraje i psovod s německým ovčákem se mezitím činili.

Jejich pozornosti neuniklo nic, co by mohlo znamenat stopu nebo důkaz. Věděli, stejně jako vyetřovatel kapitán Plaček a kapitán Strouhal, e ohledáni místa činu se odbýt nedá. Úkoly při něm provedené bývají neopakovatelné.

8

Pomocí radiovysílačky zjistili, e volha patří Dopravnímu podniku hlavního města Prahy a jezdil s ní Antonín Císař. To se potvrdilo okamitou prověrkou přes operační středisko kraje.

Je-li ten člověk taxíkář Císař, byl zastřelen v autě. O tom není pochyb,” vmísil se do

rozhovoru kapitán Strouhal. Vystřelená nábojnice zůstala uvnitř auta. Ale doklady u sebe mrtvý nemá, take ho zatím nemůeme identifikovat.” Z jaké to bylo pistole?”

Ráe 6,35 mm. Vstřel byl zjitěn v zátylku hlavy a střela uvízla v lebeční dutině. Vystřelenou nábojnici jsme nali v prostoru za zadním sedadlem.”

To znamená, e pokud to byl taxíkář, nechal si pasaéra za zády. Tím asi udělal chybu.”

Pachatel mohl být jedním ze dvou nebo více cestujících a vechny na přední sedadlo vedle sebe posadit nemůe.”

Podle lékaře dolo k vradě v noci. Musel to být zřejmě někdo, komu důvěřoval nebo koho dobře znal,” usuzoval Maryka.

Má asi pravdu. Jet před půlnocí někam mimo Prahu, takový rito taxíkáři moc rádi neberou,”

přikývl Vačer. Zajistili jsme nábojnici. Doufám, e po pitvě i střelu. To nám dává určitou anci.” Oba kriminalisté věděli, co taková ance obnáí.

Pistole mohla být v legálním drení. To by pak byla snazí, i kdy neméně náročná práce.

Takových pistolí v republice je dost. Jene zpravidla tomu tak není. Nejčastěji bývá střelná zbraň, pouitá při trestném činu, v ilegálním drení nebo odcizená.

Na kriminalistickém ústavu u na to čekají. Udělají to přednostně,” ozval se kapitán

Strouhal. Mluvil jsem s nimi.”

A se kromě evidence ztrát a odcizených zbraní také podívají do evidence nábojnic z míst neobjasněných trestných činů. Kdo ví. Pachatel nemusel v tomto případě pouít pistoli

poprvé,” dodal Vačer. Asi před dvěma lety tam takhle objasnili nebo lépe řečeno nali

zbraň, kterou byla spáchána vrada v roce 1936. I kdy je trestný čin za tu dobu promlčen a majitel střelné zbraně mrtev, bylo to nesmírně zajímavé. Nae kriminalistická technika

nepracuje patně.”

To u technici i vyetřovatelé pomalu končili prohlídku vozu. Z vnějí i vnitřní strany černé volhy byly zajitěny celkem dvacet čtyři daktyloskopické stopy. Jediné místečko neulo stříbřitému argentorátu, který dokáe objevit i ty na pohled neviditelné, latentní otisky prstů a dlani.

9

Vechny putovaly do brany technika a odtud půjdou nejrychlejí cestou na odborné

zhodnoceni. Na otisky kriminalisté spoléhají.

Diky Janu Evangelistu Purkyněmu se stala i daktyloskopie kriminalistický vědní obor, který účinně pomáhá při odhalováni a usvědčování pachatelů. Pracovnici Bezpečnosti doufali, e mezi čtyřiadvaceti zajitěnými otisky bude i ten, který po sobě zanechal vrah.

,.Pokud nepouíval rukavice,” ozval se Maryka. Pak by nebyly daktylky k ničemu,”

Kadý pachatel, při sebevětí opatrnosti, udělá chybu, zná to přece,” utěoval kolegu

Vačer.

Tým, pověřený vyetřováním, stál na samém počátku. Vrady taxikářů odjakiva patřily k

sloitým případům. Vrahem mohl být kdokoliv. Taxikářův důvěrný známý, stejně jako úplně

neznámá osoba, třeba z druhého konce republiky. A vdy vzbudily značný rozruch

veřejnosti.

Ty otisky se zdají vechny upotřebitelné, podle techniků mají potřebný počet klasifikačních znaků,” podotkl poručík Křivánek.

Něco bude patřit taxikáři, něco i jiným pasaérům, ale určitá naděje tu přece jenom je,”

usuzoval vyetřovatel kapitán Plaček. V koené diplomatce, kterou měl taxíkář leet na

sedadle vedle sebe, zůstala částka tisíc dvě stě korun. e by si jich pachatel neviml?

Nedovedu si to vysvětlit jinak, ne e spěchal a zapomněl se do aktovky podívat.”

Někdo si také mohl vyřizovat a taxikářem staré účty a na peníze ani nepomyslel,” zasáhl do úvah major Vačer. Vůbec je to vechno podivné. e by jel drokář s někým neznámým do těchhle oputěných míst v noci, to se mi nezdá. Na to jsou taxíkáři hákliví.”

Moje řeč,” přidal se Maryka. Navíc mu jetě zůstaly peníze v kapse, asi tři sta padesát korun a mení částka v přihrádce auta.” To by odporovalo loupenému motivu.”

Jene my vlastně ani nevíme, kolik peněz u sebe v kritické době vůbec měl.”

To nevíme. Třeba padesát tisíc.”

Zatím stoji u motivu této vrady pořádně velký otazník.”

Pachatel mohl jednat ve spěchu,” zastával svůj názor Plaček. Nemusel si peněz v aktovce, v kapse zavraděného ani v palubní desce vimnout.”

10

Loupený motiv se nám jaksi rozplývá do neurčita. Mohla to být stejně tak msta, jako vrada ze árlivosti,” dodal Maryka.

Zatím nevíme, co vechno mu bylo kromě osobních dokladů odcizeno. Kdo to ví? Nikdo.

Musíme si ze veho nejdřív ověřit totonost mrtvého, zda jde vůbec o taxíkáře, který s touhle volhou jezdil. Co kdy to je někdo úplně jiný?” naznačil nejblií směr vyetřování major Vačer.

Tady na tachometru je odpočítána částka sto osmdesát korun. To by napovídalo, e taxíkář vezl svého pasaéra nebo pasaéry poměrně daleko. Mohly v tom být i určité prostoje,”

upozornil jeden z techniků.

Technici pracují na místě činu rychle a precizně. Vědí, e na zajitěných stopách velice záleí. Ne nadarmo se těmto stopám říká němí svědci. Na nich nemalým dílem závisí

stanovení vyetřovacích verzí a tím i zaměření dalího pátrání.

Na kriminalistického technika okresu, na jeho kolegy z oddělení kraje a z Kriminalistického ústavu VB toho dne čekala odpovědná a neodkladná práce. Důleité stopy, zajitěné na

místě činu, musí být posouzeny co nejdříve.

Do kdy jsou na oddělení kriminalistické techniky kraje a na Kriminalistickém ústavu VB

schopni vechny zajitěné stopy zpracovat?” zeptal se Maryka.

To u zařídíme,” odpověděl Vačer. Budou na tom dělat ihned a třeba a dlouho do noci.”

Chýlilo se k odpoledni. Mezitím se do terénu rozela operativní skupina kriminalistů a

pracovníků obvodního oddělení. Čas od nálezu mrtvoly utíká jako voda. Ale místo činu je to základní, z čeho musí kadý kriminalista při pátrání po pachateli vrady, a nejen vrady, vycházet. Postupně je prohledáno celé okolí. Kapitán Plaček a kapitán Strouhal vechno

pečlivě zaznamenávají a zajiují. A začíná výslech prvního svědka.

xxxx

Toho rána 23. února na sebe seřizovač Josef Louda hodil edý svrchník, nezbytnou aktovku, ve které toho stejně mnoho nenosil a vyrazil tam, kam ho nohy nosily téměř čtyřicet let.

Proel z dvorku na chodník a pak irokou ztichlou ulicí ven z vesnice Lipenec, rovnou k lesu.

Byla to zkratka, kterou vyuíval den co den. Pak několik set metrů chůze po silnici a ji se chystal odbočit.

11

Nikde nepotkal ani ivou dui. Podíval se na hodinky. Má to dneska akorát.

Pak něco upoutalo jeho pozornost. Bylo to osobní auto černé barvy, nakloněná pravou

stranou v příkopu. Takhle se ale neparkuje, pomyslel si Louda, to přece není normální.

Jiný by asi nad tím mávl rukou a el by svou cestou. Loudovi to ale nedalo. Chvíli se jetě zastavil. Napadlo ho, aby tam snad nevyruil nějakou mileneckou dvojici, to by nerad.

Ale co kdy uvnitř leí zraněný člověk, který potřebuje pomoc. To rozhodlo.

Přidal do kroku, doel k autu a pohlédl dovnitř.

Zůstal jako přimraený. Nebyl schopen jediného pohybu. Na předním sedadle leel nějaký

člověk se zakrvácenou hlavou. Je těce raněn anebo… u mrtev. V první chvíli Louda neví, co si počít.., pak se rychle otáčí. Nejdříve krokem, pak u poklusem běí zpět do Lipence, za předsedou národního výboru, který má telefon. Aby zavolal obvodního lékaře a Bezpečnost.

To byl obsah první svědecké výpovědi.

xxxx

Kdy zazvonil poručík Křivánek u bytu taxíkáře Císaře, otevřela mu příjemná a pohledná

černovláska. Zřejmě dosud o smrti svého druha nevěděla. I kdy se jí na tváři zračilo, e tuhle noc nespala. Byla oblečena po domácku a na pravé noze měla sádrový obvaz.

Já jsem poručík Křivánek z kriminální sluby,” představil se a ukázal svůj sluební odznak.

Vy jste Jana černá?”

Přikývla a znervózněla. Otevřela dveře dokořán a tichým hlasem pozvala poručíka dovnitř.

Ten se, jak se sluí a patří, vyzul a vstoupil do obývacího pokoje, velmi vkusně zařízeného.

Mohu nabídnout kávu … nevím jak dlouho nae jednání bude trvat,” zeptala se a z hlasu zaznívala obava. Její druh, s ním ila, jí slíbil, e nejdéle do půlnoci bude doma. A teď je tu místo něho kriminálka …

Ani Křivánkovi nebylo do smíchu, kdy si uvědomil, e bude první, který Černé oznámí

smutnou zprávu.

Omluvila se a odela do kuchyně připravit kávu. Poručík Křivánek na chvíli zůstal sám.

Rozhlédl se zvědavě kolem. Na příborníku spatřil fotografii mue, kterého viděl v taxíku mrtvého.

12

Na tomto snímku to byl jetě příjemný chlapík, učesaný na pěinku, dalo by se říci hezoun.

Takový líbivý typ, který eny příli dlouho neodmítají. Vedle fotografie Antonína Císaře stála rovně v rámečku fotografie Jany Černé, zřejmě někdy z poslední doby. Není obvyklé, aby na takový důleitý, by informativní výslech jel jen jeden pracovník kriminální sluby. Ale nedostatek přísluníků v týmu si to vynutil. Bylo třeba plnit paralelně dalí stejně naléhavé úkoly. Kdy Vačer s Marykou poslali samotného Křivánka, počítali stejně s tím, e Černou vyslechne do protokolu jetě dodatečné vyetřovatel. Ted lo o čas. Získat co nejdříve

maximum informací o osobě Antonína Císaře. Černá vyla z kuchyně a nesla dvě kávy.

Viditelně se jí chvěly ruce.

Promiňte, e jsem vás tady nechala tak dlouho samotného. Musela jsem si vzít práek.

Jsem hrozně rozruena.” Usadila se do křesla a ustraeně na Křivánka pohlédla. Poručík

viděl, e u musí s pravdou ven. Nedalo se to odkládat.

Vá druh byl přepaden . . z a č a l opatrně. ,,Já to tuila … e se mu něco stalo . .

Byt zavraděn.” ,,Je mrtev …?” vykřikla. Ano..

V očích se ji zaleskly slzy. Byla bledá jako stěna. Sevřela rukama okraj křesla a dívala se nepřítomné před sebe. Mlčela.

Křivánek vak věděl, e od ní musí získat informace, přestoe by za dané situace nejraději odeel. Práce kriminalisty vak i tuto tvrdou realitu vyaduje. Musel postupovat ohleduplně.

Víval se do její situace.

Vím, e je to těké, ale chceme případ objasnit a vraha dopadnout. Byli bychom rádi,

kdybyste nám mohla pomoci.” Černá chvíli nereagovala. Pak znovu zaeptala: Já jsem to

tuila, kdy tak dlouho neel a ani nezatelefonoval. Prosím vás, omluvte mne na chvíli.

Musím si vzít jetě jeden práek.” Pomohu vám . . n a b í d l se Křivánek. Měl obavu aby si snad Černá omylem nevzala jiný lék.

Nebojte se, vím co dělám…“odpověděla. Těce se zvedla z křesla a la do předsíňky, kde na stěně visela malá domácí lékárnička.

Křivánek ji pozorně sledoval. Uíváte snad nějaké léky, třeba na srdce nebo podobně?”

14

Chtěl být připraven na kadou eventualitu. Ne. To je v pořádku. Vezmu si jen práek na

uklidnění.”

Pak oba odeli znovu do pokoje. Zdálo se, e se trochu vzpamatovala. Ale byla to spí

apatie. Vdy tuhle zlou zprávu čekala od rána. Teď ji slyela na vlastní ui, i kdy jí stále nechtěla uvěřit. Jak dlouho spolu ijete, myslím jako druh s drukou?”

Více ne dva roky, spí to budou u skoro tři. Ani pořádně nevím. Jsem úplné zmatená,”

odpověděla. Ale co se vlastně stalo, pane poručíku?”

Pan Císař byl nalezen v ranních hodinách u obce Lipenec na okrese Praha-západ ve svém

sluebním autě mrtev.” Jak se mu to stalo…?

Někdo ho zastřelil… zezadu. Musel být na místě mrtev. Zatím nevíme, co vechno mu bylo odcizeno, ani kdy se to přesně stalo, etření provádíme s nasazením vech moných sil a

prostředků.”

Kdo mu to mohl udělat… on přece nikomu neublíil,” vzlykla. To ho někdo zabil pro těch pár korun, co měl u sebe? Nebo z jakých důvodů? Ze msty … nebo co? Já to nemůu pochopit.”

Chtěla se napít kávy, ale nepodařilo se jí to. Ruka se jí chvěla tak, e ji rozlila na podnos.

Proto jsem za vámi přiel. Nevzpomínáte si, zda měl nějaké nepřátele? Jistě by se vám s tím svěřil. Třeba se zmínil o někom, kdo ho neměl rád.”

Já … věřte m i … o nikom takovém nevím … “

Kdy si zatím nemůete vzpomenout… Nepovaujte moji dalí otázku za nediskrétní. Ale

proč jste se dosud nevzali?”

Já jsem nechtěla. Rozvedla jsem se s manelem, se kterým jsem nemohla mít děti… ty děti se mi ale nepodařilo mít potom ani s Toníkem. Trochu mi ho bylo líto. Na Toníka, na svého druha vak nemohu říci jediné křivé slovo. Staral se o mne jak jen mohl, byl ke mně vdy milý a pozorný a ili jsme spolu astné. Pořád chtěl, abychom se vzali. Ale já mu slíbila sňatek, a budu v jiném stavu.”

Co bylo hlavní příčinou vaeho rozchodu s dřívějím manelem?

Nechtěl jít k doktorovi, aby se dal prohlédnout, jestli můe mít děti. Mně lékaři na

gynekologii tvrdili, e by se to mělo podařit. Byla jsem s Honzou, myslím tím svého prvního manela, skoro pět let a nic … a já jsem děti moc chtěla.”

15

Stýkala jste se i potom se svým bývalým manelem?”

Občas ano. Pak na to přiel můj druh a vytýkal mi to. Nerad to viděl.”

S vaím bývalým manelem se pan Císař, za tu dobu co ijete ve společné domácností,

setkal?”

Několikrát. Vdycky z toho byly nepříjemnosti. Naposledy … nevím u kdy to bylo, se

pohádali v telefonu. Bylo mi to hrozně nepříjemné.” Pak najednou zpozorněla. Uvědomila si, e sled otázek je stále zaměřen k osobě jejího bývalého manela. Snad si nemyslíte, e by ho Honza moh zabít? To vylučuju. Byl sice trochu pruďas a hrozně na mne árlil, ale tohle . .

. to by nikdy nemohl udělat. Neměl na to povahu.”

Proč si myslíte, kdy u jste s tím začala, e by to nemohl udělat?” Křivánek se snail, aby výslech probíhal spíe v poloze přátelského rozhovoru.

Já vám to neumím zdůvodnit. , já to prostě cítím, e by to nemohl udělat.”

Ale ty árlivé scény mezi nimi..

e by se s ním Honza popral, to snad ano, na to on povahu měl, ale vradit ne, prostě

takovou monost nepřipoutím.” Citový vztah k bývalému manelovi z ní zřejmě jetě zcela nevymizel. Bylo to patrno z kadého jejího slova, jím se ho snaila hájit nikoli argumenty, ale citem.

Pani Černá, vá bývalý manel se po telefonu s panem Císařem hádal. Proč? Dost moná,

e to byla jenom slova … ale my musíme brát v úvahu vechno.” Křivánek se po těchto

slovech napil kávy. Není slazená,” změnila téma rozhovoru, chcete cukr?”

Děkuji, já nesladím… Prosím vás, jaký byl důvod té hádky?”

Já myslím, e Honza trochu árlil.”

Vidíte. árlivý člověk udělá pitomost dřív, ne se nadějete.” To je moné, ale ..

Kdy jste se viděla se svým bývalým manelem naposledy?”

Asi před čtrnácti dny. Nabízel mi, abych se k němu vrátila, e by na vechno zapomněl.”

O panu Císařovi jste nehovořili?” Ani slovo.”

Pro poručíka Křivánka musel zůstat Jan Černý podezřelým jako potenciální pachatel, by

jeho bývalá manelka takovou monost sebevíce vylučovala. Mohl se s Císařem setkat.

Slovo dá slovo a Černý se třeba nechal vyprovokovat k nepředloenému činu.

16

Vdy Císař byl pro něho hlavní překákou pro návrat k rodinnému těstí. Navíc musel z

jednání Jany Černé vycítit, e jí nezůstal lhostejným. Pohnutky pro vradu ze árlivosti Černý měl. Bude třeba zjistit, co v inkriminované době dělal a v kadém případě prověřit, zda má alibi.

Nějaké problémy v zaměstnání pan Císař neměl? Myslím neshody? Jistě se vám svěřoval.”

S Voldánem. Taky taxíkář. To prý bylo něco z minula. Odmítal o tom hovořit. Kdy o tom

nechtěl sám mluvit, tak jsem na něj nenaléhala.”

Ani jste netuila, kvůli čemu by to mohlo být?” Asi něco v práci, opravdu nevím.”

e by mu Voldán vyhrooval… nebo e by se ho vá druh nějak obával?”

Říkal, e Voldán je křivej chlap a e je veho schopen. Jednou se snad poprali někde v

hospodě. Já jsem ale toho Voldána osobně neznala a ani jsem ho v ivotě neviděla. Vím jen to, co mi řekl Toník.”

Křivánek odsunul álek od kávy. Obdivoval Janu Černou. Po prvním oku a po poití práků se dostala z prvotní apatie. Sotva kdo by poznal, e se před půlhodinou dozvěděla takovou tragickou zprávu.

Kdy se tehdy poprali, říkal Toník, e jestli se jetě jednou s Voldánem chytí, tak e si to s ním vyřídí definitivně.” Co myslel pan Císař tím slovem definitivně?” Nevím.”

Černá se na Křivánka chvíli dívala a pak náhle prohlásila: Ten Voldán by toho asi schopen byl.” Čeho schopen?” Třeba i Toníka zabít. Aspoň mě to tak napadá. Něco mezi sebou museli m í t … asi váného, kdy se tak nenáviděli. Několikráte jsem se to pokouela od Toníka vyzvědět, ale marně.” Křivánek usoudil, e ke stopě Voldán u více konkrétního

Černá nepoví. Zdálo se mu, e v ní ulpělo kus nenávisti, kterou její druh k Voldánovi choval a nezakrytěji dával najevo i doma. Voldán zůstává v okruhu podezřelých osob. Bude třeba

ozřejmit i příčinu rozporů mezi ním a Císařem. Kdyby lo o běnou neshodu, proč by ji Císař před svou drukou tajil? Zřejmě muselo dojít mezi oběma taxíkáři k závanějímu konfliktu.

Třeba lo o peníze, o co jiného dochází mezi lidmi stejné brane k nesvárům? Zatím vak to byly jen dohady.

17

Mohu vám nabídnout něco k napiti, pane poručíku? Vodku nebo koňak?” přeruila Černá na

chvíli mlčení, které nastalo po rozhovoru o Voldánovi. Vstala a la k příborníku.

Děkuji, pani Černá. O tom nemůe být ani řeči. Ne e bych byl abstinent, doma nebo ve

společnosti si sklenku dám, ale teď toho mám jetě mnoho před sebou.”

To není úplatek . . p o k u s i l a se o ert.

Já vím … neurazte se, ale opravdu se nenapiju,” omlouval se Křivánek. Vrátila se opět do křesla. Jetě několik otázek, paní Černá. Kdy jste viděla v úterý svého druha naposledy?

V kolik hodin?”

Odcházel z domova dopoledne asi před desátou. Říkal, e má nějaké rito, take neví

přesně, kdy se vrátí. Počítal ale, e se do půlnoci domů vrátí.

To víte, taxíkář nikdy přesně neví, co ho ten den čeká. Zavolají z dispečinku a jede třeba na dva dny pryč. Jene byl zvyklý třeba i několikrát denně zavolat. Zejména teď, kdy jsem ve stavu nemocných. Naposledy mi telefonoval z Václaváku někdy mezi čtvrtou a pátou

odpoledne. Říkal, e nějaké rito mít bude, ale vrátí se tak, jak slíbil. Nechtěla jsem se ho do telefonu vyptávat. Popřála jsem mu hezkou jízdu a to bylo vechno.”

Něco konkrétnějího vám o tom nesdělil?”

Ne, vůbec nic. Neměl ve zvyku vyprávět do telefonu podrobnosti z práce. Měli jsme na to dost času doma. A záitků, veselých i váných, měl pokadé dost. Vak víte, jak to u

taxíkářů chodí.”

Kdy mluvil jetě před odchodem z domu, e bude mít r i t o … netuíte, co to mohlo být?”

Já přesně nevím. Snaím si to stále vybavit. Mám dokonce dojem, jakoby mi řekl o nějakém zákazníkovi, ale teď mám v hlavě prázdno … nedivte se.”

Křivánek zpozorněl. To by bylo důleité. Zákazník, kterého patrně znal a s ním někam odjel mimo Prahu, to by naznačovalo i moného pachatele nebo aspoň důleitého svědka. Díval

se na ni, jak usilovně přemýlí a snai se pomoci.

Velice by nám pomohlo, kdybyste si vzpomněla, koho měl v úterý vézt na to rito, paní

Černá.” Jestli si vzpomenu, tak vám určité zavolám, pane poručíku.”

Tady je můj telefon.” Křivánek vytáhl zápisník. Třeba na něm náhodou nebudu, tak mi

nechte vzkaz.” Vytrhl lístek a napsal na něj své telefonní číslo i adresu na útvar.

18

Kdy u mám tuku v ruce, paní Černá, poprosím vás o jméno, adresu a zaměstnání

vaeho bývalého manela.” Zarazila se a kolem očí jí nervózně zakubalo.

Vy ho budete taky vyetřovat? Ale já bych straně nerada, aby se kvůli tomu, co jsem vám o něm řekla, dostal do nějakého podezření. Mohl by si myslet, e se mu mstím.”

Paní Černá, je naí povinností vyslechnout vechny osoby, které měly, a u jakýkoliv,

vztah k oběti trestného činu. Mohu vás ujistit, e ve, co jste mi o bývalém manelovi sdělila, povauji za důvěrné. Stejně bychom si jeho adresu zjistili, takhle nám uetříte práci.”

Nadiktovala mu, o co ji poádal.

A jetě pro pořádek. Ten pan Voldán je zaměstnán jako taxíkář ve stejném podniku, kde …

byl vá druh?”

Ano. Dopravní podnik hlavního města Prahy, osobní taxisluba. No a já pracuji jako mzdová účetní v Technomatu, abyste to měl vechno,” pousmála se trpce. Jene momentálně jsem

v pracovní neschopnosti,” ukázala na nohu v sádře, tohle jsem si přivezla ze zimní lyařské rekreace v Krkonoích. Nalomený kotník, u čtrnáct dní v domácím oetření a od doktora nařízený klid. Jene jaký klid teď,” vzlykla. Já tomu pořád nemůu věřit.”

Já vás chápu, paní Černá,” snail se ji utěit, my taky nebudeme mít klid, dokud toho vraha nechytíme. Ale děláme ve, co je v naich silách.”

Jene momentálně ve, co je v mých silách, uvaoval v duchu Křivánek, je tenhle zápisník a dvě adresy. Jana Černého, plánovače drustva pro výstavbu rodinných domků Domostav,

bytem Praha 4, Mezivrí č. 1015, bývalého manela Jany Černé, a Karla Voldána, taxíkáře, s ním měl Císař nějaký, zatím nejasný konflikt.

Náhle zvedla hlavu a přejela si dlaní čelo. Pane poručíku … 

.Prosím,” usmál se povzbudivě.

Počkejte, teď si vybavuji… ale to mi říkal u dřív ne v úterý … e za ním chodí nějaký Lakato s partou cikánů. Dobře platí, ale musel je vozit po nocích. Tak jsem Tonika prosila, aby takové jízdy nebral. Neviděla jsem v tom nic dobrého.”

Jak na to reagoval vá druh?”

Taky se mu nechtělo. Prý jim to posledně odmítl. Ale měl strach.”

19

Z čeho?”

Vyhroovali mu, e si to s nim vyřídí. Toník se obával, e by se s nimi dřív nebo později dostal jenom do maléru. Prý v Koicích u měli nějaký průvih a jel v tom s nimi i taxíkář, tak nevím.” Neříkal, kam toho Lakatoe vozil a kdo s nimi jetě jezdil?”

Měl prý jich vdycky plné auto, ale podrobnosti neznám. Kam je vozil, to taky přesně nevím.

Ale někam kolem Prahy. Nebylo to asi daleko.”

Na Černé bylo vidět, e se snaí. Její informace se zdály seriózní. Křivánek se chystal k tomu nejtěímu, ale Černá ho předela.

Prosím vás, kde se teď Toník nachází? Mohla bych ho vidět?”

Budete ho muset identifikovat. Je na soudním lékařství. Přijedeme pro vás s lékařem jetě dnes.” Proč s lékařem?”

Nemůete přece chodit,” odpověděl takticky poručík. Měl své zkuenosti a věděl, e na

prosektuře u nejeden svědek omdlel.

Podle veho pan Císař ani nevěděl, e umírá. Muselo se to stát ve dvou vteřinách. Bylo to zákeřné, zezadu.” Take moc netrpěl?” Křivánek místo odpovědi zakroutil hlavou.

Kolikrát jsem mu říkala, aby byl opatrný a nejezdil mimo Prahu s někým, koho nezná. Ale on mne vdy jen odbyl a jetě se tomu smál.”

My ale dosud nevíme, pani Černá, jestli byl vá druh zavraděn někým koho neznal a zda to bylo v Praze nebo mimo Prahu.” Jak t o … ? “

Mohl být zastřelen v Praze a k Lipenci ho pachatel odvezl. To dosud přesně nevíme.

Některé okolnosti tomu nasvědčuji.”

Ale jak by to mohl vrah spáchat v Praze? To nechápu?”

Prosím vás, jestli si vzpomenete. Jaké osobní předměty nosil pan Císař s sebou?

Kupříkladu náprsní taku, hodinky, zapalovač nebo jiné věci, které pachatel mohl odcizit?”

To bych měla vědět, i kdy přesný popis těch v ě c í … nevím jak to zvládnu.”

Nevadí, stačí, co si pamatujete.” Určitě měl náramkové hodinky … digitálky.

20

Víte to přesně? Vdy jsem je Toníkovi koupila k narozeninám.”

Máte od nich záruční lístek?” . Mám, ale asi ho hned nenajdu …  Nevadí, to počká.”

Pak si brával s sebou přenosné rádio, takové meni, japonské výroby, snad AIWA, nebo jak tomu Tonik ř í k a l … kdybyste mi ukázal nějaké podobné, poznala bych ho.”

To rádio bylo asi odcizeno. Podrobně jsme prohlédli celé auto, ale pokud vím, ádný

podobný tranzistorák jsme neobjevili.” Ty hodinky mu taky ukradli?”

Hodinky na ruce měl, ale ověříme, zda jsou to ty, které jste mu koupila. Člověk nikdy neví, co se mohlo předtím odehrát.”

Pak nosil černou koenou náprsní taku s kovovým monogramem A. C. Míval v ní občanku

a řidičák.”

Tak tu jsme nenali, ani ty doklady ne. Nevíte, kolik přiblině si brával peněz, respektive jakou asi částku při sobě nosíval, mimo trby od zákazníků. Tedy vlastních peněz.”

Myslím, e pětistovku. Říkával, e je to elezná záloha pro kadý případ.”

Děkuji vám, paní Černá. Povaujte to zatím za orientační rozhovor. Protokol o výslechu s vámi sepíeme u nás, a se vrátíme z té identifikace.”

Poručík Křivánek se rozloučil s tím, e během dvou hodin přijede jetě jednou s lékařem.

Nebyla to pro něho příjemná povinnost, ale co je vůbec na vyetřování vrady příjemného?

pomyslel si. Rychle proběhl z druhého poschodí praského čináku do přízemí, vyel na ulici a nastartoval zelenou referentskou kodovku.

xxxx

Zvlátní operativní skupina, která byla ustavena, dostala za úkol zjistit poslední pohyb Císaře před smrtí, jeho styky … prostě rutinní kriminalistická práce, obvyklá v takových případech.

Plán operativních a vyetřovacích opatření jsme u připravili,” referoval Maryka majoru Vačerovi.

To jste sebou hodili,” řekl uznale Vačer. Na zpracování plánu operativních a vyetřovacích akcí v takovém fofru zpravidla není příli mnoho času a tak na něj dojde řada často a v noci.

21

,,Na soudním slíbili, e na Císařovi začnou dělat hned. Ale i bez pitvy je jasné, e vrah střílel zezadu.”

Bude třeba vzít na prosekturu vyetřovatele a jednoho technika z týmu. Dost si od toho

slibuju. Myslím zejména dobu, kdy dolo k vradě. Pak budeme moudřejí,” poznamenal

Vačer. U taxíkářů zjiovat jejich pohyb v kritické době je někdy nad lidské síly.”

My u si s tím poradíme.” Pátrání do kraje a do celé republiky u jste vyhodili?”

Trochu se to pozdrelo. Neměli jsme dost podkladů a tak to odelo na kraj a do republiky asi před hodinou. Mnoho toho tam zatím není,” odpověděl kapitán Maryka.

Bylo na něm u vidět únavu. Celý den byl v jednom kole. Ani se nestačil naobědvat. Oči měl červené od únavy, ale jeho vitalita byla obdivuhodná.

Trochu jsem poinformoval starého,” sdělil vedoucí celého týmu Vačer. Říkal mi, e u je toho plná Praha. Případ vzbudil velký rozruch. U vrad taxíkářů je to vdycky.”

Maryka si několikrát bezděčně přejel rukou čelo. Nevyetřoval vradu poprvé. Měl k naí práci nějaké připomínky?”

Ne. Ví, e dělat taxíkáře je fuka. Kadý má stovky styků, vozí velijaká individua a zjiovat to, e není práce lehká,” odpověděl major Vačer, který pracoval na objasnění vrady taxíkáře podruhé. Zjistili u něco operativci?”

Ve zvlátní operativní skupině Vačerova týmu bylo nasazeno více ne deset pracovníků

kriminální sluby a obvodního oddělení. Snaili se mezitím zjistit a upřesnit poslední Císařův pohyb. Je to pracné. Taxíkáři jdou z rita do rita, jednou s tím, podruhé s oním. Těko se pak stanoví, kde se v kritické době nacházeli.

Císař měl mnoho styků, jak v soukromém ivotě, tak i v zaměstnání, jako taxíkář. Říkalo se o něm, e umí dret jazyk za zuby. A t a k ho vyhledávali i ti, kteří potřebovali, aby jazyk za zuby skutečně drel,” informoval kapitán Maryka na základě dosavadních poznatků pracovníků kriminální sluby a obvodního oddělení, kteří měli za úkol zjistit moné i

nemoné z posledních dnů ivota zavraděného.

To jen potvrzuje sloitost etření,” konstatoval Vačer. A nebyli to zrovna lidi akorát.”

To se dá předpokládat,” poznamenal Vačer téměř nepřítomně.

Nejméně osm z nich, a to počítám velice opatrně, jsme u měli u nás v parádě,” pokračoval Maryka. Krádee vloupáním, násilná trestná činnost.

22

Prostě známé firmy. Císař je vak nemusel znát tak jako my. Pro něj to byl prostě keft a nic jiného. Jene musel odhadnout, jestli veze někoho domů nebo na nějakou levárnu. Zejména kdy s nimi vyráí v noci. To souhlasím,” odpověděl Vačer. Přesto vak bude dobře se

dret při zemí. Tipů máme dost a zná z praxe, e právě ty nejlepí tipy, téměř jasní

pachatelé, se nakonec ukázali jako omyl.” Na chvíli se odmlčel. Teď bychom předevím

měli rozhodnout, čemu dát přednost. Prověřit vechny osoby a poznatky najednou … na to nemáme dost lidí. A víc jich nedostaneme. Musíme to stačit i tak. Do rána jsme měli navíc dvě vloupačky a jednou loupené přepadení. Nevím, kam dřív skočit.” U nás to není lepí.

Přece se kvůli jednomu případu nezastaví práce celého okresu,” přizvukoval Maryka. Ne se chlapci navečeří, měli bychom rozdat dalí úkoly a stanovit, které budou plněny přednostně.” Vačer měl představu zcela jasnou.

Minimálně osm a deset osob musí být prověřeno co nejrychleji. Ke kadé z nich bylo mono připsat vykřičník, který nutil k pozornosti. A u to byla jejich dřívějí trestná činnost, anebo čerstvé poznatky, zjitěné v průběhu etření.

Maryka si zapálil cigaretu i kdy věděl, e to Vačer nemá rád. Nedalo mu to a jeho kuřácká váeň se hlásila o slovo. Vačer to přeel bez povimnutí. Věděl, e se Maryka snaí zahnat únavu. Čeká je vlastně celá noc. V jeho kanceláři bylo teď hlavní sídlo týmu, kde se

hodnotila situace a zpracovávaly sluební záznamy z prováděných výslechů. Do kanceláře

přicházeli pracovníci týmu jeden za druhým, aby podali hláeni o výsledcích svých etření.

I na majoru Vačerovi byla patrná únava. Těch několik nocí, které předtím věnoval případům loupeného přepadení a znásilnění s těkým ublíením na zdraví, teď chybělo. Ani

kriminalista není ze eleza. Nepoddával se vak únavě, protoe věděl, e čas hraje pro

pachatele. Nelze otálet. Snad si i za ta léta od roku 1945 zvykl, e den má pro přísluníka Bezpečnosti v případě potřeby dvacet čtyři pracovní hodiny a nikoliv jen osm.

Mám tady od operativy dost poznatků. Měli bychom je probrat jeden po druhém,” přeruil

chvíli mlčení a obrátil se na Maryku. Ten si ji připravil svůj plán, věděl, kterému

kriminalistovi je mono určitý úkol svěřit.

24

Ne kadý měl za sebou potřebnou délku sluby, ne kadý pracoval na úseku násilné trestné činnosti, ne kadý získal dostatečné zkuenosti z prověřování podezřelých osob, ne kadý se vyznal v místních a osobních poměrech.

Mám tady přehled dosavadních poznatků toho, co pokládám v dalím postupu za

nejdůleitějí, začal Maryka a podal Vačerovi kopii návrhu.

Major ji přelétl pohledem. Myslím, e budeme zajedno,” přikývl.

O motivu nevíme vlastně nic. Císař mohl být zavraděn z loupených pohnutek, stejně tak si s ním mohl vrah vyřizovat osobní účty z minulosti, mohla tu být i árlivost,

jak je ze dvou poznatků patrno.” Maryka viděl, e Vačera o svém názoru nemusel

přesvědčovat, i kdy na jeho slova nereagoval.

Vezmi třeba tady tuhle záleitost. Bývalý manel Císařovy druky. Císař mu vlastně přebral manelku. Tomu … jak se jmenuje.. Jan Černý ..

Tomu Černému. Z etření poručíka Křivánka vyplývá, e Černý se s tím nikdy nesmířil.”

Chtěli jsme ho hned vyslechnout, ale není doma a nikdo neví kde je.”

Kde bydlí a co dělá?”

V Praze 4, Mezivrí. A je plánovačem stavebního drustva Domostav.”

V zaměstnání o něm vědí?”

Příli mnoho ne. ádal o volno na vyřízení nějakých rodinných záleitostí. Nějak blí to nezdůvodňoval. Dovolenou nebo snad jen volno si bral den před nálezem Císaře. Tvrdil, e neví, kolik dní bude potřebovat. Proto prý dovolenku vypíe po návratu, a si to vyřídí.”

Kde by se měl zdrovat?”

To jim neřekl. A popravdě řečeno, snad to tam ani nikoho nezajímalo.” Maryka byl dobře informován od poručíka Vaněčka. Trvalo to hodně dlouho ne vůbec zjistili, e Jan Černý není momentálně v zaměstnání. Zřejmé to tam pytlíkujou jak se dá,” ulevil si Maryka.

Vaněček by ho měl dodělat.” U jsem to zařídil.”

ije ten Černý s někým, myslím po rozvodu.”

Ne, ije sám. Děti neměli. Udruje nějakou známost, ale dosud nevíme, o koho jde.”

25

Jinak k němu nebylo zjitěno nic?” zeptal se Vačer. Tip Černý nebyl patný, ale stále

chyběla nějaká konkrétní fakta. e Císaře na kadém kroku nechválí za to, e mu odloudil enu, je dost pochopitelné.”

Něco tam bylo. Jeho spolupracovnice Vaněčkovi sdělila, e prý Černý několikráte volal

telefonicky své bývalé manelce. Císař se to dozvěděl a telefonicky Černému vynadal, a

toho nechá, e jeho druka u není Černého manelkou.” Jak na to Černý reagoval?”

Řvali na sebe v telefonu, a se třásla okna.”

Myslí, e to bylo vechno? Plánovač Černý má v práci jistě nějaké důvěrné přátele. Ti by mohli o konfliktech Černého s Císařem vědět moná trochu víc.”

Neměl by být velký problém zjistit to.”

Má nějaký závadový záznam? U jsme ho někdy vyetřovali?”

Maryka se na chvíli zarazil. Ne, to nevím. Jetě jsme to nestačili ověřit. Zajiuje to jeden pracovník analytické skupiny. Nechci se mýlit, ale myslím, e záznam nemá.”

I kdy se zdá nepravděpodobné, e by zhrzený exmanel volil pomstu takovýmto

způsobem, musíme ho urychleně prověřit. Důvod pro podezřeni z vrady tady zůstává.”

Stopa Jan Černý zůstala v této fázi vyetřování otevřená a zajímavá. Nebylo k němu zjitěno zatím nic, na základě čeho by ho bylo moné z podezření vyloučit. Císař se stal pro

Černého v posledních dvou letech, kdy mu odloudil manelku, nepřítelem číslo jedna, Černý nepřestal mít bývalou manelku rád. I po rozvodu, co se stává málokdy. Nějakou chvíli

dokonce doufal, e se k němu manelka vrátí, ale marně. Krok své eny nikdy nepochopil.

Jejich manelství chyběly ke těstí pouze děti. Těil se, e i to jednou přijde. Místo toho přiel rozvod.

Kdy u jsme u těch milostných vztahů,” ozval se Maryka, nelze opominout ani tip na

bývalou manelku Antonína C í s a ř e … ”  V í m … “

Ta mu přila někdy před dvěma lety na různé milostné avantýry, mimo jiné i s Černou a

nakonec to vedlo k rozvodu.” Beru to v úvahu, ale není to zrovna ideální tip. Aby enská zlikvidovala bývalého manela pistolí v taxíku a odvezla ho a k Lipenci…” Podle etření se s ní Císař občas po rozvodu setkal.

26

Dokonce s ním jela v taxíku. ,,To v záznamu o prověrce nebylo.”

Nebylo, Ale při dokladu se mi o tom poručik Kokta zmínil. etření kolem ní jetě neskončil.

A bude hotovo, teprve pak Císařovou navtíví.

Vačer si uvolnil u krku koili. I kdy venku nebylo zrovna nejtepleji, otevřel okno, aby vyvětral po cigaretě, kterou Maryka vykouřil. Maryka se tomu jen usmál. Místnost po chvíli osvěil vzduch únorové noci. Unavené tváře se rozjasnily a Vačer poprosil ve vedlejí místnosti pro vechny o trochu kávy.

Vrada Císaře byla v bohaté kriminalistické praxi majora Vačera teprve druhou, její obětí se stal taxíkář. I kdy vyetřoval mnoho jiných, v případě taxíkářů naráí práce Bezpečnosti na četné obtíe, které se při jiných případech vrad nevyskytují. Předevím je to značný okruh lidí, s nimi taxíkáři přijdou do styku. Ty vechny je nutno zjistit, vyslechnout a prověřit.

Nejsou to vak jen osoby postienému blízké a známé. Taxíkář si své zákazníky zpravidla

nevybírá, vezme toho, kdo přijde. Takový pasaér mohl být stejně z Prahy jako z Ae nebo z Bratislavy. Kriminalisty čeká těká, obtíná a doslova mravenčí práce, při ní nelze počítat hodiny, ale pouze výsledky. Práce, její konečný efekt má přispět k odhalení, dopadení a usvědčení pachatele.

Major Vačer měl svou práci rád. Kdy ukončil právnickou fakultu, navrhovali mu, aby přeel do řídící funkce. Odmítl. Přilnul ke kriminalistické práci tělem i duí a dosáhl v ní řadu úspěchů, zejména při vyetřování nejtěích trestných činů - vrad. Zastával názor, e sice mrtvému u nepomůe ani usvědčení vraha, ale ivým ano. Kdo jednou vradil, můe vradit podruhé, potřetí. Proto ádný vrah by neměl ujít dopadení a potrestání.

Ze získaných poznatků zaujalo kriminalisty zjitění o tom, e Císař měl v poslední době

rozepři se skupinou osob cikánského původu. Vozil je někam mimo Prahu, tvrdil, e to je

pěkné rito, ale e u víc s nimi nepojede.

Stopa cikáni mne zaujala předevím proto, e máme jednu z takových skupin v podezření z

majetkové trestné činnosti, řekl Maryka. ,,To není nic mimořádného, namítl Vačer.

,,Není. Ale ta skupina, kterou vede jakýsi Géza Lakato, přila z Koic. Před dvěma lety to tam táhla s taxíkářem, který ji vozil po okolí.

27

Nic jim nebylo prokázáno. Taxíkář, co s nimi jezdil, nepustil ani chlup. Mezi svými důvěrnými kamarády utrousil, e nechce přijít o kejhák. Bylo jasné, e mu Géza Lakato důrazně pohrozil.” ,,A tady je něco konkrétního?”

Jen to, e je Císař často vozil a pak najednou přestal. Byli za nim pak jetě několikrát, ale u s nimi nechtěl jet. Zřejmě se nepohodli.”

Jak ví, e to byl právě koický Lakato a jeho kumpáni? Vdy pomalu kadý druhý cikán se jmenuje Lakato?”

Cisař se s tím svěřil svému kamarádovi. Taky taxíkáři.” Maryka zalistoval v záznamech, kde měl nesčetně poznámek. Tady to mám.”

Proč s nimi nechtěl Císař znovu jet? To je divné. Myslím,e mu dobře platili, oni dovedou být grandi,” s určitou dávkou ironie poznamenal Vačer.

Jene způsob provedení na cikány příli nesedí. Myslím, e by ho vyřídili jinak, kdyby na tom měli zájem. Je třeba předevím ověřit, kdy a kde a z jakých důvodů Císařovi

vyhroovali. Přitom udělat prověrku na alibi a dalí. Jak jsem pochopil, stejně jste na té skupině u něco dělali.”

Zatím jsme je podezřívali z majetkové trestné činnosti. Vloupačky a tak. Nejradi bych, aby je dodělal Cikánský baron,” navrhl Maryka. Myslí edinu?”

Ano. Poručík edina je zná vechny jako svoje boty a neměl by to pro něj být problém. Teď je vak na východním Slovensku. Vrátí se zítra, tak mu to dám.”

Poručík edina se zabýval problematikou osob cikánského původu a proto mu jeho

spolupracovnici ertem říkali Cikánský baron.

Nebyli daleko od pravdy, protoe znal cikány ve svém rajónu dobře a oni jeho. Uznávali ho a měli před ním patřičný respekt. Co by jiný mezi nimi vyetřoval týden, zvládl edina za dvě hodiny. Gézu Lakatoe dělal dokonce u dvakrát. Bylo to zatim na podezřeni z vloupaček z poslední doby.

Dost závaný je poznatek na toho Karla Voldána, taxíkáře. Z dosavadního etření je zřejmé, e s Císařem měli z minulosti nějaké nevyřízené účty. Zjistili jsme, e Voldán dokonce

Císaře napadl v hospodě, kam přila celá parta taxíkářů po schůzi ROH na pivo. Měli co

dělat, aby je od sebe odtrhli,” komentoval Vačer ze záznamu poručíka Jirouka. To bylo

první, na co nás taxíkáři upozornili.

28

Vrada mezi nimi vyvolala značný rozruch a snaili se pomoci, jak se jen dalo. Poručík

Jirouek mezi nimi strávil celý den a získal tolik informací, e nevíme, kde dřív začít

prověřovat.”

Co vyvolalo mezi Voldánem a Císařem přímo nenávistný vztah, zůstávalo obestřeno

tajemstvím. Voldán ani Císař se o tom nikomu slovem nezmínili. Kdy se na to někdo zeptal jednoho či druhého, dostal odmítavou odpověď. Jak Císař, tak Voldán přili k taxislubě v Praze v jednom roce a jejich vzájemné vztahy byly zpočátku velmi dobré. Pak nastal

zničehonic konec. Prověřil Jirouek Voldána na alibi?”

To se nedalo. Voldán stejně jako Císař byli celý den v jednom kole ..

Kdy končil Voldán slubu?” Údajně kolem půlnoci..

,,To by lo do figury. Určitá monost by tu mohla být.”

Ano, ale jsou to jenom nae dohady. Nic konkrétního. Ani jsme ho dosud nevyslýchali,”

odpověděl Maryka. I on vak Voldána jako tip neodmítal.

Musíme si s jeho výslechem pospíit. Hned ráno za ním poleme Jirouka. Za týden jeho

alibi neprověří, Fando…”

Myslel jsem na to, co mi Jirouek referoval. Jak dopíe dalí záznamy z dneního dne, tak to s ním projednám. Jirouek je ikovnej chlap, ten si s tím u poradí.”

Problém je, e zatím přesně neznáme dobu, kdy byl Císař zavraděn. Ta je pro nás teď

velmi důleitá.”

Jak jsi viděl v záznamu od Jirouka, vyoural od taxíkářů ze stanovitě na Václaváku, e dvaadvacátého února nastoupil Císařovi do vozu pasaér, se kterým potom odejel neznámo

kam. Bylo to podle nich mezi osmnáctou a devatenáctou hodinou.”

To je vlastně zatím nejdůleitějí poznatek. Poslední známý pohyb Císaře před

zavraděním.” Vačer si dobře uvědomoval, co znamená zjistit osoby, zatím neznámé, které

onoho večera Císař vezl. Kdy to nebude přímo pachatel, tak zcela určitě důleitý svědek.

To není vechno. Od taxíkáře Jiráně jsme zjistili, e krátce po devatenácté hodině míjel Císaře na křiovatce u Anděla na Smíchově. Zdravili se potkávacími světly.”

Zřejmě nikdo z nich netuil, e to byl poslední pozdrav.”

A tady definitivně končí vechny stopy po Císařovi,” dodal Maryka.

29

Přitom je to vlastně ve směru, kudy mohl jet a k Lipenci.

,,Pokud uvaujeme o neznámém pasaérovi jako o pachateli, tak ano.”

Ale ten čas! Říkals přece, e Hons určil dobu smrti kolem půlnoci. Kde se tedy do té doby zdrovali?” nadhodil major Vačer. I kdy musíme vzít v úvahu, e doktor Hons přece jenom nemá zkuenosti soudního lékaře a můe se plus mínus o hodinu zmýlit.”

Jeden z těch taxíkářů, co viděli Císařův vůz a neznámého pasaéra, uvedl, e se mu zdálo, jakoby ten zákazník měl uniformu. V té době ale u nebylo dobře vidět a taky tomu ani

nevěnoval příli pozornost. Taxíkáři vidí za ichtu stovky různých lidí.”

To je ovem dosti důleité a mohlo by nám to usnadnit p r á c i …Tolik lidí v uniformě zase taxíkem nejezdí. Mohl by to být významný svědek … pokud nepředpokládáme, e přímo pachatel.” Ale v jaké uniformě?”

Popis toho člověka musíme upřesnit. Zatím nevíme, jaká to byla uniforma, vojenská?

Stejnokroje přece nenosí jen vojáci.”

Večer při patné viditelnosti to snadno zamění za elezničářskou.”

Na to teď musíme zaměřit pozornost…” Vačer se na chvíli odmlčel. K této moné stopě se díval s určitou nadějí.

Poznatků se nahrnulo tolik, e nevím, zdali to s naí skupinou zvládneme,” vyjádřil obavy kapitán Maryka. Měl připravený plán úkolů a stále se mu nedostávalo lidí.

Zavolám jetě starýmu,” odpověděl Vačer, někoho by nám na pár dní, ne zdoláme ten

největí nápor, mohl přidat.”

Máme tady jetě několik dalích tipů, které nelze opomenout. Například ten Sodoma.

Kriminálně závadová osoba.

Provedl u jednou s kumpánem loupené přepadení taxíkáře. Pod pohrůkou pouiti noe

ho donutili vydat trbu.” A zrovna toho dne se motal kolem stanovitě na Václaváku. Viml si ho jeden taxíkář, který ho dobře zná. Mělo to být někdy odpoledne. Pak se Sodoma ztratil a u ho tam nikdo neviděl.” Toho ale Císař snad znal. S tím by asi nejel.”

Nemusel ho znát. Sodoma to přepadení provedl před několika lety. Moná, e tady ani

Císař jetě nejezdil. Teď přesně nevím. Chlapci to prověřuji.”

30

Recidivista Jan Sodoma u toho měl na kontě dost. Kromě loupeného přepadení taxíkáře

dalí vloupačky, znásilněni a přepadeni podnapilého, který se vracel z hospody. Nápravné zařízení se mu stalo jakýmsi druhým domovem. Poslední trest si odpykal, je pod ochranným dohledem. Prověřit jeho alibi vak bude asi nad lidské síly. Sodoma má nejednoho kumpána, který mu za tamprle rumu alibi dosvědčí. To věděl Vačer stejně dobře jako Maryka.

Sodoma samozřejmě nebyl k sehnání. V bydliti o něm tvrdili, e ho tam neviděli u měsíc.

Mysleli si, e u zase sedí. Právem se tedy dostal do pozornosti zvlátního týmu.

Pak zůstávali jetě Josef Gruber a Jiří Nýdr. Josef Gruber byl recidivista s odborným

označením A2, to jsou loupee. Na kontě měl u tři. Člověk násilnické a hrubé povahy. Při poslední loupei způsobil nemocnému důchodci zranění pro pouhých třicet korun. Seděl za

to tři roky. Moná to bylo pro jeho převýchovu málo. I on byI viděn v podvečer 22. února poblí stanovitě taxíků. Jiří Nýdr byl vlastně Gruber v bleděmodrém. Závadová osoba s

pestrou minulostí, naposled vekslák. Dokonce ho spatřili, jak s Císařem kolem sedmnácté

večer hovořil. O čem, to věděli asi jenom oni dva. Pak se vytratil. Ale mohli být domluveni, e se setkají na jiném místě. To se tak dělává, aby nevzniklo podezření. Císař Nýdra znal a také ho několikráte vezl. Říkal o něm, e je to sice syčák, ale dobrý kunčoft, který nekouká na korunu. Pracovníci kriminální sluby prověřili Nýdra ihned po zjitění poznatku. Zastihli ho doma. Choval se naprosto klidně. Velmi ochotně sdělil, kde se celý večer v úterý dvacátého druhého února nacházel. Od patnácti hodin do druhého dne měl alibi. Potvrdilo mu je několik lidi nezávisle na sobě. Na závěr sluebního záznamu o Nýdrově prověrce pracovník

kriminální sluby poručík Martinec stručně napsal: Alibi jmenovaného bylo hodnověrné

prověřeno, mono ho jako pachatele vrady vyloučit.” To byla silná slova … Ale poručíka Martince znali jako svědomitého a důsledného kriminalistu, který takovou větu bezdůvodně nenapsal. Je moné toho Nýdra vyloučit?” zapochyboval Vačer. Měl přece v den vrady s

Císařem mluvit, na Václaváku kolem páté večer. To je závané.” Nýdr to kategoricky popírá.

Tvrdí, e to byla nějaká mýlka, prostě, e si ho svědci s někým spletli. V té době tam příli dobře vidět nebylo. A navíc má od tří odpoledne potvrzená alibi.

31

To není problém zařídit si předem alibi. Jistě se mnou souhlasí, Fando.”

Ano, ale můeme se na něj pro jistotu podívat dodatečně jetě jednou ..

Na Marykovi bylo zjevné, e ho majorova nedůvěra k Nýdrově prověrce zviklala, i kdy jí původně věřil.

Mimo jiné se také zjistilo, e se v pondělí odpoledne svěřil Císař dalímu taxíkáři s tím, e si ho objednal nějaký chlapík. Prý to vypadá na dobré rito. Zřejmě se znali, protoe o zákazníkovi hovořil se samozřejmostí, je dávala tuit, e s ním u v minulosti jezdil. Nikdo vak dotyčného neviděl a ani Císař o něm u neřekl nic bliího. Mezi taxíkáři nebývá zvykem, aby se příli zpovídali, kdy jde o keft.

Za Císařem přila i dvojice lidí, středně starý mu a mnohem mladí dívka. Stáli s ním v pondělí odpoledne na stanoviti asi dvacet minut a pak odeli do vnitřní Prahy. O čem

hovořili a o koho se jednalo, nepodařilo se zjistit.

Vedle těchto nejzávanějích poznatků a informací se hromadily dalí, které vak byly teprve ve stádiu ověřování a prověřování a proto je nelo zatím hodnotit.

Kdy kriminalisté Vačerova týmu končili první den vyetřování, venku začínalo svítat a lidé pomalu vycházeli z domovů do zaměstnání. Maryka s Vačerem se rozhodli, e se alespoň

na dvě hodinky natáhnou. Druhý den pátrání bude stejně náročný jako první. Se zájmem

očekávali výsledek pitvy a prováděných prověrek. Musi vak jetě dát dohromady stručnou

informaci o dosavadních výsledcích vyetřování. Zájem veřejnosti o případ vrady taxíkáře Císaře přesahoval obvyklou míru.

xxxx

Začal druhý den vyetřování. Jedna podskupina zvlátního týmu majora Vačera pracuje i

nadále nedaleko místa nálezu volhy se zavraděným. Druhá podskupina pátrá v Praze. Obě

místa jsou stejně důleitá. Tým byl na Vačerovu ádost posílen o dalí pracovníky kriminální sluby. Major to povaoval za nezbytné. Prověřování se týkalo více ne sto padesáti osob.

Bylo třeba prověřit i četná oznámení občanů, kteří se hlásili se svým svědectvím a navíc i několik desítek anonymních oznámení, kde se oznamovatel sice nepředstavil, avak jeho

informace se jevily jako velice zajímavé. O případu u věděla z tisku celá republika.

32

I ostatní krajské správy SNB se zapojily svým dílem do pátracích úkolů, vdy pachatel mohl být odkudkoliv.

Na kriminalistickém oddělení kraje i na Kriminalistickém ústavu Veřejné bezpečnosti se

obzvlá činili. Důleité stopy, zajitěné na místě činu, musely být posouzeny co nejdříve.

Výsledky expertizního zkoumání zajitěné nábojnice, střely a daktyloskopických stop budou pro stanovení dalích vyetřovacích verzi nesmírně cenné.

Čas pracoval pro pachatele. To si uvědomovali vichni, jim připadl úkol odhalit ho a

usvědčit. Znovu se dostavovala únava. Po probdělé noci se najednou třeba uprostřed

poledne chce spát. Víčka jsou těká jako olovo a jen s přemáháním se ubrání, abys

neusnul. Leč povinnost, ale i zdravá ctiádost a pocit odpovědnosti jsou silnějí ne únava.

Popohánějí členy týmu jako neviditelná pruina stále kupředu. Mozaika případu se skládá z meních i větích kamínku. Sloit ji do správného celku jednotlivec sotva dokáe, k tomu je třeba práce kolektivu. Nikde se nesmí udělat chyba, nikoho nelze lehkomyslně prověřit a

vyloučit z okruhu podezřelých, ani pro to byl dostatečný důvod.

Bezpečnostní aparát krajské a městské správy běí na plné obrátky.

Vyhodnocují se stovky poznatků hlídkové a dopravní sluby z kritické noci. Mezi osobami, které tu dobu byly v Praze či mimo Prahu kontrolovány, mohl být i pachatel.

xxxx

Nazdar soudruzi!” Zdar, soudruhu poručíku!” odpověděla četa.

Poručík Ing. Petr Bata přelétl zrakem jednotlivá drustva. Tváře enistů byly zrudlé od prudkých poryvů sychravého větru. Oslepoval oči. Bičoval pláň, plnou kaluí, bláta a

rozbředlého sněhu. Takovéhle únorové počasí je ve výcvikovém prostoru horí ne mráz.

Dvanáctý den zimního cvičeni znamenal pro enijní četu vyvrcholení. Bata zopakoval

vojákům nadcházející průběh zaměstnání a připomněl situace, za nich by se podobný úkol

plnil v soudobém boji. Četař absolvent Hrádek!” Zde!”

Přesunete se s vozidly na místo stavby. Na můj signál zelenou světlicí zahájíte činnost.

34

Po skončení se četa shromádí opět zde. Dotazy? Nejsou! Odjezd!”

,,Provedu!” zvolal zástupce velitele čety a obrátil se k jednotce. Četo, pozor! Na povel velitelů drustev, do vozidel nastoupit!”

Poručík měl chvíli času, ne jeho enisté zaujmou výchozí prostor. Pustil se zkratkou k říčce.

Neomylně předpokládal, e se přijede podívat náčelník tábu útvaru s náčelníkem enijní

sluby a budou kontrolovat plnění časové normy. Spoléhal na své kluky, je to dobře

vycvičený a sehraný kolektiv. Věřil, e si poradí i s tímto neplánovaným úkolem. A pak

zbývají jetě dva dny. Vyhodnocení na velitelském shromádění a návrat do posádky v

Jetenicích. V skrytu due se těil, a si po čtrnácti dnech bláta, kaluí a provlhlých stanů dopřeje horkou sprchu a čistě povlečenou postel. A pak u bude čekat jenom na Dáin

příjezd. Před rokem mladá učitelka Dagmar Píová, dcera velitele praporu zdejího pluku

přijala příjmení Batová. A čerstvě vyřazený poručík Ing. Bata vstoupil nejen do počtu

nových důstojníků tého pluku, ale zanedlouho i do manelství, jeho těstí se brzy naplní.

Tchán jim, odcházeje do penze, postoupil svůj byt ve vojenském sídliti. Odstěhoval se

i s tchyní na rodnou chalupu do Poumaví. Mladí manelé Batoví očekávají zanedlouho

přírůstek do rodiny a Petr doufá, e to bude podle vojenské posloupnosti syn, rovně Petr.

Dáa je u na předmateřské dovolené. Aby nebyla doma sama, odjela na dobu, kdy bude

Petr na zimním cvičení, k rodičům. Co je vůbec dnes za den, zauvaoval poručík, nebo v

koloběhu nepřetritého dění zaměnil civilní kalendář za dny operační. Ano, uvědomoval si, středa. Čili v pátek budu u doma. V sobotu má tchán přivézt autem Dáu. To jetě stihnu koupit do vázy kytičku, ujistil se. Stanul na dohled k říčce. Podíval se na hodinky. Za

necelých pět minut má začít pro jeho enijní četu čas ,Č.

Zastavil se, přitáhl si podbradník, nabil signální pistoli, zdvihl ji nad hlavu a vypálil.

A pak se poklusem rozběhl k říčce.

,,K trámci! Trámec chop! Vchod!” slyel u zdáli povely velitelů drustev, přehluující hukot větru. enisté se brodili v kalném proudu nehluboké, ale dravé říčky, aby zajistili rámové podpěry a postupně mohli zasazovat trámce, upevnit zadrovací kůly a uchytit podbření

práh. Byl to koncert chlapských rukou, sukovitých, promrzlých prstů s ulámanými nehty,

35

boj o sekundy časových norem, jen občas přeruovaný stručným povelem, rázným gestem

pae velitelů drustev.

Poručík Bata sledoval stavbu mostu a vzruení, které mu v těchto okamicích probíhalo

mozkem a ilami, dalo zcela zapomenout na vechno ostatní. I na útulný novomanelský

byt.

xxxx

Major Vačer s vyetřovatelem procházeli zamyleně Studničkovou ulicí na Albertově v

Praze. Zdolali několik schodů, proli dlouhou chodbou a vstoupili do sálu, kde soudní lékař vyřkne své poslední slovo, poslední slovo o příčině smrti. Tady byla doména profesora

Tesaře a jetě před ním profesora Hájka, od nich major Vačer nejednou vyslechl zasvěcený výklad o příčině smrti. Byli to odborníci a znalci na slovo vzatí, kteří se svými asistenty nejednou pomohli poodhalit rouku tajemství nejzávanějích kriminálních případů.

Do zdejího sálu vstoupil Vačer za svou dlouholetou slubu mnohokrát. Leeli tam nedávno jetě iví v řadě na vozících, připraveni k pitvě. Starí, asi edesátiletá paní, kterou vylovili včera z Vltavy a soudní lékař měl odpovědět na otázku, jaká byla příčina smrti. Zdali se skutečně utopila nebo byla do vody vhozena u mrtva. Osmnáctiletý chlapec, který si pletl nebezpečnou výbuninu s hračkou. Jeho devastovaná hrud a obličej svědčily o tom, e byl

na místě mrtev. Třicetiletý mu, který přecenil své řidičské schopnosti a ivot ukončil ve změti pomačkaného plechu své kodovky, rozbité na padr.

Poblí velkého okna spočívaly tělesné pozůstatky Antonína Císaře. V mrtvolně bledém

obličeji se nezračilo nic, co by připomínalo poslední okamiky taxíkářova ivota.

Se svými spolupracovníky přicházel profesor Tesař, mu vysoké postavy s mladickým

výrazem ve tváři a bujnou kticí světlekatanových vlasů. V bílém pláti spíe připomínal primáře na vizitě nemocných ne naeho nejznámějího soudního lékaře. Podali si s

Vačerem a vyetřovatelem ruce. Vichni se dobře znali z nejednoho případu vrady či jiného násilného trestného činu, který skončil na zdejí prosektuře. Profesor Tesař vyslechl

informaci o případu, která je nezbytná pro základní orientaci a pokývl hlavou. Nebylo třeba doplňujících otázek. Vačer i vyetřovatel řekli ve, o čem věděli, e soudního lékaře před pitvou bude zajímat. Mezitím se objevil kriminalistický technik s branou a fotoaparátem na krku.

36

Tak co byste od nás potřebovali slyet? prohodil profesor Tesař a obrátil se na Vačera. Byla to obligátní otázka. Samozřejmě věděl, co kriminalisty zajímá.

Mechanismus zranění a příčina smrti, vak to znáte.  A n o . .

Dobu, kdy k usmrcení dolo. Doktor Hons, to je obvoďák, ji odhadoval kolem půlnoci z úterý na středu. Zatím je to pro nás nejdůleitějí. Potřebujeme prověřit alibi podezřelých na co moná nejpřesnějí dobu.” Pokusíme se.”

V hlavě má pravděpodobně projektil, potřebovali bychom ho na zkoumání, na balistiku.”

Samozřejmě.” Mezitím připravoval asistent nezbytné nástroje pro otevření lebky a hrudní i břiní dutiny. Byla to pro něho běná záleitost.

Zatím bohuel nevíme,” znovu se ozval Vačer, kde byl Císař zavraděn. Zdá se nám velmi nepravděpodobné, e by místo nálezu mrtvého bylo totoné s místem činu.

Dosud v této otázce nemáme jasno. Některé okolnosti nasvědčují tomu, e byl zastřelen na jiném místě a k obci Lipenec dovezen u mrtvý.” Z čeho tak usuzujete?”

V době nálezu u Lipence bylo patrné naruení posmrtné ztuhlosti těla.”

To by mohlo mluvit ve prospěch vaí domněnky.”

Uvaovali jsme o dvou monostech. Jednak, e k exitu dolo na jiném místě, ale nabízí se také monost, e se pachatel na místo činu vrátil, něco mohl v autě hledat nebo prohledávat mrtvolu a tím mohl posmrtnou ztuhlost naruit.”

Podíváme se na to, odpověděl věcně profesor Tesař a chystal se zahájit pitvu. Jetě něco budete potřebovat?”

Samozřejmě histologické vyetření, obsah aludku a tak. Vak to znáte lip ne já. V příkazu k provedení soudní pitvy jsou uvedeny doplňující otázky. Nečistoty za nehty a vzorky vlasů a dalí si zajistí ná technik sám. Uděláme také několik obrázků.”

To u probíhala soudní pitva podle vech regulí. Vačer nevnímal čas. lo mu o to, aby na dané otázky dostal alespoň částečnou, kdy ne úplnou odpověd. S vyetřovatelem a

technikem mlčky přihlíeli, občas si vyměnili větu s profesorem nebo jeho asistentem.

37

Prohlídka zevní i vnitřní, popis jednotlivých částí oděvu, které byly z mrtvého Císaře

svlékány. Zjitění zevních pokození a změn. Pak diktoval profesor popis pitvaného, výku, stav vyivenosti, posmrtné skvrny a mrtvolnou ztuhlost a dalí. Poté otevřeli dutinu lební, hrudní a břiní. Soudní pitva se pomalu chýlila k závěru. Kriminalistický technik podle

majorových pokynů zafixoval na kinofilm vechno důleité.

Z hlediska otázek, které byly soudnímu lékaři poloeny, zaujaly profesora mrtvolné skvrny.

Vačer věděl, e se vytvářejí za dvě a tři hodiny po smrti. Jestlie se změní v této době poloha mrtvoly, a to mohlo v tomto případě přicházet v úvahu, mohly se vytvořit nové. Pak se mrtvolné skvrny zpravidla přelévají, jak říkají soudní lékaři, stěhují na místa nejníe

poloená, kde se vytvářejí skvrny nové. Staré skvrny vak úplně nevymizí. A tak mohl

profesor dovodit, zda poloha mrtvoly byla či nebyla změněna a v jaké poloze se mrtvola

nacházela krátce po smrti. Bylo vidět, e pitvající pozorně sledují tyto mrtvolné skvrny a e ji k určitým závěrům doli.

Značnou pozornost soustředili na posmrtnou neboli mrtvolnou ztuhlost. Odebrali krev pro

zjitění krevní skupiny. Obsah aludku, část tenkého střeva, obsah močového měchýře,

jater, sleziny a ledviny, pro potřeby dalího zkoumání.

Laikovi by se to mohlo zdát zbytečné, ale vechno mělo svůj smysl pro vypracování

závěrečného posudku.

Zajitěná střela vypadala na první pohled po vyjmutí z mozku nepokozena. To by bylo

příznivé pro balistické zkoumání. Na kriminalistickém ústavu u na ni čekali, aby ji podrobili důkladné analýze a zejména zjitěni, zda je schopna individuální identifikace. V tom případě se střela stane důkazem, z jaké konkrétní zbraně byla vypálena.

Profesor Tesař hovořil stručně, ve co bylo třeba říci, objasnil Vačerovi a vyetřovateli přímo v průběhu pitvy.

Bezprostřední příčinou smrti bylo krvácení do mozku po vstřelu. Jak vidíte, jde o rái 6,35

mm a myslím si, e bude schopná individuální identifikace.

Smrt nastala okamitě a ani rychlým zákrokem lékaře se nedala odvrátit.

V jaké poloze mohl být pachatel ve vztahu k oběti?”

Řekl bych, e seděl na pravém zadním sedadle auta nebo mohl sedět i vpředu vedle řidiče, za předpokladu, e se v okamiku pouití zbraně otočil taxíkář doleva.

I to by bylo moné.”

Z jaké vzdálenosti pachatel střílel?”

38

Z bezprostřední blízkosti. Odhadoval bych to asi na deset a dvacet centimetrů.

Stejného názoru byli i doktoři Nádvorník a Sobotka, kteří pitvu s profesorem Tesařem

prováděli. Z hlediska jejich praxe to nebyl sloitý případ.

Jetě vám uděláme histologický rozbor, krevní skupinu a analýzu na obsah alkoholu v krvi nebo zda nepoil nějaké omamné látky. Zaleme vám to co nejdříve.

To by nám zatím stačilo. Ale abych nezapomněl. Kdy asi nastala smrt? Pokud jsem vás

správně pochopil, uvedl jste, e to mohlo být v úterý mezi dvacátou a dvaadvacátou hodinou.

Ano. Ale jetě si s tím trochu pohrajeme, a prozkoumáme obsah aludku. Pokusíme se

zjistit, kdy a co naposledy Císař před smrtí jedl. A pak budeme uvaovat podle doby trávení.

Ale stejně to nebude pro přesné časové určení smrti tak rozhodující. Berte tu dobu od

dvaceti do dvaadvaceti hodin.”

Kriminalistům to stačilo. Pozdějí histologické vyetření můe být také důleité, ale to podstatné u znali. Pachatel vradil v časově vymezené době. To je důleité pro prověrku jeho a l i b i … i kdy prověřovat ve vední den alibi na čas od osmi do desíti hodin večer je věc nadmíru těká. Větina lidí v té době je mimo zaměstnání a můe se proto vymluvit na cokoliv.

Němý svědek, střela vyjmutá z hlavy zavraděného, zůstávala dalí nadějí majora Vačera.

Rozhodl se, e se s ní zastaví při cestě z pitvy rovnou na kriminalistickém ústavu. Stejně by u měli mít hotovo i zkoumání nábojnice a daktyloskopických stop.

xxxx

Major Vačer projel Bartolomějskou ulici a referentské auto zaparkoval kousek od vchodu s nápisem Federální správa VB - Kriminalistický ústav VB. Předloil sluební průkaz ke vstupu do budovy, vyel po irokých schodech a do čtvrtého poschodí, kde rovnou zamířil do

laboratoře mechanoskopie a balistiky. Na oddělení daktyloskopie se zastaví později. Byl u

zvědav na první výsledky zkoumání. Jiného návtěvníka by upoutala předevím zajímavá,

mono říci unikátní sbírka různých střelných i sečných zbraní, jakou by se rádo chlubilo leckteré muzeum. Sběrateli unikátních zbraní by při pohledu na ni zaplesalo srdce. Nebyly tu běné exponáty, nýbr zbraně, pouité k trestné činnosti.

39

Leckdy důmyslně upravené na různé způsoby tak, aby mohly co nejlépe slouit pachateli.

Teď jim Vačer nevěnoval pozornost. A také tu nebyl poprvé. Dost se těchto sbírek nabail, kdy tu před dávnými časy býval na exkurzi jako mladý kriminalistický elév. Proel rychle a

do kanceláře kapitána Víta, náčelníka laboratoře. Vyruil ho, kdy právě s expertem

laboratoře řeili nějaký nový případ.

Jak jsme, Toníku, dopadli? zeptal se. Znal se s náčelníkem laboratoře u dosti dlouho, aby si mohl dovolit familiární tón.

U to má hotovo. Můeme se na to jetě podívat. Chtěli jsme zrovna psát posudek,”

odpověděl a vstal ze idle. Kapitán Vít patřil, jak o něm ertem říkávali, k ivému inventáři Kriminalistického ústavu VB od nepaměti. Skromný, ale jemný člověk, který zasvětil celý ivot práci v tomto ústavu. ádný větí případ se bez něho neobeel. Poíval přirozené

autority a stal se příkladem pro vechny pracovníky laboratoře.

Nebylo to nic obtíného. Zajitěná nábojnice má dostatečný počet charakteristických znaků, aby byla moná individuální identifikace.” Jen jetě najít tu zbraň,” podotkl Vačer. Co to je?”

Pistole ráe 6,35 mm tovární značky Duo. Tak duovka. To by nám mohlo usnadnit práci.”

Netě se, Václave. Duovek běhá po republice a a.”

Musíme ji najít.”

Přál bych ti to a sobě také. Byl bych rád, kdybych se na ni mohl podívat a říct-je to ona.”

Poručík Lika náčelníkovi laboratoře souhlasně přitakal. Balistika nebyla jen jeho povoláním, ale doslova koníčkem. Prostudoval hromady knih, aby o ní získal co nejvíce vědomostí.

Dělali na expertize s Vítem a případ Císař je cele zaujal.

Mám tady jetě něco,” prohodil Vačer, kdy vyslechl informaci o zkoumání zajitěné

nábojnice. Právě teď se vracím z pitvy a vyndali nám tam kulku ..

Říká se střela, Václave,” prohodil káravě Vít. Věděl, e Vačer zná dobře odbornou

terminologii a takhle ho jenom kádlí. Náčelníka laboratoře vdycky rozčililo, kdy se

kriminalisté nevyjadřovali odborně nebo komolili odborné termíny. Vdycky tvrdil, e je to toté jako kdy někdo nerozezná měkké i od ypsilonu.

Tak teda střelu… Myslím, e bude dobrá. Není pokozená.”

40

To ponech na nás.

Můu si počkat, abych věděl, jestli k něčemu bude? Alespoň pro moji orientaci.”

Vít s Likou nic nenamítali. Chápali majorovu snahu co nejdříve vyzvědět, jaké trumfy proti pachateli mají v ruce kriminalisté.

Zasedli k pracovnímu stolu, zasunuli střelu pod mikroskop a pozorně ji prohlíeli. Na tvářích se jim objevil spokojený úsměv. Podívej se sám ..

Vačer zasedl k mikroskopu, pátravě se díval na zvěteninu střely, vyjmuté před několika

hodinami z mozku zavraděného. I kdy nebyl balistik, odhadl, e střela je schopná

individuální identifikace a má dostatek charakteristických znaků, které tuto identifikaci umoňují.

Kluci, mám radost,” prohlásil a vstal od stolu. Nechávám ji t a d y … t u k u l k u … vlastně střelu. Doufám, e mi ji nezapřete. Zítra vám poleme jetě doádání o provedení expertizy.”

Věděl, e pořádek musí panovat i mezi přáteli a střela představuje jeden z hlavních důkazů.

Proto muselo být ve řádně zaznamenáno, ofotografováno a zadokumentováno, aby

nemohlo snad někdy dojít k záměně. Prostě kadý kriminalista musí respektovat procesní

poadavky a náleitosti. Jetě dnes se do toho dáme. Zítra nám poli doádání.”

Polu vám také fotku té střely na pitvě. Měli jsme tam technika. Fotky budou ale asi a

zítra.”,,To n e v a d í . .

Kluci, tak se s vámi loučím a děkuji.” Vačer se ve dveřích otočil. Musím jetě na daktylku.

Máme tam čtyřiadvacet kousků a mezi nimi snad bude otisk pachatele.”

Václave, ty jse optimista, jako vdycky,” prohodil s úsměvem Vít. Dríme vám palce.”

Major Vačer spěchal o poschodí níe.

xxxx

Zpomalil krok a u dveří s nápisem Laboratoř daktyloskopie Kriminalistického ústavu VB.

Zaklepal a veel dovnitř. Pozdravil se s náčelníkem laboratoře.

U jsem tě č e k a l … volal jsem ti, ale říkali, e jsi na soudním.” Náčelník laboratoře nabídl Vačerovi idli.

41

Jak jste s tím daleko? Teď jdu od Víta. Máme také střelu, kterou jsme vyjmuli z těla

zavraděného. Nebyla poruena, tak je to dobré.”

Náčelník laboratoře se sehnul k zásuvce svého pracovního stolu. Vyndal velký svazek

různých písemných materiálů. Zřejmě to nebyl jen případ Císař. Chvíli se v něm přehraboval.

Tady to je. Návrh odborného posudku. Čtyřiadvacet upotřebitelných daktyloskopických stop na místě činu, to bývá jednou za rok,” usmál se spokojeně. Poslali ti u otisky Císaře?

Sejmuli jsme mu je hned na místě, jetě ne ho odvezli na soudní. Nechtěli jsme čekat.”

Poslali. Ze zajitěných daktylek patří osm Císařovi. Ostatních estnáct zanechal někdo, koho nevedeme v evidenci. Jetě na tom chlapci pracují. Je to dost náročné. Ne vechny

zajitěné daktylky jsou plně kvalitní, tak se to dost obtíně hledá.”

Jetě ti dnes nebo zítra poleme otisky prstů jeho bývalé manelky. Jela s ním asi před třemi dny autem, take některé mohou být její. Zjistili jsme kromě toho dalí dvě osoby, které s ním v autě seděly. Jsou to taxíkáři. Nejpozději zítra to tady bude mít. Potřebujeme vyloučit otisky, které patří osobám, které nepřicházejí v úvahu jako pachatelé. To je přece jasné. Usnadní nám to práci. Jsem ale přesvědčen, e tam pachatelovy otisky budou. Jetě zjiujeme dalí osoby, které s Císařem před vradou mohly v autě jet a vem otisky

vezmeme. Budeme vám je sem zasílat postupně, hned jak je získáme.”

My to jetě jednou srovnáváme s naí evidenci. Mohly by také patřit některému naemu

pacientovi. Kdo ví.” Zcela na vás spoléháme … “

My zase na vás,” odpověděl majorovi náčelník laboratoře. Jaký materiál nám ke zkoumání dodáte, takový bude výsledek.” Kdy to vyjde, má u mne … “

Já vás vechny znám. Kdy to vyjde, je vude plno slávy a na tu skromnou, ale potřebnou daktyloskopii si ani nevzpomenete.” To nám křivdí .

Jetě zajdeme za expertem, který případ dělá, kdyby měl nějaký speciální poadavek.”

Odeli spolu do vedlejí místnosti. Byl to spí prostorný světlý sál s řadou pracovních stolů u oken, kde pracovali experti laboratoře na nejzávanějích a méně závaných případech.

42

Vude, kde byly zajitěny daktyloskopické otisky na místech trestných činů. Podél stěn stály plechové kartoteční skříně, do jejich útrob se dostaly otisky těch, kteří závaným způsobem poruili zákon. Zejména recidivistů a kriminálně závadových osob z celé ČSSR. To byli oni pacienti, jak je nazval před malou chvílí náčelník laboratoře.

V té chvíli si Vačer vzpomněl, jak jim v základních kriminalistických kursech vtěpovali některé zásady, opírající se o fyziologické zákony, které učinily daktyloskopii mocným

pomocníkem vech kriminalistů: a) na světě nejsou dva lidé, kteří by měli shodné obrazce papilárních linií, b) papilární linie jsou po celý ivot neměnné, c) papilární linie jsou neodstranitelné.

Doklad experta byl jasný a stručný. estnáct zajitěných otisků prstů, které jsou schopné identifikace, nemá dosud své majitele. Pokud se je podaří zjistit, experti jsou schopni

prokázat, zda a komu z nich patří.

xxxx

Kdy poručík edina přijíděl do Bartolomějské ulice, věděl Géza Lakato, který se s ním vezl, e to nebude pro nic za nic. Pane referent, kam mě vezete, nic zlého jsem neurobil.”

Já jsem neříkal, e jste něco zlého robil. Já se vás jen na něco zeptám a pak půjdete

domů,” odpověděl poručík, přezdívaný kolegy Cikánský baron. Pokud kápnete boskou,”

dodal.

Lakato viděl, e pan referent, jak ho nazýval, není dnes příli dobře naladěn a e si s ním asi mnoho legrace neuije. Oíval se a adonil, aby mu edina sdělil důvod předvedení.

Znal poručíka natolik dobře, aby poznal, e se muselo stát něco váného, kdy se k němu

tak odměřeně chová. Jindy byl edina samý humor. Dnes ne. Géza Lakato měl s

poručíkem co do činěni u několikrát. Dvakrát z toho byl nakonec soud. Na to Lakato

nezapomněl. Tehdy poněkud podcenil schopnosti mladého kriminalisty a to se mu

nevyplatilo.

Auto prudce zabrzdilo, přirazilo k chodníku a edina s Lakatoem vystoupili. Proli kolem stráného u hlavního vchodu, jemu se poručík legitimoval a stoupali do čtvrtého poschodí.

Výtah zrovna nejezdil. Vstoupili do kanceláře, kterou Lakato znal z dřívějí doby. Odloil si bundu a posadil se na idli. Teď jen trpělivě čekal, a poručík začne.

44

edina nespěchal. Musel netrpělivého Gézu Lakatoe trochu napnout. Viděl, jak ho očima

neustále sleduje a s obavami očekává první otázku. Z té se dá usoudit, co se na něj

provalilo.

Pane Lakato, máme tady na vás nějakou hláku. Jak je to s těmi výlety kolem Prahy,

zejména večer?

Géza Lakato se udiveně na edinu podíval. Jaké výlety. Já vám nerozumím.”

Tak to s vámi začneme hned psát do protokolu. Byl bych rád, abyste vzal na vědomí, e jde o závanou věc.” Já nechci nic z a p í r a t … vdy mne znáte, pane referent.” .

Právě proto, e vás znám,” edina si přitom vytáhl záznam k osobě Gézy Lakatoe a

poznatky, které k němu dosud byly zjitěny. Nechtěl hned začít o vradě. Lakato byl také podezřelý z majetkové trestné činnosti. Chtěl proto obě věci spojit a pokusit se vytáhnout z Lakatoe, co jen půjde. Věděl, e jeho klient nedozná nic, co mu nebylo dokázáno. Poručík vak zatím neměl v ruce jediný důkaz, jediný trumf, s ním by bylo mono vyrukovat. To si uvědomoval velice dobře.

V rukách měl jen a jen indicie. A to je málo.

Lakato horečně přemítal, co edina ví. Začínal tichý souboj, kdy kadý čeká na chybu toho druhého. ,,Tak Gézo, jak to bylo s těmi výlety kolem Prahy?”

Někdy jsme si vyjeli, to je fakt.”

Kam jste jezdili?” Za příbuznými…  K a m . .

Lakato se dlouho kroutil, stále si nemohl vzpomenout. Pak připustil, e do Českého Brodu a do Dobříe. Kam jetě?”

Do Příbrami a tak …  S kým jste tam jezdili?”

Někdy nás svezl Pita, můj syn, má embéčko.” A jindy?”

Lakato se stále rozpomínal, nechtělo se mu zřejmě s pravdou ven.

Někdy taxíkem, tady z Prahy. To kdy měl Pita rozbité auto. Asi před dvěma měsíci

naboural a tak jsme neměli čím jezdit.

,,S jedním taxíkářem nebo s více?”

,,Já ho neznám ..

Ptal jsem se, zdali jste jezdili s jedním nebo s více taxíkáři.”

Lakato se stále oíval. S jedním.”

45

Jak se jmenoval?” Nevím … “

Radím vám, abyste si ve vlastním zájmu vzpomněl. My víme, s kým jste jezdil.”

Takovej černej, u l í z a n e j … 

Ptal jsem se vás, jak se jmenuje. Vy ho dobře znáte.”  C í s a ř . .

Kdy jste s ním jeli naposled, kdy a kde jste byli?” zaútočil edina.

Asi před měsícem.”

A kdy jste spolu mluvili naposledy, ale pravdu, pane Lakato.” edina se tvářil

nekompromisně a Lakato tuil, e kdy ho oslovuje pane Lakato, neskončí to dobře.

V pondělí nebo v úterý. Chtěli jsme, aby s námi zase jel, ale on nechtěl. Tak jsme se

rozeli.”

To odpovídalo. Bylo zjitěno, e v úterý dopoledne za Císařem přiel nějaký cikán a podle popisu a oblečení to ukazovalo na Gézu Lakatoe.

Vy jste mu také vyhrooval, e?”

Jak je bůh nade mnou, pane referent, zlé slovo jsem mu neřekl.” Lakato se duoval, e

nikdy Císařovi nevyhrooval. Po hodině výslechu doznal, e prodával v Dobříi nějaké věci a také zlaté předměty. Předpokládal, e edina to ví a tak to poloil. Za ivý svět si vak nevzpomněl, komu ty věci prodával.

edina věděl, e to teď není nejdůleitějí. K tomu se jetě vrátí. Úkol číslo jedna bylo zjistit a prověřit, zda Lakato nebo někdo z jeho party přichází v úvahu jako pachatel.

Kde jste byl v úterý navečer od sedmi do půlnoci?”

Tak to ne! My jsme ho nezabili!” vykřikl Géza Lakato zděeně.

xxxx

Máte tady jeho osobní spisy?” zeptal se poručík Jirouek vedoucího útvaru pro kádrovou a personální práci Dopravních podniků. Myslíte Císaře nebo Voldána?” Myslím oba.”

Vás zajímají i mrtví?”

Víc, ne si myslíte. Potřebujeme znát o Císařovi vechno. Kdy nastoupil a odkud, jeho

pracovní charakteristiku, sklony, návyky.”

46

Chcete toho dost,” pousmál se vedoucí kádrovky a vytáhl z plechové skříně kartotéku s

abecedním rejstříkem a podle přísluných čísel dvě desky s osobními materiály.

Jak byl v zaměstnání hodnocen?” Císař nebo Voldán?” Zase oba. Nejdříve tedy Císař.”

Vedoucí zalistoval ve spise a pak desky zavřel.

U nás byl hodnocen jako svědomitý a poctivý pracovník. Řádně plnil své povinnosti, nikdy jsme ho nemuseli pro nějaké nedostatky projednávat. Řekl bych bezproblémový člověk.”

Kádrovák dělal tuhle práci u deset let a kadého dobře znal. Ve spisech toho moc

nenajdete, omlouval se. My nejsme zvyklí z toho dělat byrokracii. Své lidi si pamatujeme.”

Alespoň to,” odpověděl Jirouek. Potřeboval rychle zjistit, co potřeboval, aby mohl o kus dál.

Vytáhl zápisníka pohledem vyzval vedoucího, a tedy začne. Během deseti minut se

dozvěděl o Císařovi vechno, co povaoval za důleitě. Předevím ho zaujala zmínka o

rozporech Císaře s Voldánem. Poádal o blií vysvětlení.

Vy snad Voldána podezříváte?” nesměle se zeptal vedoucí kádrovky.

Jirouek nerad slyel takhle formulovanou otázku. Podívejte, soudruhu, prověřujeme

vechny informace, které by mohly mít k oběti vrady nějaký vztah. Nic víc a nic míň,”

odpověděl. Nechtěl, aby se sotva vyjde z vrat podniku, po celém závodě ukalo, e Voldán je podezříván z vrady.

Doufám, e jsem vám alespoň trochu p o m o h l …  zvídavě nadhodil kádrovák.

Já zase doufám, soudruhu, e ve, o čem jsme spolu hovořili, zůstane jen mezi n á m i … 

Na to se můete spolehnout. Jen tak mimochodem, Voldán tady dneska je. Má přijít také

sem na kádrovku. Bude tady kadou chvíli. Měl by se zúčastnit kolení řidičů a rád bych s ním projednal jetě některé věci.”

To by se mi hodilo,” odpověděl Jirouek. Uvítal takovou monost. Bylo by to i nenápadné.

Zatím vám uvařím kafe … dáte si? Děkuji, docela ano.”

Kádrovák zmizel a za chvíli stál před poručíkem vonící turek. Poručíkovi se zdálo, e má najednou před sebou jiného člověka. Ochotného, sdílného, se zájmem pomoci vraha

dopadnout.

47

Mezi námi, soudruhu, ale naprosto důvěrně. Není vyloučeno, e ten Voldán by pro to daleko neel, kdy Císaře tak nenáviděl.” Myslíte?”

Jen konstatuji. Hovoří se tady po závodě velicos a Voldánovo příjmení je skloňováno ve vech pádech. I kdy fakta zatím nejsou. Nebo snad ano?” Vy máte fakta?”

Tak fakta,” zahrál si kádrovák na detektiva a poposedl si blíe k Jiroukovi. Byli to skutečně nepřátelé na ivot a na smrt.” To nestačí,” poznamenal poručík.

Za druhé,” kádrovák zcela ztiil hlas. Voldán mohl být v kanceláři kadou chvíli a nechtěl, aby jej slyel u za dveřmi. Tu noc, kdy byl Císař zavraděn, měl ichtu asi do půlnoci. To sedí, ne?” Jak víte, e to sedí? Vy víte, kdy byl Císař zavraděn?”

Říká se, e to bylo kolem půlnoci. Prej to zjistil doktor hned na místě.”

Jirouek v duchu lál tomu, kdo zbytečně a ke kodě věci roztroubil informace, které mají být utajeny, dokud vyetřování neskonči.

A jetě něco, abyste věděl.” Kádrovák pohlédl ke dveřím. Domů se nevrátil v noci, ale a dopoledne. Manelka ho u po osmé ráno sháněla telefonicky tady v zaměstnání, co s ním je. Prej měl z toho doma malér, protoe dispečer si to hned nějak neuvědomil a řekl jí, e měl ichtu jen do půlnoci. Kdy Voldán přiel, vykřikoval, který blbec prej byl u telefonu, kdy volala jeho manelka. To jsme jetě nevěděli, co se Císařovi stalo.”

Tohle je zajímavé,” připustil poručík. Slyel to poprvé. el prověřovat jeden z moných typů a najednou docela konkrétní podezření. Pohladil si knírek. Mohu si zapálit, kouříte?” nabídl z otevřené krabičky spartu.

Jsem svátečni kuřák, ale teď si dám,” odpověděl kádrovák, který byl ve svém ivlu. Vidím, e vás to taky nějak chytlo.” Víte, e docela jo?” A to jetě není vechno,” pokračoval vzrueně. Jestli mi řeknete, e znáte pachatele, tak … “

To snad ne. Ale Voldán si obstarával alibi.” Jaké alibi? U koho?”

Poádal Lojzu Kremla, aby zavolal jeho manelce a vysvětlil jí to.

48

Co aby jí vysvětlil?”

Aby prostě řek, e spolu tu noc jezdili, měli nějaká rita a e se proto vrátili a ráno.”

A kde vlastně byl?”

Lojzovi Kremlovi říkal, e má babu a jestli se to jeho stará doví, e bude z toho malér. Ona mu ta jeho dost lape na přasky. Asi právem,” dodal zasvěceně.

Jirouek uvaoval, e i Voldán mohl mít pravdu. Mohl být někde na černotě a kdy se to

takhle provalilo, co jiného mu zbývalo, ne poádat svého dobrého kamaráda, aby mu

pomohl. Faktem vak zůstává, e tato okolnost podezření proti Voldánovi nezmenila, právě naopak.

Ozvalo se rázné zaklepání. Hned po něm, ani by čekal na vyzvání, vpadl do kanceláře asi čtyřicetiletý mu vyí postavy, blonďák, pohledného zevnějku a vkusného sportovního

oblečení. Zdravím éfe … neruím?”

Neruí, pojď dál. Potřebuju s tebou projednat to kolení a pak by tady s tebou chtěl

m l u v i t . . o b r á t i l se na poručíka, jakoby ádal jeho souhlas.

Poručík Jirouek, Bezpečnost,” představil se kriminalista.

To Voldána zarazilo. Z jeho tváře se mu vytratil úsměv. To nečekal.

Soudruhu poručíku, zatím vás tady nechám a s Karlem si to vyřídím později, a skončíte,”

navrhl kádrovák a odcházel do vedlejí kanceláře. Karle, pak mi neuteč,” obrátil se jetě mezi dveřmi na Voldána. Ten ho ale nevnímal.

Nestůjte a posaďte se,  začal s mírným úsměvem Jirouek. Vsadil bych se, e uhodnete, proč na vás tady čekám. Nechtěl jsem vás předvolávat oficiálně, aby z toho nebyl zbytečný rozruch.” Prosím,” odpověděl nejisté Voldán.

Neuhodl jste, proč jsem tady za vámi?” zeptal se znovu poručík.

Jak bych to mohl vědět. Snad ne kvůli tý vradě? To jsem si mohl myslet, e kvůli tomu

budu mít m a l é r . . B y l viditelně nervózní. Proč byste měl mít malér?”

Kadý tady ví, e jsme se neměli rádi.”

Můete se mi svěřit, proč jste se neměli rádi, dokonce prý jste se jednou poprali?”

To taky víte?”

49

Ano, ale čekám od vás odpověď, v čem byla příčina.”

To byla nae soukromá věc. Císař u to říct nemůe, protoe je mrtvěj a já to opravdu,

nezlobte se, neřeknu. Je to taková intimní záleitost a kdybyste ze mne stahovali kůi za iva, tak to nepovím. Chci u mít konečně klid.” Voldán projevil a příli kategoricky, e o té soukromé záleitosti nehodlá za ádných okolností mluvit. To s vradou nemá nic společnýho a mně by to ublíilo. Nechtějte to ode mne vědět.”

Poručík nenaléhal. Moná, e by to mohlo být zajímavé, ale neviděl pro dalí naléhání

příznivou situaci. Teď potřeboval vědět něco jiného.

Nebudu vás nutit, pane Voldán,” odpověděl. Ale dobře víte, proč jsem tady. Nejste sám, koho se vyptáváme. Rád bych, kdybychom si zatím pohovořili bez protokolu, jen tak, jako chlap s chlapem.” Voldán se znatelně uklidnil.

Nebudeme si hrát na schovávanou a půjdeme rovnou k věci. Kde jste byl v úterý večer a v noci, myslím od sedmi večer do středy ráno.”

Do jedenácti vám to řeknu asi přesně a rád, ale potom … nevím, jak bych vám to vysvětlil.”

Na chvíli se zamyslel. Opravuji se, tak do desíti večer přesně.” Kde jste vude byl?”

Asi do osmi večer jsem byl na taci na Václaváku. Potom si mne najal nějakej chlapík.

Jezdili jsme spolu po P r a z e … 

Nějakej chlapík?” zareagoval pochybovačně poručík. U mu bylo jasně, e ten nějakej

chlapík bude úplně neznámý člověk, kterého se nepodaří nikdy zjistit. Znáte jeho příjmení?”

Viděl jsem ho poprvé v ivotě, říkal, e je odněkud z Moravy a e tady něco na týden má,”

odpověděl Voldán.

To poručík taky čekal. Neznámý člověk odněkud z Moravy. Upřesnil vám, odkud je. kde

tady v Praze bydlí a tak?”

Říkal, e je Ostravák. e tady měl nějaké kolení, poradu nebo snad nákupy, já prostě

nevím. My jsme se o tom moc nebavili.”

V kterém hotelu tady v Praze měl nocleh?”

Chtěl, abych ho po skončeni jízdy vysadil zase na Václaváku, e se jetě projde a domů

půjde sám,” odpovídal Voldán a netvářil se přitom nijak jistě.

Take nevíte, kde tady v Praze bydlel?” Ne.”

50

,,Kde jste vude jezdili?”

Kláterní vinárna, U uterů, Beograd.”

A měl vás jenom pro sebe? To asi nebylo laciné?”

To nebylo. Tvrdil, e jeho známí někde v centru ve vinárně něco oslavují a e je musí najít.

Proto se nechal takhle vozit.” Ale to jste se vlastně točili na malém prostoru ve vnitřní Praze.

To by lépe zvládl pěky, ne taxíkem,” prohodil nedůvěřivě poručík.

Byli jsme taky na Kubánským náměstí v tý vinárně, pak jsme jetě zajeli na Starý město. Ale ty známé nenael.”

To se mi ani moc nezdá … To jste toho projezdili za dvě hodiny nějak moc?”

Já vím, je to divné, ale je to tak. A zaplatil dobře. Chtěl, abych ho seznámil s někým …

prostě jsem mu dal číslo na jednu známou.”

Na její příjmení si tedy vzpomenete, nebo taky ne?”

Mám její adresu a telefon v autě,” dost neochotně odpověděl Voldán. Pane poručíku nebo nadporučíku, řekl jsem vám to, abyste si mohl ověřit, e nelu. Třeba ji ten chlapík volal a seel se s ní, to si můete snadno zjistit. Ale nerad bych, aby měla nepříjemnosti. Je to moc dobrá známá.” A přitom si nemůete vzpomenout, jak se jmenuje?” .

Já ji znám jen podle přezdívky…teď si na skutečný jméno nemůu vzpomenout.” Voldán se stáhl do ulity. To vak Jirouek nejméně potřeboval.

Bylo mu jasné, e ani tenhle taxíkářský plejboj ani jeho známá nečiní nic nezitně. Stál před volbou: vyrazit na Voldána zcela tvrdě nebo se pokusit s ním dohodnout i za cenu toho, e tuto kuplířskou záleitost pomine. Stejně by asi příivnictví té dámě těko prokazoval. Určitě má v občance razítko řádného zaměstnavatele a navenek vede sluný ivot. Kdyby mu dal Voldán její přezdívku, poručík by asi brzy věděl, o koho jde. Voldán ale hodil zpátečku. Jene Jiroukovi jde předevím o vradu a ostatní věci počkají na pozdějí dobu. Rozhodl se.

Pane Voldán, myslím, e je mezi námi jasno. Já vím, o co jde vám a vy víte, o co jde mně.

Jestli byste se mne pokouel oklamat nebo zatajovat důleité informace, tak se nesmíte divit, e vyuiju práva, které nám dává zákon, trestní řád.”

Voldán nepromluvil ani slovo. Pochopil, e jejich rozhovor přestává být přátelským

posezením. Uvědomil si, e není vyloučeno, aby byl podezřelý jako případný pachatel. A e musí k případu zaujmout konstruktivnějí postoj.

51

To chápu, nechci nic zastírat. Tu věc Tondy Císaře, pane poručíku, můete, pokud jde o

mne, pustit klidně z hlavy. Nemám s tím nic společnýho.”

Počkejte, pane Voldán. Zatím jste mi vlastně nic konkrétního neřekl. Jezdíte s neznámým mladíkem, nevíte přesně do kdy, pak ho seznámíte s nějakou vaí známou, na její příjmení si taky nemůete vzpomenout a dokonce ani na její přezdívku.” Poručík se přitom netvářil zvlá přívětivě. Pochopte mne . . , “

Nalejte čistého vína a budu se snait vás pochopit. Potřebuju vědět,kde jste v té době byl.”

Ve které?” snail se o nechápavou odpověď.

U jsem vám to říkal dvakrát. V úterý od sedmi večer, třeba jen do středy rána, kdy

chcete.”Vdy jsem vám to říkal, e s tím mladým klukem z Ostravy.”

Jirouek pokrčil rameny. Takhle by to nelo, pane Voldán. Maříme zbytečně čas. Pojedete se mnou k nám do Bartolomějské. Tam vás vyslechne na protokol vyetřovatel.”

Proč mi vyhroujete?”

To není vyhroování. Plním pouze povinnost.” Poručíkův obličej trochu zrudl. Voldán mu

začínal jít na nervy. Podezření zatím nevyvrátil a maří výslech ve váné věci.

Toho chlapíka jsem opravdu viděl poprvé. Ale ta známá … říká se jí Metalíza.” Zatvářil se, jako by se u zpovědi vyznal z těkého hříchu. Přetřel si obličej kapesníkem, i kdy ho měl úplně suchý, bez jediné kapičky potu. Protoe nosí stříbrnej přeliv.”

Tak Metalíza … ” Vy ji znáte?”

Rozhodně lip ne vás, pane Voldán.” A neshodíte mne?”

Zaslouil byste si to, ale budi. Řeknu jí, e jsem se to dozvěděl jinde. Ona stejně ví, e nemáme ve zvyku se jí zpovídat. Kdyby přece jenom, ubezpečuji vás, e zůstanete mimo

hru. Ale … ” významné nadhodil.

Jaké ale?” opakoval po něm Voldán. Jetě něco?”

To je zatím jen polovina toho, co potřebujeme vědět. Dejme tomu do desíti večer chlapík z Ostravy a Metalíza. Co bylo pak … ? 

Voldán zvedl hlavu od stolu. V jeho očích se zračila rezignace. Chvíli zíral do prázdna.

Poručík ho upřeně pozoroval.

52

Byl jsem u jedné baby . . v y p r a v i l ze sebe. Já u vidím, jakej z toho budu mít doma p r ů s e r … to je v pytli.”

Kdo je ta osoba, ta baba, jak vy říkáte?” Vytuil, e má Voldána na lopatkách. Kdy uvede konkrétní osobu, dá se alibi prověřit, pokud si je Voldán u předem nepřipravil a teď na oko dělá drahoty. Já bych vám to pověděl … ale pochopte ..

Jirouek ho nenechal domluvit. To, co jsem vám slíbil o slečně Dagmar Pokteflové, tedy Matalíze, platí i o té vaí babě, jak ji nazýváte. Znovu vám opakuji, e mi jde o vradu Císaře a ty vae mimomanelské avantýry pomíjím.”

Voldán najednou oil. Mám nápad. Řekněte, e jste to zjistil od Lojzy Kremla. Ten ji zná a ví, s kterou paničkou chodím.”

To vechno můu pro vás udělat,” souhlasil poručík. Odhadl, e je téměř u cíle první etapy Voldánovy prověrky.

Jmenuje se Irena Balvanová a bydlí na Černokostelecké 28. Stačí?”

Tak vidíte, e to jde.” Nae úmluva ale platí, pane poručíku.”

Samozřejmě.” Děkuji.”

A jetě něco, pane Voldán. Kdo to ta Balvínová je? Myslím, kde pracuje a co dělá její

manel, abychom tam neudělali nějaký malér.” Je to hudebník, fouká alt saxofon a večer je vdycky pryč. Hraje v Tabarinu. Teď je s kapelou u měsíc na zájezdě v NDR. Za Irenou můete zajít na Zlatý kři do bistra, má slubu od dvanácti. Dám vám telefon i do bytu.”

Tak to by mohlo být asi tak vechno. Pokud jste mluvil pravdu, bude to v pořádku.”

Take bych mohl u jit?” Jetě chvíli strpení.” Proč?”

Zavolám k nám na útvar, aby zaskočili za paní Balvínovou, není to od nás z Bartolomějské daleko. Jakmile tam budou, jste volný.”

Take mi nevěříte?” zklamaně protáhl obličej Voldán.

Kdybyste seděl vy na mém místě a já na vaem, vy byste mi věřil?”

Asi ne,” přiznal Voldán.

54

Poručík Křivánek přijal bez nadení od majora Vačera úkol, dopracovat stopu uniforma.

Kdyby mu vedoucí týmu zadal tip, třeba Sodomu, Nýdra, Grubra nebo Voldána, bylo by to

jasné. Jene tip uniforma? Nejdřív musí zjistit, zda svědek skutečně viděl nějaký stejnokroj a jaký. A to zjistí, pak teprve bude moci usoudit, jak dál.

Je to důleitý poznatek, ta uniforma, prohodil sue Vačer, kdy viděl kyselý obličej

poručíka. Křivánek se nevolí nijak netajil, protoe u předem počítal nikoliv den, ale nejméně týden práce a moná docela marné.

Ne to zjistím, bude vrah Císaře u odsouzenej,” vyhrkl nasupeně. Věděl, e si nemůe

dovolit oponovat. Jednak by to bylo poruení sluební kázně a jednak by musel vyslechnout poučení o tom, jak je důleitá kadá stopa při vyetřování vrady.

Mladej,” oslovil ho Vačer poněkud váněji, uvědom si, e to bylo někdy po devatenácté

hodině a ten dotyčný, údajně v uniformě, jel ve směru na Smíchov. Tedy taky ve směru na

Lipence. To snad je důleitý, nebo ne?”

Samozřejmě, e je . . z m o h l se na odpověd Křivánek.

Jinými slovy, ten neznámý v uniformě, pokud není pachatelem, je velice důleitým svědkem.

Vdy kolem desáté večer, i kdy to nevíme na minutu, u neměl Císař ít.”

V tu chvíli Křivánkovi dolo, e mu major svěřil k proetření moná rozhodující stopu.

Soudruhu majore, spolehněte se. Udělám ve, c o j e v m ý c h silách.”

My ale ani nevíme, jaká uniforma to byla. Mohla být stejně vojenská jako esenbácká nebo nádraácká..

Nebo i poárnická,” připojil dalí monost Křivánek.

Vačer se na chvíli odmlčel. Mohla to být jakákoliv uniforma. Ale my ji přesto zjistit musíme.”

Maryka jen mlčky přihlíel. I on přikládal osobě v uniformě značný význam. I kdy v

neznámém mui také neviděl předevím pachatele, ale spí svědka, který by mohl poodhalit rouku tajemství posledních hodin Císařova ivota. Nezdálo se mu dost pravděpodobné, e

by pachatelem mohl být voják nebo prostě kdokoliv v uniformě. To by logicky zvyovalo

nebezpečí jeho brzkého odhalení.

Tady v tom záznamu stojí, e v té době nebylo u dost dobře vidět.

55

Taxíkář si ho viml z větí dálky. Jsem zvědav, co mi řekne,” prohodil Křivánek.

,,Mezi taxíkáři dělá taky Město, zajdi na odbor a pohovoř s nimi. Moná, e u vědí víc.”

Vačer se upřel na stopu uniforma. Zapadala mu časově do figury, jak se lidově říká. Navíc spoléhal na to, e stavovská solidarita bude podněcovat taxíkáře, aby pomohli ze vech sil k odhalení pachatele. Rozhořčení ze spáchané vrady jejich kolegy bylo opravdové a

pochopitelné. Proto také věřil taxíkáři Koubovi, který neznámého mue v uniformě viděl

nasedat k Císařovi, e mluví pravdu.

xxxx

Ukázalo se, e dispečer přece jen funguje dobře.

Soudruhu poručíku, Koubu najdete na stanoviti nádraí Střed. Docela určitě tam teď bude.

To je kvůli tý vradě, e?” neopomenul se zeptat. Co jiného?”

A máte u něco, nějakou stopu?” Nezahálíme,” odpověděl vyhýbavé Křivánek.

Kdy přijel k nádraí Střed, uviděl na stanoviti tři taxíkáře, kteří byli zabráni v ivý rozhovor.

Křivánek by se vsadil, e nejednou za den hovořili o vradě. Zastavil opodál. Zatím si ho nevimli. Kdy se k nim přiblíil, zmlkli. Povaovali ho za zákazníka, který hledá, kdo z nich je na řadě. Z hloučku se vysunul asi padesátiletý vazoun s hustou kticí černých vlasů, na první pohled dobráckého vzhledu. Ostatní dva po něm zvědavě pokukovali.

Kam to bude, váený?”

Jetě nevím,” odpověděl Křivánek, to záleí na okolnostech ..

Ostatní dva se zřejmou zvědavostí poslouchali neobvyklou konverzaci.

Jak tomu mám rozumět?” sluně se zeptal taxíkář.

Křivánek viděl, e u musí váně. Hledám pana Koubu.”

To jsem já,” překvapeně odpověděl vazoun.

Mohl bych s vámi na slovíčko, třeba do vaeho auta,” poádal ho Křivánek.

Kouba, ani by se zeptal s kým hovoří, beze slova uposlechl a zvolna s Křivánkem odcházel k svému vozu. Poručík za sebou stačil zaregistrovat stručnou poznámku, to je někdo od

kriminálky.

56

Otočil se a usmál se na ně, čím dal na srozuměnou, e uhodli. Neměl zájem tajit, e je

pracovníkem Bezpečnosti. Naopak počítal s tím, e si i s nimi po Koubově výslechu

pohovoří. Nebude to na kodu.

Pomalu doli k tmavomodré volze. Kouba beze slova otevřel dveře a pokynul Křivánkovi, aby nasedl dovnitř. Sám si sedl k volantu. Tuil kvůli čemu ho tento mu vyhledal. Případ Císař hýbal celou Prahou a on přece sdělil důleité svědectví. Divil se, e mu večer kriminalisté věnovali tak málo času, ačkoliv byl posledním, kdo Císaře před smrtí viděl. Alespoň o nikom jiném nevěděl.

,,Já jsem poručík Křivánek z kriminální sluby,” představil se a ukázal sluební odznak.

Vidíte a já vás tipoval na sluný rito, pokusil se o vtip Kouba.

Take jsem vás zklamal.

Ani ne. Čekal jsem vás. Vím, e byste důleité svědectví nemohli odflinknout.”

V první fázi nám lo o to, pane Koubo, abychom získali co nejvíce informací vůbec,” snail se vysvětlit postup pracovníků kriminální sluby. Museli jsme jednat rychle, dokud si lidi pamatují.” To chápu.”

Doli jsme při hodnocení k závěru, e vae svědectví je mimořádně důleité.”

Taky si to myslím. Později ho nikdo z naich kluků neviděl. Kromě toho setkání u Anděla, samozřejmě,” zasvěceně odpověděl Kouba.

Vy jste ale dobře informován.”

Tady to ví kadý taxíkář.

O ničem jiným ani nemluvíme.

Ne jste přiel, tak jsme to taky probírali.”

Mně teď jde o upřesnění vaí výpovědi. Zajímá mě popis toho mladíka, který nasedal v

úterý kolem sedmé nebo snad po sedmé večer k Císařovi do taxíku.”

Já jsem stál dole na Václaváku, u Domu obuvi. Odněkud přijel Burda, to je taky taxíkář, tak jsem vylezl z auta a chvíli jsme spolu stáli na chodníku.”

Kolik bylo hodin?”

Asi něco po sedmé večer. Ale to nevím úplně přesně. Jestli by si snad nevzpomněl Burda.

Asi tak dvacet pětadvacet metrů od nás, směrem k Alfě parkoval Císař. Seděl v autě, úplně náhodou jsem si viml, e k němu přiel nějakej zákazník. Zdál se mi mladej a něco spolu přes okno hovořili.”

57

Na tu vzdálenost nebylo moné slyet, o čem hovoří, samozřejmě,” pro úplnost se zeptal

Křivánek. Kdepak.” A dál?”

Pak Tonda vystoupil a chvíli se s kunčoftem dohadovali. Připadalo mi to, jako kdy to je někdo, kdo nezná Prahu a vyptává se, jak se kam dostat.”

Neznali se? Dalo by se to nějak z jejich jednání odhadnout?”

Ani bych neřekl. Nevypadalo to tak. Neumím vysvětlit proč, ale měl jsem dojem, e se

neznali.” Odkud k Císařovu taxíku přiel? To jste si neviml?”

Ne. Ale usuzuju, e mohl přijít od Vodičkovy ulice a proto nejdříve narazil na Císaře a toho poádal o odvezení. Kdyby el od Můstku, tak by se asi zastavil nejdřív u nás,” usoudil Kouba zcela logicky.

Taky bych tak uvaoval,” souhlasil Křivánek. Pokud se ovem neznali a neel za ním

najisto.”

To je pravda. Jak jsem u pověděl, chvíli se domlouvali, pak nasedli do Tondovy černý

volhy a odejeli směrem nahoru k muzeu, jiným směrem nemohli.”

Při prvním rozhovoru s naím pracovníkem jste toho zákazníka trochu popsal. Vzpomenete

si jetě na nějaké podrobnosti?”

To je dost problém. Kdy tam přijdete v tu dobu večer, tak i přes to osvětlení tak moc

detailně vidět není. K tomu ty stromy, pomourný počasí a lidi, co chodějí kolem. Zkrátka a dobře, nebylo na ně dost přesně vidět.”

Křivánek ho nepřeruoval. To co Kouba uvedl poprvé, měl napsáno v záznamu a četl to

aspoň třikrát. Znal to téměř nazpamě. Chtěl to vak slyet přímo ze svědkových úst. Moná, e si Kouba jetě dodatečně na něco vzpomněl, co neuvedl při informativním výslechu.

Zdálo se mi, e je to mladej člověk, asi kolem dvacítky nebo něco přes, to se dalo těko určit.” Výka?”

Asi jako Toník. Kdy stáli vedle sebe, zdálo se mi, e jsou tak na stejno.”

Nějakou zvlátnost, chůze nebo podobně?”

To se nedalo poznat, říkám, e to bylo dost daleko.” A oblečení…?

Jo, to si myslím, e byla uniforma.”

58

Jaká? Dalo se to na tu vzdálenost určit?” Já bych usuzoval na vojenskou.”

Podle čeho soudíte, e lo o vojenský stejnokroj?”

To je těko říct. Měl jsem takový dojem.”

Aha. To by znamenalo, e se oblečení toho člověka něčím nebo nějak liilo od běného

civilu, co vám připadalo nápadné.”

Asi tak. Moná, e se mýlím, ale zdálo se mi, e ten mladík má plá se zimním límcem,

jako nosí vojáci.” To by musel v únoru mít na hlavě podle předpisu taky uanku?”

Co měl na hlavě? Počkejte, uanku určitě ne, toho bych si viml. No a n o … vy jste mě na to p ř i v e d l … byla to brigadýrka …ano … čepice s kiltem!” vyhrkl Kouba a plácl se dlaní do čela. Pane Kouba, tenhle detail je nesmírně důleitý!”

Soudruhu poručíku, včera jsem byl dost rozčilený a s vaím kolegou od kriminálky, co nás obcházel, jsem toho namluvil dost, ale ve fofru. Teď s odstupem času si to vybavuju

stoprocentně, teda tu brigadýrku.”

Tu nosí taky jiní lidé ve stejnokrojích. Například přísluníci SNB, poárníci,

 e l e z n i č á ř i . . n a m í t l poručík.

Kouba se zamyslel. Tak jestli to byla vojenská nebo jiná brigadýrka, to vám neřeknu.

Respektive nemůu vyloučit, e lo celkově o jinou uniformu.”

Nedalo se nic dělat ne konstatovat, e neznámý mu měl na sobě pouze pravděpodobně

vojenský stejnokroj. Nebylo mono vyloučit ani uniformy jiného druhu. To ovem situaci

kolem stopy uniforma značně komplikovalo.

xxxx

Nespoléhal jsem jenom na tvé etření, Mirku. Chlapci u zjiovali, zdali v posledních dvou nebo více dnech před vradou nebylo někde hláeno odcizení uniformy, vojenské, nae,

ČSD, Poární ochrany, zkrátka jakákoliv,” sdělil Křivánkovi major Vačer. Není jisté e onen pasaér, který v kritické době nastupoval s Císařem do auta a měl mít na sobě uniformu, byl skutečně vojákem nebo jiným nositelem stejnokroje. Úvah se naskytovalo více. Jedna z

pravděpodobných moností bylo odcizení stejnokroje při vloupání do bytu, do skladů nebo

na pracoviti.”

59

Mají něco někde hláeno?” zeptal se poručík Křivánek.

Zatím jeden případ. Minulého týdne, snad 17. února, nevědí to přesně, dolo k vloupání do bytu v Praze 4, Pankrác. Pachatel odcizil různé věci, ale také nádraáckou uniformu. Se

vím vudy, kalhoty, blůzu, čepici a nějaké doklady,” četl Vačer ze záznamu. To by časově odpovídalo. Vlastník uniformy ČSD je podle dodatečného popisu mladý, tíhlý mu.”

To by taky odpovídalo.”

Odpovídalo, i kdy se mi nechce na tu nádraáckou uniformu věřit. Taxíkář Kouba při první spontánní výpovědi i podruhé, kdy jsi ho zpovídal ty, hovořil o vojenské vizái toho

oblečení. Musel si to podvědomě zafixovat, myslím ten dojem. Jene stavět na pouhém

dojmu nemůeme.”

Takový u je uděl kriminalisty. Musí kadou, třeba i zdánlivou maličkost důkladně prověřit a pak teprve rozhodnout o tom, e se jí nebude zabývat. Varianta uniformy ČSD byla obdobná.

Vačer, Maryka i Křivánek ji v duchu nepřikládali příslunou váhu, avak profesionální rutina, smysl pro zjitění objektivní pravdy a důslednost nedovolily ji pominout.

Zajede tam,” přeruil mlčení Vačer, zjistí vechny okolnosti a zejména zajitěné stopy na místě krádee vloupáním. Provedeme srovnání se stopami, zajitěnými na místě vrady.”

Je mi to jasné,” stručně odpověděl Křivánek.

xxxx

To je nadporučík Kotlán?” U telefonu.”

Tady poručík Křivánek, děláme v týmu na tom Císařovi. Major Vačer mi uloil, abych se s tebou spojil.”

Ano,” stručně odpověděl Kotlán, pracovník kriminálního odboru Městské správy VB. Vím,

jde o tu vloupačku.” Vačer říkal, e bude mít u sebe materiály.” Mám. Můe přijít.”

Jak Kotlán slíbil, také splnil. Poadovaný materiál byl u připraven. Nebylo toho mnoho, ohledačky, protokoly o výslechu a několik záznamů o etření, vyhodnocení operativně

taktické evidence, seznam odcizených věcí, jejich popis a provedená opatřeni. Práce

kriminalistů a pracovníků místního oddělení vlastně teprve začínala. Důleité bylo, e se podařilo zajistit otisky prstů, které podle vyhodnocení domácím lidem nepatřily.

60

Mohly vak patřit jiné osobě, která je dříve v bytě navtívila a pokození si na ni

nevzpomněli. Anebo mohla náleet pachateli.

Na odboru kriminalistické techniky a na Kriminalistickém ústavu VB zatím trpělivě zjiovali, zda daktylky nepatří některé kriminálně závadové osobě, její otisky u vedou v evidenci.

Zatím zůstalo jejich snaení bez výsledků.

Nadporučík Kotlán měl něco přes čtyřicet. Vedl oddělení boje proti majetkové trestné

činnosti. Tedy vloupačky veho druhu, krádee, podvody, to vechno procházelo jeho

rukama. Znal malé i větí zlodějíčky v Praze jako své příbuzné. Byla to nejsvízelnějí

problematika, jakou můe kriminalista dostat. Kdy vyetřili krádee vloupáním do lékáren, byly tu zase byty a jejich nízká objasněnost, krádee vloupáním do socialistických objektů a tak to lo stále dokola.

Vedení správy nikdy nebylo s prací na úseku majetkové trestné činnosti spokojeno. Kotlán i jeho lidé na oddělení a na jednotlivých obvodních správách se snaili seč jim síly stačily.

Přesto, kdy dostali od vedení,kapky’ jen jednou za měsíc, povaovali to za úspěch. Práce na majetkové trestné činnosti se lehko hodnotí, ale hůř dělá, mínil Kotlán a měl do jisté míry pravdu.

Tak toho pokozeného vlakvedoucího,” začal Kotlán. To bylo vloupání do bytu čináku na sídliti v Praze 4. Tam těch vloupaček máme nejvíc. Udělal zámek planetou. Připadá mi, e to byla některá známá firma.” Má na mysli konkrétního chlapa?”

Takhle dělal kupříkladu Sodoma, Jan Sodoma.”

Na něm děláme i my, u si odseděl loupené přepadení, kromě vloupaček.”

Tak vidí. Ale příli bych se neukvapoval. Sodoma má na sedmnáctého února alibi a dost

tutový.” Čili jste ho vyloučili?”

To zatím ne, jetě něco na něm doděláváme, pak vám dáme zprávu. Víme o tom, e máte o

něj zájem v týmu. U jsem o tom mluvil i s Vačerem a Marykou.”

Tak to je fajn. O Sodomu se tedy nebudu starat, kdy říká, e má alibi.”

Kromě různých cenností odcizil pachatel i tu elezničářskou uniformu, která patří majiteli bytu Miroslavu Zdrailovi. Je to mladý mu sto sedmdesát pět vysoký, jak jsme vám u

nahlásili. Vzal mu ji komplet i s čepicí a zimníkem. Vytipovali jsme jetě dalí dva moné pachatele, jsou to Jiráček a Tuka, známý čísla.

61

Budeme brát svědky do fotoalba, tak jsem zvědav, jestli někoho z nich poznají.”

Já bych si ty materiály jetě prostudoval, jestli nebude nic namítat.”

Jsou ti k dispozici,”

xxxx

Kdy major Vačer vstoupil do sekretariátu podplukovníka Němečka, náčelníka odboru

vojenské kontrarozvědky a představil se, vyčetl z úsměvu a přívětivého pohledu sekretářky, e je očekáván. Podíval se na hodinky. Za čtyři minuty devět. Byli domluveni na devátou.

Jetě tři minuty počkám, řekl si. Musím vstoupit přesně, aby věděli, e i kriminalisté si potrpí na vojenskou přesnost.

Sekretářka se podívala na stolní digitálky, jakoby uhodla, na co Vačer myslí. Vy jste,

soudruhu majore, přesný.”

To je u nás běná věc,” odpověděl polováně, poloertem. Nejsme zvyklí čekat, ale ani

zdrovat předčasným příchodem.” Sekretářka se mu docela zamlouvala, nejen osobním

půvabem, ale předevím sympatickým a příjemným jednáním.

Mohu vstoupit k soudruhovi náčelníkovi?” sluně se zeptal.

Samozřejmě. Hned vás ohlásím. Dáte si kávu nebo …  Radi to nebo … “

Ale my u nás alkohol nevedeme, soudruhu majore … ” Ani já ne.

Kdybych mohl poprosit o sklenku čaje.” Dobře. Je tam u i soudruh major Praák.”

Sekretářka otevřela polstrované dveře.Vačer vstoupil do prostorné a vkusně zařízené

kanceláře. Podplukovník Němeček seděl u stolu zády k irokému oknu a zřejmě podepisoval

denní potu. Po levé straně místnosti stála prostorná knihovna, nabita knihami.

Vačer po ní přelétl pohledem a v duchu s uznáním kvitoval čtenářský zájem jejího majitele.

Odborná literatura, ale i publikace o výtvarném umění.

Nezbytný předstůl se idlemi pro konání porad, tři křesla a konferenční stolek doplňoval interiér. A samozřejmě v rohu trezor.

V křesle u konferenčního stolku u seděl major Praák u álku černé kávy.

Zdravím vás, soudruzi,” spustil Vačer. Znal Němečka i Praáka ji delí dobu z

projednávání různých případů, které společně řeili.

62

Buď vítán,” odpověděl Němeček a podal Vačerovi ruku. Chvilku strpení, posaď se zatím,

ne to dodělám. Mám tady něco nutného. Hned budu hotov.”

Vačer usedl vedle Praáka, který si s ním rovně stiskl pravici. Pak si zapálil cigaretu. Vačer nepamatuje, e by ho někdy bez ní kdy viděl. Praákovi bylo něco přes čtyřicet a jeho stříbrem protkané vlasy mu dodávaly interesantní vzhled.

Cos nám přines, detektive? Zas u nám lezete do zelí?”

Ty jse taky samá sranda, člověče … povzdechl Vačer. Tvoje starosti bych chtěl mít. A svoje bych ti klidně předal. Mám jich na dvě hlavy a ne na jednu a jetě k tomu takovou, jako mám já. Poslední dny jdeme z jedné věci do druhé.”

Jejich přátelské pičkování přeruila sekretářka, která přinesla hostovi čaj. Děkuji vám, soudruko. Nějaká narkotika nemáte? Bolí mne hlava jako střep … obrátil se na ni Vačer.

A od čeho, prosím vás, vdy jste jetě nezačali… Mám tady alnagon. Stačí jeden?”

Díky, úplně stačí.”

Zatím Němeček dokončil podpisování. Hlučně zaklapl mapku se spisy a odloil ji na okraj

stolu. Sekretářka u na její vybavení čekala.

Přesedl si k nim. Tak odkud začneme…” Navodil bez úvodu pracovní atmosféru.

Kdy dovolí, začnu já. Přiel jsem s prosbou o spolupráci a součinnost.”

Pak stručně seznámil oba funkcionáře vojenské kontrarozvědky s případem Císaře a s

podstatnými skutečnostmi, které a dosud byly operativním etřením zjitěny.

A teď to hlavní. Jako velmi důleitý svědek, ale i moný pachatel přichází v úvahu mladý mu ve vojenské uniformě. Není ovem vyloučeno, e lo i o jinou uniformu, ale to zatím

pomíjíme.” Byl to stejnokroj vojáka základní sluby?” zeptal se Němeček.

To není jasné. Ale měl brigadýrku, jak uvedl očitý svědek. A tu nosí na vycházku základáci i důstojníci. Svědek trvá na tom, e uanku ten dotyčný neměl. Pokud jsme se informovali na posádkové správě, mají teď v zimním období nařízeno vichni vojáci nosit uanky. Základáci i vojáci z povolání. Čili, jestli ten ná člověk je voják, poruil stejnokrojový předpis.

64

Ale mohl to být i civilista, převlečený do uniformy, a u z jakýchkoliv důvodů.”

,,Počkej, a co ten ná fantom?” obrátil se Praák na svého náčelníka odboru.

Pátráme po neznámém poručíkovi,” vysvětloval Vačerovi Němeček. ,,Je asi tak dvaadvacet

let starý, přesně to nevíme, to je jen odhad. Asi sto sedmdesát pět centimetrů vysoký,

tmavých vlasů, hnědých očí. Podle mluvy a slovního výraziva vypadá na Středočecha,

křtěného Vltavou. Nechtěl jsem říct na Praáka, abych se nedotknul tady Lojzíka,” usmál se Němeček na svého podřízeného, majora Praáka. Usuzujeme, e to není voják z povolání.

e se nějak dostal k poručické uniformě. Navazuje styky s vojáky základní sluby, hlavně po hospodách a tak. A tahá z nich vojenská tajemství.”

To by ladilo s tím naím,” poposedl vzrueně Vačer, i kdy o něm víme zatím tak málo.”

Poslední informaci o záhadným poručíkovi máme z Beneova,” doplnil Praák, někdy z

pondělí jednadvacátého února. To je tedy den před tou vradou. Hergot lidi,” přeneslo se vzruení i na majora vojenské kontrarozvědky, vdy ti kluci, co to hlásili…nojistě! Byl jim hned nápadnej, e neměl předepsaný zimní ustrojení. Tedy álu a uanku.”

Musíme to zahrnout do zájmu naeho zvlátního týmu, který dělá vyetřování vrady,”

téměř zajásal Vačer.

Jsem tého názoru,” zareagoval okamitě Němeček. Nemáme námitek dělat na případu

společně, kadý ze svého pohledu. Vdy chlapci z federální kriminální ústředny, z oddělení pátrání, u na tom s námi několik dní dělají.”

Jak to provádí, myslím to vyzvídání utajovaných skutečností a tak?” chtěl vědět Vačer.

V restauracích, hlavně v nádraních, kontaktoval vojáky. Pod různými záminkami. Zval je na tamprle, platil za ně a snail se z nich tahat jména velitelů, rozmístění zvlá střeených objektů, zajímal se o novou bojovou techniku včetně raket.” Němeček se na chvíli odmlčel.

Vojáci, jakmile se jim to zdálo trochu podezřelé, u se s ním moc nebavili a nahlásili to. el, a kdy byl neznámý poručík pryč.”

Ale v tom Beneově jsme ho měli na dosah ruky,” dodal Praák. Tam jeden četař, takový

ikulka, zavolal z kuchyně restaurace telefonem dozorčímu posádky … Jestli ten chlap chytil vítr nebo co, ne se četař vrátil, byl v tahu.”

65

,,Co jste udělali po vai linii?” zeptal se Vačer.

Oba mu vysvětlili, jaká opatření byla přijata v úzké součinnosti se Státní a Veřejnou

bezpečností.

Navíc bylo uloeno vem vojenským pořádkovým hlídkám v teritoriu, aby se při provádění

kontrol vojáků zvlá zaměřily na toho fingovaného poručíka. Dali jsme jim popis.”

Dělali jste portrét na identikitu?” Zatím ne.”

Potřeboval bych adresy a jména vojáků, s kterými navázal kontakt a my se pokusíme portrét na identikitu vytvořit. To by nám pomohlo při naem pátrání v případě Císaře.”

S tím neznámým poručíkem mluvilo nejméně patnáct lidí.”

V takovém mnoství se dá portrét vytvořit téměř do věrné podoby.”

Jména vojáků, kteří s ním hovořili, dostane. Dáme pokyn, aby vám nai orgánové

zabezpečili u velitelů přísluných útvaru součinnost s vojáky na ten identikit.”

A jetě něco. Jestlie je to kriminálně závadová osoba, která se překolila na agenta, pak by jeho podoba mohla být v naem fotoalbu na federální kriminální ústředně.”

Počítám, e od toho nemusí být daleko,” prohodil Němeček.

Projednali jetě dalí podrobnosti, týkající se součinnosti vojenské kontrarozvědky se

zvlátním týmem k vyetření vrady Císaře.

Výsledkem porady bylo, e se celkem dvanáct svědků, vojáků základní sluby dostavilo do

fotoalba federální kriminální ústředny, ale ani jediný v promítnutých fotografiích neznámého poručíka nepoznal. I to byl konkrétní výsledek. Ověřilo se, e mezi kriminálně závadovými osobami hledaný není.

Pak se podle popisů jednotlivých svědků vytvořil na identikitu velmi přesný náčrt portrétu, který byl okamitě pomocí fototelegrafu předán na vechny krajské správy SNB.

xxxx

Vačer na chvíli otevřel okno, aby vyvětral. Zvenčí čpěl vzduch dýmem a vůní asfaltu, který rozdělali dělníci při opravě vozovky někde na Pertýně.

Major svolal vedeni zvlátního týmu a hodnotili situaci v akci Taxíkář.

Po chvíli zavřel okno a jakýmsi neurčitým posunkem dal najevo, e by se po dobu porady

nemuselo kouřit.

66

Maryka se kysele usmál, protoe se to týkalo předevím jeho. Snad to přeijete,

poznamenal Vačer.

Kromě Maryky, Křivánka a kapitána Olanského z vojenské kontrarozvědky byli přítomni

dalí specialisté a experti.

Kancelář nebyla příli veliká a tak se účastníci porady do ní sotva veli.

Budu stručný, začal Vačer poté, kdy vechny přivítal, protoe podstatné poznatky znáte.”

Souhlasné kývání hlavami bylo odpovědí.

Akce Taxíkář se rozjela, ale jede pomalu.” Na okamik se odmlčel.

,,Probereme některá fakta, jeden důkaz za druhým a dohodneme se na závěrech. Je třeba

připravit plán dalího vyetřování. Podle výsledků naí porady ho jetě doplníme. Prokurátor je u netrpělivý.

A náčelník krajské správy dvojnásob, dodal si v duchu pro sebe.

První závaná stopa byl Voldán. Vichni víme, kdo to je. Měl s Císařem rozpory. Kritický večer a mono říci, e vlastně celou noc byl mimo domov. Prověřování jeho alibi bylo

náročné. Neznámého Ostraváka, kterého měl večer vozit po Praze jsme sice nezjistili, ale vyslechli jsme Metalízu. Je to lepí lapka. Potvrdila Voldánovu výpověď, a na ten čas.

Přesně se ho nepodařilo ověřit. Voldán nám dal i příjmení a adresu své milenky. Vyslechli jsme ji a ta rovně potvrdila, e u ní Voldán asi od jedenácti večer do rána byl. Má alibi.

Takové alibi se dá ale i předem vyrobit, ne?” ozval se kdosi na vzdáleném konci stolu.

To se dá,” odpověděl Vačer, jako kdyby s takovou otázkou počítal, já jen konstatuji.

Je pravda, e se mohli domluvit s Voldánem. Měli na to dva dny času, ne jsme je

vyslýchali.”

Ta Metalíza se dá koupit za stovku tuzexových bonů,” nedůvěřivě poznamenal Maryka.

Znám ji, u jsme ji dvakrát vyslýchali a vdycky s ní byly problémy.”

I to jsme brali v úvahu. Okolnost, která svědčí ve prospěch Voldána, kromě alibi, e ani jediný otisk, zajitěný v Císařově volze, není jeho. Navrhuji, vzhledem ke vem okolnostem, abychom zatím Voldána jen odloili s tím, e kdy nebude zjitěn pachatel, jetě se k němu vrátíme. Mám tady toti k němu dalí zajímavé poznatky, ale nechci tím jednání zdrovat.

Pak je tu Jan Černý, bývalý manel současné druky zavraděného Císaře.

67

Měl důvod, mírně řečeno, nemít Císaře rád. Prověřovali jsme ho důkladně, ale nezjistili jsme nic, z čeho by se dalo soudit, e je pachatelem vrady. Má alibi, dobrou pověst, pracovní morálku, zkrátka nikde jsme se nechytili. Stejně jako Voldána ho doporučuji zatím vyloučit.

Kdo mu potvrdil alibi?” zeptal se Maryka.

,.Pouze rodiče. Vím, e je to málo, ale zatím, stejně jako u Voldána, se nedá nic dělat. Kdy bude třeba, můeme se k němu vrátit.

,,Pak tu byla stopa Géza Lakato, cikáni, kteří několikráte s Císařem jezdili v okolí Prahy. To Lakato doznal. Bylo vak jasné, jak mi dokladoval edina, e Lakato nemá čisté svědomí.

Jde o prodej nějakých věcí, zřejmě pocházejících z krádee.

Kdy byl vyslýchán na alibi kritického večera, prohlásil, e Císaře nezabil. Přitom k vradě nebyl přímo dotazován. Snail se to pak vysvětlit tím, e slyel mezi cikány, e ten jejich taxíkář je mrtvěj. Ale Lakatoovi věřit, to je .. Vačer se přitom podíval na edinu.

Ten to povaoval za pokyn dokončit referenci ke stopě cikáni a ujal se slova. Snail jsem se prověřit alibi Lakatoe, ale hodnověrně se to nepodařilo. Lakato si druhý den přivedl několik cikánů, kteří mu chtěli dosvědčit, e z úterý na středu byl s nimi doma. Takové alibi jsem vak nemohl brát v úvahu. Prostě Lakato alibi na kritickou dobu nemá a nelze ho zatím jako pachatele vyloučit.

Jetě tvůj názor na způsob provedení vrady … pistolí… cikáni.”

Lakato nikdy pistoli neměl, alespoň jsem to nikdy nezjistil. Dává přednost kudle před

pistolí. Ten by se z ní bál snad vystřelit.”

,,Čili navrhuje zatím odloit, ale jak vidím, moc na toho Lakatoe nevěří, jako na

pachatele.”

,,Nevěřím, e to udělal, ale důkazy nemám,” stručně odpověděl edina, zvaný Cikánský

baron. Má někdo dotaz, připomínku?”

Nikdo neměl. Vichni znali edinu a jestli to z Lakatoe nebo ostatních cikánů on nedostane, jiný z nich nemá anci, to věděli.

Zabývali jsme se dalím tipem, Josefem Gruberem. U loupe v minulosti měl a navíc byl

viděn v podvečerních hodinách poblí stanovitě taxíkářů, myslím v úterý. Gruber to vak popřel. Jeho alibi se prostě nedalo ověřit. Tvrdil, e chodil po Praze sám a nikoho známého nepotkal.

68

Na jeho prověrce se pracuje. Kdy Vačer skončil, nikdo nevznesl dotaz, protoe prověrka

nebyla dosud ukončena.

Zajímavějí tip je, pokračoval major, Jiří Nýdr. Kriminálně závadová osoba. Nejzávanějí skutečností je, e se s Císařem setkal kolem estnácté hodiny v úterý na stanoviti taxíkářů.

Od té doby mu ověřil alibi poručík Martinec. Tvrdí, e je to alibi na beton. Přesto vechno jsem tento tip nechal jetě jednou prověřit, ale dál ne Martinec jsme se zatím nedostali.”

U Nýdra alibi, to mám trochu pochybnosti, namítl Strouhal, dělal jsem na něm u jednou a vím, e je schopen veho.” ,,Ani mně se to alibi příli nelíbí, doplnil ho Maryka, který se s vyloučením Nýdra nemohl smířit. ,,Císař se s Nýdrem znal a tak by pro Nýdra nebyl problém Císaře někam vylákat a pak .. Chtěl bych jetě dodat, e otisky, zajitěné v taxíku, na nikoho z nich nejdou, to je snad jasné. Jinak bychom asi o těchto tipech mluvili jinak,

poznamenal Vačer. Přihlásil se kapitán Olanský z vojenské kontrarozvědky. Podle naeho etření k onomu neznámému mui v poručickém stejnokroji máme zjitěno, e se v časovém

rozmezí od estnáctého února snail kontaktovat nahodile na různých místech vojáky,

naposled jednadvacátého února v Beneově. Tedy den před vradou taxíkáře Císaře. Jeho

pohyb máme místně i časově zadokumentován na základě svědeckých výpovědí. Podle nich

se pokouel, někdy dost primitivním způsobem, získávat informace, týkající se skutečností, utajovaných z hlediska obranyschopnosti státu. Jene tím se okamitě stal podezřelým a

mohu vás ujistit, e kluci prokázali příkladnou bdělost a ostraitost. Neprodleně ve hlásili svým nadřízeným a ti zase stejně rychlé orgánům VKR. Ale zda má ten chlap přímou souvislost s vradou taxíkáře, nemůeme zatím posoudit.

Děkuji ti, soudruhu kapitáne, řekl Vačer. Ruku zdvihl Maryka. No prosím, Fando.”

Můeme si dát čouda?” Já to věděl. Uděláme si pauzu, ale kuřáci na chodbu, dodal přísně.

S přestávkou počítal. Umonila mu jetě některé okolnosti prokonzultovat s přítomnými

experty po linii kriminalistické techniky. I o přestávce pokračovala porada ivou diskusí na chodbě mezi kuřáky a v kanceláři mezi nekuřáky.

69

Kontrola technického stavu vozidel, perfektně ostříkaných a omytých, proběhla v autoparku rychle a bez zjitěných nedostatků. enijní četa se na cvičení vytáhla. Velitelé drustev i vojáci chtěli tento úspěch i po návratu do posádky zavrit do posledního puntíku, k němu

patří oetření a uloení techniky.

Poručík Bata vyslovil nastoupené četě pochvalu a vydal touebně očekávaný povel:

,,Odchod na ubytovnu roty, volno!”

Rychlým krokem proel kolem dozorčího autoparku a zamířil přes dvůr kasáren za dozorčím

útvaru nahlásit dosaitelnost. Těilo jej vědomí, e četa úspěně obstála. A samozřejmě i ocenění, jeho se mu dostalo před vemi důstojníky na shromádění při závěrečném

rozboru:,,Poručík Bata prokázal samostatné rozhodování, nespokojuje se s průměrnou či

polovičatou prací, spolehlivě vycvičil velitele drustev. Jaký je vá názor?” obrátil se velitel pluku na náčelníka enijní sluby.

Stavba nízkovodního dřevěného mostu na rámových podpěrách a třech mostních polích

nebyla záměrně pojata do rozvrhu zaměstnání. Jde nám o to, abychom naučili velitele,

zejména mladé, hledat východiska z nečekaných situací, protoe to odpovídá poadavkům

soudobého boje. A ne ablonovitost, rutinérství a tvrdoíjný stereotyp. Proto jsme se rozhodli prověřit enijní četu nečekaným úkolem. Průběh stavby i její dokončení odpovídalo stanoveným časovým normám,” hodnotil po odborné stránce plukovní enista. ,,l kdy jste to dno říčky mohli trochu víc očistit od nejměkčího bahna, to je poučení pro přítě, soudruhu Bato,” neodpustil si. ,,Pamatuj, e enista se mejlí jenom jednou. enijní četa úkol v

bojových podmínkách splnila úspěně. Také techniku mají v pořádku. Dalích připomínek

nemám.” Petr Bata mrkl na zápěstí. Půl třetí. Pro dneek u pustí vojnu z hlavy. Snail se v duchu uhádnout, co asi dělá Dáa. Určitě na něho myslí, berunka. A chystá se na cestu. Z

Borov je to sem do Jetenic normálně plus minus hodina jízdy autem. Jene zítra je sobota a silnice budou plné víkenďáků, ale kdy vyjedou po osmé, do půl desáté jsou tady, kalkuloval poručík. Na zastávce nastoupil do autobusu. Vezmu to rovnou a na náměstí, do jetenického supermarketu. Tak se říká zdejí moderní samoobsluze, sice jen jednopatrové, ale dobře zásobené.

70

Tam koupím v potravinách co je potřeba, v lahůdkách něco dobrého na zub a naproti v

květinářství si vyberu pár řezaných kytiček do vázy. Zapnu ledničku… počkat, vdy to

nemám do čeho vzít. A i kdybych měl, tahat ve stejnokroji narvanou nákupní taku je v

rozporu se zásadami upravenosti a vnějího vzhledu vojáka z povolání, čili nejdřív domů, osprchovat a převléci do civilu. Dnes je pátek, v obchodech mají otevřeno do sedmi, to

musím stihnout. Na zastávce u sídlitě, vzdáleného asi dva kilometry od městečka, vystoupil.

Představa, e se vyzuje z provlhlých kanad, vysvleče a pustí na sebe v koupelně horkou

sprchu jej popoháněla téměř k chodeckému závodnímu tempu.

U vchodu do třípatrového domovního bloku vytáhl z kapsy klíče a otevřel potovní schránku.

Vypadla z ní pohlednice Borov a dopis, na první pohled podle písma obojí od Dái. To si

přečte a doma. Vyběhl do druhého patra a stanul před důvěrně známými dveřmi. Zastrčil

patentní klíč do fabky a chtěl otočit na dva západy, jak zamkl byt, kdy jej před čtrnácti dny opoutěl. S údivem zjistil, e se dveře otevřely hned po prvním pootočení, byly pouze přibouchnuty. Vstoupil do předsíně. V přítích vteřinách strnul a zalapal po dechu. Kdy se po chvíli vzpamatoval, uvědomil si, e nemůe ani na krok dál. Chvějící se rukou zdvihl

sluchátko telefonu, ale bylo hluché. Telefonní dvoulinku vytrhl někdo ze zdi i se zásuvkou.

xxxx

,,Já jsem kapitán Maryka a tohle je můj kolega poručík Křivánek.”

Volali před chvílí z Prahy. Jenom e přijedete,” řekl místo uvítání proedivělý nadporučík, pod něho spadala problematika boje proti majetkové trestné činnosti okresní správy SNB.

,,Co byste potřebovali?” dodal bez nadení.

Jde nám o tu vloupačku do vojenského bytu v Jetenicích. Dostali jsme dnes ráno hláku od vé-ká-er, e tam byla odcizena pistole a uniforma.” Kapitán Maryka pak stručně vysvětlil důvod, proč je informovala vojenská kontrarozvědka a proč se okamitě rozjeli na kriminálku okresního města, nazývaného v turistických průvodcích Bránou umavy.

Aha,” usmál se s očividným ulehčením nadporučík, který se v první chvíli domníval, e se dostavili shora na nějakou kontrolu spisů, evidence nebo čehokoliv, co by pro něho znamenalo dalí zaneprázdnění zrovna v době, kdy neví, kde mu hlava stoji a kam dřív

skočit.

71

Jake si chcete prohlédnout nae materiály k etření té vloupačky u poručíka Baty?”

,,Ano. Dřív, ne zajedeme za pokozeným. A hlavně poprosit o pomoc. Konkrétně o

urychlené zaslání zajitěných otisků na Kriminalistický ústav VB.”

,,To vám samozřejmě zařídím. Na ústav je poleme ihned, jakmile doděláme eliminaci

daktylek manelů Batových a manelčiných rodičů, kteří v bytě dřív bydleli.”

Nadporučík vyhledal sloku, v ní měl seřazeny protokoly o ohledání místa činu, o výslechu pokozených, seznam a popis odcizených věcí a fotodokumentaci. Poloil desky na

konferenční stolek před praské kolegy.

Kromě té pistole a uniformy zmizelo i est tisíc korun na hotovosti, dámský zlatý náramek a jetě nějaké drobnosti. Ty peníze měli Batovi připraveny na nákup kočárku, prádýlka a

dětské postýlky no a vůbec veho, co je třeba pořídit, kdy do domácnosti přiletí čáp.”

,,Máte na někoho podezření?” zeptal se Křivánek.

Nadporučík pokrčil rameny. ,,To ví, jak to na sídlitích chodí. Přes den jsou lidi v

zaměstnání, v baráku někdy ani noha, domovní dveře se často nezamknou. A tak je de facto moný jako podezřelý kadý cizí člověk, který veel během dne do domu.”

xxxx

Kdy spatřil dozorčí u vchodu osobní auto s praským civilním číslem, mířící do kasáren

motostřeleckého pluku v Jetenicích, vykročil před sputěnou závoru. Řidič zabrzdil a z edé volhy vystoupili Maryka s Křivánkem. Poslali oféra, aby zajel na boční prostranství před bránou, očitěné od sněhu a vyhrazené, jak hlásila tabule, pouze pro parkování sluebních vozidel.

Ohlate nás kapitánu Vébrovi,” poádal Maryka a oba kriminalisté předloili ke kontrole průkazky. Dozorčí vytočil na telefonu trojčíslí a kdy se ozval orgán VKR pluku, podal sluchátko Marykovi.

Zanedlouho doprovázel pomocník dozorčího dvojici příchozích přes nádvoří, kde odklízeli

vojáci čerstvě napadlý sníh, k budově tábu. Tam u na ně čekal tíhlý mu v polosportovní blůze. Podal jim ruku.

72

Čest, soudruzi. Ohlásili vás, po naí linii. Velitel útvaru dal souhlas uvolnit poručíka Batu ze zaměstnání po dobu, jak ho budete potřebovat. Pojďte ke mně, poslal jsem u pro Batu spojku.” Kdy se usadili v nevelké místnosti, k jejímu stroze vojenskému vybavení patřila pancéřová skříň, mobilizační bedna a bezpečnostní mři na dveřích, doplnil kapitán Vébr předběný pohled obou kriminalistů, získaný na okresní správě SNB, o několik informací,

týkajících se krádee vloupáním do bytu Batových. Poručík oznámil případ okamitě jak

obvodnímu oddělení VB, tak veliteli útvaru a jemu, plukovnímu kontrarozvědčíkovi.

Nejvánějí věcí je odcizení osobní zbraně. Poručík ji měl řádné evidovánu a předloil ji 21.11. minulého roku při pravidelné inventuře a kontrole osobních zbraní vojáků z povolání, prováděné náčelníkem výzbrojní sluby pluku, jak je uvedeno i v zápise o inventuře.

Budeme potřebovat naprosto přesný popis, soudruhu kapitáne,” poznamenal Maryka.

,,V seznamu odcizených věcí je pouze typ a ráe.”

Doufám, e vám to poví nejlépe sám Bata,” přikývl kontrarozvědčík.

Soudruhu kapitáne,” ozval se Křivánek. Kdy dolo k vloupání do bytu, není zatím přesně zjitěno. Muselo to být v době nepřítomnosti poručíka Baty během zimního cvičení, tedy jak uvedl v protokole, mezí desátým a čtyřiadvacátým únorem. Lze důvodně předpokládat, e

pachatel neel náhodně. Podle mého názoru by to mohla být osoba nebo osoby z okruhu

lidí, kteří o vzdáleni poručíka Baty věděli nebo se mohli dovědět. A navíc, není vyloučeno, e byl nebo byli do jisté míry obeznámení s vojenským sídlitěm. Kdybychom vyli z tohoto předpokladu, mohli by to být jak lidé z civilního okolí, mám na mysli například zaměstnance komunálních slueb, kteří provádějí na sídliti odvoz odpadků, potovní doručovatelé a tak dál… ty prověřuje zdejí kriminálka. Ale nemůeme pominout ani..

Já vím, co chce říct,” přeruil ho Vébr…Prověřujeme i nae lidi z hospodářské správy, kteří mají na starosti údrbu budov, instalatéry, kotelniky, jsou mezi nimi i vojáci základní sluby, nechci zalhávat, e pěkný čísla. Samozřejmě provedeme vyhodnoceni a v součinnosti s vaí okresní správou půjdeme za kadou stopou. Nemůeme připustit, aby někdo nosil v kapse

odcizenou zbraň i s náboji tady, kde máme hraniční čáru doslova na dohled.”

74

Ozvalo se zaklepání.

‘Vstupte!  zvolal Vébr.

Soudruhu kapitáne, poručík Bata! ohlásil se předpisově velitel enijní čety.

xxxx

,,A teď bych vás prosil, řekl kapitán Maryka po úvodních seznamovacích formalitách,

,.abyste mi řekl, jak dlouho jste měl odcizenou pistoli.

To vám povím docela přesně. Od dubna minulého roku. Daroval mi ji tchán, kdy odcházel

do důchodu.

Poručík Bata současně vytáhl osobní průkaz důstojníka ČSLA, který předpisově choval

odděleně v zapnuté kapse stejnokrojové blůzy. Nalistoval v něm stránku 12 s rubrikou Údaje o osobní zbrani a předloil ji Marykovi. Kapitán si z ní poznamenal, e majitel osobního průkazu vlastní pistoli: rá 6,35, vzor DUO, výrobní číslo 153325 a datum, kdy evidenci

stvrdil podpisem velitel útvaru.

Soudruhu poručíku,” vysvětloval Maryka Batovi, potřebovali bychom vystřelenou

nábojnici nebo střelu. To u by bylo jedno. Nebo jetě lépe, obě, střelu i nábojnici.”

,,A k čemu?” zeptal se nechápavě Bata.

Máme z místa činu vystřelenou nábojnici a střelu, kterou byl zavraděn člověk. Ale nemáme tu vai pistoli. Jedinou monost, jak provést srovnání, by nám dala vystřelená nábojnice nebo střela ze zbraně, která vám byla odcizena.”

Bata zůstal konsternován představou, e by jeho osobní pistolí mohl být někdo zavraděn.

Stačil by i třeba náboj, který jste chtěl vystřelit a nevyel vám,” vstoupil do rozhovoru poprvé Křivánek.

Vzpomeňte si, soudruhu poručíku,” doplnil jej Maryka, nestřílel jste s tou pistolí náhodou na chatě nebo někde venku?”

ádnou chatu nemám,” odtuil Bata.

Kdybyste si přece jen vzpomněl, e jste s tou pistolí někde střílel, moc by nám to pomohlo,”

trpělivě se snail Maryka přimět poručíka k hlubímu zalovení v paměti.

Divil bych se, Petře, e by sis ji alespoň jednou nevyzkouel,” prohodil kapitán Vébr a přimhouřil oko.

To víte, e jo . . ř e k l po chvíli mlčení Bata a jako by se mu ulevilo, pitl: Kdy jsem ji od tchána dostal, tak jsme si z ní vystřelili u něj na chalupě.

75

On naposled na rozloučenou a já zase, abych se s ní seznámil, jak nese a nakolik se s ní dá mířit. Jene střílet takhle nadivoko,” pohlédl provinile na kontrarozvědčíka, se nesmí. Tchán měl obavu, aby se jetě nakonec nedostal do rozporu s předpisy, které celý ivot pedanticky dodroval. A tak jsme o tom nikomu neřekli. Jene za těchto okolností to otevřené

přiznávám.”

Moc vám děkuju,” usmál se Maryka. Vá tchán by nám nemohl pomoci?”

Já se ho zeptám, a přijede,” ujioval Bata.

Soudruhu poručíku, potřebovali bychom, kdybyste s námi mohl za vaím tchánem vyrazit

jetě teď hned.”

Velitel pluku dal předem souhlas, abys byl uvolněn z dneního zaměstnání. Take bude

navigovat soudruhy za tchánem na chalupu, jasný?” pohlédl Vébr na hodinky a dodal: Ono

to opravdu spěchá. Take se bě sbalit a za dvacet minut buď zde.

Prosím vás, spojte mě jetě s okresní správou SNB,” obrátil se Maryka na

kontrarozvědčíka. Chci je poádat o technika s detektorem.”

Mezitím, co Maryka telefonoval, přitočil se Křivánek k Vébrovi: Soudruhu kapitáne, jak jste říkal, e u vás na správě budov vypomáhají i záklaďáci…”

Počkej, to je tak,” přeruil ho Vébr. Jde o výpomoc při nárazových pracích, není to nějaké pravidlo, odvelují se tam kluci z er-té-zetky, to je rota týlového zabezpečení. Vojáci odevad a ke vemu. Od kuchyně a po pomocné zemědělské hospodářství útvaru. Jak jsem vám pověděl, nechci zastírat, e jsou mezi nimi občas i pěkný čísla, poramocený u z civilu.

Výchovně naruení v adolescenčním věku, sklon k alkoholismu a taky v některých případech konflikt se zákonem.”

Mohl byste nám zjistit, kteří z těch ,čísel jsou z Prahy? Myslím i ty, co v minulém roce odeli do zálohy?” To není problém. Ale nebude to hned.

Musím zajít za pomocníkem náčelníka tábu pro evidenci a poádat ho, aby mi to vytáhl.

Kam ti to mám poslat?” Stačilo by mi ta jména zavolat, adresy si u zjistím.”

Křivánek vytáhl ze sluební kabely kroukovaný blok, vytrhl z něho lístek a napsal své

telefonní číslo a pak i číslo operačního pro případ, e by ho Vébr na jeho lince nezastihl.

76

Jízda z Jetenic do Borov trvala déle ne poručíkem Batou odhadovanou hodinku, protoe

bylo třeba zvládat podhorské serpentiny, zúené závějemi odplueného sněhu.

Podplukovník Pía, mu s postavou lachovitého horala, zůstal v první chvíli udiven, kdy

spatřil svého zetě nenadále u dveří chalupy v doprovodu přísluníků Bezpečnosti. Vdy u

přece jemu i manelce i dceři snímali otisky prstů hned druhého dne poté, co se to v

Jetenicích stalo. A byl konsternován stejně jako předtím poručík Petr Bata, kdy se

dověděl, kvůli čemu teď za ním kriminalisté přijeli.

Soudruhu podplukovníku, poádal Maryka vojenského veterána, ,,buďte tak laskav, mohl

byste nám nejdřív popsat pokud mono podrobně svoji osobní zbraň, kterou jste daroval při odchodu z vojenské sluby vaemu zeti?

,,Úplně zpaměti a přesně, soudruzi. Vdy jsem ji opatroval celé roky jako oko v hlavě.

Výrobní číslo 153 325, vyraené na pravé straně závěru. Na levé straně závěru vyraený

nápis, prosím, cituji i se zkratkami: Automat, pistole ,Duo Cal. 6,35. F. Duek, Opočno.

Název Duo neznamená nějakou dvojici, nýbr první dvě písmena příjmení výrobce Duka a

začáteční písmeno názvu místa výroby, Opočna. Pabička z hnědého bakelitu, na ní nahoře

v krouku vylisovaná značka DUO. Zásobník, vsunutý v těle pistole, na est nábojů.

Náhradní zásobník v kapsičce pouzdra, pouzdro ze světle hnědé hovězí kůe s návlekem na

opasek. A jestli vás to zajímá, dodal po chvíli posmutnělým hlasem, patřila mýmu starímu bráchovi, u je po smrti. Pracoval jako člen místní správní komise ve Vltavici, kdy se po válce osidlovalo umavské pohraničí. Měl ji tenkrát přidělenou pro osobní ochranu. Později Pepík přeel na KNV do Budějovic, já jsem byl v pětapadesátém vyřazený v Hranicích a on

mi ji tenkrát věnoval jako dárek k poručickým pagonám. Jestli ji ten hajzl, co ji ukradl, zneuil k nějakýmu svinstvu, věřte tomu, e si budu do smrti vyčítat, proč jsem ji radi místo tady Péovi neodevzdal naemu náčelníku výzbrojní sluby.

Poručík Křivánek si ve pečlivě zaznamenal do bloku. Maryka pohlédl s povzbudivým

úsměvem na zkrouenou dvojici tchána se zetěm: Teď je řada na nás, abychom pachatele

vrady znekodnili. A k tomu potřebujeme vai pomoc. Kde jste prováděli tu střeleckou…

trenýrovku, soudruhu podplukovníku?”

77

Pía mlčky ukázal k rozsáhlé zahradě, dřímající pod sněhovým příkrovem.

Tak si vezmi v autě fidlátka a jde se na to,” vyzval Maryka technika, kterého mu půjčili z okresní správy..,Kolikrát jste si vystřelili?” zeptal se Píi. estkrát. Jeden zásobník.”

Potřebujeme najít aspoň jednu, dvě vystřelené nábojnice nebo střely.”

Pía přikývl a otevřel vrátka spí rozlehlého sadu ne zahrady, za jejím koncem se zdvihala stráň.

Jestli bychom měli hledat strom od stromu, budeme tady týden, povzdechl si v duchu

Křivánek a nahlas prohodil: To vypadá na jehlu v kupě sena.”

Nemějte obavy, soudruzi,” usmál se Pía. Řídil jsem střelby jiných hlavní a kalibrů, ne má duovka a cílovou plochu ve výcvikovém prostoru i s kótami bych nael jetě dneska se zavázanýma očima.”

Prolapával po lýtka ve sněhu pěinu a vedl celou skupinu směrem ke středu parcely, kde

stál zahradnický srub. Přistoupil k irí stěně z hrubě tesaných kmenů.

,,Tady jsme si připíchli papírový terč,” ukázal. Aby ádná střela nemohla proletět dál.”

Zael do srubu, přinesl lopatu a podal ji zeovi se slovy: Jse enista, tak předveď, jak se to dělá.

Zatímco Bata odhazoval sníh před stěnou, technik si připravil detektor. Se sluchátky na uích přejíděl přístrojem po srubové kulatině. Po chvili setrval na jednom místě. Tady by mohlo něco být,” prohodil spí pro sebe. Vytáhl z brany několik různých dlátek a trpělivě, se značnou opatrností odlupoval kousíčky dřeva. Tak pojď,” zvolal spokojeně.

V prstech třímal střelu ráe est třicet pět. Netrvalo dlouho a vyndaval dalí. Celkem jich zajistil pět. Dvě z nich odhadl jako optimální pro balistické zkoumání.

Po dalím soustředěném pátrání nael tři vystřelené nábojnice. Leely po odklizení sněhu v měkké pudě, nepříli hluboko zalápnuty. To bylo vynikající.

Pak jetě místa zajitěných střel a nábojnic ofotografoval, aby bylo učiněno vem

náleitostem zadost.

Na kriminalistickém ústavu dají konečnou odpověď, zda nalezené střely a nábojnice byly

vypáleny z tée zbraně, jakou byl usmrcen taxíkář Císař, či nikoliv.

78

Z Borov odjíděli spokojeni.

Soudruhu poručíku,” zeptal se cestou Křivánek Baty, neustále nepoutěje z hlavy, e stopa uniforma je jeho záleitostí, do protokolu na okresní kriminálce jste uvedl, e jste měl odcizený vycházkový stejnokroj i s koilí a vázankou ve skříni a odcizený plá se zimním koeinovým límcem visel v předsíni, je to tak?”

Ano. A vojenský polobotky ukradl taky z botníku v předsíni.”

Jaké máte číslo?” Jednačtyřicet.”

A u toho plátě jste měl na věáku brigadýrku nebo uanku?”

Čepici. Tu taky sebral. Uanku jsem si vzal s sebou na cvičení.” Aha.”

V kadém případě počítejte s tím, soudruhu poručíku,” připomněl kapitán Maryka, e vás budeme potřebovat v Praze, jakmile se nám podaří pachatele dopadnout a vá stejnokroj objevit. Doufám, e byste ho, myslím ten stejnokroj, poznal?”

Stoprocentně, soudruzi,” ujistil kriminalisty Bata. Ale musíte zase poádat velitele útvaru, aby mě do té Prahy uvolnil.”

To je samozřejmé. Přijel by pro vás nejspí tady soudruh Křivánek.”

Radi bych sem zajel, a budu mít někdy volno. Se skicákem,” povzdechl si Maryka a

pohlédl okénkem volhy na malebné umavské panoráma. A jetě radi se taflema a

málkastnou. Jene já volno asi nikdy mít nebudu.”

xxxx

Major Vačer věděl, e kapitán Vít mu udělá nábojnice a střely, zajitěné v Píově zahradě, na počkání, alespoň předběně. Napjatě sledoval expertovu činnost.

Vít jako by jej chtěl co nejvíce napnout, dlouho zkoumavě porovnával nábojnice a střely

znovu a znovu.Pak zvedl oči od stolu a sue prohodil. Vechny tyhle nábojnice byly

vystřeleny z jedné zbraně, ze stejné zbraně, z pistole značky ,Duo ráe est třicet pět, kterou byl zavraděn Císař. Střely jetě dodělám.

79

Tak konečně jistota. Kráde vloupáním u poručíka Baty je nutno od tohoto okamiku dávat do přímé souvislosti s vradou taxíkáře Císaře. To otevíralo dalí monosti pátrání po

pachateli.

Xxxx

Tříčlenné posádkové hlídky v Praze nastoupily v est hodin ráno v kasárnách Jiřího z

Poděbrad na náměstí Republiky. Do funkcí velitelů hlídek byli tentokrát se souhlasem

náčelníka posádkové správy mimořádně určeni důstojníci.

Náčelník z oddělení kázně, posádkové a strání sluby, major Velenský provedl kontrolu

výstroje a výzbroje. A potom seznámil vechny členy hlídek se zvlátním úkolem, který

během dnení sluby budou plnit kromě běných povinností, k nim patří kontrola

propustkových kníek vojáků základní sluby a zda jsou upraveni podle přísluných

stejnokrojových předpisů. Ne vyli do ulic, vyslechli informaci o tom, e je podezření na pohyb neznámé osoby ve vojenském stejnokroji s hodností poručíka. Velitelé hlídek dostali na pohlednicovém formátu obličej hledaného, zhotovený pomocí identikitu a poučení, jak se zachovat v případě, e na něho hlídka narazí, včetně upozornění, e můe být ozbrojen.

Dotyčného neprodleně předvést na nejblií oddělení VB. V případě odporu pouít násilí v míře nezbytně nutné, zejména na hustě komunikovaných místech, aby nedolo k ohroení

civilní veřejnosti.

Posádková hlídka pod velením nadporučíka a dvou urostlých svobodníků, přísluníku

pořádkové čety, u z civilu dritelů prvního stupně karate kiu byla při rozdílení určena do rajónu dvou největích nádraí v centru hlavního města, včetně stanic metra.

Na nádraí Praha-střed i v nádraní restauraci překontrolovali pro jistotu kadého vojáka.

Pak vyli a zamířili Hybernskou ulicí k Hlavnímu nádraí.

Nespěchali. Proli parkem před novým nádraním areálem. Vojáků tady bylo poskrovnu.

Kadého zastavili, ale kontrola proběhla bez závad. Kráčeli dál. Proli vstupní halou,

ozářenou tisíci světel. V proudech spěchajících lidí hledali pohledem kadý stejnokroj.

Nenarazili na ádný. Vystoupali po schoditi do staré budovy a doli k nádraní restauraci.

Nahlédli dovnitř dveřmi. Mladý poručík v pláti s koeinovým límcem a s čepicí v ruce

vstával při jejich spatření od stolu.

80

Pozor, necháme ho, a vyjde ven,” rozhodl velitel hlídky a uvědomil si, e má na dohled tvář, kterou si zafixoval z identikitu.

To u se podezřelý subjekt blíil klátivou chůzí k východu z restaurace. Členové hlídky

zaujali postavení tak, aby jej dostali mezi sebe.

Soudruhu poručíku, oslovil neznámého rázně velitel hlídky, posádková kontrola. Prosím, vá osobní průkaz. Zvedl překvapeně oči. Co to má znamenat? Snad nechcete kontrolovat

důstojníka?” Prosím, předlote osobní průkaz,” opakoval zvýeným hlasem nadporučík.

Členové hlídky vteřinu od vteřiny nabývali stále pevnějí dojem, e jde o hledanou osobu.

Jejich rozhovor začínal v nádraní hale budit pozornost a zájem kolemjdoucích. Mu v pláti s dvěma poručickými hvězdičkami zalovil po kapsách blůzy.

,,To není moný,” vyhrkl. Nemám legitimaci u seb . Snad mi věříte, vdy jsem jeden z vás, tak z toho nedělejte vědu. Skočím si domů pro doklady, bydlím v Praze.”

Narazil na hluboké mlčení. Nedá se nic dělat, musíte s námi,” vyzval ho kategoricky

nadporučík. Je to rozkaz!” Vy mi nemáte co rozkazovat!” Mýlíte se.”

Budu si na vás stěovat,” vykřikl zlostně a rozhlédl se po hale, jako by hledal odněkud pomoc. Spatřil vak pouze houf přihlíejících zvědavců. Trojice vojáků s červenými páskami na rukávech se semkla těsně kolem něho a nenechávala ho na pochybách, e je rozhodnuta

přinutit jej, aby uposlechl nadporučíka. Kam mě chcete vést?” snail se prodlouit diskusi.

Na oddělení VB.” Co je to VB?”

Oddělení Veřejné bezpečnosti na eleznici. Po splnění rozkazu si na mne můete stěovat,”

dodal velitel hlídky.

Vzali ho mezi sebe, oba svobodníci připraveni stisknout mu pae při sebemením

nebezpečném pohybu. Kdy se dostali z dohledu zvědavců, obrátil se zadrený na

nadporučíka: Kluci, puste mě a já vám dám vecky prachy, co mám u sebe. A není jich

málo!” Nikdo z trojice mu neodpověděl.

81

Soudruhu majore, přivedli jsme ho,” hlásil poručík Křivánek.

Provedli jste osobní prohlídku?” zeptal se Vačer.

Udělali jsme ji u na oddělení Veřejné bezpečnosti na eleznici, na Hlavním nádraí.”

Co se u něj nalo?”

Celkem nic. Je bez osobních dokladů, take jsme nemohli ověřit jeho totonost. Uvedl, e se jmenuje Bohumil Kusý. Měl u sebe jenom nějaké peníze. Pár stovek. A klíče od bytu. Je to tady v obálce s potvrzením o převzetí.” A pistole?”

Ne. To bylo první, po čem jsem el. Samozřejmě, o vradě jsme před ním neřekli ani slovo.”

Nesmi vědět, e ho z ní podezříváme. Zatím se zaměříme na tu uniformu.” Jasné.”

Volal jsem u na vojenskou kontrarozvědku Němečkovi. Zatím ho nechávají nám. Později

sem někoho polou, aby si pohlídali svoji problematiku.”

Budu s tím počítat,” odpověděl Křivánek.

Věděli, e stojí před váným okamikem. Můe to být vrah a taky pión. Jene jim jde

předevím o vyetření vrady.

Tak se na něj podívám,” řekl Vačer. A ty zatím zkus prověřit jeho totonost v evidenci obyvatel a pak v naí kartotéce, zda nebyl vyetřován nebo trestán.”

Zadrený seděl ve vedlejí kanceláři mezi dvěma uniformovanými přísluníky VB. Tvářil se dotčeně.

Tak vy tvrdíte, e jste Bohumil Kusý. Co nám o sobě povíte, pane Kusý?” začal

konverzačním tónem Vačer a spustil ve stole zabudovaný magnetofon.

Nevím, co to má znamenat a proč mne tady dríte. Nic jsem neudělal.”

Chodíte po světě v důstojnické uniformě, bez dokladů. To nepovaujete za nic?”

Správný to není, ale co mi za to můete udělat?”

Vačer se tvářil, jako by jeho poznámku neslyel. Odkud ji máte? Myslím tu uniformu, pane Kusý.” Odkud ji mám?” opakoval Kusý, aby získal čas.

Ano, kde jste přiel k té uniformě, co máte na sobě.” Tu mi půjčil jeden poručík a já jsem mu zas půjčil svůj civil.

82

Potřeboval jet za snoubenkou a neměl dovolenku. Tak jel načerno.”

,,A vy ho vůbec neznáte? e?”

Neznám. Dneska jsme se měli setkat na nádraí v restauraci, e si ty kvádra zase

vyměníme. Slíbil mi za to tři stovky. Já jsem na něj čekal v devět ráno, ale vy jste mě

mezitím sebrali. Kde jste se s tím poručíkem seznámil?”

Tady na Hlavním nádraí. Před pokladnama. aty jsme si převlíkli na pánskejch klozetech v prvním patře.” Kdy to bylo?” Předevčírem.” V kolik hodin?” Kolem pátý odpoledne.”

Co jste dělal předevčírem kolem páté na Hlavním nádraí u pokladen?”

Jen tak. Procházel jsem se tam. To se nesmí?”

Víte co, pane Kusý? Půjdete zatím do cely předběného zadrení. Ovem tu uniformu

předtím svléknete. U jste ji zostudil dost. Sepíeme s vámi zápis o zadrení. Od prokurátora si vyádáme souhlas ke vzetí do vazby.”

Kusý se zarazil. Ostrý tón v hlasu majora Vačera na něj zapůsobil. Myslel si, e bude

kličkovat tak dlouho, dokud neodhadne, o co při výslechu skutečně jde. Rozhodl se změnit taktiku. Já vám teda opravdu povím, odkud ji mám.” Tak ven s tím.

Od Pepíka Koubka, dělal jsem s ním dřív na Kladně v Poldovce a tak se známe.

Kdy jste ji od něj získal?” Je to asi čtrnáct dní.” Byl u toho někdo?”

Ne, potkali jsme se sami. Úplně náhodou. V pasái Koruna. el tam s kufrem z

rychločistírny. Říkal, e nese nějakýmu příbuznýmu z Kolína uniformu, kterou mu tam nechal vyčistit.”

Vačer na Kusého mlčky pohlíel. Věděl, e jestlie člověk, který před ním sedí, je vrah, nebude chtít nikdy přiznat, e ukradl uniformu poručíkovi Batovi, protoe tam byla odcizena i vraedná zbraň. A co bylo dál s tím Kubkou?” změnil Vačer záměrně příjmení.

Koubek, prosím,” opravil ho Kusý. Poádal jsem ho, a mi tu uniformu na pár dní půjčí.”

84

Proč jste ji od něho ádal? Jaký to mělo smysl?”

To je tak. Nevzali mě na vojnu ze zdravotních důvodů. Mám modrou kníku. Napadlo mě,

abych se známým pochlubil, jako e jsem důstojník. To je vechno. Nic jinýho jsem tím

nemyslel.

Pane Kusý, otočíme list. Vypovězte, kde jste byl a co jste dělal v úterý dvacátého druhého února. Vemte to pěkně od rána a do půlnoci.”

Kdo si to má pamatovat?” ohradil se Kusý. To datum mně nic neříká, jak se v těch dnech mám vyznat?” Půjčím vám kalendář.

Mezitím se dostavil do kanceláře poručík Křivánek, který telefonicky předběně prověřoval Kusého totonost. Poloil před Vačera lístek s poznámkou, e podle evidence obyvatel

jméno, příjmení a datum narození souhlasí. Dalí ověřování pokračuje.

Dostavil se i kapitán Olanský z vojenské kontrarozvědky. Dohodli se, e nebude zatím do výslechu ve fázi, kdy se jednalo o vradu Císaře, zasahovat. Do vyetřování vstoupí později.

Zatím pozorně sledoval Kusého, který beze spěchu listoval v kalendáři. Bylo zřejmé, e se snaí získat čas a trochu se zorientovat. Pokud je pachatelem, musel snadno odhadnout, e u je to tady a bude muset říci, co v kritickou dobu dělal. Zůstal vak klidný.

Tak to úterý,” začal nevzrueně, to úterý jsem byl doma. Celej den.

Kde jste zaměstnán, pane Kusý?”

Dělal jsem na Kladně v Poldovce jako pomocnej dělník. Teď jsem v invalidním důchodu.

Těký astma.”

Aha. To je mi vás líto, takový mladý. Kdo vám můe prokázat, e jste byl to úterý doma?”

Matka. Byla taky celý den doma. Otce u nemám.”

Zatím, pane Kusý, jde jen o předběný rozhovor. Výslech na protokol uděláme později. Tak podrobněji a popořádku to úterý dvaadvacátého února.”

U jsem vám říkal, e jsem byl doma. Navečer jsem odjel do Koic.”

Vačer s Křivánkem se na sebe významně podívali. To nečekali. Co jste chtěl v Koicích?”

Navtívit jednoho známýho. Ale jel jsem v civilu.” Jeho jméno, příjmení… bydlitě?”

85

tefan Hurtuk. On v Koicích dělá v elezárnách, ale bydlí v nějaký vesnici a do práce

dojídí.” Setkal jste se s ním?” Nesetkal .. A to vám máme zase věřit?”

Musíte, sebevědomě dodal Kusý. Mám doma zpáteční jízdenku na vlak.

A to myslíte, e stačí? Tu vám mohl dát kdokoliv, poznamenal Vačer.

Mně to můou dosvědčit esenbáci. Jak to?”

Ztratil jsem občanku a tak jsem jim to v Koicích nahlásil. 

Vačer s Křivánkem se znovu na sebe podívali.

Kdy jste to tam hlásil? A kde konkrétně?

Hned ve středu ráno na nádraí, jak jsem vystoupil z vlaku. Někdo mi občanku ukrad

cestou, kdy jsem v kupé spal. Ne jsem odjíděl z Prahy, určitě jsem ji u sebe jetě měl.”

Vačer i Křivánek se snaili tvářit lhostejně. Do Koic je to přiblině dvanáct hodin jízdy a kdy tam ráno ohlásil na VB ztrátu občanky, musel z Prahy vyjet přinejmením před devátou večer. Tak tady to nějak nevychází…

Ozvalo se zaklepání., Ve dveřích se objevila nazrzlá hlava poručíka Netopilíka. Máte na telefonu podplukovníka Němečka, soudruhu majore.”

Zdravím, Václave. Tak jak to vypadá s tím faleným poručíkem? U jsem zajistil konfrontaci s několika vojáky, kteří o něm podali hláení.”

Pokud jde o nai záleitost, teprve začínáme a nějak nám to nevychází. Uvidíme. Pokud jde o vae věci, je tu u kapitán Olanský. Sedí u výslechu, ale jak jsme se domluvili, zatím nezasahuje.” V pořádku. A mi potom určitě zavolá.” Spolehni se,” ujistil ho Vačer.

Křivánkovi po návratu poeptal: Ověř ty Koice. Musejí tam mít záznam. A ti dají zatím informaci telefonicky a potom a nám ten záznam o ohláení ztráty občanského průkazu

polou.”

A nahlas oznámil Kusému, e udělají přestávku.

xxxx

Křivánek se mezitím spojil s oddělením VB v Koicích. Dověděl se, e skutečně dne 23.

února ve středu na jejich oddělení oznámil Bohumil Kusý z Prahy, e mu někdo odcizil v

rychlíku z Prahy do Koic během jízdy občanský průkaz.

86

O nahláené ztrátě mu vystavili potvrzení. Záznam o nahláení polou ihned. V kolik hodin to bylo hláeno, není vak v záznamu uvedeno. Křivánek ihned seznámil s výsledkem

telefonátu Vačera.

Ale co kdy to Kusý přece jen zvládl odjet po činu jetě z Prahy do Koic?” uvaoval major.

Jestli byl Císař zavraděn kolem dvacáté hodiny, jak ukázala pitva, tak by to mohl dokázat.”

Je to nepravděpodobné, ale … Vačer si u nebyl sám jist, zda není příli v subjektivním zajetí této důleité stopy. Připustíme-li, e Císaře Kusý zastřelil kolem dvacáté hodiny, musíme vzít v úvahu, e od Lipence je to do Prahy hezký kousek. Pak jetě převlíknout do civilu a na nádraí koupit lístek.. Ale kde je psáno, e tam skutečně odejel vlakem? Sehnat pouitou jízdenku, pokud ji vůbec má, není přece velký problém, nemám pravdu?” namítl

Křivánek. To je fakt. Ale i kdyby pouil motorové vozidlo, tak to trvá taky pěkně dlouho, ne do Koic přijede. Velký rozdíl mezi autem a vlakem nebude.” Jestli jel skutečně vlakem, tak se to dá prověřit. A nám poví, kde seděl, kdo tam s ním byl a popíe průvodčí nebo průvodčího,” navrhl Křivánek.Musíme toho prověřit jetě fůru, kolem té uniformy a vůbec, v místě bydlitě atakdále. Netvař se na mne zle, ale stopu uniforma musí dodělat. A teď toho nechme a jdeme znovu na Kusého.”

xxxx

Výslech pokračoval.

Pane Kusý, tvrdíte, e jste jel do Koic. Popite nám celou cestu.” Jak to myslíte?”

V kolik hodin jste kupoval jízdenku a kde? A v kolik hodin jste odjel.”

To bylo asi kolem osmý večer. Kupoval jsem ji normálně, tam co se kupuje. Na Hlavním

nádraí. Vlak jel o půl devátý.” Která pokladna to byla?”

To bych vám musel ukázat, já to popsat neumím.”

87

Kdo vám prodával jízdenku, mu nebo ena?

,,ena, asi třicet roků stará. Následoval věrohodný popis pokladní.

Údaje Kusého si podrobně zaznamenával poručík Křivánek, aby je mohl dát prověřit.

Potkal jste na nádraí někoho známého, kdo by vám mohl výpověď potvrdit?”

Ne … nikoho.

,fPopite, kde jste nastupoval do vlaku, na kterém nástupiti, do kterého vagónu a s kým jste v kupé seděl. To si určitě budete pamatovat. A jestli jste během jízdy s někým ze spolucestujících hovořil nebo na koho z nich máte podezření, e vám při spánku odcizil

občanský průkaz. Mimochodem, kde jste ho měl uschován?”

V kapse na bundě, pod zipem.”

Kusý viditelně získal, na klidu a sebedůvěře. U nebyl tak pobledlý a jeho hnědé oči netěkaly poplaeně po místnosti jako předtím.

Nevím, kterej vagón to přesně byl, ale a někde na konci vlaku. Vedle mě seděl jeden starí člověk. S nikým se nebavil a vystupoval někde na Moravě. Naproti mě bylo prázdno, v rohu u okna jeli manelé, museli bejt ze iliny a ta paní dělala někde na nějaký vysoký kole v ilině. Pořád o tom mluvila. Křestním jménem se jmenovala Margita a ten její mu Jano.

Takhle se alespoň oslovovali. To snad stačí, ne?” dodal s jistou dávkou ironie. Průvodčí, co mi típala lístek, někde u Kolína, byla enská. Pak nastoupili, ale nevím přesně kde, dva cikáni. Ty jsem podezříval, e mi občanku vzali, kdy jsem usnul. K ránu jsem se probudil, ale u byli pryč. Taky jsem to tak nahlásil esenbákům v Koicích.

Křivánek si ve poznamenával.

Soudruhu poručíku, máte na pana Kusého nějakou otázku … ne si to odejdete prověřit?”

,,To mi stačí.”

Prověřte i toho Stefana Hurtuka. A se ho zeptají, jestli tady pana Kusého zná.”

Vačer záměrně ukládal tento úkol před Kusým, aby viděl, e ve, co jim říká, bude

ověřováno.

,,Kde teď najdeme vai matku?’* zeptal se Vačer. Musíme ji také vyslechnout.”

Kusého otázka příli nepotěila.

Já nevím, kde teď přes den je. Snad doma, nebo kde,” nervózně odpověděl.

88

Večer byste ji nali v restauraci u Nováků ve Vodičkově, dělá tam atnářku.”

Kdybyste snad chtěl jetě poopravit něco z toho, co jste tady uvedl, je jetě čas.”

Kusý chvíli váhal. Ne, je to tak, jak jsem vám říkal. Můete se přesvědčit.”

Soudruhu poručíku,” obrátil se Vačer znovu na Křivánka, zařiďte, aby byla vyslechnuta

paní Kusá a současně si vyádejte od prokurátora souhlas k provedení domovní prohlídky,”

opět záměrně nahlas zdůraznil tento úkol.

Kusý očividně znejistěl. Na to nemáte právo, z čeho mne vůbec obviňujete? Chci obhájce!”

Zvolte si ho a my vám ho zavoláme,” klidně odpověděl Vačer.

Nikoho neznám, já obhájce nikdy nepotřeboval.”

Tak vám ho doporučíme. Nám na tom nezáleí, koho za obhájce budete mít.”

Ale proč to vechno děláte?”

Kdy na vás uvalíme vazbu, co doufám, e nám prokurátor odsouhlasí, máte nárok na

obhájce ex offo, nebo se tomu také říká ex officio, pane Kusý.”

Co to je?” zeptal se nedůvěřivě.

To znamená, e dostanete obhájce, čili advokáta z moci úřední.”

V kanceláři se rozhostilo mlčení.

Ty chlape, pomyslel si Vačer, jestli má alibi, tak čistý svědomí určitě ne.

Tak rozuměl jste mi, pane Kusý?” Rozuměl…”

Chcete sám něco jetě dodat? Nebudeme pokračovat ve výslechu, dokud u vás

neprovedeme domovní prohlídku a neprověříme vechno, co jste nám dosud pověděl.”

Nic nemám ..

Ale já ano,” ozval se poručík Netopilík, který mezitím vstoupil do místnosti. Ten vá

kamarád Josef Koubek, který vám půjčil stejnokroj svého příbuzného, v Poldovce nikdy

nedělal. Sdělili nám to telefonicky z Kladna. Nikdo ho tam v celém závodě nezná.”

Jo, tak to kecají. Dy jsem tam s ním dělal.”

Příjmení Koubek tam nikdo nezná a nikdy tam nebyl zaměstnán,” opakoval Netopilík.

Dyk říkám, e kecají…”

89

A nekecáte náhodou vy?” docela nesluně a ne v souladu s etikou vyetřováni vyjelo z

Netopilíka. Vzápětí si uvědomil, e se unáhlil. Vačer ho za to sjel přísným pohledem.

Můete nám sdělit, kde bydlí? ádal Netopilík.

Podbělohorská est,” odsekl. ,,A jmenuje se Koubek Josef.”

Opravdu?”

Mluvím jen pravdu,” Kusý se obrátil od Netopilíka na majora.

Chtěl jste něco?” zeptal se Vačer.

Jestli je to moné, nechoďte za matkou. Raní ji z toho mrtvice.”

Bohuel musíme ji vyslechnout.”

Budete nám převracet kvartýr naruby. Takovou ostudu ona nepřeije. Budete ji mít na

svědomí!” vykřikl hystericky Kusý.

To je věc vaeho svědomí, mladý mui,” řekl váně major.

Vy mi pořád nevěříte. Uvidíte, e jsem v těch Koicích byl. Tak proč mě chcete zavírat do vazby? Já jsem těce nemocnej člověk.”

V kadém případě vám sejmeme také otisky prstů, pane Kusý,” oznámil mu Vačer.

Máte vedle telefon, soudruhu majore,” ozvalo se z pootevřených dveří.

Vačer vstal. U si potřeboval trochu oddechnout od toho prezenta, v jeho očích viděl

chvílemi výsměch … Odeel do vedlejí kanceláře. Volá vás Kokta,” oznamoval Netopilík a předal sluchátko.

Tak co má, Emile,” zeptal se Vačer poručíka.

K tomu Kusému zatím vechno sedí, myslím ta pokladní tady na Hlavním nádraí. Jetě

jsem volal do iliny. Ověřují nám na vysoké dopravní tu manelskou dvojici. Říkali, e to nebude dlouho trvat a podají zprávu.”

Tak díky.”

Vačer předpokládal, e Koice budou sice Kusého hlavním opěrným bodem pro alibi, ale

přesto stále cítil někde skulinu, jí se mohl tenhle úhoř prosmýknout.

Neuplynulo ani patnáct minut a Veřejná bezpečnost ze iliny telefonicky potvrdila, e jistá Margita Juříková se svým manelem cestovali v uvedený den nočním rychlíkem z Prahy do

iliny a pamatovali si i na neznámého mladíka, který do kupé nastoupil v Praze. Byl oblečen ve sportovní bundě.

90

Pokračoval v jízdě, i kdy oni vystoupili. To potvrzovalo skutečnost, e Kusý v této části výpovědi mluví pravdu, co hovoří v jeho prospěch.

Mezitím byl prověřován Koubek, který údajně Kusému půjčil uniformu. Na adrese, kterou

Kusý udal, sice bydlel, ale nebyl k sehnání, co znemoňovalo okamité prověření.

Dalí skupina odejela do Spálené ulice, do bytu Kusých vyslechnout matku zadreného a

také provést domovní prohlídku.

xxxx

,,Paní Kusá, já jsem kapitán Maryka a tohle je poručík Jirouek, jsme z kriminální sluby, představil oba. Rádi bychom vám poloili několik otázek …

To ten můj klacek zase něco proved, e?” rozhorleně spustila, ani vyčkala, na co se jí budou kriminalisté ptát. ,,Ano, týká se to vaeho syna Bohumila.”

Co udělal, prosím vás?” zachvěly se jí rty.

Chodil v uniformě důstojníka naí armády.”

,,Co ho to napadlo? Ale kde ji mohl vzít, doma ádnou neměl.”

On ji doma neměl?” mechanicky opakoval Jirouek. Vysvětloval nám, e mu ji půjčil nějaký Koubek.”

Koubek? To je pěknej holomek! Ten Bohoue pořád někam tahá a nemá na něj dobrej vliv.

Kde by vzal Koubek uniformu?” ,,Kdy jste naposledy se svým synem mluvila?”

Včera ráno. Kdy ale on je tady doma spí jako na návtěvě. Pořád se někde toulá, ani

nevím kde.”

Kdy se nezdroval doma, musel být u někoho jiného. Kdy jel do Koic, uniformu na sobě

neměl. Matka o ní nic neví. To znamená, e existuje někdo, kdo Kusého přechovává, kde

přespává a kde má pravděpodobně i svoje věci, uvaoval Maryka. Avak vrátil se k tomu

hlavnímu, proč sem přiel.

Paní Kusá, vzpomeňte si, byl vá syn tohle úterý doma? Je to důleité!”

,,V úterý … v úterý …” povzdechla. Přiel domů a ráno. Zalezl do postele a spal. Kdy jsem ve čtyři odpoledne odcházela do práce, tak vstával. V noci zas nepřiel domů spát.”

Nevíte, kde se můe Bohumil zdrovat, kdy není v noci doma? Musí přece někde být,”

zeptal se Maryka.

91

Kusá na něj zapůsobila dojmem trpící, zklamané matky, která se starala o syna, milovala ho a byla pro něj ochotna přinést kadou obě. Ale to, co jí dělal, bylo asi pro ni příli. Netajila se obavami, e se Bohumil do něčeho můe zaplést. Nevěděla sice konkrétně do čeho, ale podvědomě to cítila.

Jedině můe spát u tý děvky, Vlasty .. V těch slovech bylo cítit nesmírnou nenávist a

mateřskou lítost zároveň. ,,U jaké Vlasty?

,.Nějaká Hálová, rozvedená, bydlí v Bolzánový 8. To vím přesně. ,,Kolik jí je roků?”

,,Asi pětadvacet. Kde dělá, nevím. ,,To by nám, paní Kusá, stačilo. My si ji u najdeme.”

,,Jestli bude Bohou u ní, tak mu řekněte, a táhne domů,” rozhořčeně dodala.

Paní Kusá, on vá syn není u té Vlasty, ale zatím u nás. Vyetřujeme ho pro nezákonné

noení vojenské důstojnické uniformy. To víte, to se nesmí.” Není to jetě pro něco jiného?”

nedůvěřivě se zeptala. Místo odpovědi se Maryka ke Kusé naklonil: Musíme se u vás jetě podívat, jestli tady nemá Bohou nějaké věci…” Jaké věci?” Od uniformy. A taky nějaké malé rádio neměl?” U jsem říkala, e ho sotva vidím. Přijde a odejde, kdyby něco řekl nebo aspoň napsal, alespoň půl slova.” Domovní prohlídka, kterou kriminalisté taktně provedli, zůstala bez výsledku. Nenali ani zpáteční jízdenku do Koic, ani potvrzení o hláení ztráty občanského průkazu.

Marykovi bylo paní Kusé líto, kdy ji viděl sedět na idli v kuchyni, ustaranou a bezmocnou.

Vyprávěla o mládí svého syna, jak mu dali se zesnulým manelem vechno, co jen mohli.

Ale on se jim nevyvedl.

Paní Kusá, můete poslat synovi nějaké jeho civilní oblečení?”

Za chvíli přinesla balíček atstva. A Bohoue ode mě pozdravujte, já myslím, e s tou

uniformou se to snad brzy vysvětlí.”

Netuila, e je vyetřován pro podezření z vrady. Ani Maryka, ani Jirouek neměli odvahu jí to říci.

92

Četař Zumr, desátník Kalitiak a vojín Vrník se setkali s neznámým poručíkem 21. února v nádraní restauraci v Beneově. Četař byl onen ikula, který volal dozorčímu posádky, avak mezitím poručík zmizel. Útvar, kde vichni tři slouí, je nejblíe Praze a proto mohl velitel útvaru vyhovět a během několika hodin se dostavila trojice těchto svědků jako prvních.

Konfrontace Kusého, provedená odděleně s kadým z vojáků, vyzněla jednoznačně. Poznali

naprosto bezpečně podezřelého kavalíra, který je zval na alkoholické občerstvení a snail se z nich vytahovat údaje, patřící k utajovaným skutečnostem. Také to potvrdili vlastnoručními podpisy do protokolu, zatímco Kusý odmítl jakkoliv se k jejich výpovědím vyjádřit.

Kapitán Olanský z vojenské kontrarozvědky, který a dosud pouze sledoval průběh

výslechu, se dohodl s majorem Vačerem, e vstoupí v této fázi několika otázkami. Avak z hlediska výslechové taktiky nebudou zaměřeny ani k pistoli, ani k vradě, kterou Vačerův tým vyetřuje.

Pane Kusý, zatím jste se odmítl vyjádřit k tomu, co vypověděli svědkové Zumr, Kalitiak a Vrník. Ne uslyíte jetě řadu dalích svědků, nechcete si to rozmyslet?”

,,Co si mám rozmejlet?”

,Tvrdil jste u v počátku výslechu, e jste si vypůjčil uniformu od jistého Josefa Koubka.

Abyste se mohl pochlubit svým známým, e jste důstojník. Je to tak?”

No jistě. Nic jinýho jsem s tím nesledoval.”

,,Jene ani jeden ze svědků, kteří tu vypovídali, nejsou vai známí. Viděli vás v té

beneovské restauraci poprvé.”

Já jsem myslel těma známejma svý známý z Prahy. Ty kluky, co jste je sem na mě přivedli, vůbec neznám.”

Ano, to souhlasí. Tak proč jste je zval na tamprle a dával se s nimi do hovoru, kdy jste je neznal?”

,,Na tom přece není nic patnýho, zaplatit v hospodě za vojáčka, kterej má hluboko do kapsy a chvíli s ním pokecat,” zakroutil hlavou Kusý.

,.Pokud si pamatuji, říkal jste, e jste nevykonával vojenskou základní slubu ze zdravotních důvodů a e jste dritelem takzvané modré kníky?” Ano.”

,,Tak proč vás zajímalo, kde je shromaditě útvaru, v něm slouí četař Zumr, desátník

Kalitiak a vojín Vrník, při vyhláení bojového poplachu?

94

A jaká je časová norma k zaujetí stanovitě po výjezdu z kasáren?”

Já u se nepamatuju, o čem jsem s nima hovořil.

Ale oni se na to pamatují přesně, jak jste slyel. To je divné, e vy jako nevoják máte o tyto věci zájem. Nebo snad vás poádal někdo jiný, abyste se na tyto údaje vyptával?4*

Aha, vy na mě chcete navlíknout nějakou pioná? Tak to na mě teda nezkouejte. Já u

vám nic vypovídat nebudu, dokud nedostanu advokáta.”

U jste slyel od soudruha majora, e vám obhájce zajistí. Byl jste poučen o svých právech a bude vám umoněno je uplatnit. Ale i co praví hlava jedna trestního zákona o tom, čeho se dopoutí ten, kdo se pokouí získávat údaje, tvořící obsah vojenského tajemství.

xxxx

Poručík Bata byl zvědav na Bartolomějskou ulici v Praze, o které z četby kníky Rudolfa Kalčíka věděl, e tam je známá čtyřka, budova, jejími zdmi proly dějiny naí kriminalistiky a e v Bartolomějské i v nedaleké Konviktské ulici nejeden pachatel těkého trestného činu kapituloval před umem vyetřovatelů. A také si dosud ivě pamatoval televizní seriál Hříní lidé města Praského, jeho domicilem byla Bartolomějská ulice a hlavní postava, vrchní

policejní rada Vacátko, ztvárňoval představitele detektivní koly první republiky.

Samozřejmě, s nemení měrou byl zvědav na toho, kdo mu zplundroval byt a odcizil peníze, stejnokroj i pistoli.

Křivánek ohlásil u u vchodu Vačerovi, e přivezl poručíka Batu. Jako obvykle nejel výtah a tak museli do čtvrtého patra vystoupat pěky. Křivánek uvedl Batu k majorovi do kanceláře.

Soudruhu poručíku, na vaí svědecké výpovědi hodně záleí,” řekl Vačer. Dobře si

prohlédněte stejnokroj. Pokud poznáte, e je vá, řekněte to přímo tomu člověku do oči.

Zatím tvrdí, e mu jej půjčil jeho známý.”

Zanedlouho přivedli dva přísluníci, konající slubu, Bohumila Kusého, převlečeného do

civilu. Na stůl poloili uniformu.

Tak, pane Kusý, tady soudruh poručík se podívá trochu na ten stejnokroj, v kterém jste se procházel po Praze, kdy jsme vás zadreli.”

95

Bata si nejdříve změřil Kusého od hlavy a po patu. To je ten syčák?” zvolal rozhořčeně.

Nikoli, pan Kusý. prosím.” ironicky ho opravil Křivánek.

,,Tak co, soudruhu poručíku, znáte tu uniformu? zeptal se Vačer. Bata obrátil bluzu

podívkou navrch.

Ano. Poznávám ji bezpečně. Tady uvnitř je moje znamínko.” ukázal na malý kříek, vitý na vnitřní náprsní kapse červenou nití.

,,Ani kdybych to neměl poznamenané, i tak jsem ji bezpečně poznal. Ve vrchní vnějí levé kapse zůstala v rohu malá skvrna od propisovačky, která mi tam trochu pustila.”

Tak abychom to upřesnili tady panu Kusému,” pokračoval major. ,,Tato uniforma náleí zde přítomnému poručíku Batoví a byla mu odcizena z jeho bytu. Co vy na to?” Vačer zatím pomlčel o pistoli a o penězích.

Kusý nevydrel soustředěné pohledy kriminalistu a pokozeného Baty. Sklopil hlavu.

Vysvětlíte, jak jste k uniformě přiel? Soudruh poručík Bata by to chtěl slyet.

Kusý neodpovídal.

MPokud byste si nemohl vzpomenout, tak to můeme přehrát z magnetofonového záznamu.”

,,Tak ji musel ukrást Koubek. A mně řek, e je to jeho příbuzného.”

My sem toho vaeho kamaráda Koubka taky přivedeme, nebojte se. A pak uvidíme, kdo z

vás má pravdu.”

,.Chtěl jsem advokáta.” ,,U jsme jim tam volali, vechno bude.

Já u dál nic nebudu vypovídat. Budu si na vás stěovat.”

,,Kdy nechcete vypovídat, nemusíte. Sděluji vám, e prokurátor dal souhlas na vae vzetí do vazby.”

xxxx

Major Vačer hodnotil s přítomnými pracovníky týmu dosavadní průběh výslechu.

Kusý si při konfrontaci s poručíkem Batou u netroufl tvrdit, e uniforma patří příbuznému jeho kamaráda. Doslova řekl, e ji Koubek musel ukrást.

A to mu vechno s tím Koubkem máme věřit?” namítl vyetřovatel Strouhal. ,,Co kdy nám

toho kumpána jenom nahrál?. Vysypal jeho adresu tak bleskově, jako by ji měl předem

připravenou. Musel předpokládat, e za tím Koubkem okamitě vyrazíme.”

96

,,Co jsem taky hned učinil,” připomněl Netopilík. Jene v bytě na té adrese v Podbělohorské ulici, kterou Kusý uvedl, nikdo neotevřel a ani lidi z baráku nám o něm moc neřekli. Prý se ukáe jen málokdy, bydlí v pokoji a kuchyni po zemřelých rodičích sám. Na Kladně v

Poldovce, kde měl být podle Kusého zaměstnán, o ádném Josefu Koubkovi nevěděli.

To je přece jasné. Kusý se spoléhal na to, e Koubka nenajdeme ani doma, ani v

zaměstnání. e ho prostě neseeneme a tudí ho s ním nebudeme moci konfrontovat. Proto

nám ho tak klidně přihrál, dedukoval vyetřovatel.

To ví, e mu to věřit nemusíme,” reagoval Vačer. Jene trestní řád nám ukládá, e my mu musíme dokázat jeho vinu a ne on dokazovat svou nevinu nám. Jak vidím, ten Batův byt visí ve vzduchu. I prokurátor bude vidět v Kusého výpovědi účelovou obhajobu. Kusý si

uvědomuje, e jakmile dozná byt nebo jakmile mu bude dokázáno, e ten Batův byt udělal, je s ním konec. Proto jsme se zatím z taktických důvodů nezaměřili při výslechu ani na

pistoli, ani na vradu. A budeme mít v ruce aspoň srovnání daktylek, které jsme Kusému

sejmuli, s otisky prstů, zajitěnými v taxíku, můeme začít výslech na naem hlavním směru.

I kdy připoutím, e z hlediska důkazní hodnoty by markanty Bohumila Kusého, pokud by je daktyloskopové identifikovali jako totoné s otisky, zajitěnými v Císařově voze, svědčily pouze o tom, e Kusý v tom taxíku seděl nebo jel. Ale jako přímý důkaz, e se Kusý dopustil vrady, by nestačily. Jak jste daleko s tou Hálovou, u ji někdo vyslechl?” obrátil se Vačer na Maryku. Jirouek s Koktou ji přivezou.”

Teprve přivezou? U tady měla dávno být.”

Museli jsme si taky vyádat od prokurátora souhlas k domovní prohlídce, tím se to trochu zdrelo,” vysvětloval Maryka.

Major zdvihl sluchátko dispečerského telefonu, stiskl tlačítkový volič a spojil se s náčelníkem laboratoře daktyloskopie Kriminalistického ústavu VB.

Tady Vačer, zdravím Bedřichu. Prosím tě, jak jste daleko s tím Kusým?”

Vichni v místnosti s napětím očekávali výsledek hovoru.

Děkuji ti. A a budete mít hotové ty Jetenice, zavolej mi aspoň předběný výsledek, jetě ne uděláte písemnou zprávu … já vím, Bedřichu, ale my máme taky honičku … Tak jetě jednou dík.”

97

Vačer poloil sluchátko a chvíli zamyleně hleděl před sebe.

,,Tak z těch estnácti daktylek, zajitěných v autě, není ani jedna Kusého.

,,Mohl mít rukavice. prohodil Strouhal.

Jistě, přikývl Vačer. Jene to znamená, e zatím máme na Kusého k té vradě jenom chabé

indicie. A otazník nad motivem. Kdy k tomu připočtu to jeho koické alibi, tak to vypadá nejspí na předání vyetřovatelům ze státovky pro podezření z pokusu o vyzvídání

vojenského tajemství.

xxxx

Poručík Jirouek s poručíkem Koktou s obtíemi zaparkovali referentského igulíka poblí

jedné z typických praských hospůdek nií cenové skupiny. Prodrali se zástupem věčně

íznících ke kovové stolici, na její hranaté pípě visela reklamní cedulka Velkopopovického piva.

,,Taky jedno, pánové?” prohodil napůl úst výčepní, dotáčející zručně skleněnou kolonu.

Potřebujeme mluvit s paní Vlastou Hálovou,” odpověděl rovně na půl úst Jirouek. ,,Má

tady pracovat.”

Výčepní zbystřil pozornost, postavil půllitry a zkueným zrakem taxíroval oba příchozí. Pak odhrnul závěs za sebou a nepříli ochotně zavolal: Vlastičko, má tady návtěvu!”

Z kuchyně za výčepem vyplula mladí ena souměrné postavy v černých atech s bílou

zástěrkou a do katanova odbarvenými vlasy. Jakou návtěvu?” zeptala se nechápavě.

Vy jste paní Hálová?” přistoupil k ní Jirouek. O co jde?” vyhrkla.

Poručík Jirouek, Bezpečnost,” pronesl téměř eptem kriminalista. Hledali jsme vás v bytě a poslali nás sem. Potřebovali bychom s vámi mluvit, ale ne tady.”

Do kuchyně vás vzít nemůu, to bez zdravotního průkazu nejde …  zakoktala.

Je tu vá vedoucí? Poádáme ho, aby vás na nějakou chvíli uvolnil ze zaměstnání, je to

nutné.”

Prosím vás,” mluvila sotva slyitelně, je vzadu v kanceláři, já si to s ním nějak zařídím sama, nechtěla bych … e pro mě přila policie … chápete … “

Dobře, paní Hálová, počkáme na vás venku, na rohu ulice.”

98

Kdy s nimi nastoupila do vozu, nejdříve se jí oba kriminalisté legitimovali a na její poněkud nejistou otázku, co se stalo a kam ji povezou, dostala stručné vysvětlení. Bude u ní provedena domovní prohlídka, ke které dal prokurátor souhlas a současně bude vyslechnuta k případu vyetřovaného Bohumila Kusého. ,,Co Bohou provedl, prosím vás?” vykřikla s

netajenou zlostí. ,,Já u ho mám plný zuby! A proč, paní Hálová?”

Proč, proč! Nasliboval hory doly, e má známýho ve Sportturistu, e nám přidělejí horskou chatku na umavě, chce to vzít kvůli tomu svýmu astma, půjde tam jako provozář a já jako vedoucí v kuchyni, e ten známej u tam několikrát byl a vecko z a ř í d i l … já pitomá jsem do Bohoue jetě vráela prachy, prej je potřebuje na podmazání, aby nám to co nejdřív vyřídili… a teď najednou začal blbnout, e je vecko jinak, e ho vzali k armádě a dali mu poručíka … to u jsem mu ale nespolkla, vdy ani nebyl na vojně. Prosím vás, on v něčem lítá kvůli té chatě, e? upřela oči na Jirouka, sedícího vzadu vedle ní. V těch očích se zaleskly slzy. Ale byly to slzy vzteku, nikoli lítosti.

Nevzpomínáte si, jak se jmenuje ten známý, co to panu Kusému zařizoval na umavě?”

zeptal se poručík místo odpovědi.

Nějakej Koubek a má dělat referenta na ředitelství Sportturistu.

Seznámil vás s ním pan Kusý?”

Ne. Bohou říkal, e je ten Koubek věčně na sluebních cestách po těch jejich rekreačních zařízeních a e jezdí i mimo Prahu jenom taxíkem.”

Hálová nabývala stále silnějího dojmu, e její milenec se dostal do nějakého maléru kvůli té horské chatě. Paní Hálová, kdy jste viděla naposledy pana Kusého?”

Včera ráno. A taky jsem mu řekla, a navalí zpátky vechny prachy, co jsem mu půjčila,

sbalí si ten mundúr, co si ke mně schovává,vrátí klíče od bytu a e u s ním nechci mít nic společnýho.”

Kolik si od vás půjčil, můete nám říct,” pokračoval Jirouek v informativním rozhovoru během jízdy, aby vyuil maximálně čas.

To tedy můu říct přesně na halíř. Jednou tisícovku a pak jetě dva tisíce. Dohromady tři tisíce korun.

99

Potvrzení na půjčku máte?” Nebo aspoň svědky?”

,,Ne, já mu věřila. Ale ty peníze mi vrátí, na to vemte jed.

I kdybych se…” Co kdybyste?” odvrátil hlavu od volantu poručík Kokta.

,,l kdybych se s ním měla soudit.”

To bude ovem těké. Bez potvrzení a bez svědků … ” pokrčil rameny Kokta.

Hálová si ulevila slovně nespisovným způsobem. A rozhořčeně dodala. ,,Kvůli tomu

vyčůránkovi, mámou rozhejčkanýmu, mně teď budete prohlíet kvartýr? To snad není

pravda!”

,,To je právo, které nám dává zákon, paní Hálová. Vyetřujeme trestný čin, z něho je

důvodně podezřelý člověk, s ním … jemu jste poskytovala v inkriminované době

přístřeí,” vyhnul se taktně Jirouek případnějímu označení postel. ,,A pro vás vyplývá, rovně ze zákona, povinnost vypovídat jako svědek.”

Já měla holt na muský odjakiva smůlu,” povzdechla si Vlasta Hálová.

xxxx

Poručík Křivánek tiskl levou rukou k uchu sluchátko, zatímco jeho pravice zaznamenávala na arch papíru ji třetí jméno s adresou, je mu diktoval přes polovinu Čech kapitán Vébr.

Mám. Ptáček Jindřich, Praha 10, Mrtíkova 602. Taky dosud u vás ve stavu.”

Jen jediný z Praáků dřívějích i jsoucích k nám přiel z civilu jako soudně trestaný.

Dvěstětřináctka, neplnění vyivovacích povinností. Dál si pi u jen ty, co jsou od října v záloze. Stryhal Jan, Praha 8, Ořechová 3, Chládek Jaroslav, Praha 6, Maříkova 12, Koubek Josef, Praha 6, Podbělohorská 6, Kroc Lumír, Praha …”

Moment, počkejte,” téměř zajásal Křivánek,,,zopakujte mi toho předtím!”

,,Koubek Josef, Praha est, Podbělohorská est.”

Děkuji. A jetě pro úplnost ty dalí.”

U jenom ten Kroc Lumír, Praha 5, Plzeňská 3. To je vechno. Jestli vám to v něčem

pomůe, rádi jsme se přičinili, jak říkávali staří Chodové,” ukončil citátem na dálku Vébr.

Moc nám to pomůe, soudruhu kapitáne,” ujistil ho Křivánek.

100

Spěch do tábu zvlátní skupiny maximálně zvýil, úměrně důleitosti informace, kterou

právě získal. Major Vačer vak nebyl momentálně přítomen.

,,Je u starýho,” řekl nepříli vesele Maryka. Kam jsi zmizel?”

Udýchaný poručík poloil před kapitána arch papíru se seznamem jmen.

Předposlední bylo obkroueno červenou pastelkou. Tak mám dojem, e ..

Ne stačil Maryka dopovědět, veel do dveří Vačer a netvářil se příjemně.

Člověče, Křivánku, ty jse mistr úniku, já tě sháním a nikdo o tobě neví.”

Soudruhu majore, přiel mi k operačnímu důstojníkovi sluební hovor z Jetenic!”

Z Jetenic? Copak ty u ví o těch jetenickejch prstech, co je porovnávali u nás na

daktyloskopii? Vdy jsi tu nebyl!”

Mirek donesl něco jinýho, taky z Jetenic. Myslím, e tě to potěí,” pousmál se Maryka.

Vak bych to potřeboval,” povzdechl si Vačer.” Starej si nebral servítek. Lamentoval, e od nás chce konkrétní výsledky a ne pořád zdůvodňování, proč nejsou. Pozítří má Císař kremaci. Sjedou se tam určitě taxíkáři z půlky Prahy. A a unizóno zahoukají na klaksony svýmu kolegovi poslední sbohem, já u to jednou zail, tak si pite, e se asi budou ptát, co děláme. A já se tě ptám, proč tady jetě není ta Hálová?”

Maryka pohlédl na hodinky a pokrčil rameny. Kdyby aspoň zavolali!”

Co es to přinesl?” obrátil se Vačer na Křivánka a vzal mu z ruky papír. Ihned si poviml červeně orámovaného jména.

Koubek, o kterém Kusý tvrdí, e mu půjčil tu uniformu,” řekl stručně poručík.

Počkej, a co dál?”

Josef Koubek slouil do minulého října v Jetenicích, soudruhu majore. Jak nám to

vysvětlovali, patřil k těm jedincům, které spí ne do bojového vozidla pěchoty zařazují k vozidlům s cihlami a pískem. Rota týlového zabezpečení prý působila mimo jiné i při údrbě vojenských bytovek. Koubek mohl dobře poznat situaci na sídliti, kde bydlí poručík Bata. A není vyloučeno, e toho třeba později vyuil.”

To by mohlo hrát s těma neznámýma daktylkama, které zajistila okresní kriminálka v bytě Batových. Jestlipak ví, e markanty jsou totoné se sedmi z těch otisků, co se naly v taxíku?

101

Předběně nám to oznámili z daktyloskopie.” ,,A Kusému ty daktylky nepatří?

,,Ani jedny, ani druhé. A také nejsou v centrální evidenci.

Vačer si podrobněji prohlédl Křivánkův seznam.

Sakra,” mávl papírem, ,,e bys chytil stopu uniforma za správný konec? Mládenci, udělali jsme asi chybu. To chtělo ten Koubkův kvartýr hned otevřít a provést důkladnou domovní prohlídku. Musíme rychle napravit, co se dá. Vyádám si souhlas od prokurátora. A vám

dvěma nebudu vysvětlovat, co máte dělat dál.”

xxxx

Rozčilovala se a zapřísahala nás, e kromě těch pár svrku u ní nic neměl. Jene

zklamaným milenkám ani farář u zpovědi nevěří. Proto jsme vzali prohlídku od podlahy, e, Emile? obrátil se poručík Jirouek na kolegu.

Doslovně, soudruhu majore. Tohle jsme objevili v kapse bundy, pověsila mu ji v předsíni na věák. Prý, aby ho hned jak vejde trklo, e se má pakovat. Jinak jsme to tam prohrábli

důkladně, a skutečně jsme nenali nic víc, co by u ní schovával. V tom měla kuchařinka

pravdu,” dotvrzoval poručík Kokta.

Nenali jste toho málo,” kývl uznale hlavou Vačer, vraceje do desek jednotlivé plastikové sáčky, očíslované podle pořadí, jak byly zapsány do seznamu předmětů, zajitěných při domovní prohlídce u Vlasty Hálové. Obsahovaly zpáteční rychlíkovou jízdenku Praha-Koice s vyraeným datem 22.2., kdy byla zakoupena. Dále potvrzení, vystavené 23.2. Bohumilu

Kusému oddělením VB v Koicích, e tam toho dne oznámil ztrátu občanského průkazu.

Nejdéle podrel major v prstech plastikový sáček s občanským průkazem Bohumila Kusého.

Tohle je důkaz, e to Kusý s krádeí občanky na nás při výslechu filmoval. Ale jetě dřív to sehrál ve vébéetce na koickém nádraí. Proč? Já tuil, e jeho rychlíkové alibi má někde trhlinu. Emile, ty jsi prověřoval ty Koice?”

Ne, dělal jsem manele Juříkovy. Do Koic volal Mirek Křivánek. Pokud vím, ověřoval

zpětně Kusého výpověd, zda tam třiadvacátého po příjezdu hlásil ztrátu ópé.

Mají nám poslat záznam o nahláeni a doplnit přesně čas, v kolik hodin byla ztráta hláena, co v záznamu nebylo.”

102

Zatím nic nepřilo. Emile, Křivánek tu není, rozjídějí s Marykou stopu uniforma, zaurguj to v Koicích. A hlavně a ti aspoň předběně řeknou, zda zjistili přesný čas, v kolik hodin Kusý ztrátu ohlásil. Přitom mě napadá, e bys měl znovu prověřit tu ilinu. Manelé Juříkovi sice popsali velmi podrobně Kusého, který s nimi cestoval v kupé. Jene musí znovu prověřit, který vlak to přesně byl, mně to pořád nehraje. Soudruhu majore, budete chtít mluvit s

Hálovou? zeptal se vedoucího týmu poručík Jirouek. Já jsem jí toti slíbil, e ji po sepsání protokolu u vyetřovatelů zavezu zpátky do práce.”

Samozřejmě s ní budu chtít mluvit. Vačer pohlédl nejistě na hodinky.

,,Anebo ví co? Odvez ji, jak se sluí a patří tam, odkud jsi ji přivezl. Já si nejdřív projdu protokol o její svědecké výpovědi a pak si s ní pohovořím. Chtěl bych ji kadopádně konfrontovat s Kusým. Jednak na inkriminovanou dobu dvaadvacátého února. Kusý se na

cestu do Koic převlékl z ukradené uniformy do té své bundy a dínsů, které měl u Hálové.

Toho si přece musela vimnout, byla-li doma. A jednak bych se chtěl já i kapitán Olanský svědkyně Hálové optat, zda věděla, kam její lajtnant jezdí a za jakým účelem.

Soudruhu majore, nechci se mýlit, ale mám za to, e Hálová se bude snait zůstat čistá za kadou cenu. Je to afektovaná enská, kterou stál o tři roky mladí milenec nejen prachy, ale teď i opletačky s Bezpečností. Zkrátka, bude na Kusého shazovat kdeco.”

Děkuji ti za upozornění. Tím spí si s ní pohovořím. Ne aby mi vykládala kdeco. Mě bude například zajímat, zda se její amant nebo jeho kumpán Koubek znali z dřívějka s taxíkářem Císařem.”

xxxx

Nechcete se k nám dát rovnou převelet?” přivítal kapitán Vébr Maryku s Křivánkem, kteří v tomto týdnu u podruhé přijeli do Jetenic za orgánem VKR motostřeleckého pluku. Ale to byste se museli nejdřív pořádné obléct. V těch vaich utikáčkách a polobotkách můete

pacírovat leda v Praze po pěí zóně. Tak tedy z toho seznamu, co jsem ti poslal,” obrátil se Vébr na Křivánka, říká, e vás nejvíc zajímá Josef Koubek.”

104

Hned vysvětlím, proč, ujal se slova Maryka a mnul si prochladlé prsty.

Počkej, nejdřív vám uvařím trochu čaje. Vidím, e jste si vyjeli na umavu poněkud nalehko.

Asi u u vás máte na teploměru jaro. Ale tady bylo dneska v noci mínus osm.”

Za chvíli se před kadým z nich octl velký hrnek s kouřící tekutinou, ovoněnou stopovým

prvkem rumu pro zahřátí. Přila jim po cestě velmi vhod.

Děkujeme za ten elixír a já tedy začnu,” vrátil se k načatému tématu Maryka. Kamarád

toho Josefa Koubka se jmenuje Bohumil Kusý, je také z Prahy a u třetí den sedí u nás na vyetřovačce. Nosil uniformu, ukradenou zde v Jetenicích. Poručík Bata při identifikaci u nás potvrdil s naprostou jistotou, e stejnokroj, zajitěný u Kusého, mu patří a byl mu z bytu odcizen.”

Já o výsledku identifikace vím, Bata se mnou po návratu od vás mluvil,” poznamenal Vébr.

Kusý a do té doby tvrdil, e mu uniformu půjčil Koubek, jeho nějakému příbuznému prý

patří. Po identifikaci vak připustil, e ten stejnokroj Koubek asi někde ukradl. Na základě Kusého výpovědi je tedy Koubek podezřelý z krádee vloupáním a odcizení nejen

vojenského stejnokroje, ale i pistole. A tím je podezřelý také z účasti na vradě, spáchané prokazatelně touto odcizenou zbraní. Daktylky, které po sobě zanechal pachatel na místě

krádee jsou totoné s otisky prstů, zjitěnými v autě zastřeleného taxíkáře Císaře. Jene Kusému nepatří.”

Take mohou být jeho kamaráda,” zabubnoval Vébr prsty na stolní desce.

Ano, Josefa Koubka. Dík nominaci, kterou jsi nám poslal, vylít na první místo v naem

pořadí, protoe jeho jméno i příjmení jsme znali z úst Kusého. Podle tvého seznamu zakončil nedávno u vaeho útvaru základní slubu.”

Maryka nakonec vyjádřil obavu, e Koubek, podezřelý z vloupání a z účasti na vradě a

momentálně nezvěstný, se můe pohybovat ve zdejím okolí, které dobře zná a není

vyloučeno, e s úmyslem pokusit se o ilegální přechod hranic.

Tenhle dopis jsme toti nali při prohlídce v Koubkově bytě,” podal poručík Křivánek Vébrovi modroedý dvojlist laciného dopisního papíru. Napsal mu jej minulý měsíc jakýsi Karel Hodan. Jeho adresa tam sice není, ale podle obsahu to vypadá na někoho, s ním tady

Koubek vojákoval. Zřejmě ten Hodan slouí dál jako druhoročák.

105

Potřebovali bychom si to prověřit a s tím Hodanem, pokud ho tu máte, promluvit.

Kapitán Vébr pozorně přečetl dopis, psaný poměrně úhledným rukopisem.

To je zajímavé, prohodil a sáhl po telefonu.

,,Prosím tě,” upozornil jej Maryka,zatím jde pouze o nai neprokázanou verzi, e Koubek pomýlí na ilegální přechod hranic.

Neomlouvej se mi. Důvodné podezření tu je. Uvědomím i útvar Pohraniční stráe. Máte

snímek? Ne? My tady jeho fotku taky nebudeme mít, odela s Koubkovým osobním spisem

na obvodní vojenskou správu trvalého bydlitě. Hodan mi ho musí aspoň popsat. Pro

předběnou informaci pohraničníkům a členům pomocné stráe.” Vytočil číslo pomocníka

náčelníka tábu pluku pro evidenci. Poádal ho, aby mu ze zařazovacích seitů zjistil, zda v nich má vojína nebo případně poddůstojníka základní sluby Karla Hodana.

Poloil sluchátko. Maryka s Křivánkem čekali, neskrývajíce napětí. Po chvíli se ozval

bzučák. Volal zpět evidenční důstojník. Kapitán Vébr vzal propisovačku a přitáhl si seit.

Vojín Karel Hodan,” opakoval nahlas údaje ze sluchátka, aby slyeli i oba kriminalisté, rota týlového zabezpečení, zařazen v druhé četě, rozumím, a děkuji, soudruhu majore. Konec.”

Vébr poloil sluchátko a ihned je zase zdvihl. Vytočil linku zástupce velitele pluku pro týl.

Potřeboval zjistit, jaké zaměstnání provádí v této chvíli druhá četa er té zetky. Dověděl se, e je u celý týden přidělena na výpomoc při dostavbě druhého kuchyňského bloku.

Take Hodana budete mít k dispozici, jen co to projednám s jeho velitelem roty,” oznámil Marykovi. Samozřejmě, nejdřív musím informovat velitele útvaru.”

Děkuji ti, moc jsi nám pomohl,” řekl Maryka.

. Mně ani tak neděkuj,” usmál se Vébr, to s tím seznamem byl nápad zde přítomného

feáka,” ukázal hlavou na Křivánka.

Ná mladej mívá sem tam dobrej nápad. Konečně,vdy je to taky vytudovanej

prúmyslovák,” přisadil si kapitán Maryka.

xxxx

Právní obhájce Kusého, doktor Bernáek z advokátní poradny se dostavil do Bartolomějské

ulice a byl podrobně informován o dosavadním postupu vyetřování.

106

Výsledky porad a hodnocení důkazů k podezření Kusého z vrady přirozeně neznal. To se

dozví, a vyetřovatel a s ním major Vačer budou klást Kusému v tomto směru otázky.

Sluba přivedla Kusého do kanceláře. Byl klidný, i kdy poněkud pobledlý. Zřejmě v noci

přemýlel o své situaci. Seznámil se s doktorem Bernákem jako svým právním obhájcem

ex offo. Pak poádal o cigaretu. Vačer jeho přání vyhověl, i kdy jinak při jednáních ve sluebních místnostech kouřit nedovoloval.

,,Pane Kusý, budeme pokračovat ve vaem výslechu, oznámil major Vačer.

Vyetřovatel kapitán Strouhal si připravil psací stroj a vsunul do válce potřebný počet papírů a průklepových listů. Druhý z vyetřovatelů, kapitán Plaček poloil otázku: ,Podle svědecké výpovědi je stejnokroj, v něm jste byl zadren, majetkem poručíka Petra Baty a byl mu odcizen při krádei vloupáním do jeho bytu v Jetenicích. Co o tom vloupání víte?

Já o ádném vloupání nevím. Jenom jsem včera řekl, e tu uniformu asi Koubek někde

ukradl. To je vechno.”

,,Pane Kusý, ve své předchozí výpovědi jste uvedl, e dne 22.února jste odcestoval o půl deváté večer z Prahy do Koic a e hned ráno po příjezdu do Koic jste na oddělení Veřejné bezpečnosti na eleznici ohlásil ztrátu, respektive odcizení občanského průkazu. Trváte na své výpovědi?”

Samozřejmě, vdy mám na to potvrzení od esenbáků!”

Jene ztrátu jste oznámil a v 11.50, tedy téměř v poledne, jak máme zase my potvrzeno od přísluníků VB. Protoe jste pouil rychlíku, který odjídí z Prahy nikoli o půl deváté večer, jak jste tvrdiI, nýbr a ve 21.41, co máme dodatečně ověřeno svědeckou výpovědí manelů Juříkových, kteří s vámi cestovali v jednom vlakovém oddělení. Proč jste nám uvedl nepravdivý údaj?”

Kusý se obrátil na doktora Bernáka: ,,e nemusím odpovídat, pane obhájce?”

Advokát se rozpačitě usmál. Pochopil, e kriminalisté uzavřeli okruh důkazů a to, co

předstírají jeho klientovi na samém počátku, je jen zlomek toho, co mu předtřesou za deset minut nebo za hodinu.

To nemusíte, na to máte právo,” odpověděl místo obhájce Vačer. Poznal, e vyslýchaný

ztrácí půdu pod nohama.

107

Kusý byl Vačerovou odpovědí překvapen. Trochu zrudl v obličeji. Kdy nebudu mluvit, jak se dozvím, co se proti mně ije? pomyslel si. Zatím mu to přece vycházelo.

Já chci mluvit, nemám proč bych nemluvil,” vypravil ze sebe.

Dobře. Ten občanský průkaz. Trváte na tom, e vám byl ve vlaku z Prahy do Koic odcizen nebo e jste ho ztratil?”

Kusý překvapeně zvedl oči. Jak by to jinak mohlo bejt? Dy jsem to v Koicích esenbákúm nahlásil, ne?”

To jste nahlásil. To vám nebereme. Ale byla to pravda? Byl vám skutečně odcizen nebo jste ho ztratil?” No, je … “

A co je tohle, pane Kusý?” Vačer před něj poloil občanský průkaz. Je vá?”

Kusý viditelně zbledl. Sahal po průkazu pomalu, jako by se ho bál otevřít, aby tam neviděl svou vlastní fotografii. Pak ho přece jen otevřel. Je to vá občanský průkaz?” Je

Jak nám to vysvětlíte? Hlásil jste jeho ztrátu v Koicích, ne?” Hlásil…”

Doktor Bernáek si se zájmem v občanském průkazu listoval.

Byla to pravda, e vám byl odcizen, nebo, e jste ho ztratil?” Z počátku b y l a … “

A později?”

Později jsem zjistil, e jsem občanku zapomněl doma, odkud jsem si ji vzal a uschoval u Hálové. Ale myslel jsem si, e mi ji někdo u k r a d l . .

A proč jste nám to neřekl hned, e u občanský průkaz máte?” Já nevím.”

Je mojí povinností, pane Kusý, vás upozornit, e doznání je významná polehčující okolnost.

Jetě vám dáváme monost, abyste ji vyuil.” Kusý zatvrzele mlčel.

Chcete k té otázce něco dodat? Nenutíme vás. I bez vás jsme schopni si věc vyjasnit,

pokud nemáte zájem nám to říci sám.”

K tý občance u nic nemám …  Zdálo se, e je Kusý průběhem výslechu otřesen.

108

Jeho dosavadní suverenita se najednou vytratila.

Tak půjdeme dál,” pokračoval kapitán Plaček. Dne dvacátého druhého února jste byl a do odjezdu do Koic v Praze?” Ano.”

Můete si vzpomenout, kde jste byl mezi pátou a estou hodinou večer?”

Kusý se nervózně zavrtěl na idli. Doma. To u jsem vám pověděl. Zeptejte se matky!”

Ve čtyři hodiny odcházela z bytu a vy jste teprve vstával. Ale v pět u jste se převlékl do uniformy a el jste na Václavské náměstí na stanovitě taxíků.”

Kdo vám to říkal?” bezděčně ze sebe vyrazil.

Jetě jste nám neodpověděl na otázku, ale řeknu vám to. Svědkyně Vlasta Hálová.

Vlasta? Ona se mi mstí, protoe jsem ji chtěl nechat. To jí nezapomenu … “

Ptal jsem se vás, zda je to pravda.” Kusý neodpovídal.

Doktor Bernáek u to nemohl vydret. Pane Kusý, ve vlastním zájmu řekněte, jak to

skutečně bylo!”

Ale ani obhájcova domluva neuspěla. Kusý mlčel a v nitru těce proíval pocit zklamání ze své milenky Hálové, které věřil více ne sám sobě …

Jetě jsme neskončili, pane Kusý,” ozval se Vačer, kdy viděl, jak se v Kusého obličeji usadila apatie. Kusý odevzdaně zvedl hlavu. Zdálo se, jako by mu bylo u vechno jedno.

Znal jste taxíkáře Císaře, toho, který byl v úterý dvacátého druhého února zavraděn?”

Neznal. Nikdy jsem ho neviděl.” Vzpomeňte siv určitě ne?” Ne. Nikdy jsem ho neviděl.

Slyel jsem o tom, a kdy se to stalo a taky to bylo v novinách .. Svědkyně Hálová nám vypověděla něco jiného, pane Kusý!” Kusý se zarazil. Můu dostat jetě cigaretu?” Vačer přikývl. Budeme pokračovat ve výslechu, a si odpočinete, pane Kusý.”

xxxx

109

Jetě dřív, ne byl pozván vojín Karel Hodan do kanceláře plukovního kontrarozvědčíka,

promluvil kapitán Vébr za přítomnosti obou kriminalistů s velitelem jeho roty. Nadporučík převzal rotu týlového zabezpečení teprve před krátkou dobou, od minulého listopadu. Jeho předchůdce ve funkci, který znal Hodana mnohem lépe, ale na rozdíl od nadporučíka i

Josefa Koubka, byl od nového výcvikového roku převelen k jinému útvaru. A velitel čety, v ní byli oba, Koubek i Hodan zařazeni, četař absolvent odeel v říjnu do civilu stejně jako Koubek.

Take nadporučík věděl za ty čtyři měsíce o Hodanovi pouze to, e svoje povinnosti sice

plní, ale k výkonu vzorné sluby má hodně daleko a e v kolektivu druhého ročníku není

příli oblíben, má sklony k vytahování a povýenectví. Snad to pramení i z toho, e se

povauje za něco víc ne ostatní, jeliko je jeho otec ekonomickým náměstkem v nějakém

závodě a synátora zahrnuje hmotnou, zejména finanční péčí i na vojně.

Vojín Karel Hodan, oblečený ve vatované blůze a s uankou v ruce, vstoupil do kanceláře

kapitána Vébra a projevil snahu předpisově se zahlásit.

Tohle jsou soudruzi z Bezpečnosti, vysvětlil Vébr, chtějí se vás na něco zeptat. Usedl ke svému stolu a do dalího jednání nezasahoval.

Maryka nabídl Hodanovi idli u konferenčního stolku a Křivánek vytáhl z desek dopis.

Potřebujeme od vás pouze několik informací, začal Maryka. Prohlédněte si ten dopis.”

Křivánek podal Hodanovi dvoulist dopisního formátu. Byl nadepsán oslovením Ahoj,

Belmondo!” a podepsán staromazáckým pozdravem Hodan Kája, vdycky frája, za 261.

To jsem psal já,” vysoukal ze sebe nechápavě Hodan.

Nepovaujte to za poruení listovního tajemství. Tento dopis jsme neotevřeli. Nali jsme jej u otevřený, bez obálky a zajistili jej při domovní prohlídce v bytě pana Josefa Koubka, provedené se souhlasem prokurátora, objasnil Křivánek.

V dopisu jste napsal datum dvanáctého února. Souhlasí se dnem odeslání?” zeptal se

Maryka. Myslím, zda jste dopis neodeslal třeba několik dní později?”

Ne, dával jsem ho rovnou do poty.”

Dobře,” přikývl Maryka. Obsah toho psaní, tedy obsah vaí soukromé korespondence by

nás nezajímal, kdyby nelo o osobu adresáta, Josefa Koubka. Je důvodně podezřelý ze

spáchání trestného činu.”

110

Hodan sevřel v ruce dopisní papír, jakoby jej chtěl rozdrtit.

,,Jakej trestnej čin? Já o ničem nevím,” zakoktal.

,,Nejdřív nám objasněte, co znamenají ty věty…dovolíte?” vzal Maryka Hodanovi zpátky dopis, nahlédl do textu a citoval: Jak jsi chtěl, sehnal jsem ti to, ale na horárně to nejde.

Bude to mít v kufru u Kikiny zadarmiko i s mejdlem. Vzkazuje ti, e se u těí. Já se taky těím, ale na opičí hory, pozítří se tam přesunuje vecko, co má ruce a nohy,i my, kotelníci.

Tak se ozvi, a se vrátím ze zimního vandru a zapijeme to. Abychom to vzali popořádku, co od vás Koubek chtěl?” upřel Maryka na Hodana zkoumavý pohled. ,,Abych mu zamluvil na

Větrově, to je horská lyařská chata, nějaký ubytování. Aspoň na tři dny. e se přijede

podívat po místech, kde vojančil a taky se sejít s kámoema z naí čety, co slouejí druhým rokem. Jene na horárně, teda na horský chatě, to mají a do března rezervováno pro

lyařské zájezdy. Tak jsem si vzpomněl na Kikinu. Ona to s Belmondem, vlastně s Pepíkem

Koubkem jeden čas táhla. Chytil jsem ji na diskáči v Jetenicích a kdy jsem jí řekl, o co kráčí, sama se nabídla, e by u ní byla monost. Ona bydlí v bytový buňce na státním statku sama.

Ty buňky mají podobný tvar jako kufr a proto se jim tak říká. A tak jsem to taky do toho dopisu napsal.” Křivánek, který si ve poznamenával, se s mírným úsměvem otázal,

přidávaje do hlasu důvěrnějí ladění: ,,Kikina? To bych odhadoval na Kristýnu, aspoň si

myslím. Já měl toti taky známou, jmenovala se Krista, jako v Babičce od Boeny Němcový, a říkal jsem jí Kiki. Ale tos ty, Karlíku, tenkrát něný pohlaví neznal ani z literatury, co?”

Hodan se s vděčnou úlevou také usmál, kontakt zabral.

Soudruhu, víte, e jste to uhád? Kristýna je Krista Kyralyová. Ale tady ji kdekdo zná jako Kikinu.”

Počkej, kul elezo Křivánek.Říká kdekdo a zatím si o ní povídáme jen my dva. Ten třetí, kterého se to týká, myslím Koubka, se s ní znal nejvíc. Aspoň se domnívám, kdy jsi říkal, e to s ní jeden čas táhl. Tak mi pověz, jestli za ní na základě tvého dopisu přijel.”

Přijel.” To ví určitě?” Voják mlčky přikývl. ,,A od koho to ví?”

,,Od Kikiny. Nabídnul jí manelství. Po dvou dnech, co u ní spal. A dal jí jako svatební dar zlatej náramek.”

111

Tak to je frajer,” prohodil uznale Křivánek a okamitě si vybavil zlatý náramek, odcizený v bytě poručíka Baty.

Soudruhu vojíne,” vstoupil do rozhovoru kapitán Maryka, jetě jste neobjasnil poslední větu z vaeho dopisu, na kterou jsem se ptal. e se pozítří přesunujete na opičí hory.

Vechno, co má ruce a nohy i vy, kotelníci. Měl jste na mysli odjezd na zimní cvičení do vojenského výcvikového prostoru vaeho útvaru?”

No jistě. Vdy to Pepík znal, byli jsme loni na zimním cvičení ve vévépé spolu. Jako

kotelníci u polních kuchyní. Ráno ve dvě zatápět nařezaným dřívím, ale nejdřív si ho

nařezat, vymejvat kotle sněhem a tak dále …  mávl rukou Hodan, se zřejmou neochotou odpovídat Marykovi a se stejně zřejmou ochotou komunikovat se sympatičtějím a mladím

kriminalistou Křivánkem, budícím u Hodana pocit důvěrnějího naladění. I kdy nota nebyla v tomto případě společná.

Poručík Křivánek to včas vystihl. Přejel si prsty pod nosem a vznesl zcela banální otázku: Karle, dáme si čouda, já fajčím, ty snad né?

xxxx

Kapitán Vébr doprovázel Maryku a Křivánka rozlehlým nádvořím jetenických kasáren, na

něm se obvykle shromaďuje při útvarovém nástupu celý motostřelecký pluk. Mířili k bráně.

Maryka se zahleděl na zasněenou hradbu umavských vrcholů, tyčících se na blízkém

obzoru, téměř za střechami moderních kasárenských bloků. Také Křivánkův pohled zalétl

tím směrem. Jak máte odtud daleko na čáru?” zeptal se poručík.

Spí blízko,” ukázal rukou Vébr na připravené svahy pohoří. Tam po hřebenu prochází

státní hranice. Tuím, co tě asi napadlo. Jene tamtudy nemá Koubek anci.”

Ale je ozbrojen a v pistoli mu zůstalo přinejmením pět nábojů a v rezervním zásobníku

est,” připomněl kapitán Maryka. Dobře to tu zná. Co kdyby se chtěl pokusit dostat třeba v noci přes plot do kasáren a zmocnit se samopalu nebo granátů?”

Soudruzi, ruční zbraně a střelivo se ukládají ve zvlátní místnosti se zamříovanými okny, oplechovanými dveřmi na dva zámky a s elektrickým signálem.

112

Kromě toho stojany se samopaly jsou uzamčeny zvlá a truhlíky se střelivem také. A

vechno je zapečetěno. Klíč od skladu a od stojanů má neustále dozorčí roty a od truhlíku se střelivem výkonný praporčík. Koubek tohle vechno dobře ví.

Mohl by se pokusit přepadnout stráného a ozbrojit se jeho samopalem i se zásobníky.”

Počítáme i s takovou eventualitou. Ode dneka bude celodenní směna zvlá poučena

a velitel stráe dostal příkaz, aby upozornil vechny vojáky, zejména na odlehlých

stanovitích.”

Doli k bráně kasáren. Ale zatím se neloučili. Maryka s Křivánkem usedli do referentského igulíka, aby zajeli na okresní správu SNB.

xxxx

Asi to od nás nebylo příli taktické, e jsme mu dali pauzu,” prohodil vyetřovatel kapitán Plaček. Obávám se, e si mezitím zase něco nového vymyslel a

. 

Na vech byla patrna únava. Souboj kriminalistů a vyetřovatelú s Bohumilem Kusým trval

u druhý den, ale zatím se dostávali jen k podezření z účasti na vradě a o jejím motivu nebyl na základě dosavadních výsledků ani náznak zřejmosti.

Máme protokol o svědecké výpovědi Vlasty Hálové,” řekl Vačer. Pro případ, e by se chtěl k tomu dvaadvacátému, únoru vytáčet, provedeme konfrontaci.”

Veli zpátky do místnosti, kde seděl Kusý se svým obhájcem a u psacího stroje u čekal

kapitán Strouhal.

Pane Kusý, vypovídejte, co jste dělal v úterý dvaadvacátého února. V době od estnácti

čtyřiceti pěti, kdy jste přiel do bytu paní Vlasty Hálové v Bolzanově ulici,” formuloval otázku Plaček. U vám to snad řekla,” pokrčil rameny. Pane Kusý, chceme to slyet od vás.”

Převlík jsem se do uniformy. Vlasta se mě ptala, kam zas v tom jdu. Nevím u přesně, co jsem jí řekl, asi něco v tom smyslu, e musím někam sluebně.”

Major Vačer vstoupil do výslechu.

Já vám přečtu, pane Kusý, co uvedla do protokolu paní Hálová.” Vzal si k ruce svědeckou výpověď a četl: Na můj dotaz, proč se opět přestrojil do stejnokroje, sdělil Bohumil Kusý, e musí sluebně na umavu.

114

Josef Koubek prý mu nabídl, e ho vezme taxíkem, který má přidělen, jeliko jede také na sluební cestu na umavu. Jaký taxík měl pan Koubek přidělen?” obrátil se Vačer na

Kusého.

Koubek mi napsal číslo auta, e na něj má čekat v est večer na stanoviti taxíkářů na

Václaváku. Abych vyřídil oférovi, e Koubka vyzvedneme v bytě, protoe to máme při cestě.

,,Sdělil vám Koubek také jméno toho taxíkáře? Kusý mlčky přikývl.

Neřekl jste to jméno, obrátil se od psacího stroje kapitán Strouhal. Císař,” eptl Kusý.

Pokračujte, co jste dělal po odchodu z bytu Vlasty Hálové,” vyzval Kusého vyetřovatel

Plaček.

Asi kolem esté večer jsem přiel do půli Václavského náměstí a nejdřív jsem hledal, kde stojí taxíkáři. Kousek nad Domem obuvi jsem uviděl to číslo.

,,Byla to černá volha se státní poznávací značkou AH 17 90?” zeptal se major Vačer.

Jo přesně nevím, ale na ty písmena AH to začínalo,” přisvědčil Kusý.

,,Řidič seděl ve voze nebo stál na chodníku?” doplnil otázku Plaček. Seděl za volantem.”

Jake jste ho oslovil? Co jste mu řekl?’*

,,Zaukal jsem na okno, ale on mávl rukou. Pak stáhl okýnko a řekl, e je zadanej. Já jsem se ho zeptal, jestli si ho zadal pan Koubek. A jestli on, teda ten taxíkář, je pan Císař.

Vystoupil ke mně na chodník. Prohlíel si mě a chtěl vědět, o co se jedná. Kdy jsem mu to vysvětlil, podíval se na hodinky, ale k ničemu se neměl. Chvíli jsme tam stáli a pak jsem mu řekl, e kdy nepřijedeme pro Koubka do bytu včas, tak e on se sebere a pojede na

Václavák, ztratí spoustu času a bude na mě natvanej, e jsem to nevyřídil. Nakonec otevřel dveře, sedl jsem si dovnitř a odjeli jsme.”

Kolik asi bylo hodin, kdy jste odjíděli ze stanovitě?”

No tak asi půl sedmý, ale to nevím přesně.”

Jeli jste k panu Koubkovi na Podbělohorskou ulici přímo, nebo jste se jetě někde

zastavovali?”

U telefonní budky, myslím, e to bylo někde na Smíchově. Taxíkář říkal, e musí zavolat

domů. Ale za chvilku se vrátil a nadával, e je automat pokaenej.”

115

Kde jste seděl?” Vedle něj, na předním sedadle.” Popite, co bylo dál.”

,,Kdy jsme přijeli na Podbělohorskou, zastavili jsme u baráku, co bydlí Koubek. Vyběhl jsem nahoru a zazvonil u bytu. Join na mně začal řvát, proč jedu tak pozdě, e ho ten taxík stojí fůru peněz a kdesi cosi. To mě natvalo. Řekl jsem mu, e se teda na to vykalu a e s ním nikam nejedu. A taky jsem nejel.”

Vyjádřete se přesněji. Koubek nastoupil do auta a vy ne?” Já ne.”

Kusý si přejel dlaní čelo. Ruka se mu přitom chvěla. Kolik bylo hodin?” Asi sedm.”

Co jste dělal potom?” el jsem pěky na Plzeňskou, sedl na tramvaj a jel dolů do Prahy.

Cestou jsem se rozhod, e pojedu za kámoem do Koic. Převlík jsem se a el na nádraí.”

Kde jste se převlékl?” No přece v bytě u Vlasty.” Pane Kusý,” ozval se major Vačer, já vám znovu přečtu z protokolu, co vypověděla paní Hálová: ,Asi před jednadvacátou hodinou někdo zvonil u bytu. Měla jsem zamčeno a klíč zevnitř v zámku, protoe jsem věděla, e

Kusý odcestoval a večer se u nevrátí. Kdy jsem zavolala, kdo je, ozval se Bohumil Kusý.

Byla jsem překvapena. Odemkla jsem a on vpadl dovnitř. Celý se třásl. Začal ze sebe

shazovat tu uniformu. Na můj dotaz, co se děje, odsekl, e se ten taxíkář s nimi hned za Prahou vyboural, a ho nezdruji, e spěchá na nádraí,aby tu sluební cestu stihl aspoň vlakem. Bylo mi hned divné, e jel nejdřív na sluební cestu v uniformě a teď se najednou přestrojil do texasek a bundy. Pane Kusý, co nám k tomu povíte?” pronesl ostřejím tónem Vačer. To si Vlasta vymejlí,” reagoval prudce Kusý, to jsem neříkal.” Co jste neříkal?” O

tom, e se vyboural taxíkář. Jak bych to moh vědět, kdy jsem s ním nejel!” Pane Kusý, tak to povíte do očí paní Hálové, e si to vymyslela. My ji sem pozveme a budeme vás s ní konfrontovat.” Vačer vstal a zamířil ke dveřím.

116

Prosím vás, ne, počkejte .. Kusý sklonil hlavu a přerývaně dýchal.

Pane Kusý, dne dvacátého druhého února v době po devatenácté hodině byl zastřelen ve

voze taxisluby jeho řidič Antonín Císař. Z pistole, odcizené současně se stejnokrojem, v něm jsme vás zadreli. Vae tvrzení, e jste do taxíku v Podbělohorské ulici u nenastoupil a v jízdě nepokračoval, je v rozporu se svědeckou výpovědí paní Hálové, které jste řekl, e s vámi taxíkář havaroval. Ve dvacet jedna hodin čtyřicet jednu minutu jste narychlo odcestoval do Koic. Nám jste vak nepravdivě uvedl, e jste pouil rychlíku, který odjídí o hodinu dříve, ve dvacet hodin třicet minut. Pokusil jste se získat alibi na inkriminovanou dobu. Na základě těchto zjitěných skutečností jste důvodně podezřelý z účasti na vradě Antonína Císaře.” Kusý prudce zdvihl a dosud skloněnou hlavu, pohlédl na svého obhájce, potom na Vačera a vykřikl: Já jsem ho nezastřelil, to on!”

xxxx

Na okresní správě SNB běel obvyklý sluební den, který začíná úderem osmé, stejně tak

na okrese v umavském podhůří jako v Praze. A často nekončí před půlnocí, stejně jako v

hlavním městě.

Maryka s Křivánkem se ohlásili tentokrát nikoli u proedivělého nadporučíka, nýbr u

mladého majora, náčelníka okresní správy.

Vítám vás, soudruzi. Vím, o co jde,” potřásl si s nimi ruce tíhlý dlouhán sportovní postavy.

Volal mi kapitán Vébr a dal nám popis hledaného. Jene ten voják popsal jen obličej a

postavu, protoe dvaaedesátky Koubek u nenosí a jak je oblečen teď, to nevíme. Ale u

jsme udělali předběná opatření. Hlídkaři dostali příkaz vyjet do Jetenic a do okolí a provádět kontroly na nádraí a na autobusových stanicích a při zadrení počítat s tím, e je ozbrojen.”

Soudruhu majore,” řekl Maryka, podle naich poznatků by se mohl zdrovat u jisté Kristiny Kyralyové..

Ano, na státním statku v Horní Jedlové,” usmál se major, to u také vím od Vébra.

Podívejte se,” ukázal prstem na velké nástěnné speciálce do míst, kde se klikatila silná červená čára, značící státní hranici. Tohle je Horní Jedlová a tam je státní statek.

117

Obhospodařuje hezkých pár stovek hektarů horských pastvin, táhnou se dost hluboko do

hraničního pásma. Statek velice prosperuje a patří k nejlepím na umavě ve výrobě

kvalitního mléka. Má stálý kádr poctivých zaměstnanců. Mnozí z nich jsou potomci rodin

slovenských repatriantů z Maďarska a Rumunska, kteří sem přili u v pětačtyřicátém

osídlovat pohraničí. Statek postavil pro zaměstnance moderní rodinné domky a dokonce

samostatné bytovky i pro svobodné, jesle, kolku, zdravotní středisko. Abyste rozuměli, proč o tom hovořím. Je to tam vlastně malé sídlitě, hodně lidí pohromadě včetně dětí. Proto je třeba vzít v úvahu, paklie se tam ten Koubek skrývá, aby při jeho realizaci nedolo k

nějakému ohroení těch lidí kolem.

To je samozřejmé, soudruhu majore. Já se osobně domnívám, poznamenal Maryka, ,,e

ani ta Kristina netuí, jakej pacholek jí slíbil manelství a e jí tu nabídku učinil jako kamuflá, aby se měl kde zaít.

Z těch důvodů vám dám k dispozici několik kluků od nás z operativy, kteří to tam dobře

znají. Informoval jsem taky kraj a pohraničníky a poádali jsme i vojáky o součinnost, aby během akce pomohli zaclonit směr od statku do vnitrozemí, kdyby se případně pokusil

uniknout tamtudy.

Maryka poádal náčelníka, zda můe od něho zavolat Prahu.

Za malou chvíli měl na druhém konci drátu majora Vačera. Stručně mu zhodnotil situaci a

chtěl zdůvodnit nezbytnost rychlé akce, avak Vačer ho předeel lakonickým sdělením:

Kusý poloil Koubka jako vraha. A pak poprosil k telefonu okresního náčelníka. Chvíli spolu hovořili, zatímco Maryka pověděl Křivánkovi novinu, kterou se dověděl právě od Vačera, je

je vak nijak nepřekvapila. Oba dva sem vyjeli s předpokladem, e jedou dopadnout vraha.

Spolehni se, soudruhu majore, ukončil hovor náčelník a hned stiskl na panelu dalí tlačítko.

Poli mi sem okamitě Heroviče, nařídil komusi. A Marykovi s Křivánkem o několik minut později představil vedoucího skupiny operativců, která jim bude nápomocna v akci.

V tée době rovně stiskl tlačítko dispečerského telefonu podplukovník Rychta, velitel

motostřeleckého pluku v Jetenicích a přikázal: Spojte Přehradu, a okamitě zařídí na

příjem funkci edesát jedna! Přehrada byl krycí znak velitelství brigády Pohraniční stráe, funkce edesát jedna znamenala, e Rychta chce hovořit s jejím velitelem.

118

Spojení fungovalo bleskově. Tady Rychta, to je edesát jedna? Zdravím a mám s tebou

dohovořit součinnost… ano… počkám.” Ze sluchátka něco vzdáleně umělo a po chvíli se ozval velitel brigády: Můe pohotovostní rotu na B tři? ,,Ano, rozumím, bude zařízeno.”

A nastoupí, zavolej, upřesníme čas.” Zavolám, zatím konec.”

Podplukovník zavolal dozorčímu pluku. Chtěl vědět, jak je zajitěno bojové rozdílení u enijní roty, kterou určil na tento týden jako pohotovostní.

xxxx

Obhájce dr. Bernáek zatím setrvával v tichém rozhovoru s Kusým. Nevyruovali je a

trpělivě čekali, a skončí. Zřejmě hodnotili svoje vyhlídky.

Můj klient se rozhodl učinit plné doznání,” prohlásil konečně Bernáek.

Kusý se zdál být vyrovnanějí. Pochopil, e mu nezbývá ne přiznat plnou pravdu, chce-li získat aspoň naději na polehčující okolnost.

Tak, pane Kusý, vypovězte vechno pravdivě a od začátku. Kdy jste se seznámil s Josefem Koubkem?” vyzval delikventa kapitán Plaček. Jeho kolega Strouhal zasedl znovu k psacímu

stroji. Major Vačer u jen mlčky přihlíel. Teď mají slovo vyetřovatelé.

Jak se listy protokolu o výslechu obviněného začaly plnit sledem závaných údajů, bylo stále zřejmějí, e poslední slovo a tečku za celým dějem budou jetě muset udělat kriminalisté…

Kusý se seznámil s Koubkem zcela náhodně tam, kde se setkávají u ne náhodou ti, kdo po

svém tráví dobu, která je pro větinu občanů dobou pracovní. Ačkoliv se Koubek,

nedovyučený instalatér a pro patnou morálku vyloučený ák učňovského internátu vrátil po vojně k původně načaté profesi, tak jenom kvůli razítku zaměstnavatele v občanském

průkazu.

V montérkách a s branou údrbáře OPBH vysedával u dopoledne u piva. Vedl různé

podnikavé a silácké řeči. A právě v Kusém nael vděčného posluchače a záhy natolik

oddaného obdivovatele a hospodského kumpána, e se mu jednoho dne svěřil s úmyslem,

který nosí u delí dobu v hlavě. Uteče na Západ.

119

Ujistil Kusého, e to má promyleno. Zná, jak to chodí na hraničním přechodu nedaleko

Jetenic, kde slouil. Kusý spatřoval zcela nekriticky v Koubkovi mue činu a slepě mu

důvěřoval, kdy uslyel nabídku, aby se stal společníkem v riskantním podniku. Risk je zisk, ujioval ho Koubek a tak si plácli.

V polovině února sdělil Koubek Kusému, e si bere na pracoviti dovolenou a pojede

obhlédnout terén. Najal si k tomu dokonce taxíka a dal se dovézt do Jetenic. Tím taxíkářem, netuícím pozadí rita, byl Antonín Císař. Pobyt v zájmovém prostoru pomohl Koubkovi

obstarat takté nic netuící kamarád z vojny Karel Hodan. A Koubek vyuil situace, kdy se dověděl, e jetenický útvar odjel na zimní cvičení mimo posádku. Obhlédl si několik domů na vojenském sídliti, kde jetě nedávno jako voják pomáhal při stavební údrbě. V prvním

bloku mu padla do očí potovní schránka s nevybranými dopisy. Podle jména patřila Petru

Batoví, podle seznamu nájemníků, vyvěeného v chodbě zjistil, e Bata bydlí ve druhém

patře. Nazítří el najisto, vybaven sportovním pytlem a planetou.

Původně el po penězích, protoe poslední utratil za taxíka. těstí mu přálo. Pomocí

planety otevřel zámek a po chvatném hledání objevil ve skříni obálku se esti tisíci

korunami a polychromovanou dřevěnou , kazetu se zlatým náramkem. Kazetu tam nechal.

Ale nikoli pouzdro s pistolí, kterou objevil, kdy vylomil zásuvky u psacího stolu. Kdy u se táhl se sportovním pytlem, nemínil odejít naprázdno. V miku dostal nápad. Ze atníku vyndal poručíkův stejnokroj a v předsíni docpal do pytle plá s čepicí a vojenské polobotky.

O tom vem podrobně vykládal Kusému, kdy se vrátil do Prahy. A Kusý to se zřejmou

snahou o věrnost reprodukoval vyetřovatelům. Poté objasnil i roli, ji měl sehrát v odcizené uniformě, protoe, jak se ukázalo, na Koubkovu postavu byla malá, zatímco Kusému padla jako na míru. Na Západ, instruoval Kusého Koubek, nemůeme přijít s prázdnýma rukama.

Tvůj úkol v chystané akci je, získat co nejvíc poznatků, které je budou zajímat, u při prvním setkání, na skríningu, prý to tak nazývají. Dislokace vojenských útvarů, informace o prostorech při bojové pohotovosti, poučoval svého posluného áka Koubek …

Vyetřovatelé kroutili hlavami. Avak jejich úkolem nebylo hodnotit míru naivity Koubkových plánů. Byli členy týmu, vyetřujícího vradu.

120

,,O té odcizené pistoli jste věděl. K čemu měla slouit?” řekl kapitán Plaček.

Tentokrát se řádky v psacím stroji vyetřovatele Strouhala řadily pod sebe jen zvolna.

Kusého a dosud spontánní výpověď byla přeruována delími pomlkami.

Pistoli mu Koubek neukázal. Říkal, e ji má dobře schovanou. A e ji pouije, a přijde čas.

Ten čas měl přijít 22. února. Toho dne v poledne se setkal s Kusým v denním bistru v

podchodu metra na stanici Muzeum, jak měli domluveno. Oznámil mu, e jejich akce začíná.

Dal mu papírek s číslem taxíku, který objednal na osmnáctou hodinu. Řidič se jmenuje Císař a ví, kam se pojede. U tam jednou Koubka vezl. A si Kusý připraví uniformu a vechny

poznatky, které získal ze styku s vojáky. Vak dostal na průzkum od Koubka dvě tisícovky.

Jene Kusý se neodváil přiznat, e se jeho poznatky rovnají nule. A tak jenom přikývl a prohodil nesmělý dotaz, jak si Koubek představuje nadcházející akci. K nemalému zděení

se dověděl, e taxíkář, nějaká Kikina a on v poručické uniformě budou dělat rukojmí,

vechny je bude dret Koubek v achu pistolí, a přijedou na hraniční přechod. O ostatní se nemá Kusý s t a r a t …

Po delí přestávce, na ni si Kusý vyádal cigaretu, se opět rozbuil psací stroj vyetřovatele Strouhala. Na Podbělohorské ulici nasedli do taxíku, Kusý opět vedle řidiče, Koubek za řidiče na zadní sedadlo. Řidič se tvářil dosti nedůvěřivě. Poádal Koubka, zda mu můe zaplatit předem. Koubek sáhl do kapsy a dal mu tisícikorunu. Ale kdy vyjeli za Prahu, taxíkář

přibrzdil a zastavil. Vrátil bankovku dozadu Koubkovi a oznámil mu, e dál s nimi nejede.

Jestli chtějí, zaveze je zpátky na Václavák. Pokud ne, tak a vystoupí.

Dalí výpověď Bohumila Kusého se omezila na útrkovité věty. Koubek náhle drel v ruce

pistoli a vrazil ji řidiči taxíku do týlu. Ten se chtěl obrátit, ale v tom okamiku vyel výstřel.

,,Co blbne, vykřikl jsem. Taxíkář se zhroutil na volant. Koubek zařval, a vylezu ven.

Přetáhli jsme řidiče na moje sedadlo, lo to dosti těko, vůbec jsem nevnímal, co dělám, motor běel a světla svítila, Koubek skočil k volantu a já jsem se najednou octl vzadu.

Koubek se snail zařadit rychlost, nelo mu to, pak tam něco vrazil, asi to byla jednička, protoe motor straně řval, ale rozjeli jsme se a pořád jeli na tu jedničku. U to nebylo k vydrení. Pak někde za zatáčkou sjeli napůl do příkopu. Jak dlouho straidelná jízda trvala, nedokáe Kusý odhadnout.

121

Motor zhasl a Koubek marně startoval. Nikdo z nich se neodváil pohlédnout na toho, jeho

vezli na předním sedadle. Pak Koubek sáhl taxíkářovi do náprsní kapsy,

vytáhl odtamtud pouzdro s řidičskými dokumenty, řekl, e je tam nemůe nechat. Vzal si je k sobě a osopil se na Kusého, a vypadne ven. Rozběhli se od auta pryč. Silnice byla prázdná.

Doklopýtali na nejblií křiovatku. Koubek zůstal stát. Kdy se objevila světla, přikázal Kusému, a zkusí stopovat, e mu jako uniformě spí někdo zastaví. Byl to náklaďák od

Pozemních staveb a vzal je do Prahy. Vystoupili na Smíchově u Anděla. Koubek byl u

úplně klidný. Řekl, e odjede na umavu vlakem ze Smíchovského nádraí a e zařídí, aby

se akce dotáhla do konce. Pole Kusému telegram, kde se sejdou. A se ničeho nebojí a

dotáhne taky svoji průzkumnou akci do konce.

To koické alibi napadlo Kusého, a kdy nasedl do tramvaje a vracel se do centra Prahy.

Ne Kusý podepsal po přečtení kadý list protokolu, zeptal se ho major Vačer, zda by mohl popsat oblečení Josefa Koubka, v něm odjíděl toho středečního večera na umavu.

A podrobně si popis zaznamenal.

xxxx

Ani hnout! Nebo ji zastřelím!” vykřikl Koubek. Nejdřív ji a pak sebe! ivýho mě

nedostanete!” přeskakoval mu hlas do stále výhrunějí intonace.

Stál ve dveřích mezi předsíňkou a malým obývákem. Tiskl ústí pistole do týlu černovlasé

dívce, která strnule zírala, snad si ani neuvědomujíc, e kryje vlastním tělem toho za sebou.

Poručík Křivánek měl sluební zbraň odjitěnou a připravenou v podpaním pouzdře k

bleskurychlému zásahu. Kolikrát takovou akci na střelnicí procvičovali. Jene za této situace nemůe zbraň pouít. Zasáhl by to děvče. Nepochyboval o tom, jak by se zachoval Koubek, kdyby jen na zlomek vteřiny zaregistroval, e protistojící přísluník Bezpečnosti se pokouí vytáhnout pistoli. U jednou dokázal střelit člověka do týlu.

Koukej, Belmondo,” rozhodl se v miku Křivánek a roztáhl ruce dlaněmi dopředu. Nutil se hovořit co nejklidněji a pomalu. Mám je prázdný. Nepřiel jsem si pro tebe, ale za tebou.

Jsem tu sám. Dej pryč to elezo. Přece bys kvůli pár tisícovkám a jedný ukradený uniformě nestřílel z pistole, kterou jsi taky ukrad!

122

Nic jinýho od tebe nechci, ne abys to vechno vrátil.”

,,Ty mně můe bejt taky ukradenej,” soptěl Koubek, ale zdálo se, e horečné o čemsi

přemýlí.

Poslechni ho, prosím tě! Copak bys mě chtěl zabít?” vzlykla dívka. Co tě to popadlo?”

Mlč,” okřikl ji. A ty koukej rychle vycouvat,” kývl hlavou ke Křivánkovi, ale ne daleko, jdu na krok za tebou a jestli něco, střílím!”

Přitlačil dívku o kousek blí ke Křivánkovi, stále jí drel , pistoli u hlavy a sledoval, co učiní jeho protějek.

Poručíkovi prolétla mozkem počítačovou rychlostí představa, co by mohlo následovat, kdyby Marykovi nebo někomu z kluků, kteří ho zajiují a jsou ukryti ve tmě kolem domku, selhaly nervy a nedodreli by postup, na něm se pevně dohodli. Dokud bude uvnitř, ani hnout!

,,Dobře,” souhlasil Křivánek a ustoupil k vchodovým dveřím, které zůstaly jen přivřeny,

zvenčí. Zavadil o ně a dveře se rozevřely. V tom okamiku na něho dopadlo dívčí tělo,

přistrčené Koubkem se ví surovostí a Koubek vyběhl z osvětlené předsíňky do tmy.

Křivánek se rychle zvedl, hlavně e je to děvče mimo nebezpečí. A rozběhl se, následován ostatními, za uprchlíkem, jemu dínsy a sportovní botasky usnadňovaly rychlejí pohyb.

Nikdo z pronásledovatelů nekřičel stůj, věděli, e by to bylo zbytečné a stejně tak nemohli mezi domky potmě střílet, aby neohrozili jejich obyvatele …

Podle zakódovaných rozkazů se mezitím v nočním tichu uzavřela vnitřní strana pytle, v jeho

středu leela obytná část státního statku v Horní Jedlové. Vojáci enijní roty, rychle

sesednuvi z vozidel a podle bojového pořádku rozčleněni po rojích, zaujímali stanovitě.

Byli oblečeni v bílých maskáčích.

Soudruhu desátníku, převezmete na chvíli velení čety, jdu na průzkum,” nařídil velitel čety poručík Petr Bata veliteli prvního drustva. Úkol znáte.” Provedu!”

Poručík se přiblíil na dohled k mírumilovně vyhlíejícím budovám státního statku. V

některých oknech se svítilo. Náhle zůstal stát. Spatřil tmavou postavu, běící směrem k

němu.

124

A po chvíli dalí postavy. Osamocený běec měl náskok a stále ho zvyoval. A stále víc se blíil k poručíkovi, který zalehl do sněhu. Bata u slyel prudké oddychování. V

chronologickém zlomku, odpočítávaném pouze tlukotem jeho srdce, se poručík vymrtil ze

země, rozsvítil baterku, rozmáchl se a hodil ji prchajícímu do obličeje. Současně přiskočil a strhl ho vahou celého těla na sebe. Napadený se snail vymanit ze sevření, v pravé ruce drel pistoli, ale nemohl ji obrátit proti poručíkovi.

A u ji neobrátil. Protoe mu ji vykroutil z ruky poručík Křivánek. Na Koubkových zápěstích cvakla pouta, dvojice operativců ho postavila na nohy.

Josefe Koubku, jménem zákona vás zatýkám,” pronesl přerývaným hlasem kapitán

Maryka.

Křivánek se shýbl a vzal opatrně pistoli, leící ve sněhu.

Děkujeme vám, soudruhu Bato, netuil jsem, e se tu s vámi v Jetenicích jetě jednou

sejdeme,” obrátil se Maryka na velitele enijní čety.

Heleď, je to ta tvoje?” zeptal se Křivánek Baty a posvítil baterkou na pistoli ,DUO a na její číslo. Ano,” řekl Bata. Ale u ji nechci.” Ani se ti nedivím,” plácl ho po rameni Křivánek.

Soudruzi,” rozloučil ses nimi Bata, musím zpátky k četě a ohlásit veliteli, e akce

skončila.”

Konec