Sedmé oddělení - Vojtěch Steklač

PLAVÁČEK

1

Ziki Lojda mnoho radosti na světě neuil. Teď se vak karta začala obracet. Seděl za volantem escorta a přemýlel.

Ted doprava,” poručil Valchař.

Byl zvyklý poslouchat, částečně proto, e polovinu svého čtyřicetiletého ivota strávil v zařízeních, kde to bylo vyadováno, částečné proto, e hmotnost jeho fyzické schránky byla v krutém nepoměru s výkony edé kůry mozkové, s jejím ustrojením se v Zikiho případě příroda či genetika příli nevyznamenala.

,,A jsme tady,” řekl Valchař. Bude si pamatovat cestu?”

Jo,” řekl Ziki. Ten escort bude brzy jeho, protoe co nevidět se na trhu objeví renault devítka a Valchař u má na ni vechny prospekty. Frajer, pomyslel si Ziki uznale o svém éfovi. Stáli na nábřeí před snack-barem Plaváček, jak hlásal modrý neón nad vchodem a Ziki posluně vyčkával, a dá éf pokyn vystoupit. Robert Valchař ale nepospíchal. Dokonce si zapálil cigaretu.

Snack otevíral ve čtyři a teď bylo půl páté. Barmanka, paní Alena Berková, letila sklenice, servírka Iva nesla právě z kuchyně patrné první minutku dneního provozu, protoe v baru bylo jen pár hostů a vrchní Arnot Plavec vhodil do hrací skříně svou vlastní korunu.

A pak přiel pro mne pán, svůdný byl a elegán …

Barmanka si začala broukat melodii a ze dveří provozní kanceláře, hned za barem, se vynořil vedoucí Plaváčka, pan Kučera. Inteligentní pantomimou dal servírce najevo, e je očekávána a opět zmizel v kanceláři.

Co jí můe chtít?”

Vrchní Arnot se přiloudal k barmance a zapálil jí cigaretu.

Iva vklouzla do kanceláře a paní Alena potměile vyfoukla kouř. árlí?”

Mohla být tak stará jako Ziki, ale rozhodně na né nevypadala. Plavec byl o dobrých deset let mladí a rozhodně si toho byl vědom. Nebuď směná.”

Jsem?” nalila si barmanka stopku koňaku.

Neměla bys to s tím pitím přehánět,” sykl Plavec, ale barmanka se jen uklíbla: Je u pomalu pět, Arnotku … To u to maj gentlemani a dámy povolený!”

Servírka vyla z kanceláře právě ve chvíli, kdy do baru vstoupil Ziki s Valchařem.

Dvakrát koňak a jednou kávu.”

Ti dva se posadili k baru, vrchní Arnot se okamité vzdálil a nezaujatý pozorovatel by musel konstatovat, e při spatření pana Valchaře ve tváři i poněkud poedl.

Paní Alena zapracovala u expresa a nalila dvakrát koňak. Jene číku, kterou postavila spolu s kávou před Zikiho, Valchař přistrčil zpátky k ní. Ten gruziňák je pro vás, madame!”

koda, e se neznáme,” pokrčila paní Alena rameny, čím naprosto neutrálně zvýraznila svůj dekolt a s Valchařem si přiukla. Na zdraví.”

Na to já piju vdycky rád,” řekl Valchař. Nemáte tady nějaký klidný koutek, kde bychom si mohli popovídat?”

My dva?”

Právě v tu chvíli opustil vedoucí Kučera svou kancelář a s ostříím zrakem vplul do podniku.

Bohuel ne my dva,” vzdychl Valchař a ukázal na Zikiho a pak na druhý konec snacku. My dva a pan Plavec.”

Kontrola?” pobledla barmanka.

Něco na ten způsob,” dopil Valchař svůj gruziňák a podobně úspěnou pantomimou, jako předtím vedoucí Kučera zval Ivu, zlákal vrchního Arnota.

Můete do kanceláře vedoucího,” řekla Berková a Ziki si v hrací skříni vybral mnohem tvrdí song ne byl Elegán … Namísto pop-ansonu zaburácel Plaváčkem retro-rock Rip It Up v interpretaci Mikyho Volka …

Co se děje?”

Vedoucí Kučera se skláněl nad barpultem, nevnímaje dekolt paní Berkové.

Pokrčila rameny a očima naznačila nebesa. Ta nebesa, která sesílají blesky hromové a orgány kontrolní.

A sakra,” uklouzlo Kučerovi, zatímco tam vedle, v provozní kanceláři, se vrchní Arnot Plavec nezmohl ani na hlásku. Sotva se za ním zavřely dveře, Zikiho pravačka ho poslala k zemi. Cestou potkal psací stůl a kdy se jaktak začal se země sbírat a registroval znovu se přibliujícího Zikiho, byl tuze vděčen za pauzu, kterou vyplňoval Valchařův vlídný hlas: Viděls hvězdičky? Rozsvítilo se ti v hlavince? Na něco si zapomněl, ne?

Já jsem,” řekl sebekriticky Arnot, chráně si tvář před přibliujícím se Zikim, dělal, co jsem moh … Ale

Ale?” řekl Valchař.

Ty peníze jsem nesehnal.”

Valchař se smutně usmál a zdálo se, e o vrchního u zcela ztratil zájem. Jeho pozornost upoutal nástěnný kalendář s nedbale oblečenými slečnami a zatím co se nad ním pohoroval, Ziki radostně uíval svou hmotnost, střídaje obě ruce. Být tohle comics a ne příběh ze ivota, měl by jistě Arnot Plavec u svých úst bublinu Au!, tak srozumitelné a poctivě českou, zatímco nad Lojdou by bublina internacionálně povlávala: Bang!”

Má, chlapče, smůlu,” komentoval to fyzické dění Valchař a listoval kalendářem, moná, e ani netuí, jak velkou!”

Zapálil si ronsonem, na něm byl vyrytý jeho monogram, cigaretu a snad by dál pokračoval v osudových úvahách, kdyby v kanceláři nepřibyl pan Kučera.

Pánové …! Promiňte, pánové!”

Valchař dal Zlkimu velkomyslné pokyn, aby přeruil činnost a vedoucí, naprosto dezorientován, protoe neočekával vrchního na zemi, spí účetní knihy na stole, vykoktal: Můete se mi legitimovat?”

Zikiho ten dotaz přiměl k upřímnému smíchu a Valchař se jen uklíbl. Napřed vy!”

Já jsem tady vedoucí. Kučera Rudolf… Co se tady, proboha, stalo?!”

Velice nás těí,” uklonil se zdvořile Valchař, tady Arno-tek nemá peníze. Za jiných okolností by mi to bylo jedno. Ale představte si, pane Kučera, on nemá mé peníze! Řádně si je vypůjčil, řádné slíbil vrátit - a vidíte ho, neřáda, nevrátil!”

Ale to by snad lo, pánové, vyřeit v klidu!”

Pan Kučera nebyl dnení a ani idiot. Bleskurychle mu dolo, e se o kontrolu, nato podnikovou, nejedná.

Váený příteli, jestli mně se něco hnusí, tak je to násilí,” provedl Valchař velkorysé gesto a vzápětí se jeho oči zúily do těrbinek a ty těrbinky se zabodly do vedoucího: Zaplatíte to za něj?!”

Kolik?” polkl Kučera a vyčítavě pohlédl na Arnota, který se, poměrně úspěně, snail zastavit krvácení z nosní dutiny.

edesát papírů. Pan Plavec vám jistě rád dosvědčí pravost svého podpisu,” vytáhl Valchař z náprsní kapsy sloenou směnku a přistrčil ji Kučerovi.

Do kdy to chcete?” - nasadil si vedoucí brýle a títivě neblahý papír zase odstrčil, rozhodnut v Arnotově zájmu seriózně jednat. Řekněme za měsíc?”

Valchař zřejmě přeslechl. V kolik zavíráte?” zeptal se líbezné.

V jedenáct, řekl nechápavě Kučera.

Tak v půl dvanáctý si sem Ziki pro ty prachy přídě, pokračoval Valchař ve svém líbezném tónu. Měsíc, jak říkají japontí mudrci, to je celá věčnost!… Já vám dávám půl hodiny a ta vám musí stačit!”

To myslíte váně?”

Berete, nebo ne?”

Ziki se nenápadně přemístil tak, e měl teď na dosah jedné ruky Plavce a druhé Kučeru.

Dobře,” povolil si vedoucí límeček u koile a zlým okem lehl po Arnotovi.

Ty se dítě těstěny, Arnotku,” Valchař vrchního téměř objal, jestlipak ví, cosi tady Ziki vymyslel? … Představ si, e kdy se tenhle snack jmenuje Plaváček, nebylo by patný, kdyby tě zejtra vytáhli z Vltavy!”

Kdy dovolíte,” Kučera se vsunul za svůj stůl a sáhl po telefonu.

Teď ne, odsunul mu ruku Valchař, to si vyřiďte, a odejdem … A aby bylo vechno jasný, pane vedoucí, tak od týhle chvíle se ten Zikiho geniální nápad - poněvad Ziki tak často geniální nápady nemívá - roziřuje taky o vás. Buď ty prachy o půl dvanáctý budou, nebo …!

Je to jasný - pánové?!” zaklebil se jetě mezi dveřmi Ziki Lojda.

Sotva ti dva vypadli, Kučera na Arnota vytěkl: Blbče!” a pak se zeptal: Skořápky?”

Vrchní kývl a dodal: A gotýsek… Já vám to, pane éf, budu splácet!”

Vedoucí si zkoumavě a otcovsky svého vrchního změřil. A pak toho nechá, viď?”

Na smrt mý mámy,” zapřísáhl se Arnot.

Má vůbec nějakou?” řekl ironicky a vůbec ne otcovsky éf Plaváčka. Tak abys věděl, já ti ty prachy věnuju!..

Arnot Plavec - nepříli chápavě - zalapal po dechu.

Ale ruce pryč od Ivy, rozumí?!”

Rozumím,” polkl posluně vrchní.

2

Já se vsadím, pane kapitán, e takhle jste si svý narozeniny nepředstavoval!”

V téhle vinárně bylo docela jiné prostředí, ne ve snacku. Tak příkladně místo hrací skříně tu byl klavír a k tomu housle, oblíbené duo Pivoda a Kalvoda. Podobně starosvětsky působily svíce na stolech, starý vrchní a stejně tak tango, které tančila ne u mladá dvojice, sledována zraky od stolku pro dva, zraky, které patřily nadporučíkovi Váněmu a napravenému recidivistovi Hugo Opičíkovi. Vrchní právě odstranil z jejich stolu dojedené talíře od večeře a zbylo jetě půl pistole bílého vína. Před Opičíkem stála plná sklenka, před Váném prázdná a vrchní ji nadporučíkovi dolil. Opičík svou sklenku pozdvihl a mui si přiukli.

No fakt, pane kapitán, e ne?

Nejsem kapitán,” řekl Váně.

Vy jste zlatej člověk, pane nadporučík,” vztyčil bývalý recidivista varovný prst, kdybyste nebyl, určité jste teďka u byl víc, ne kapitán!”

To byla Váněho bolavá struna a právě proto, e na ni zabmkal Opičík, musel si nadporučík dalí chvály zarazit. Na mým sluebním nepostupu, pane Opičík, se podepsalo ledacos, to ano … ale rozhodně ne láska ke galérce!”

A protoe se Opičík zatvářil smutně, Váné do sebe hodil sklenku a dořekl: Vy jste ovem zářná výjimka!”

Pánové si přejí platit?” přiourai se diskrétně vrchní a pánové svorně kývli.

Musíte se na mě někdy přijít podívat.”

Kam?”

Opičík podal Vánému vizitku a spiklenecky mrkl. Tady máte adresu. Do práce i domů.”

Dik.”

Vrchní přinesl účet, Váně sáhl pro náprsní taku, ale Opičík mu poloil ruku na pai. To vás nesmí ani napadnout. Já vás

pozval, a lo bysto mě urazil!”

Tak dobře Přítě vás pozvu zase já,” souhlasil Váně a prohlíel ni vizitku. Sdělovala, e její majitel počestně vyuívá tvých hbitých prstů v hodinářské opravně. A mě třeba budou zlobil hodinky.”

A nezlobě) u teď?”

Ne,” usmál se Váně a mimoděk pohlédl na levé zápěstí, l am, co měly byl hodinky, byla jen lehce otlačená kůe po řemínku Poslyte vy jste génius!”

Jen napravený recidivista,” připustil cudně Opičík a vykouzlil Váněho hodinky z pravé kapsy svého saka.

3

Kdy se nadporučík Váně probudil, pohledem z okna se ujistil, e jo vechno tak, jak má být. Tady v centru města mlha, sycená smogem, brzdila regulérní svítání. Zaátral rukou po krabičce cigaret a pak Ťl vzpomněl na doktora. Mátoně vstal, el do ledničky, vymačkal do sklenice půlku citrónu a zalil ji minerálkou. Pak si usmail dvě vajíčka a opekl topinky. Jedl odměřeně, střídmě, dalo by se dokonce říci, e i s jistou nechuti. Ale kdy dojedl, mohl si konečné zapálit cigaretu …

Vstoupil do ranní ulice a tu krátkou cestu na pracovitě, nebo jeho garsonka byla v objektu starobylého Konviktu, jej nepřestávaly obtěovat chmurné úvahy.

Máte se hlásit na sedmým odděleni,” připomněla mu sluba ve vrátnici.

Já vím, Jarouku,” řekl a stoupa! po schodech.

Sedmému oddělení vyhradili místnosti v podkroví, nabyté díky dislokaci archívu. Bylo to oddělení zbrusu nové a Váné byl na ně převelen.

Nadporučík Váně.”

Kapitán Hajný.”

Mui si stiskli ruce, nače mezi nimi zavládlo dlouhé mlčení. Dr. Kamil Hajný rázem zavrhl připravenou řeč a Váně byl zřejmě rozhodnut svému novému éfovi tu trapnou situaci nikterak neulehčit.

Chtěl bych si s vámi popovídat naprosto neformálně, soudruhu nadporučíku.”

Můu se posadit?”

Samozřejmě.”

Dr. Hajný byl doktorem dvojitým. Filozofie ho obdařila titulem PhDr., právnická fakulta pak titulem JUDr. A protoe se čerstvé jmenovaný éf VII. oddělení povaoval za skromného mladého mue - bylo mu devětadvacet let, spokojil se s univerzálním titulem doktora. O svém podřízeném, jménem Váné, měl pochopitelně dobré informace.

Jisté víte, e moje ..dvojnásobný doktor se zarazil a hned opravil, toti nae oddělení bylo ustaveno jako svým způsobem experimentální.”

Váné kývl.

Jsem velice rád, e jste k nám byl přidělen.”

Nejste,” řekl nadporučík s poněkud nepředpisovým hlasem i chováním, a já taky ne.”

Jestli to berete jako svou degradaci,” pokrčil Hajný upjatě rameny.

Beru,” kývl Váně. Ale nechci dělat potíe. Mně stačí, kdy budu mít svůj stůl.”

Ale jistě,” řekl otráveně Hajný, z těch dvou, co jsou ve vaí nové kanceláři, si můete vybrat, který budete chtít.” Potvrdilo se mu, co tuil. A co sem tam zaslechl. e Váně je cynik.

Polete mi sem nadporučíka astného,” řekl do telefonu a obrátil se k Vánému. Bylo mi řečeno, e vae zkuenosti by měly být pro nae oddělení přínosem.”

Já nejsem vědec,” uklíbl se Váně. Já jsem, soudruhu doktore, jen starej a poněkud vopotřebovanej kriminalista.”

Hajný cítil, e sarkasmus toho člověka mu vdy bude proti mysli. Vysvobodilo ho energické zaklepání na dveře a příchod nadporučíka astného, který se předpisově ohlásil: Soudruhu kapitáne, nadporučík astný!”

Seznamte se,” pokynul Hajný k Váněmu.

Ivan,” řekl astný, který byl snad jetě mladí ne Hajný a s odzbrojující upřímností napřáhl k Váněmu ruku.

Arnot,” řekl Váně a neuznal ani za vhodné, aby povstal.

To je zatím vechno, soudruzi,” odkalal si Hajný na znamení, e audience je u konce.

astný se zatvářil poněkud nechápavě, ale následoval ze dveří Váněho, který se s lehkou ironií éfovi uklonil. Kdy za nimi zaklaply dveře, kapitán je chvíli chmurně pozoroval, pak vzdychl, rozhlédl se po své kanceláři, znovu nabyl energie, z kouta místnosti jetě nepříli zařízené sebral zarámovanou reprodukci Van Goghových Slunečnic a zálibné je pověsil na zecf proti oknu.

Právě v tu chvíli říční člun VB přirazil k levému břehu Vltavy, sledován davem zevlounů na nábřeí. Na jeho palubě byla mrtvola. Vedoucí snack baru Plaváček, pan Rudolf Kučera. Doktor ho zběné prohlédl a pak se začal domlouvat s přísluníky. Vzápětí se rozjela běná a pro někoho moná i cynická rutina…

4

Nadporučíci měli v holé místnosti stoly proti sobě, okno jim dodávalo symetrii a při nejlepí vůli nebylo moné rozhodnout, který z nich je lépe situován. To si Váně trpce uvědomil, natěstí ho z rozpaků vysvobodila astného taka, která u na

jednom ze stolů leela.

To je tvůj stůl?”

astný nechápavě přikývl.

A tohle můj?

,,Jak chce.”

,,Právě naopak.

Snad Váné doufal, e narazí na odpor, leč astný okamitě a ukázněně svou taku přemístil. To sice Váněmu poněkud zkazilo radost z vítězství, nicméně se spokojeně posadil za dobytý stůl. Jene vzápětí opět posmutněl. ,,Není tu vařič a já bych si dal kafe ty ne?”

..Nejsou tu ani hrnečky,” odvětil astný. ,,Ale mám ssebou svačinu.”

Z ubrousků vybalil dvojici chlebů, které pečlivé kapesním noem přepůlil. Tenhle je se sýrem a tenhle s patikou.”

Já nechci jíst,” řekl zarputile Váné, já snídal. Chci kafe!”

astný pokrčil rameny a dal se do jídla.

Novomanel, co?”

Ivan se zakuckal. Jak to víte? Toti,” okamité se opravil, jak to ví?”

Pche,” řekl posupně Váně a zdvihl se. Ubrousky, svačinky…Ty nemá co stěhovat, já jo. Tak klidně já zase přinesu to kafe.”

Odeel a vzápětí zazvonil telefon.

Rozumím,” řekl astný a namísto svačiny uchopil blok. Hned tam jedem!”

Váné vstupoval do své bývalé kanceláře se smíenými pocity. Poctivé doufal, e bude prázdná. Nebyla.

Dost, e jde,” prohlásil významně kolega Luká a podíval se na hodiny. Kde ses flákal?”

Váený a milý nadporučíku,” řekl bezstarostně Váně, jestli se domnívá, e mé vidí, tak je to naprostý omyl. Já tu nejsem.”

Začal vyvrhovat obsah uplíků svého bývalého psacího stolu, zatímco kolega Luká zmateně civěl. Pro přesnost je třeba podotknout, e Luká nebyl nadporučík, nýbr kapitán, leč Váné soudil, e kdy má někdo jméno tak slavné, e velo i do světové literatury, nemá na druhé straně právo disponovat jinou hodností, ne jakou mu přiřknul autor Osudů dobrého vojáka vejka.

.,Tys pil.”

Omyl, pouze jsem byl převelen.”

Aha.”

Vidím, e tvůj údiv je naprosto nelíčený. Take ti taktně mohu připomenout, e jsem tě o téhle převratné události svého ivota informoval, a to nejméně jednou, u minulý týden.”

To kvůli tomu kiksu s tou servírkou?” zapátral Luká poctivé v paměti.

Milej nadporučíku,” pokračoval Váné ve třídění spisů, nitka k nitce a chudej má koilku.”

Já měl pocit, e to náčelnictvo nechalo plavat.”

Já taky,” pokrčil Váné rameny. Hele, na okamik té zbavím naeho společnýho vařiče, konvice a kafe. Vechno v pořádku, kromě kafe, vrátím. Jsou nějaký námitky?”

Nechce pomoct?”

To bys moh,” kývl Váné na zásuvky, a tady nelítám celej den.”

První vstoupil s velkým uplíkem do své nové kanceláře Váně a udiveně konstatoval, e tu nadporučík astný není. Následoval jej s dvěma zásuvkami Luká.

Kam to mám sloit?”

Váně mlčky ukázal na stůl, kde leel i papír se astného vzkazem.

Co se děje?” zeptal se Luká.

Ná mladej u pátrá a já se mám neprodlené dostavit. Tyhle doktoři, to jsou správný erloci,” pravil Váně uznale. Já se vsadím, e ne tam přijdu, bude u mít zatčenýho pachatele!”

Klid, Arnote,” řekl chlácholivé Luká, mladý můou, starý musej. Co má?”

Z Vltavy vytáhli ňákýho plaváčka. A ne tam spadnul, dostal nejspí pecku do hlavy.”

Tak jed,” pokrčil rameny Luká a dobrácky dodal: Já ti to sem nanosím.”

Ani nápad,” zapnul Váně vařič do zásuvky napřed si vypijem kafe!”

Neblbni,” řekl Luká, jen měl mnohem méně vzpurného ducha ne Váně, radi jeď!”

5

Já jsem tady kuchař. Já teda absolutně o ničem nevím. Včera jsem, jako vdycky, končil v deset. ádná mimořádka

nebyla.41

V snack baru panovalo zcela mimoprovozní dusno, astnému se právě zpovídal mistr teplé i studené kuchyně, zatímco servírka Iva a barmanka paní Alena, nervózně pokuřovaly.

Co je to mimořádka?44 zeptal se astný a zaregistroval příchod kolegy Váněho.

Normálně se zavírá v jedenáct. Teplá kuchyně končí v deset, kdy já padám … No a kdy je mimořádka, teda kdy to vypadá na slunéj keft, nechá mě Ruda, teda jako nebotík -pan Kučera udělat pár studenejch mís … Ale to von si vdycky vytipoval a hlásil mi to u v půl desátý.44

A včera nic?44

Nic,44 zavrtěl kuchař hlavou, výpad jsem za pět minut deset. V pohodě M

Děkuji, kývl astný a pokrčil rameny k Váněmu, můete jit.44

Mistr teplé i studené kuchyně tak rád učinil a Váně se naklonil k Ivanovu uchu Má u vraha?44

astný pochopil ironii a protoe u byl výslechy lehce unavený, vrátil ten ping pongový míček ironie rovně eptem:

Nejene nemám - chybí mi druhá mrtvola!”

Aha, řekl Váně, poněkud ho to vzpamatovalo a aby si před mladíkem nezadal, začal se chovat úsečné a profesionálně. Kdo ho viděl poslední?”

Můete to tady soudruhu nadporučíkovi zopakovat?” pokynul astný Ivě, vy jste byla přece poslední, kdo pana Kučeru viděl!”

Včera tady fakticky nebyl ádnej provoz,” kývla horlivě Iva, a na ten incident..

Váně by se rád zeptal, ale astný mu naznačil, aby zatím servírku nepřeruoval.

Kuchař odeel asi v těch deset a hned potom Arnot. Nejpozději ve čtvrt na jedenáct.”

Váné se nechápavě rozhlédl, protoe jeho křestní jmenovec mu v personálu chyběl, a proto mu astný diskrétně poeptal:

To je ta druhá mrtvola - co nám chybí!”

O půl jedenáctý jsem začala vyhazovat hosty a paní Alena zavřela bar. .”

, ,Já la domů tak ve tři čtvrtě na jedenáct,” přikývla Berková, mám to kousek. Deset minut.”

Pokračujte,” vybídl astný Ivu.

Pan vedoucí věděl, e jsem vechno slyela. On bydlel dva baráky odsud. Tady na nábřeí… A zavřeli jsme přesně v jedenáct!”

Co věděl?” neudrel se Váně. A pod astného vyčítavým pohledem dodal: Co jste slyela?”

Zavírali jsme a já vedoucímu řekla, e zapomněl v kanceláři zhasnout světlo.”

6

Byla noc a v liduprázdné ulici na nábřeí stála jen nekonečná řada zaparkovaných automobilů. Před snack barem pak ti dva. Servírka a vedoucí.

Zapomněl si zhasnout.”

S rachotem spadla roleta.

Já se sem musím jetě vrátit,” řekl Kučera, jenom si zajdu domů.”

Pro ty peníze?” zeptala se tie Iva.

Tys to slyela?”

Rudolfe,” řekla Iva a vyhnula se Kučerovým očím, já ti musím něco říct.”

Zejtra, miláčku,” objal ji chlácholivě vedoucí,” měl jsem ti zavolat taxíka!”

Radi ti to řeknu teď,” vymkla se mu Iva, to mezi námi nemá smysl.”

Ty se chce rozejít?” vyděsil se Kučera a ruka, která zamykala zámek rolety, se mu roztřásla. To myslí váně? A kvůli němu?!”

Iva neodpověděla, pohladila vedoucího po tváři a protoe se zrovna blíil volný taxík, mávla na něj.

7

A máte pocit, e pan Kučera pak pro ty peníze el a vrátil se sem s nimi - nebo e si to rozmyslel?”

Paní Alena právě uvařila kávu a jako poslednímu ji servírovala Váněmu. Přičem mu jemně naznačila, e by s ním ráda mluvila o samotě a Váně to pochopil.

Asi si to rozmyslel,” pokrčila Iva rameny, aspoň podle toho, jak dopad ..

Nebyl to sice ten nejcitlivějí nekrolog, soudil Váně, ale byl nejspí mylen upřímně.

Vy jste také slyela,” obrátil se astný na paní Alenu, jak ti dva Kučerovi a Plavcovi vyhroovali?”

Berková přikývla a iniciativy se opět ujal Váně, by polohlasem, protoe se tázal Ivana: Co ví od doktora? Jak dlouho byl ve vodě?”

Tak od tý půlnoci.”

To je divný,” zarazil se Váně, jestli jim Kučera nechtěl ty peníze dát, tak e by se sem vrátil a čekal tu na né?!

Měl pro ně přiject jen ten bouchač,” upřesnila Iva, ten, co mu ten druhej říkal Ziki..

Moh vědět, kde bydlí a vytáhnout ho z postele,” zauvaoval nahlas astný, ale logičtějí by bylo, kdyby si to odskákal nejdřív Plavec.”

Byl u něj někdo?” zeptal se Váně.

Jo - a jak to vypadá, hele,” zarazil se astný, protoe si uvědomil, e to, co by chtěl Váněmu říct, by neměly slyet obě dámy. No, ale to si povíme potom,” dořekl zdánlivé ledabyle.

Fajn,” obrátil se Váně na dámy, take obě byste ty dva poznaly?”

A protoe Iva i paní Alena přikývly, dal Váně pokyn astnému: Ivane, zavez slečnu Ivu do kartotéky. Já se tady jetě s pomocí paní Berkové porozhlédnu a pak přijedem za várna!”

Neznal lepí řeení situace, ale paní Berková s ním byla evidentně spokojená a servírka na ni vrhla krátký, znepokojený pohled.

Tak půjdeme,” řekl neutrálně astný.

Bude to trvat dlouho?”

Bude,” řekl upřímně astný, Iva se zatvářila otráveně a Váně s Berkovou konečně osaměli.

8

Hostinec U koruny byl daleko od centra Prahy a ve své bohaté historii platil kdysi za proslulou výletní restauraci. Památkou na onu minulost zůstaly dvě mení klubové místnosti za hlavním sálem. Oficiálně byly v současné době vyuívány málokdy, sem tam nějaká schůze drobných pěstitelů či jiné společenské organizace, neoficiálně tu vak téměř večer co večer bylo ivo a do pozdních nočních hodin, ba dokonce někdy i do kuropění.

Teď vak bylo jetě příli brzy, a tak Valchař hrál kulečník sám proti sobě.

,.Nese prachy?11

Byl zády ke dveřím a ani se neobtěoval ohlédnout.

..Zdrhli, éfe,” řekl rozpačitě Ziki, u tam bylo, teda v noci,

zavříno.”

Chyba, Ziki,” provedl Valchař vydařený ouch, některý lidi jsou hrozně nepoučitelný. Jsi k nim laskavý, trpělivý a jak

se ti odvděčej?”

Ziki bezmocně pokrčil rameny a Valchař prudce rozehrál koule Kdy neuměj prohrávat, a nehrajou. A kdy u hrajou, tak musej platit!1*

A předal tágo Zikimu: Zkus to!”

Ziki posluně převzal tágo a ač byly koule velmi dobře postavené, ouch zoral.

Promiňte, éfe, ale já to nikdy moc nehrál.”

Nevadí,” řekl Valchař, jen doufám, e vechny rady, co ti dávám do ivota, jsou ti srozumitelný?”

To Jo. řekl nepříli jistě Ziki.

Fajn, předvedl Valchař parádní ouch, ty nikdy nehraj kulečník o prachy Ne, e bys neměl ikovný pracky. Má ale na jinou práci.”

to jsté myslel váné, e je …,” zadrhl Ziki a rukou naznačil dekapitaci.

V tyhle brani to jinak nejde,” kývl Valchař, kadá hra má svy pravidla A plh kadý hře je nutný zachovávat zásadu číslo jedna fair pley! Nezaplatí jeden, pak druhej… To si nemůeme dovolit Chápe.”

Jasny. éfe řekl nervózně Ziki, ale snad stačí vykoupat jen jednoho

Správně, jde nám o příklad,” přikývl souhlasně Valchař a rozbuil koule na zeleném plátně. Ovem o varovný a odstraujíc! přikladl”

Co teda uděláme?”

Jetě jednou a naposledy zajedem k Plaváčkovi jako mise dobré vůle,” odloil Valchař konečné tágo, a dej japonskej pánbu, e to ty trotlové pochopí! ..

To u se koule na zeleném stole pohybovaly jen v pomalém, umírajícím rytmu.

9

Váně s paní Alenou si přiukli sklínkami, v nich se zlatil koňak.

Tak co máte na srdci,” řekl vlídné Váně. Povídejte, pořád platí, e přiznání je polehčující okolnost.”

Víte, e vás znám?”

Berková si nechala připálit cigaretu.

Ne,” Váné rychle zalistoval ve své dui a zavrtěl hlavou. A nesnate se mi namluvit, e mé jméno je slavné.”

Milena byla moje kamarádka,” řekla tie Berková, ta servírka ze Zlaté brány. Milovala vás, pane nadporučíku!”

To byla její jediná chyba,” řekl Váně, který ke své minulosti necítil ádný sentiment, já jich udělal víc. Proto jste se mnou chtěla mluvit?”

Nic vám nevyčítám. O mrtvých jen dobře,” nalila si paní Alena dalí koňak a Váně tuté slubu odmítl. Ale já ji znala lip ne vy!”

Fajn. Jednou si o tom v klidu můeme popovídat. Teď Kučera, Plavec a slečna Iva,” rozhlédl se nadporučík po snacku, jak to tady chodiio?”

Chcete slyet drby?”

Berkové nebyla změna konverzace valně po chuti.

Spí pravdu.”

To zní vzneeně,” uklíbla se barmanka, no tak napřed si Iva začala s vedoucím a teď táhla s Arnotem.”

Pomozte mi se v tom časově orientovat.”

To vechno stihla za půl roku,” hodila paní Alena minci do hudební skříně a byl to Lennon s velice výmluvnou písní - Let it be.

Chtěl jste drby, máte je mít.”

Já chtěl pravdu.”

A to drby nejsou?”

Jak kdy,” řekl Váně a rozpomenul se na svou znalost angličtiny. Máte ráda Beatles, anebo speciálně tuhle skladbu?”

Bylo to mý mládí, soudruhu.”

Ne tak dávné,” řekl galantně Váné, to já jsem swingová generace.”

Ale o tom si se mnou nechcete povídat?1’

Moná někdy jindy.”

To zní slibně. Kde jsme to přestali?”

U slečny Ivy.”

Aha, dívka, která ví, co chce.”

Nemáte ji ráda,” konstatoval objektivně Váně a Berková se upřímně rozesmála.

Nebučíte naivní, pane nadporučíku! Já přece musím nenávidět vechny mladý holky!”

Proč?”

Protoe já u nikdy mladá holka,” kreslila paní Alena na mramorové desce baru kří, nebudu!”

Váně k ní přisunul krabičku spart. Berková se revanovala bensonkami. Obřadně si zapálili a Váně se jemně zeptal:

Rozvedená?”

Vy jste starí meč a já starí přeslice,” kývla paní Alena, bučíme k sobě ohleduplní.”

No jo,” pokrčil Váně neastně rameny, ale kdy já mám zrovna takový neblahý řemeslo. Drby a pravda, ohleduplnost a dotěrnost, kde jsou v mým případě ty hranice?”

Omluva se přijímá,” řekla velkoryse Berková, Plaváčka Plaváčka jsme otevřeli před devíti léty… Kučera přiel o dva roky později.”

A Arnot?”

len je tu trojnásobek doby, co Iva. Nastoupil před rokem

a půl.”

Věděla Jste, e hraje?”

Kdybych vám řekla, e ne, stejně byste mi nevěřil,” pokrčila paní Alena rameny, jetě nějaký dotaz?”

.Pojedeme,’ vzdychl Váně, ale upřímně řečeno, moc jste mi toho neřekla.”

Třeba jste se patně ptal!”

10

Dvojčlenná míse dobré vůle ve sloení Valchař a Ziki Lojda dorazila poblí neku na nábřeí právě ve chvílí, kdy bar opoutěla pani Alena v doprovodu nadporučíka Váněho. Nasedli sice do vozu s civilní značkou, ale byla přítomna i volha bezpečnosti Z pohledů, které mise vysílala z escorta, se dalo tuit e japonskej pánbu nebyl tentokrát doma a e dolo k maléru.

Vystup a bě to omrknout,” řekl Valchař.

Jsem padléj na hlavu?!” rozčilil se Ziki a rukou poukázal na situaci.To se mám zeptat rovnou fízlů?!

Protoe nejsi padlej na hlavu, neptej se fízlů,” řekl trpělivě Valchař a podezíravě si Zikiho změřil, Dej si někde polívku a a vodjedu, můe se troku poptat. Má na to celej den!”

Ziki nepříli radostně vystoupil a Valchař se přesunul na jeho místo za volantem.

Nebo se radi moc neptej a spí poslouchej… Ono se vechno rozkecá.”

Mezitím civilní automobil s posádkou Váné a Berková odjel opačným směrem.

V kolik mám přijít?” řekl nepříli optimisticky Ziki.

Čekám té po čtvrtý,” stočil Valchař okénko a nastartoval.

11

V kanceláři VII. oddělení seděl nadporučík astný a stará paní, paní Klírová. Ti dva měli spoustu práce, protoe co stará paní povídala, to Ivan psal a jen ten třetí, přítomný v kanceláři, nedělal nic, jen se ptal. Pochopitelné, e to byl Váně.

Pani Klírová, kolik bylo hodin, kdy jste pana Plavce slyela?”

Půl jedný,” řekla vystraená stará paní, posvítila jsem si na budík baterkou. A namoudui, bylo na něm přesně půl jedný!”

A co jste slyela?”

Jak křičel!” - paní Klírová se při té vzpomínce celá roztřásla, namoudui - strané křičel!”

Co?”

Nechte mě! Já s váma nepudu!”

Tak to bylo v půl jedné. A vy jste jeho hlas bezpečně poznala?”

Samozřejmě.”

A kdy vlastně pan Plavec přiel?”

No, jako obvykle chodí,” podivila se stará paní, asi před dvanáctou.”

Zazvonil telefon. astný ho zdvihl, chvíli poslouchal a řekl: Rozumím.” Pak zavěsil.

Take přijít jste ho vlastně neslyela?” pokračoval Váné ve výslechu paní Klírové.

Včera ne,” řekla upřímné stará paní, víte, on to střídá.”

Váně se pohledem otázal, e nechápe.

No, někdy jde domů obyčejnej, jindy veselej. To víte, pracuje v hospodě. No a kdy se nemůe strefit do dveří a dělá rámus, tak si zpívá…Já ho o to poprosila, aby zpíval…Kdy mě ten rámus probudí, tak abych podle hlasu poznala, e se k nám nedobejvá nikdo cizej!”

A co si zpívá?” otočil se se zájmem nadporučík astný od svého psacího stroje.

Pec nám spadla, pec nám spadla,” zanotovala babička Klírová a omluvně dodala. Já bych ho podle hlasu poznala vdycky, ale on snad jinou písničku ani neumí!”

Dále,” řekl Váně.

Kdosi toti zaklepal na dveře a byla to sluba, nesoucí obálku.

Soudruhu nadporučíku, tohle vám posílají z kartotéky!”

Obálka byla předána Váněmu, nebo se jevil sluebné starí a zatím astný nechal babičku Klírovou podepsat protokol.

Můu odejít?”

Ano,” řekl Váně a kývl ke slubě. Doprovoďte paní Klírovou!”

Přísluníkovi nezbylo, ne souhlasit, a babička byla těstím bez sebe, e u to má vechno konečně za sebou. Kdy oba odeli, Váně se obrátil k astnému: To byl ten svědek, o kterým si nechtěl mluvit u Plaváčka?”

Podle toho, co bábinka říkala, můe být u Arnot skutečné druhá mrtvola,” kývl astný.

Kde bydlí?”

Ve Vrovicích, u Bohemky.”

Botič je na topení moc mělkej.”

Taky bych myslel,” zailhal tastný po obálce, její obsah Váné právě pilné studoval. A e jsem tak smělý…Koho nám dámy vybraly?”

Pan Zikmund Lojda,” přisunu! obsah obálky Váné kastnému, zavedená firma. Tady je poslední adresa. Ale určitě ho na ní nenajde. Ten druhej je zřejmě zatím čistej.”

Tak abych snad el,” zdvihl se Ivan od svého psacího stolu.

Jo,” řekl Váné.

A ty bude dělat co?” zeptal se u mezi dveřmi a zdánlivě ledabyle mladí nadporučík.

Já?” řekl s údivem Váně a vzápětí se zlomyslné rozzářil. Co já bych dělal? … Budu se flákat. To u je přece jen otázka času, kdy ty vechno pozatýká!”

Aha,” bouchl astný dveřmi.

12

Čtyři mui seděli u stolu poblí osiřelého kulečníku a soustředěně se věnovali karetnímu hazardu. Na stole byla sluná hromada peněz a pil se myslivec a vlno. lo pochopitelné o hostinec U koruny a o jeho zadní místnost, kde jsme u měli to potěení zastihnout Valchaře a Zikiho.

Dík, pánové,” řekl Valchař, shrábl peníze a místo aby se radoval, tvářil se mrzutě. Příčinou byly nástěnné hodiny nad dveřmi, ukazující čtvrt na est.

Dalí tři spoluhráči byli v podstatě nezajímaví, snad s výjimkou inenýra Hokra. Ten chudák byl výrobním náměstkem jistého meního podniku a kadou dalí hrou si nesmírně komplikoval ivot. Budi objektivně konstatováno, e to tuil, leč Valchař rozdával na dalí hru.

Co je?”

Veel napůl ustrojený číník, co znamenalo, e měl u na sobě sako s motýlkem, ale jetě díny a sklonil se k Valchařově uchu.

Je mi lito, pánové,” přikývl zachmuřeně Valchař a zdvihl se od stolu. Jak praví jedno japonské přísloví - čas je vdycky o půl hlavy větí, ne my! Ale nenechte se ruit, vezme to za mě Karel.”

To byl ten napůl ustrojený číník. Posadil se na Valchařovo místo a inenýr Hokr si třesoucí se rukou nalil víno. Já bych snad u taky el!”

My tu nikoho, pane Hokr, násilím nedríme,” obrátil se jetě ve dveřích Valchař. Je fakt, e u jste prohrál dost. Klidně jděte, kdy si nevěříte … Japonskej bůh týhle ulechtilý hry je hrozně nevypočitatelnej!”

Byla to profesionální rada kubané kavce, ale tu pochytil furiantský třas. Já to jetě zkusím!”

Paák,” pokrčil rameny Valchař a inenýr Hokr se zhluboka napil.

13

Takté Ziki Lojda se zhluboka napil, avak piva, nače si hlavu sloil do dlaní a začal lehce chrápat. Za jiných okolností by na tom nebylo nic patného, ale momentální okolnosti byly takové, e se pití piva a lehké pochrupování odehrávaly v restauraci na Hlavním nádraí.

No tak,” přimotal se vrchní a zatřásl Zikiho ramenem.

Vstávat, strejdo!”

Co se děje?” zabrumlal Ziki.

Běte se vyspat někam jinam!”

Dy nemám dopitý pivo!”

Nedělejte problémy,” zívl otráveně vrchní, zaplate a vypadněte!”

Navzdory své opilosti se Ziki poměrně čile zvedl a vrchního knokautoval. Ne e by celá akce stálé hosty nádraní restaurace nějak příli vzruila. Tady si kadý hleděl svého a maje sám

hříchů dost, do cizích se raději nemíchal. Ziki si počkal, a se vrchni zvedne a půllitr dopil. Tak a přinese mi jetě jedno!”

Vrchní ustraeně letěl do výčepu a Ziki se kolem sebe vítězoslavně rozhlédl.

Tváře se odvracely a Ziki v nich marné hledal souhlas a úctu.

Vzápětí se objevil z výčepu vrchní a i on se tvářil vítězoslavně. Nebo jej neprovázel tác s pivem, ale dva přísluníci

VB.

14

Kdy zazvonil domovní zvonek, zdvihla se Ema Lojdová z gauče, schroupla bonbón z misky, která leela na stole a poodhrnula záclonku. Viděla na pavlač a před dveřmi Valchaře. Ema Lojdová byla Zikiho sestra, rubensovská krasavice kolem čtyřicítky. Dveře na chodbu měla opatřené řetízkem, take je pootevřela jen do úzké kvíry.

Ahoj,” tlačil se nohou do dveří Valchař, můu dál, Emy, dítě zlatý?”

Ema líně sundala řetízek, ustoupila a Valchař vklouzl do bytu. Byla to jen tahle jediná místnost s přístěnkem, krytým závěsem, za nim se nacházela kuchyňka a gauč.

Pořád stejná,” Valchař okamitě za závěs nakoukl. Na gauči nikdo, zato kolem výlevky plno pinavého nádobí. Nepořádná a mlsná.”

Zasmál se hloupé výivce mezi okny a uznale mlaskl nad barevným televizorem. Podobné kontrasty byly vůbec pro tenhle ikovský byt typické. Otlučená kredenc z padesátých let a na skobě drahý koich.

Kde má bráchu?” plácl Valchař Emu po zadku.

Ale no tak,” natáhla se Ema zpátky na gauč, e se mě ptáte zrovna vyl”

Moment,” řekl Valchař a nenápadně si přisedl, kdysi jsme si přece tykali!”

Ziki se tu ukáe jednou za uherskej měsíc,” odtáhla se Lojdová, dy je furt s tebou!”

A náhodou dneska nepřiel? Třeba si tu jen něco schoval a honem zas pospíchal!”

Já vo ničem nevím,” Valchař pátravě pozoroval Eminu tvář, ale v té se nepohnul ani sval.

Má klíč?”

Ema kývla a Valchař začal se systematickou prohlídkou pokoje. ádnej strach, Emy … Jestli budu mít jetě příleitost, tak Zikiho poučím, e by měl sestřičku navtěvovat častěji.”

Von něco proved?” Ema dál klidně chroustala bonbóny, tu misku ze stolu si přinesla na gauč a Valchař bezúspěně končil se svým pátráním.

Obávám se, e ano … Nesmírnou pitomost, která ho bude straně mrzet!”

Vobčas tu přespí,” řekla zamylené Ema, ,,co mu mám vyřídit, kdyby se tu náhodou objevil?”

,,e po něm nesmírně touím,” bouchl Valchař dveřmi skříně, kde nenael nic, ne Emin vrozený smysl pro nepořádek. A kdyby on náhodou u mé potkat nechtěl, e si ho stejně najdu. V japonským nebi nebo v japonským pekle, to je tuk!”

Ema vstala z gauče, vsoukala se do křesla a dálkově zapnula televizi.

,,A kdyby se po něm náhodou ptal taky jetě někdo jinej,” řekl Valchař u na odchodu, mezi dveřmi, třeba fízlové tak mě nezná! Rozumí?!”

Jo,” řekla bezvýznamně Ema Lojdová a na televizní obrazovce se objevil pan Vajíčko.

15

Kdy do hodinářské opravny vstoupil nadporučík Váné, skláněl se právě pan Opičík s lupou nad čímsi na pultu, co před ním rozloil na první pohled spí důvěrný známý, ne zákazník, pan Frantiek.

Zdravíčko,” zaregistroval Opičík Váněho a zahlaholil a příli hlasité: Soudruhu nadporučíku!”

Tak nic, pane vedoucí?” zareagoval bystře pan Frantiek a ty věci z pultu zmizely s eskamotérskou rychlostí v jeho kapsách.

Bohuel, Frantiku,” pokrčil Opičík lítostivě rameny, na tyhle strojky u nedostáváme náhradní součástky.”

Váné situaci pobaveně pozoroval a pan Frantiek se kvapně loučil. Tak já přijdu jindy!”

A s něčím jiným,” lehl po něm Opičík chmurným pohledem. Rád poslouím, rád poradím!”

Kdy tak rychle bouchly dveře, Váně jen ztěí potlačil úsměv. Přetahujete.”

Vidíte to, pět minut po estý,” podíval se Opičík na nespočetné mnoství hodin a hodinek kolem sebe, ale to já vdycky, kdy se zaberu do práce … No ale, e jste přiel… Měl bych asi zavřít, ne?”

Rád poradíte, poslouíte,” pokrčil Váně rameny, já jdu taky na radu.”

m.’

Opičík s povzdechem krámek zevnitř zamkl a spustil napůl roletu. Co by to jako mělo bejt?

Ziki Lojda, pane Opičík!”

Ale pane nadporučíku, tohle já nerad,” zatvářil se bývalý recidivista, jako by ho rozbolely zuby. Já myslel, e jsme takříkajíc na jedný lodi!”

Proč ne?” Váné se klidné posadil na volnou idli u Opičl-kova pracovního stolu, kde byly rozdělané hodinové strojky. Jene ta loď je obrovská a zmítá se na vlnách oceánů nápravných zařízení. Já na přídi, vy na zádi, kam nedohlédnu, a proto se musím ptát - Ziki Lojda!”

Z Opičíkovy tváře bylo lze číst nerozhodnost a rozpaky.

No tak, přece nechcete, aby ta nae loď dopadla jako Titanik?” popíchl Váně.

Chraň bůh!” vztáhl před sebe Opičík ruce, jako by před ním vyvstal zlý přízrak a vzápětí se uklidnil. No jo, Ziki, velký pracky, malej mozek… Hledáte ho?”

To taky,” řekl Váně vyčkávavé, ale hlavně toho druhýho, co Zikiho mozek forslruje. Potí je v tom, e ten druhej se zdá bejt čistěji”

Můe být,” uhnul Opičlk očima, jistej Robert Valchař. Ziki mu dělá badygárda. To maj ty volové z biografu … Teda normální gorilku.”

Nomen omen,” uklíbl se Váně a protoe Opičík nepochopil, nadporučík vysvětlil: To u říkali staří latiníci dávno předtím, ne byl biograf. Tak pan Valchař, hazard, kartičky …”

Opičík kývl a Váné se zdvihl: Take jménem zákona děkuju a nebudu u zdrovat.”

A směl bych doufat,” osmělil se bývalý recidivista a dodal si odvahy, teda abyste to nechápal patně, pane nadporučíku!”

Ano?” řekl nejen ostraité, ale i povzbudivé Váné, já vás poslouchám.”

No tak na revan,” řekl prosebně Opičík. To víte, osud si zamane, do něčeho mě namočí - to se můe stát snad kadýmu, ne?

Kadýmu asi ne,” přikývl shovívavé Váně, ale já vám rozumím. A u se stalo.”

Co se stalo?” otázal se nechápavé bývalý recidivista.

Ten pan Frantiek,” uklíbl se Váně, co kdybych se býval blíe zajímal o to jeho zboí?”

Pane nadporučíku, to není fér,” zasténal Opičík, to je přece mimo vá obor!”

Na shledanou,” pokrčil Váně rameny.

,,Jo, jetě maličkost” řekl Opičík, tomu Valchařovi se říká Japonec. Von vede takový uhozený, jako japonský kecy!”

,,e jste mi to připomněl,” zarazil se ve dveřích Váně, taky jedna maličkost. Kde ho najdu?!”

16

Kancelář VII. oddělení měla být v tuto pokročilou hodinu u prázdná, leč nebyla, jsouc obsazena nadporučíkem astným, který telefonoval. Nebyl to sluební hovor.

Bohuel na něj musím počkat. Ano, já vím, kolik je hodin … To se nedá, miláčku, nic dělat… To ví, e mu to vyřídím, spolehni se!

A protoe Váně právě veel, mladý nadporučík zajásal: U je tady! Neboj, vechno mu řeknu!… Nebo radi ne, pá, za chvíli jsem doma!”

To bylo pro mne?” zeptal se nevinně Váně, kdy nadporučík astný poloil telefon. Nějaký vzkaz?”

No,” řekl hrdě astný, to byl můj telefon. Pro tebe je jen vzkaz, es prznitel mladých manelství!”

Ty u chce váně domů?”

Chci,” kývl rozhodně astný, příleitostně tě s Milenou seznámím. Pochopí.”

A co zločin?”

Snad neuteče.”

To otázka. Doma se nezdruje, ale nael jsem jeho sestru,” vytáhl astný notýsek. Dala mi pár tipů na jeho kamarády. Celkem est lidí. Zejtra bysme je mohli začít prověřovat.”

Není mezi těmi jmény jistý Robert Valchař?” zeptal se lhostejně Váně.

Není,” proel astný seznam v notýsku a pokrčil rameny.

Aha,” uklíbl se Váně. Zazvonil telefon. astný ho zdvihl a řekl sue: Jo, my jetě pracujeme. Coe?” zaclonil sluchátko a oznámil Váněmu. Dal jsem po Lojdovi vyhlásit pátračku. U ho maj!”

astny jetě chvíli poslouchal hlas v telefonu, pak zavěsil a chmurně si sedl.

Kde ho chytil?”

Nu záchytce. Cobydup ho přivezou. Patrně jetě nepříli střízlivyho “

Já myslel, e pospíchá,” řekl nevinně Váně.

Musíme ho vyslechnout. Potřebujeme přece toho komplice “

Tvá ena mi křivdi,” zapálil si Váně spokojeně cigaretu, já

tě o čas neobírám. Klidně se zase zdvihni. Ne přivezou Zikiho, máme komplice.”

To je ten Valchař?” řekl nedůvěřivě astný, jak si na něj přiel?”

Velmi primitivní rutina. Za tu by mě ná éf nepochválil. Jedem!”

17

Valchaře vytáhli rovnou od karet. Nedělal problémy a ani se celkem nedivil. To je tak, pánové, kdy se člověk spojí s pitomcem!”

Ale ohledně Kučery a Plavce nepřiznal nic. Pohrozit, to ano, ale tygří zařvání, jak říkají Japonci, jetě nezabíjí!”

astný se tázavě podíval na Váněho, ten pokrčil rameny, kývl, nače Ivan vysunul ze stroje poslední stránku protokolu.

Tak to podepite.”

Valchař pozorně svou výpověď pročítal a nakonec se zdvořile zeptal: Zdá se, e zbytek dnení noci strávím v cele předběného zadrení, e?”

Zdá se,” řekl sarkasticky Váně, původně jsme počítali s Jaltou nebo Alcronem, ale tam u je obsazeno.”

Valchař se uznale na Váného usmál a protokol podepsal: Doufám, pánové, e a toho pitomce chytnete, dáte mi vědět!”

Zajisté,” řekl astný stejným tónem jako Váné. Vám nebo vaemu právnímu zástupci.”

A zazvonil na slubu. Tady pan Valchař by chtěl u jít spinkat. Odveďte ho do jeho apartmá.”

Sluba, nezvyklá tomuto druhu ertování, se poněkud koeně zazubila a Váné navázal, bedlivě přitom pozoruje Valchařovu tvář: A pak přiveďte Lojdu!”

Zcela podle očekávání Valchař pobledl. Kdy u byl za dveřmi, otevřel Váně okno a otočil se na Ivana. Ty vůbec nekouří?”

Zásadně ne,” zavrtěl Ivan hlavou.

Příleitostně mě tomu naučí,” protáhl se Váně.

To není nic těkýho,” řekl sebevědomé astný, chce to jen silnou vůli.”

Aha,” uklíbl se Váné a kývl ke dveřím, za nimi zmizel Valchař. Co tomu říká?”

Ten přizná jen to, co mu dokáem,” vyklonil se astný z okna do noci, a jestli má v tý vradě prsty, tak nám dá jetě pořádné zahulit!”

Váně souhlasně kývl, ozvalo se zaklepání na dveře a sluba přivedla Zikiho, který se apaticky posadil na idli.

Ziki, řekl vlídně Váně a přistrčil k Lojdovi protokol, tady je výpověď jistého Roberta Valchaře. Nechce si ji přečíst?” Ziki se podíval jen na Valchařův podpis a zavrtěl hlavou. Jen si to, pane Lojda, radi přečtěte!”

Děkuju,” zavrtěl opět Ziki hlavou a začal se lehce usmívat. Nebuďte blázen, člověče!” vyhrkl astný, víte, z čeho můete být obviněn?” - a protoe Váně výstraně zdvihl obočí, Ivan se opravil: Jen se podívejte, co o vás řek …! Tvůj éf, Ziki!”

Já vím,” odsunul Lojda protokol, jestli si myslíte, e jsem byl opilej, tak to sem nebyl!”

Jasně. Na záchytku tě odvezli čirým nedopatřením.”

To ne,” řekl dotčeně Ziki, já to chtěl, poněvad jsem se

bál.”

Čeho?”

e von si bude myslet, e já ho pratil do hlavy a pak ty peníze čmajznul. To sem se radi nechal sebrat…”

To jste se ho tak bál,” nechápal Ivan, ačkoliv jste měl úplně čistý svědomí?”

Jo,” upřímné přitakal Lojda. Vy ho neznáte. Ten je schopnej veho!”

To je ale moula,” ulevil si astný, kdy s Váném osaměli. Měl bys zavolat domů, e u jde,” podíval se starí nadporučík na hodinky.

A co zločin?”

Půjdete spát. Jako my. Tak zavolá?”

Radi ne,” zívl upřímné astný, v tuhle hodinu u by to ádnou velkou radost nezpůsobilo.”

18

Servírka Iva se hmodila s basami piva, minerálek a vína, kdy před snackem zastavilo auto, ze kterého vystoupil Váně. Bylo časně ráno a nadporučík se galantně nabídl. Můu vám

pomoct?”

Klidně,” přenechala mu Iva rudl, napěchovaný u čtyřmi basami.

Váně jej uchopil a vezl do útrob baru, zatímco Iva teprve na třetí pokus zapálilo v ranním větru cigaretu. Ulici se plouil a přiblioval čisticí vůz, ze kterého se vyklonil vousatý řidič: Slečno, můu v poledne přijít na gáblík?”

Iva ho Ignorovala, z baru se vyřítil Váně a řidič při jeho spatřeni rychle zmizel v kabině Čemu se smějete?”

Tady jeden vás měl za manela nebo za pasáka,” počkala Iva, a čisticí vůz přejede, co vy na to, pane nadporučíku?”

Váně se zatvářil nanejvý pohorené, navril si o basu víc, ne bylo na rudlu předtím a opět s nákladem zmizel v baru. Iva mhouřila oči proti vycházejícímu slunci a kdy se Váné chystal pro třetí várku, zeptala se: Vy jste se urazil?”

Jak dopadla inventura?” zeptal se Váně namísto odpovědi.

Perfekt, soudruhu,” sekla Iva rukou, jinak bysme neotvírali!”

Váně se s odpovědí spokojil a zacouval s předposlední várkou bas a beden do baru. Iva se zatím stačila přelíčit a přepudrovat.

Váné, pane nadporučíku, kolik vám platěj?”

Kdo?” navril Váně pouhé tři zbylé bedny.

No z fíz …, zarazila se Iva a rychle opravila. Já myslím jako stát!”

O co vám jde?” Váně s odvozem poslední várky nepospíchal a také si zapálil cigaretu. O novýho vedoucího?”

Proč ne? Iva si nadporučíka přeměřila a zřejmě byla s výsledkem spokojena. Proč ne? Tady byste si vydělal - a ve ví počestnosti - takovejch deset měsíčně. A já se klidně vsadím, e takovej plat nemáte!”

To nemám,” přiznal Váně.

Tak proč byste to nezkusil? Na podniku by vás brali vema deseti!”

Kdy je tu takovej problém,” vzdychl nadporučík.

Jakej?”

Váně típl cigaretu a uchopil rudl. Musel bych vás milovat,” řekl přes rameno.

To by bylo tak těký?” uklíbla se Iva.

Váně se svým nákladem před dveřmi do baru zarazil. Jo.”

Proč?”

Protoe jste pořád jetě podezřelá,” rozrazil Váně rudlem lítačky a po chvíli u seděl u baru a poslouchal.

Rudolf v tom uměl chodit, teda Kučera … Co vám mohu nalít?”

Jestli si můu vybrat, tak kafe!”

Poslyte, snídal vy jste vůbec?”

Ne, přiznal zkroueně nadporučík a Iva se vrhla do ledničky, vytáhla vajíčka, unku, vyčistila pánev, stojící na elektrickém dvouvařiči a nalila na ni olej.

Vajíčka se unkou a to kafe a potom. Být na místě vaí eny, propadla bych se hanbou a být na vaem místě,” Iva lehce zaváhala, rozvedla bych se!”

U se stalo,” utrousil Váně.

Váně?”

,,Já nelu. Ale pozor!1’

Prosím?”

Začíná se nám to připalovat.”

Vy dovedete vyděsit,” řekla Iva a servírovala. Dobrou

chu!”

A protoe nadporučík začal s rozkoí pojídat, dodala si odvahy a předklonila se, aby vynikl její dekolt nad drobnými hadry. Z čeho jsem vlastně podezřelá?”

To není fér,” zakuckal se Váně, kde máte paní Alenu?” Pozor,” zdvihla servírka výstraně prst, paní vedoucí!” Povýila?”

Iva spiklenecky mrkla.

Vy ji nemáte moc ráda, co?”

Nebuďte bláhový, pane nadporučíku! Je to kamarádka, pravda, starí, ale nezitně mi předala svý zkuenosti. To, co jí trvalo roky, já pochopila za est měsíců. Moná, e si o mně myslí, e jsem mrcha, ale určitě mě má ráda - a já ji taky!” Diky,” odstrčil Váné dojedený talíř, jaké zkuenosti?” Koňak?” obrátila se Iva k baru.

Váně přikývl.

S vedoucím chodila, ne jsem přila. Přebrala jsem jí ho. Tak se chytla Arnota … Na zdraví!”

Sklínky o sebe ukly, Iva tu svou do sebe obrátila, zatímco nadporučík jen neznatelné usrkl., ,A toho jste jí taky přebrala.’  Před měsícem. A za ten měsíc jsem ho měla u plný zuby!” Iva se naléhavě podívala Vánému do očí. Věříte mi?” Jene nadporučíkovy oči uhnuly ke dveřím snacku. Objevila ho v nich Berková, krátce kývla Vánému na pozdrav a zmizela ve dveřích kanceláře.

Promiňte,” omluvil se nadporučík a vydal se za Berkovou. Jestli dovolíte, ráda bych se převlékla.”

Moc se omlouvám, e obtěuju.”

Skutečně obtěujete,” rozevřela paní Alena dveře skříně a začala se za nimi převlékat.

Okamitě vypadnu,” řekl zkrouené Váné, včera jsem se patné ptal. Ted to zkusím takhle - dejte mi klíče!”

Jaké kliče? strnula Berková.

Ty od bytu no,” řekl Váně, to by bylo příli primitivní! Ale třeba od chaty!”

19

Spi?” zeptal se pátravě astný a zapnul stěrače. Začalo drobně mít.

Ne,” řekl dotčeně Váně, jen přivírám oči před sluníčkem.”

Aha,” pohlédl Ivan na kalnou oblohu, kam na ten vejlet vlastně jedeme?”

Teď doprava,” řekl Váně a auto sjelo na okresku. Jak to vypadá doma?”

Pohoda,” uklíbl se astný.

No fajn,” zaradoval se pokrytecky Váně. Některý enský jsou hotovej poklad!”

To jsou,” řekl kamenně Ivan.

Seznam mě s takovou,” vzdychl Váně, já měl pořád jen smůlu.”

Momentálně nemůu slouit. Já ji zrovna začínám mít.”

U tam budeme,” řekl chlácholivě Váně. Jedna, dvě zatáčky, fakticky.”

Před oběma mui se otevřelo údolí a chatařský ráj. Nebo peklo. Chalupa na chalupě, obrovská kolonie bez známek ivota. astný zastavil a Váně zapátral ve svahu. Měla by to být támhleta!”

Zatím kompostem?”

Jo,” řekl Váně, opatrně.”

Nadporučíci se obezřetně blíili k chalupě. Měla odbedněné okenice, ale kdy Váné zkusil vzít za kliku, bylo zamčeno. Dal znamení Ivanovi a ten se prudce do dveří naboural. Na válendě, poblí vyhaslého krbu, vyspával pan vrchní Arnot Plavec, přes sebe přetaenou deku a kolem sebe pár prázdných lahví.

Klec nám spadla, pane vrchní!” zatřásl mu Váně ramenem. Vstávat!”

Plavec se neochotně vztyčil.

Bylo to hodně chatrné vymylený, jene vy jste pospíchal. Zavradil jste Kučeru a doufal, e rozetvete Zikiho a Valchaře.”

astný se na Váněho pokyn začal rozhlíet po chalupě a Plavec se oblékal. Na krbu stálo několik zarámovaných fotek. Berková a vrchní.

Ono se vám to málem povedlo, hrál jste o čas. Kdyby Valchař zamordoval Zikiho,” pokrčil Váně uznale rameny, anebo obráceně?”

Plavec byl u oblečený, na tváři neoholené strnisko vousů. Můeme jít!”

Jetě moment. Paní Alena o vaem plánu věděla? Nebo jste ji poádal o pomoc a potom? Abyste se měl kde schovat?”

Váné s vrchním si hleděli do očí. Plavec na okamik zakalkuloval s mylenkou, e by podíl z jeho vrady připadl i na Berkovou, tudí by se vina patrně umenila. Konec konců,

proč by ona nemohla být strůjkyní nápadu? Ale ve Váněho očích četl varovné opovrení.

Nevěděla o ničem,” zavrtěl hlavou.

Přece vám dala klíče od týhle chalupy!” astný tuil, e Váně nehraje právě předpisově.

Plavec nejistě zatékal na kamennou tvář Váněho, ten neznatelně kývl a vrchní, jako způsobný ák, nael řeení. Dala mi je. Ale ne včera v noci… U dávno!” A Plavec sklopil oči a pak je opět obrátil k Vánému. Nadporučík se tvářil spokojeně.

20

Náhodou to tak patně vymylený neměl,” nesl astný na stůl kávu. Třeba ta bouda, co sehrál na tu babku z vedlejího bytu.”

Na tu Klírovou?”

Jo. Musela si myslet, e fakt pro něj někdo přiel.”

Starý lidi - ale na to po čase přijde sám, nejsou zrovna spolehliví svědci.”

Ale stejně, promiň, Arnote,” míchal si příli dlouho astný kávu. Ty si váně myslí, e ta Berková o ničem nevěděla?”

Slyels, co říkal,” pokrčil Váné rameny.

Prosím tě,” rozčilil se Ivan nejistě, ale upřímné, já nejsem slepej! Tys mu to sugeroval!”

To nemyslí váně?” řekl překvapeně Váně.

Ale myslím,” kývl chmurně astný.

Do dveří VII. oddělení nahlédla hlava kapitána Lukáe. Zrovna jsme skončili poradu a se m zdá e éf se po vás bude shánět.”

Zazvonil telefon.

Co jsem říkal?” řekl pyně Luká, u je to tady! Zlomte vaz, holoubci!”

Zvedni to,” řekl Váně.

Ano, okamitě, soudruhu kapitáne,” řekl astný do sluchátka, poloil telefon a kývl na Váněho: Jdem?”

Bě napřed,” přejel si Váně bradu, já se musím hodit do gala.”

Chce mi dát anci, abych na tebe aloval?” napadlo astného s rukou na klice.

Tak nějak,” řekl spokojeně Váně, uchopil holicí strojek a astný zlostně bouchl dveřmi.

SEMENO

ŘECKÝ ZÁZRAK

DÝM

Konec

SEMENO

SVATOJÁNSKÉHO CHLEBA

1

U plápolajícího krbu seděly dva nemanelské páry a historik umění, doktor Pilát. Vila zaívala svou společenskou premiéru a po boku jejího majitele, doktora Marka, seděla slečna Jiřina Hábová, povoláním zdravotní sestra. Stejné povolání měla i slečna Milada, patřící k doktoru atrovi. Marek s atrem absolvovali před patnácti roky lékařskou fakultu a byly to zároveň roky, které dělily jejich věk od věku zdravotních sester.

To je Komárek,” identifikoval Pilát grafiku, visící vedle krbu. Z toho jeho cyklu k Máchovu Máji, e?

Jiřino, skoč do kuchyně pro chlebíčky! Coe?”

Ta grafika, Komárek, ne?”

Jo,” řekl doktor Marek a Pilát zasněné zadeklamoval: Byl pozdní večer, první máj…

Jene dneska u je bohuel estýho,” uklíbla se Milada a Jiřina přinesla mísu obloených chlebíčků.

Co budete pít?” otevřel doktor Marek bar. Račte si vybrat!”

Pilát si vybral whisky, atr ryzlink a Milada cinzano.

Jiřino, skoč do kuchyně pro skleničky!”

Na kolik té to přilo?”

Otázku poloil doktor atr a Marek se pobavené uklíbl. Tys mi vdycky tvrdil, e tebe stál barák jen tři sta tisíc. Mám ti takv lhát?”

Satra se to dotklo, ale Marek byl jeho starý kamarád. Proto se snail převést řeč na jinou kolej. Kam si uklidil Táňu?

V poledne jela do amberka.”

A návrat?”

A v neděli večer. Samozřejmě, počítal jsem, e tu bude dneska s Miládkou spát.”

Jiřina přinesla skleničky, Marek rozlil nápoje a protoe právě sklenka před Jiřinou zůstala prázdná, Pilát se zeptal: A co budete pít vy?”

Jiřina jetě udělá kávu,” řekl doktor Marek, pro sebe a pro mne, viď?

Páni!” sotva Jiřina do třetice posluně odelaldo kuchyně, Milada přes sklenku cinzana Marka popíchla: Ty se na ni ale přísněji. Dy má dneska narozeniny!”

Právě proto. Chci, aby je oslavila důstojně. Nesnáím opilý holky!”

Milada rychle dopila cinzano, poručila atrovi: Nalej mi jetě!” a usmála se na Marka. koda, e jsem si začala s Mirkem a ne s tebou, Kódl… Ty má zásady! es mé tenkrát taky chtěl, viď?”

Přestaň,” sykl atr.

Jestli to není velmi intimní,” odkalal si Pilát, smíme vidět dárek, ne Jiřinka přijde?”

Marek ze zásuvky staroitného sekretáře vytáhl pouzdro a vyjmut z něj zlatý náramek. Jak se vám líbí? Víte, kolik stál?”

Jedině Milada jevila jiný zájem, ne o náramek. Sama si nalila cinzano.

Čtrnáctikarátové zlato,” řekl doktor Marek. Nic draího tu neseenete.”

Ale ano, seenete,” řekl Pilát a předal náramek atrovi. Těch čtrnáct karátů, to je ryzost u nás běně prodávaných zlatnických výrobků. A čtvrtá kategorie.”

Tak to slyí, Kódl,” atr zřejmě přijal Miladinu tichou výzvu na souboj pomocí alkoholu. Nejse tak úplně perfektní! Mistře,” otočil se k Pilátovi a nalil si místo vína whisky, co má nejvíc karátů?”

Dukáty. V nich je zlato nejvyí ryzosti. Mimochodem, přátelé, víte, z čeho je etymologicky odvozen karát?”

Co mi dá ty?” objala nepříli láskyplně sestra Milada doktora atra.

Dal jsem ti toho snad u dost!”

Původ je v arabském kiratu, je je ovem odvozený z řeckého keration,” řekl Pilát, ovem obé označuje semeno svatojánského chleba, lusku stromu rohovníku obecného, který roste v jiní Evropě, Asii a Africe. Tato tvrdá semena mají stejnou, jen minimálně kolísající váhu. Proto se stala základem pro váení drahých kovů, kamenů a perel.”

Vela Jiřina s dvěma álky kávy a perlivě zářivým, i kdy strnulým úsměvem. Káva!”

Tác nesla pouze v jedné ruce a odbojně lehla okem po doktoru Markovi. A ampaňské!”

To skrývala ruka, schovaná za zády. Mám přece narozeniny!”

Marek se zatvářil kysele, ale Pilát se láhve okamité ujal.

Sejmul drátěnou koilku a začal jemně manipulovat umělohmotným puntem.

To jo,” řekla Milada, hodné si mi dal. A hodně naučil. Moná i víc, ne jsem chtěla!”

Dr hubu!” řekl atr unaveně.

Bouchla zátka a umivá pěna dopadla nejdřiv na zlatý náramek, leící na stolku. Pilát nalil Jiřině, pak sobě a předal láhev Markovi.

Tak na ty narozeniny!” Nad lehce politým náramkem si s Jiřinou přiukl. Ryzí zlato se rovná čtyřiadvaceti karátům!” Sklenky o sebe cinkly a doktor atr se přes stůl natáhl pro

chlebíček.

Co to dělá?!” vyjekla Milada.

Promiň!”

To nic, troku kafe …

Celej hrnek na mě převrh!”

Bě si to opláchnout.”

Kde…”

Koupelna je v patře,” ukázal doktor Marek na točité schody a Milada důstojně la. Teprve za dveřmi na chodbě se rozplakala. Chodba byla dlouhá, s obrázky po stěnách a s kobercem, nasáklým vodou. Ta voda vytékala z koupelny na konci chodby. Příčinou byla přetékající vana a ve vaně leela mrtvola Táni Markové, eny doktora Marka.

2

V kanceláři éfa VII. oddělení, dvojnásobného doktora Kamila Hajného panovalo přítmí, ač za okny bujelo jaro a byl předpolední čas. To přítmí měly na svědomí staené rolety a diaprojektor, který éf osobně obsluhoval.

Doktorka Taána Marková, kandidátka véd, odbornice na imunologii,” představil kapitán nadporučíku Váněmu a nadporučíku astnému mrtvolu. Ovem sama nepříli imunní na ataraktika.”

Mrtvola byla fotograficky dokumentována z několika úhlů a protoe to byla i v pětatřiceti pěkná enská, pocítil astný kolem aludku signály lehké nevolnosti.

Podle pitvy zjitěny barbituráty,” informoval kapitán své podřízené. la se koupat, usnula, smrt zaviněním jiné osoby neprokázána. Buď sebevrada, nebo neastná náhoda … Ovem tenhle pán …

Diaprojektor nabídl pasovku doktora Marka. Tvářil se na ní seriózně a zodpovědně.

Tak ten tvrdí,” pokračoval Hajný, e je to nesmysl. To je

manel, doktor Karel Marek, neurochirurg, a kategoricky popírá, e by se mohlo jednat o neastnou náhodu. Jeho ena měla v poledne odjet k rodičům do amberka, tudí, tvrdí pan doktor, je absurdní, protoe hodlala jet vozem, aby nějaké práky brala. Ovem, e je jinak brala, to nepopírá, leč s mylenkou na sebevradu kategoricky nesouhlasí. Manelství harmonické, bezdětné a jak s oblibou pan doktor zdůrazňoval, stabilizované.”

Můu si zapálit?” zeptal se Váně.

Kapitán pokrčil rameny a Váně si to vyloil jako souhlas.

Prý jsou na to i svědci. Ostatně přítomní ten večer ve vile, kdy mrtvola byla objevena. Tohle je kunsthistorik a malíř, pan Pilát - první z nich.”

Mistr Pilát byl zachycen nepochybné ve svém ateliéru, za zády celé dějiny světového umění, nebo na fotografii byly čitelné i hřbety svazků z knihovny, před ní Pilát tak moudře a ustaraně do objektivu zíral.

Zvlátní znamení, soudruzi,” upozornil éf VII. oddělení, bývalý manel paní Markové.”

Diaprojektor nabídl obrázek Jiřiny. Slečna Hábová,” řekl Hajný sue, Markova milenka.”

astný si rozepl límeček u koile a kravatu nenápadně vsunul do kapsy. A sakra!”

Jeho ena Milena se dneního večera chystala na sraz spoluaček po pěti letech, kde měl Ivan být představen. Ne, e by tomu mladý nadporučík byl rád, ale jako novomanel chápal, e kadý vztah je kompromis, a proto po krátkém zaváhání, Milena mu pohrozila rozvodem, s účastí na abituri-entském večírku spoluaček souhlasil.

Obrázek přeskočil ze sestry Hábové na doktora atra.

Miroslav atr,” komentoval éf VII. oddělení. Markův nejlepí kamarád, u z let studií. Byl ten večer ve vile samozřejmě taky.”

Diaprojektor představil Miládku, tentokrát naprosto střízlivou. Jeho milenka. Ta paní Markovou objevila. Stačí?”

Kdy kapitán vytáhl rolety, Váně si intenzívně začal mnout oči, protoe za okny pálilo slunce.

Jestli se teda můu zeptat,” řekl ironicky astný, co dělala ta milenka v tom harmonickým, a e si na tom pan doktor zakládá, stabilizovaným manelství?”

Musíte se na to podívat,” řekl stručně éf a platilo to Váněmu. Pochopitelně taktně.”

Jistě,” souhlasil Váně horlivé, mně například je úplně jasný, proč tam měl i tu milenku.”

Co nebylo jasné nejen astnému, ale i dvojnásobnému

%

doktorovi. I dostalo se jim cynického vysvětlení: No aby panu doktorovi stabilizovala to jeho harmonický manelství!”

3

Pro mne?” řekl nedůvěřivě Váně, zatímco astný mu mlčky předal telefon.

Ivan se diskrétně zahloubal do spisu, ale samozřejmě, e slyel Váněho zjihlý hlas: Ovem, miláčku, budu se těit. Ano, tak večer!”

Váně zavěsil a zcela nekoncentrovaně zíral z okna. Je tam hezky, viď?”

Já myslel, e se rozvedený,” prohodil neutrálně astný nespoutěje zrak se spisu.

To taky jsem”, řekl důstojně starí nadporučík. Ale je jaro. A venku hezky.”

Já se nehádám,” pravil Ivan a propisovačkou zabrnkal o telefonní přístroj. To byla ona?”

Kdo?”

Tvá bývalá ena …?

Neznám takový případ manelského rozvratu,” rozesmál se pobavené Váné, kde by se partneři i po rozvodu oslovovali - miláčku! Ty snad jo?”

Já, kdy to chce vědět,” řekl podstatně mladí nadporučík, rozvody neuznávám!”

Dobrá zásada,” souhlasil podstatně starí nadporučík, ké ti vydrí a do penze!”

To je taky otázka vůle,” připomenul Ivan Váného zlozvyk a svou radu, jak ho léčit. lo o nesmírnou konzumaci tabákových výrobků.

Nepochybně,” souhlasil Váně a měl na mysli docela jinou zkuenost. Ale je to spí otázka dobré ne silné vůle, to ti garantuju.”

Hm, ta slečna Milada, ta sestřička, co patři k atrovi, má podmínku,” zavřel astný spis do stolu. Jak si je rozdělíme?”

Zajdi do pitálu,” řekl Váně, já se vypravím za tím kunsthistorikem a pak za tou slečnou, co je v podmínce. Nebo bys za ní radi sám?”

Mne zajímá jen ta podmínka,” řekl uraené astný, ne ta slečna!”

Chyba, kolego, zopakuj si teorii… Odtrhovat slečnu od podmínky jest co?” - a protoe astný pokrčil rameny, Váně ho poučil: Nedialektické!”

Pracovna doktora Marka svědčila o pedantském pořádku. I kytky v květináčích respektovaly symetrii. Co by bylo přesnějí vyjádřit tak, e jen květiny, schopné symetrie, se mohly octnout v pitální pracovně doktora Marka.

Nejsem sice psychiatr,” řekl uválivě doktor Marek, ale představa, e by Táňa chtěla spáchat sebevradu je - promiňte, absurdní! Dáte si kávu?”

astný kývl a doktor Marek zdvihl telefon: Věruko, přines nám dvě kávy!

Na psacím stole, za ním Marek seděl, leela černá kulatá krabička se zlatým písmem a tuzexovými playerskami. Doktor Marek ji k Ivanovi přisunul: Kouříte?”

Nekouřím,” zavrtěl astný hlavou, ale klidně si, pane doktore, zapalte!”

Já, kdy dovolíte, také nekouřím,” usmál se Marek a zavřel dózičku s playerskami. Z těch civilizačních neřestí si povoluji jen jednu - a to právě kafe.”

Nic víc?”

Paklie chápete neřesti ířeji,” pokrčil Marek rameny, ale vy přece nejste od mravnostní policie, ne? Ostatně tuím, e něco takového u dneska ani neexistuje.”

Mě nezajímá vae mravnost a vůbec,” zakaredil se astný, nás zajímají jen motivy… Tak dobře, odmítáte teorii sebevrady! Vrada se vám zamlouvá víc?”

Budme přesní,” řekl varovné doktor Marek, vůbec se mi nezamlouvá, ale objektivně, diagnosticky, se k ní přikláním. Jak jisté víte, mé manelství s Táňou trvalo jedenáct let…!

Vela staniční, sestra Věra, něco málo po třiceti a přinesla dvě kávy.

A o slečně Hábové vae ena věděla?”

Pochopitelně,” usmál se doktor Marek na staniční, která vyčkávala. Můete jít!”

Staniční zrudla, co Ivanovi neuniklo, stejně jako mu neuniklo, e zatímco při objednávce kávy doktor sestře tykal, teď jí pojednou vykal.

A co tomu říkala? Myslím vae ena?” zeptal se chmurně mladý nadporučík, vůbec jí to nevadilo?”

To je věc vkusu, pane nadporučíku,” řekl znechuceně doktor Marek, Táňa věděla, e bych ji neopustil… Nehledě k tomu, e bych si to ani nemohl dovolit.

Ta vila, co jste právě dostavěli?” zamíchal si astný kávu a vloil do ní dvě kostky cukru.

Nejen ta vila,” řekl doktor Marek a vhodil do svého álku

tabletu sacharinu, Jistě se tady po pitále budete vyptávat důkladněji… A moná se dozvíte, e ná primář odchází na podzim do penze.”

Kdy přijmeme teorii vrady,” usrkl astný vřelého nápoje, kdo z vaich včerejích hostů by přicházel do úvahy jako podezřelý?”

Kdokoliv,” řekl lehkomyslné doktor Marek.

To myslíte váně?” optal se ponuře astný, protoe ve skutečnosti mu to poněkud vyrazilo dech.

Pochopitelné,” opřel se Marek spokojeně v křesle. Říkal jste, e vás zajímají motivy … Prosím!”

A gestem naznačil, e je jich u kadého, koho astný označí, schopen přednést bohatě. Mladý nadporučík pochopil a hru vzal.

Třeba vá kolega, doktor atr…”

Dlouholeté přátelství, u z fakulty a musím se přiznat, e jsem na Mirka árlil,” kývl uznale doktor Marek na znamení, e astný začal velmi správně. Byl schopnějí ne já, ne, to není to přesné slovo - on byl talentovanějí!… Jene talent - a ve vaí brani je to určitě stejné, pane nadporučíku, je téměř k ničemu, vlastní-li jej slaboch!”

A atr je slaboch?”

Byl,” upřesnil opatrně doktor Marek. Nastala taková situace … Malér!”

S Miládkou,” napověděl astný, taky byla na tom vaem večírku. Poslouchám.”

Já tou dobou byl bohuel na stái v Budapeti,” pokrčil doktor Marek rameny, podrobnosti budete muset čerpat z jiného pramene. Ale Mirek se tou aférou odepsal. To není patný motiv, e?”

Co pan Pilát?”

Řekněme raději Mistr,” uklíbl se Marek, Táňa byla kdysi jeho ena. Kvůli mně se rozvedla … Já nemůu mít děti, víte, a jeho si - tenkrát ačka - vzala, protoe byla v jiném stavu … Vyhnal ji na potrat a určité toho dneska lituje … Mistr Pilát!”

A Milada?” dopil astný rychle kávu.

Dívka velmi ctiádostivá … Pragmatická, pane nadporučíku. Dodneka se uírá představou, e být na místě Jiřiny, bojovala by jetě předevčírem o spoluvlastnictví v ideální polovině rodinné vily na Hřebenkách.”

A slečna Hábová?”

Je to její nejlepl kamarádka. Kdo ví, o čem si povídají. Nejsem psychiatr… Třeba telátku - a to Jiřinka je, ruplo v hlavince!”

Take podle vás to mohl být kdokoliv z vaich hostů?” natval se astný, a vy?”

Ale já taky, samozřejmé,” doktor Marek nebyl nikterak vyveden z rovnováhy, Táňu trápilo, e nemůe mít děti, tak jsem jí namíchal prákovej dryák, aby se na tý cestě do amberka zabila, no a já si moh vzít jinou, který to třeba dalích jedenáct let vadit nebude.”

No dobře,” přijal astný hru, jene jstenepočítal s tím, e ne pojede, půjde se vykoupat.”

Já ne,” řekl útrpně Marek a stejné tak útrpné si změřil nadporučíka. Vrah!”

Aha,” řekl astný, promiňte.”

Naopak,” řekl jízlivě doktor Marek, vy promiňte mně, e vám ruím - nebo alespoň odmítám komunikovat s tím nejprimitivnějím policajtským mylením.”

Jasné,” řekl astný, to je mý mylení. Vy se vůbec nemusíte omlouvat, pane doktore … Ale kdy u jsme tak probrali vechny hosty toho vaeho večírku … kdo jetě dál měl důvod vai enu zavradit?”

To je vá chléb,” pokrčil doktor Marek rameny, ne můj.”

A co třeba ta sestřička, co nám přinesla kafe?! vytáhl astný trumf z rukávu, jene Marka nezaskočil.

To byla, kdy se neurazíte, pane Holmesi, taková zkouka… Kdy jsem objednával kafe, tak jsem jí tykal. Kdy jsem ji vyhazoval, vykal… A vy jste si toho skutečné viml,” řekl uznale Marek, leč mladý nadporučík mu nedopřál té radosti a klidu. A její motiv?”

Byla před Jiřinou, doktore Watsone,” zaimprovizoval pohotově doktor Marek. Za dekádu svého manelského ivota jsem stihnul právě jen dvě dlouhodobé milenky. A bez ohledu na to, e u nemáme mravnostní policii, troufám si tvrdit, e jsem hluboko pod celostátním průměrem!”

5

V půdním, prostorném ateliéru soustředěně pracovali čtyři áci a na soklu stála nahá modelka.

Mistr Pilát jako velekněz putoval od jedné kresby ke druhé. Z těch čtyř áků byla jedna dívka.

Váné nejprve zdvořile zaklepal a pak teprve vstoupil. Já vám telefonoval.”

Promiňte, přátelé,” obrátil se Pilát k ákům, profesor Váně, kolega ze studií. Skončíme dnes o trochu dříve.”

První zareagovala modelka, která na soklu seděla v póze Rodinova Myslitele. Pak se rozloučili áci.

Děkuji, pane kolego,” řekl ironicky Váně.

Rádo se stalo. Snad se za ten ertík nezlobíte?” prohlíel si Pilát kresby, které tu áci zanechali.

Nic moc originálního,” nahlédl mu Váně přes rameno a komentoval kresbu dívky. Bertrand Buffet… Zajímavý je spí eroticky negativní vztah k modelu.”

Klobouk dolů, pane nadporučíku,” otočil se Pilát, já myslel, e vás přivedu do rozpaků. A vy teď naopak přivádíte mě!”

To nic, pane kolego, známe se přece ze studií,” řekl chlácholivě Váně, mimochodem, proč ta parodie na Rodina?”

Co vám mohu nabídnout?” optal se Pilát, uneen nadporučíkovými znalostmi.

Sám si nalil sklenku červeného.

Taky troku vína. Ale bílého, kdy dovolíte.”

Suí nebo sladí?”

To nejsuí.”

Tak na zdraví…Vy jste dokonce poznale ta tudýrka je variace na Rodinova Myslitele!”

Na zdraví… Já Rodina znám. Dostal jsem kdysi kvůli němu na Moravě přes hubu.”

Odkdy se policajti perou kvůli výtvarnému umění?”

To nebyli policajti,” uklíbl se Váně, to byli ctitelé Joi Úprky. Vykládali mi, e kdy Rodin viděl jeho obrazy, prohlásil: neuvěřitelné … No a já si to patně vyloil.”

Pilát se upřímné rozesmál a vzápětí zváněl: Tak copak byste rád ode mě slyel?”

Nerad hádám, ale mám pocit, e smrt vaí bývalé eny vámi příli neotřásla.”

To kdysi nebylo ani manelství,” pokrčil Pilát rameny, spí taková trapná epizoda.”

Ale zůstali jste jako přátelé…”

Znáte taková přátelství… Vy něco potřebujete od doktorů, doktoři zase od vás.”

Co brala paní Marková za léky?” prohlíel si Váné obrazy v ateliéru.

ádné drogy, jestli myslíte tohle … Běná sedativa, jako my vichni.”

A Miládka?”

U je z toho venku,” Pilát se lehce zamračil a začal se přehrabovat v deskách s grafikou. Natěstí. Ten malér ji poučil.”

Co to bylo?”

Píchala si dolzin. Jene v nemocnici si brzy vimli, e kdy slouí, pooperační pacienti se ho nějak moc doaduji… Ztráta důvěry, padák, podmínka.” Pilát konečně nael obraz, který hledal a ukázal ho Vánému. Růový svět abstraktních vizí. Jak se vám líbí?”

Mělo by se mi to líbit?” zatvářil se nadporučík neutrálně.

Jeto namalováno pod kyselinou lysergovou. Pamatujete-LSD, hit edesátých let!”

Vy?”

Pilát krátce kývl. Já jsem kunsthistorik a průměrný malíř. Víte, e se tenkrát docela váné uvaovalo, e by drogy mohly uvolnit potlačené tvůrčí schopnosti? Samozřejmé, e jsme ty experimenty dělali pod lékařskou kontrolou. Natěstí se prokázalo, e je to nesmysl. Drogy jsou svinstvo, ale to vy jisté znáte lip, ne já.

Bohuel,” Váně si prohlíel dalí grafiky a vytáhl pečlivé provedený portrét zavraděné, jak mohla asi vypadat před patnácti roky. To je ona?”

Tak nějak vypadala, kdy jsme se poznali. Mimochodem, sdílím názor doktora Marka, e nelo ani o neastnou -náhodu, ani o sebevradu.”

Pilát to řekl dost napjaté, ale nadporučíka to nikterak nevyvedlo z klidu. Taky mimochodem … Lékař, kterému by se prokázalo, e někoho naučil uívat drogu, by bezpochyby ztratil diplom, ne?”

Bezpochyby,” řekl Pilát, ale v souvislosti s Táninou vradou si myslím, e nejste na dobré stopě!”

6

V pracovně doktora atra obtěoval astný a atr se díval do rozpisu slueb.

Jiřina je po noční. Tu byste sehnal leda doma.”

Kde to je?”

V enských domovech,” atr by se rád u nadporučíka zbavil, promiňte, budu muset na vizitu!”

Já u vás dlouho nezdrím. Jaké bylo podrývá manelství doktora Marka?”

astné a vyprahlé, soudruhu nadporučíku. Jestli se vám to nezdá příli sloité.”

Poněkud ano.”

Karel je velmi racionální, pragmatický. Chybí mu moná váeň, ale je solidní. To eny, jak stárnou, dovedou ocenit.”

Například doktorka Marková,” kývl astný, vy si taky myslíte, e nemohla spáchat sebevradu?”

Ale mohla! Táňa byla docela jiný typ ne Karel! Například dokázala silné árlit!”

Jak to jde dohromady s tou vyprahlostí?”

Docela dobře. Vztah nezmizí, kdy přestanete milovat. Namísto lásky se dostaví jiná rozko. Třeba z vlastnictví toho druhého. Ale to si radi zkonzultujte s doktorem Plzákem!”

atr u byl jako na trní, ale Ivan mu jemně naznačil, e hovor jetě není u konce. Povězte mi o tom árlení doktorky Markové něco víc. Kdy jste ji naposledy viděl?”

No ten samý den,” připustil neochotné doktor atr.

7

Na tée idli, kde teď seděl astný, seděla - a nebylo to tak dávno - neboka. Měla na sobě elegantní kostýmek a listovala jakýmsi odborným časopisem.

Ahoj,” zarazil se atr ve dveřích, Kódl je na sále?”

Doktorka Marková pokrčila rameny a zavřela časopis. Já jsem přila za tebou!”

Moc ti to sluí,” zarazil se atr a uvedl do střehu. Někam jede?”

Za naima do amberka. Jestli tě Karel neinformoval, tak jsme si od nich půjčili na barák.”

Vechno na světě u mne, Táňo, najde,” rozpřáhl atr ruce, jen ne peníze!”

Marková naznačila, e to není důvod, pro který přila. Neznáme se, Mirku, od včerejka. Já jedu nae jen uklidnit. Ale ví, co mě tve?”

Vytáhla z kabelky pouzdro a podala je atrovi. Podívej se!”

No co,” řekl doktor atr. Náramek. Asi zlatej, ne? Co s tím?”

Taky bych řekla, e je to zlato.” Doktorka Marková ukryla náramek zpátky do pouzdra. A jestli se nepletu, tak má Jiřinka dneska narozeniny. To je to děátko tak náročné, nebo začíná Karel váně blbnout?”

Zná ho zrovna tak dobře jako já. Nebo lip,” doktoru atrovi bylo nepříjemně.

No právě. Ne moná lip, ale za ty roky snad ano. Věře stačily jen kytky… Kdyby to mělo jít takhledál, tak třeba ta, co přijde po Jiřince, dostane auák. A my ten barák budem splácet do roku dva tisíce!”

Klid, Táňo,” zavtipkoval atr, ten nae lázy nepřeijí. A se si tak jistá, e ten náramek koupil Jiřině? Třeba je to překvapení pro tebe.”

Doktorka Marková opovrlivě zasunula pouzdro do kabelky. Mirečku, nedělej ze mne idiota!”

Tak za ním zajdi,” urazil se atr a zlomyslně navrhl: Udělej mu scénu!”

Není nad starého, dobrého kamaráda,” usmála se Táňa Marková, dík za radu!”

A la za ním? zeptal se se zájmem astný.

Po téhle malé zpovědi byli astný s doktorem atrem opět zpátky v přítomnosti a v doktorově pracovně.

Řekl bych, e ne, zavrtěl atr hlavou, kdy jsme se večer seli, vůbec nevěděl, e dopoledne byla ve pitále. A náramek leel v sekretáři…!

Vy jste byl moná poslední,” zauvaoval nadporučík, kdo ji viděl ivou.

Za předpokladu,” opravil ho jemné doktor atr, e to byla sebevrada.”

A mohla být?”

Víte toho teď zrovna tolik,” pokrčil atr rameny, co já.”

Kolik mohlo být hodin, kdy u vás byla?”

Tak deset,” zdvihl se doktor atr od stolu. A teď - jestli dovolíte, pacienti čekají!”

9

Ten jeden pacient měl otevřenou zubní dutinu, svitěla v ní vrtačka a slečna Milada nasklíčku rozdělávala amalgam. Kdy pacient doúpěl a vrtačka ztichla, řekla doktorka laskavě: Můete si vypláchnout!”

Byla postarí, důvěryhodná a pacient, po přestálém utrpení, se nechal plombovat jako beránek.

Tak,” řekla vlídné doktorka, a teď si zkuste zkousnout. V pořádku?”

Pacient kývl, e ano, s ulehčením se odpoutal z křesla a pěkně bledý tiskl ke tváři kapesník.

Dékuju,” huhlal vděčné.

Není zač,” řekla paní doktorka a kdy se za pacientem zavřely dveře ordinace, usmála se na svou sestru: Ty muský jsou ale zbabělci!”

Milada zapisovala cosi do karty a úsměv opakovala: Mně to povídejte!”

A slečna Milada otevřela dveře z ordinace do čekárny a otráveně řekla: Dalí, prosím.”

Byl tam jen jeden člověk a tvářil se tak, jak se občan v ordinaci, toti v její čekárně, protoe jde o zubního lékaře, tvářit má. Velmi zkrouené.

Moment,” protestovala doktorka, podle karet, Miládko, jsme u dneska hotový!”

Také ručička nástěnných hodin nad dveřmi ohlaovala blízký konec pracovní doby.

Ale je tam ňákej chlap ..

Tak ho vem, rezignovala doktorka.

U jste poslední?” ujistila se Milada a ten člověk kývl.

Určitě.”

Kartu!”

Nemám.”

No jestli nemáte kartu, i kdy patříte do naeho obvodu,” řekla profesionálně Milada, tak se obrate na dveře číslo est. To je pohotovost. Kdy vás to bolí a kdy jste nebyl objednán.”

Já vím,” řekl nadporučík Váné, měl jsem se objednat. Chyba. Já je občas dělám.”’

A patříte vůbec do naeho obvodu?”

Taky ne.”

Tak co vůbec …

Váné předloil svůj sluební průkaz. Milada pobledla a vyslala signály k doktorce. Ten pán, tenhle soudruh není vlastně pacient.”

Je to fakt,” potvrdil Váně, nejsem pacient.”

Moment,” řekla doktorka, mohl byste se posadit?”

Kam?”

Do křesla,” usmála se doktorka chlácholivě na svou sestru, kam jinam.”

Kdy vám to udělá radost,” řekl sebevědomě nadporučík a otevřel ústa dokořán.

Tak vy tu nejste pacient?”

Ne,” řekl radostně Váně.

Ale měl byste být,” řekla doktorka. Kdy naposledy jste vlastně u zubaře byl?”

Váně poctivě zaátral v paměti. No, u je to nějaký týden,” připustil.

Chybka … Nebo rád chodíte k zubaři, a kdy vás něco hrozně bolí?”

To ne, ale ..

Máte tam dva případy, pane …

Nadporučík,” řekl zmeneně Váně, křestním jménem Arnot. Kdy na mé budete hodná.”

Radi příjmení,” řekla doktorka, hodná na vás asi nebudu. Ten jeden budeme vrtat a ten druhý tahat.”

Váně,” řekl pokorné nadporučík, ale můeme to, paní doktorko, odloit?”

Můeme,” řekla doktorka a začala se převlékat do civilu. Miládka vám zaloí kartu. Čekám vás za čtrnáct dní, tak v jedenáct, lo by to?”

I kdy nepatřím do vaeho obvodu?”

V kartotéce se budete hlásit jako pacient z obvodu nula,”

řekla doktorka, a neděste se. Tenhle obvod nula není pro pacienty, kterým chceme vytahat vechny zuby, ale pro prominenty.”

Děkuju,” řekl Váně a Milada dělala pořádek na svém stole a v kartách.

Vy asi,” polkla a nedívala se mu do tváře, byste se mnou chtěl mluvit. Kde?”

Třeba tady,” pokrčil nadporučík Váné rameny, nebo jinde. Můem jít někam na kafe.”

Nebudu ruit,” převlékala se za skříní doktorka, stejné pospíchám.”

Milada pokukovala po Váném, který si s nechutí prohlíel zubařské křeslo. Paní doktorka byla v miku převlečená a ve dveřích Miladu poprosila: Kdybys nemohla ráno přijít, zavolej mi večer…” - a pohledem zarazila o Váněho, nebo tady soudruh!”

Váně důstojně kývl a Miládka roztřeseně přikývla.

Fajn enská,” řekl nadporučík, kdy osaměli.

Paní doktorka je hrozně hodná,” řekla Milada.

Ale klidně jsme mohli jít někam na kafe,” řekl Váně.

Moment, hned vám ho uvařím.” Oč se snail být vlídnějí, o to Milada byla horlivějí. Jen klidně seďte, pane nadporučíku, hned to bude!”

Váně si tedy sedl ke stolku, který byl za skříní za zubně vraednými instrumenty a s odporem sledoval, jak z něj sestra Milada horlivě odklízí sádrové odlitky chrupů.

Ne, e by se mi tu líbilo,” řekl Váně, já se u zubaře vdycky bál.”

A budete,” osmělila se spiklenecky Miládka, zakládám vám kartu. Nezapomeňte, obvod nula!”

Já si to budu pamatovat,” řekl chmurně Váně, jedno trhání a jedno plombování, hrůza!”

Copak vy se taky bojíte?”

A jak, milá slečno,” řekl s gustem Váně. Báti se je toti velmi lidské.”

Hned bude to kafe.”

Děkuju. Vy si nedáte?”

Já u měla,” pípla slečna Milada, tři. Teda dneska jsem u měla tři kafe.”

Chápu,” řekl Váně, co by na to odpověděl vá tlak, e?”

No,” řekla Milada.

A Váně plynule navázal. No a pokud jde o doktorku Markovou, jsou taky tři monosti. Vrada, sebevrada, nebo neastná náhoda … Co si myslíte vy?”

Vrada snad ne,” udělala sestra Milada velké oči a pokrčila k nim lhostejně rameny.

Sebevrada?”

Chodil s Jiřinou,” lehla Miládka okem po Váném, a pani doktorka to věděla!”

Chtěl se rozvést?”

Jako…!” řekla Miládka, začala pískat konev a sestřička la připravit kávu.

Jak?” zajímal se Váné.

Ze začátku vdycky tvrděj, e se rozvedou, to je normální,” přinesla Milada hrnečky s vonící kávou. Kolik sladíte?”

Kafe a čaj piju zásadně hořký,” zadrel Váně tu sladkou ruku s cukrem. Kolik je vám let, Milado?”

Dvaadvacet.”

Váně se pohledem ujistil, e by zubní sestra mohla být klidně jeho dcera.

A s Jiřinou jste kamarádky?”

Bydlely jsme spolu v enských domovech.”

A teď …

Přestěhovala jsem se,” uhla Milada, sehnala jsem garsonku.”

Myslíte,” vrátil se Váně k vyetřovací rutině, e ji Jiřina taky brzy seene?”

Milada cudné sklopila oči a Váně se jemně zeptal: Kdy vám skončí podmínka?”

Za čtvrt roku.”

Budete se chtít vrátit?”

Tam ne,” zavrtěla Milada rozhodně hlavou.

To, co se stalo,” řekl uválivé Váně, moná, e bych vám mohl pomoct. Ale potřeboval bych od vás jistotu … Vy jste doktora atra kryla …!”

Milada si nasadila na tvář nepřístupnou masku a hbitě odříkala zpaměti dobře naučenou roli: To není pravda… Byla to jen a jen moje záleitost. O ničem nevěděl, i kdy jsme spolu chodili.”

A teď u spolu nechodíte?” vzal Váně tu prapodivnou upřímnost na vědomí.

To je moje čisté soukromá věc, soudruhu nadporučíku,” uklíbla se Milada, patrné přesvědčená, e nad Váněm definitivně zvítězila.

10

astný si právě prohlíel zprávu z laboratoře, kdy veel Váné.

Je něco novýho?”

Něco málo,” řekl astný, podrobnějí zpráva z laborky.

Měla v sobě jednoduchý uspávadlo, ale ádný předávková-ní… Markův názor zná, atr hlasoval pro sebevradu a Hábová měla volno.”

U zjistili, co to bylo?” posadil se Váně na kraj astného stolu.

Ne,” zavrtěl astný hlavou, ale je to důleitý? Kadej pomalu ví, e pojede auákem, cvrnkne ti něco do kafe …!”

To je právě pitomost,” uklíbl se Váně, to se povedlo jenom Marye s tím chudákem Vávrou … I ty bys poznal, e pije utrejch. A kromě toho laskavě nezapomeň, e Marková byla doktorka!”

Myslí na sebevradu?”

Pojďme si teď popovídat, co jsme zjistili,” pokrčil Váně rameny.

A pak?”

astný nervózně pohlédl na hodinky a Váně ho uklidnil: Neboj, pak půjdeme domů. Za svými manelskými i mimomanelskými povinnostmi!”

11

Mui si podali ruce a kadý el svou cestou. Odehrálo se to na VII. oddělení a týkalo se nadporučíků Váněho a astného. Váné to měl domů kousek a astný naopak téměř přes celou Prahu.

Take zejtra.”

Ahoj.”

Jestli Váně okamitě vypustil ze své hlavy mylenky na nadporučíka astného, tak v Ivanově hlavě tomu bylo právě naopak.

Nebude to jistě mít s novým kolegou lehké, ale rozhodné se nenechá jeho cynismem infikovat.

Ukončete nástup …!”

Metro odváelo nadporučíka astného k domovu, kde ho očekávala ena Milena a tchyně Marie.

Ivan měl dobrý pocit, pramenící ze skutečnosti, e jede domů včas. Ne, e by se na večer a na setkání s Mileninými bývalými spoluačkami nějak zvlá těil, ale důleité bylo, e se těila Milena.

Kdy odemykal, předpokládal, e Milena bude buď v koupelné nebo v kosmetickém salónu, na který přebudovala manelskou lonici.

Co se děje?”

Podala mu dopis. Pota.”

Mechanicky obálku vzal. Milena byla v domácím a ani jeji tvář nejevila známky připrav na společenskou událost.

Já myslel, e půjdeme na večírek.”

Já taky!” bouchla dveřmi, vedoucími do tchynina pokoje a nadporučík v hale s dopisem osaměl. Nic nechápal, jen cítil silnou vůni. Vzápětí pochopil - vůně z růové obálky, kterou drel v ruce. Poznal i písmo a jat zlou předtuchou, dopis otevřel.

Milý, kdysi tisíckrát milovaný Ivane, kdy ses mi to neodváit sdělit osobně, tak aspoň doufám, e ti poněkud znepříjemním líbánky. Jestli je tvá ena alespoň troku normální, tak za tenhle růový dopis, zlitý pačulí, ti dá pár facek, a přitom ho vůbec nebude chtít číst. Doufám, e se nemá a nebude mít dobře. Kdysi tvá Eva…

Nadporučíkův citový ivot nebyl příli bohatý. Napřed chodil s Evičkou, příjmením Bauerovou, pak si vzal Milenu. Fakt je, e dívky o sobě neměly tuení. Aspoň do dneního večera si to astný myslel. No co, řekl si statečně, musím to Milené vysvětlit…

Leč ena a tchyně se v pokoji zamkly.

Vylez, Mileno, je to nedorozumění! Chci ti ten dopis ukázat a dát přečíst!”

Jedinou, zatím jedinou odpovědí z tchyniny tvrze byl tkavý pláč.

Nech si to vysvětlit!”

Bě si za nima!”

Za kým?”

Co ti posílaj takový dopisy!”

Nadporučík astný zazoufal. Měl sice o enské logice tuení, ale chyběly mu praktické poznatky. Tetf se mu jich konečně dostávalo.

Jedna, jen ta jedna mi poslala dopis … Nebo si myslí, e dostávám milostný psaníčka od kolektivů? A vůbec, jakejpak milostnej dopis, tohle je dopis mstívej a já tě naposledy ádám, abys vylezla a přečetla si ho!”

A ty ostatní? Kdy ti napíou?”

ádný jiný nejsou!”

Lumpe! Děvkaři!”

Nadporučík astný se urazil. Ten lump by mu býval tolik nevadil, no prosím, lump, ale dévkař - právě toto nařčení mu přilo krajně nespravedlivé.

Vylez!”

Tůdle!” ozvalo se z tvrze.

Mladý mu se rozhodl sáhnout k bracchiálnímu násilí a dveře vyrazit. Nicméně - jako kriminalista - povaoval za sluné o tom předem informovat.

Teď vyrazím dveře, protoe jsem straně natvaný,” zahlásil své ultimátum.

V tchynině tvrzi to zatěbetalo. Matkas dcerou se radily, a konečně Milena, v dlouhé noční a neprůhledné koili, vyklouzla.

No?

No co, řekl Ivan, konsternován tfm přísným zjevem. Tady je ten dopis. Čti!

Milena vzala růové psaníčko títivě do ruky a odběhla s ním do lonice. Nadporučík ji radostně následoval, doufaje ve smír, k němu byla lonice jako stvořená. Jene Milena, ani by si lístek přečetla, krtla pod ním sirkou. Byla na rozdíl od svého mue kuřačka, a prach milostného dopisu se svíjel v popelníku.

A je to,” prohlásila ena vítězně a zabodla do mue vraedný zrak. A u ti nevěřím ani slovo. Ani to ti nevěřím, e vymaluje koupelnu!”

Ale vymaluju!”

Nevymaluje,” řekla Milena, protoe tenhle dopis mi konečně otevřel oči.”

Vdy si ho vůbec nečetla.”

Jisté,” řekla Milena, takové dopisy se číst nemusí. Takové dopisy ádná ena, která si chce uchovat svou hrdost, toti ani nečte!”

Aha,” řekl mladý nadporučík, no dobře, večeři jsem u oelel, ale rád bych věděl…

Milena ho nenechala domluvit. Bude toho muset oelet i víc. Ustele si u tatínka.”

Nikdy,” řekl Ivan.

Tak si ustel, kde chce,” usmála se líbezně jeho vlastní ena a hodila mu na hlavu ranec, sestávající z deky a poltáře, třeba v koupelné.”

Výtečný nápad,” přemohl astný ví silou svého dosud neokoralého intelektu vekeré pudy, vedoucí k agresi. Tak dobrou noc. Jdu si ustlat.”

K tatínkovi?”

Ani nápad.”

K ní?”

Neuhádla,” řekl Ivan a pomyslel si, e by to moná řeeni bylo ideální, ale vzhledem k vzdálenosti,, která ho od Evičky Bauerové dělila, poněkud neuskutečnitelné.

Já se hádat nebudu,” řekla Milena moudře, dělej si, co chce.”

Jási nemůu dělat, co chci,” řekl smutně astný, já jen udělám to, co musím.”

Tak kam si jde ustlat?” zaječela Milena.

No přece do koupelny,” řekl vlídné mladý nadporučík a cynicky se zasmál.

Garsonka byla zařízená se střízlivým vkusem osamělého mue, který leel pod dekou a ne zrovna sám. Společnicí mu byla paní Helena Andělové, pětatřiceti létá právnička a mimo jiné soudní znalkyně v oboru staroitností.

Vezmi si mě,” řekl Váné.

Napřed bych se musela dát rozvést.”

Udělej to.”

Osvojí kluky?”

Mhm ..

Petr by mé moná zabil,” Helena si pod dekou přitáhla kolena k bradě a napůl se posadila. Nebo tebe!”

Jsem strané utahaný,” uklíbl se Váné, nemluv mi o práci!”

13

Nadporučíka ve vaně probudilo buení na dveře koupelny. Ivánku, se tam?”

Sem,” řekl astný a podíval se na hodinky. Ve spojitosti s časem a hlasem, který ho burcoval, mu vechno bylo jasné. Bylo půl druhé v noci a dobýval se na něj Even Loubal, jeho tchán.

Tak vylez!”

Ivan vylezl, rozhodnut nevímat si tchánovy zřejmé velmi dobré a sdílné nálady.

Co tě to napadlo?”

Tchán se sice sotva drel na nohou, ale opovrení bylo na jeho straně.

To se zeptejte jich!”

Chachá,” řekl tie tchán, já se jich ptát nemusel. Ony toti, hochu, jetě vůbec nespí. Vechno mi řekly a kují pikle. Na tebe, hochu, tak je to.”

A přitom je to vechno nesmyslné nedorozumění.”

Samozřejmé,” řekl tchán, pojď teď ke mně, řekne mi co a jak a já se to zejtra pokusím nějak srovnat.”

Opravdu?”

Nadporučík nechoval k tchánovi ádné velké sympatie, nebo ho povaoval za mue lstivého, úskočného a vůbec za souhrn negativních vlastností, korunovaných navic faktem, e tchán měl podstatné námitky proti vdavkám své jediné dcery.

Můe se spolehnout.”

Přeli do Loubalova pokoje a nadporučík s povzdechem přijal sklenku borovičky.

Tak buďte zdráv, otče.”

Klidné mi říkej, Evene. Jednou to, chlapče, přijít muselo.”

Co?”

Tahle situace.”

Jene vznikla nedorozuměním. Kdyby Milena ten dopis nespálila, dal bych vám ho přečíst. Psala mi holka, se kterou jsem se, právě kvůli Mileně, rozeel.”

Já ti jen říkám, e to jednou přijít muselo … A říkej mi Evene!”

Ivan byl nucen přijmout druhou sklenku borovičky.

Tak jetě jednou, buď zdráv, Evene!”

Tys mě nikdy moc rád neměl, vid? Ty sis určitě myslel, e nechci, aby sis Milenu vzal!”

Přes pokročilý stupeň veselosti tchán formuloval naprosto přesně. A astný si uvědomil, e by byl sám sobě zbabělý, kdyby nepřitakal.

Jene vechno je úplné jinak, kamaráde. Ona je stejná jako její matka. Kdyby nebyla tahle situace, byla by jiná. S tím si u, myslím ten dopis, vůbec nelam hlavu. Ted jde o to, jak v týhle první zkouce vydrí a já ti nabízím vekerý zkuenosti svýho manelskýho ivota. Ty nesmí opakovat moje chyby. Jinak dopadne stejné jako já, jako chudák!” rozlítostnil se nad sebou tchán a aby lítost umenil, napil se borovičky přímo z láhve.

Chacha,” řekl nadporučík.

No, jen se nesměj,” řekl dotčeně tchán, kdy bude rozumný a dá na mé rady, bude mi jednou určité vděčný. Vsaď se, o co chce!”

Já se nechci vsázet,” řekl Ivan astný, jen si s Milenou potřebuju vyjasnit určitý nesmyslný fakta.”

Komu není rady,” pokrčil tchán rameny, zná to přísloví, ne?”

Znám.”

Take ty odmítá mou pomocnou ruku.”

To jsem neřek.”

Ale chová se tak, kamaráde, to já poznám. Starýho psychologa nevoálí.”

Starý psycholog pracoval jako vedoucí bytového referátu na jistém praském obvodě.

Já nechci, aby ses urazil,” řekl mladý nadporučík zarputile, ale Milena je moje ena. A a pak, promiň, tvoje dcera!”

Ty to vidí takhle?”

Přesné tak.”

Pak ti ovem pomoci není. Ty zásadné odmítá komunikovat s poznatky starí generace. A neříkej, e ne!” rozčilil se tchán Even.

Já neříkám, e ne, pohlédl Ivan na hodinky, zkus zejtra enský pacifikovat. Budu ti vděčnej, ovem teď u musím jít spát.”

Prospí ovem noc, kdy by ses mohl dozvědět spoustu důieitejch informací. Takováhle noc se moná opakovat nebude,” zakymácel se Loubal a astný o jeho tvrzení upřímně zapochyboval. Myslel jsem to s tebou dobře.”

Jetě jednou mockrát děkuju a e zůstanu dluníkem,” uklíbl se Ivan. Ale aby bylo jednou provdy mezi námi jasno, Evene, svoje problémy si taky vdycky budu řeit sám!”

Zase chyba,” potřásl tchán hlavou, čekáte dítě?”

Ne, asi ne.”

Tak si pamatuj, e těch chyb je u moc. Dítě je tmel. Milena byla taky ná tmel. Můj a její. Ví o čem mluvím?

Vím.”

No, jen si nebuď tak zatracené jistej! Mluvím o sobě a o ní, matce tmelu!”

Já vím.”

Tak bys měl taky vědět, e matka tmelu jí radí. V tomhle enský spolu vdycky drej. Váné nečekáte rodinu?”

Stoprocentně ne.”

No, stoprocentně to ty vědět nemůe, ale i kdybys to věděl jen na těch padesát procent, jsi u mne moula a já jdu radi spát.”

Dobrou noc, Evene.”

O mě se nestarej,” řekl důstojné tchán. Já ji dobrou mít budu. Ale nad sebou se zamysli!”

14

Zatímco doktorka Helena Andělová končila s oblékáním, Váné v upanu seděl u stolku a upíjel čaj. Mohla bys tu zůstat do rána.”

Nemohla, dobře to ví.”

Zpátky k rodinnému krbu,” řekl sarkasticky nadporučík, zpátky do manelský roboty!”

Proč to kazí?”

Já?!”

Dobře ví, e tě mám ráda.”

Kdybys mě milovala,” řekl tvrdoíjně Váné, zůstane tu do rána.”

Nebuď sobec, Arnote … Tobě můe být jedno, co bude pak, jsi sám. Zůstala bych tu, dobře…Ví, jaký pak bych měla doma peklo?”

Houby ví o pekle,” hleděl Váné strnule do zrcadla před sebou, peklo je samota!”

Ty hnusnej sobče!” - Helena si zrovna nazouvala střevíčky. A ten jeden mrtila proti zrcadlu, které tak fascinovalo nadporučíka. Sklo se vysypalo a doktorka Andělové se rozplakala.

Promiň,” řekl Váně.

Neahej na mě!

Snail se ji, marně, uchlácholit.

Já jsem ti nechtěl ublíit.”

U se stalo,” Helena začala opravovat slzami poničenou tvář, oba musíme ráno vstávat, vid?”

A jetě ve dveřích se otočila. koda, es to vechno zkazil. Já u nikdy nepřijdu.”

Já vím,” kývl neastně Váné.

Stejně se sobec. Hnusnej!”

Promiň,” choulil se nadporučík nad álkem studeného čaje. Oba musíme ráno do práce.”

Proč jsme se nepoznali dřív? Proč u mám dva kluky?”

Ale potkali jsme se. Já tě mám rád.”

Ví, co je to čistá láska?”

Ryzí?”

Existuje jiná? Snadnějí?”

Jistě,” kývl Váné, třeba čtrnácti karátová, taje nejběnějí. Ta ryzí je pouze čtyřiadvacetikarátová.”

Kdy Váné přiel ráno do práce, udiveně zjistil, e astný u sedí za svým stolem.

Dobré jitro.”

Jak pro koho,” předvedl Ivan kruhy pod očima. Dáme si kafe?” .

Uvařej nám ho v nemocnici,” odmítl Váné, určité se na nás téej.”

koda, e u nestihneme sestřičku Věru.”

Proč?”

Měla noční,” podíval se astný na hodiny, teď u bude u Marka Jiřina.”

Taky dobře. Jetě jsme s ní nemluvili.”

Mně jde o to dopoledne, kdy doktorka Marková byla za atrem,” pokrčil astný rameny. Pak la nebo nela za svým muem … Ono to vypadá, e nela - podle Markova chování určité, ale co kdy ho nezastihla? Slubu měla Věra!”

Váné se zájmem poslouchal a uznale kývl. Nato, es toho moc nenaspal, ti to myslí docela sluně.”

Dík,” řekl astný, tak jdem?”

Jdem.

Zabranou nemocnice kvetly hlohy a jen taktak, e se vyhnuli sanitce se zapnutou houkačkou.

Doktor Marek je pobídl, aby se posadili ke konferenčnímu stolku a automaticky vzal z psacího stolu dózičku s playerskami. astný s úsměvem zavrtěl hlavou.

Promiňte, já zapomněl, e také nekouříte.”

Já si můu zapálit?” zeptal se Váné a vytáhl sparty.

Samozřejmě  Marek dnes vůbec nepůsobil tak suverénně jako včera před astným. Kávu?”

Nadporučíci svorné kývli a doktor zdvihl telefon. Věra? … Ale ano, já vím. Zavolej profesorovi, e se jetě chvíli zdrím a přines sem tři kávy!”

astný si vyměnil nechápavý pohled s Váném. Slubu přece měla mít Jiřina.

Nějaké problémy?”

Máme konzilium u profesora,” mávl Marek rukou. Obávám se, e se vám příli dlouho nebudu moci věnovat. U jste něco zjistili?”

Měníte často rozpis slueb?” zeptal se astný namísto odpovědi.

Coe?”

My se těili, e dostáném kafe upřesnil vlídně Váné, ale kolega se domníval, e nám ho přinese sestřička Jiřina.”

Ano,” řekl rozpačité doktor Marek, toti, soudruzi, Jiřina nepřila do práce!”

Pane doktore,” registroval astný, jak se Markovi po tom přiznání ulevilo, kdy jste vlastně naposledy mluvil se svou enou?”

To ráno ne jsem jel do nemocnice.”

A kdo vechno věděl, e odjede v poledne do amberka? Řekněme tak do deseti hodin?”

Jen Jiřina,” řekl neochotně Marek, seli jsme se večer předtím.”

Kdy se to dozvěděl doktor atr?”

A na večírku. Pamatuji si, e se mě na Táňu ptal…

Ale nepozval jste ho na ten večírek u ráno?”

Ne,” zavrtěl Marek rozhodně hlavou, to byla náhoda, a odpoledne, kdy se tady stavil Pilát. Mirek si pro něco přiel a protoe jsem zrovna zval Piláta, pozval jsem ho taky. S Miladou, samozřejmé.”

Vela sestřička Věra a přinesla na podnose tři álky kávy.

Pane doktore,” zeptal se Váné, jak dlouho potrvá to vae konzilium?”

Tak půl hodiny. Moná tři čtvrtě.”

My na vás počkáme a vás, sestřičko, poprosíme, abyste nám dělala společnost.”

Jestli to není nezbytně nutné ..

Je,” řekl Váné.

Doktor Marek si ve dveřích vyměnil bezradný pohled se staniční, která se chladně posadila na jeho místo.

To kafe doktorovi vystydne,” řekl Váné, uvaříte mu jiné. Tecf je vae.”

Musíte být unavená,” astný galantně připálil cigaretu, být po noční a teď jetě dret slubu místo sestry Jiřiny …”

U to víte?”

Nadporučík kývl.

Jene ona ji nezabila.”

Víte to tak jisté?”

Staniční zahasila v popelníku sotva zapálenou cigaretu. Ano.”

Tak kdo tedy?”

Já!”

16

Ahoj,” pozdravila se neutrálně doktorka Marková se staniční. Kde je Karel?”

Dobrý den. Na sále. Jestli na něj chcete počkat, já tam pudu říct…”

Nech ho bejt,” Marková se posadila a vzápětí vytáhla z kabelky náramek. Líbí se ti?”

Věra zdvořile přikývla a Marková se hystericky rozesmála: Jene ten není pro mne, ani pro tebe! Ten je, Věruko, pro Jiřinku!”

Promiňte, paní doktorko, ale mne se to snad netýká.”

U netýká,” uklíbla se doktorka Marková, jene mě pořád ano. Tak Jiřinka má dneska narozeniny! Vyřiď mu, e čekám do dvanácti… A přijde na oběd! A kdyby se mu nechtělo, tak a počítá s tím, e se sem vrátím a udělám kravál!”

Já mu to vyřídím.”

Dej mi aspirin a napít,” řekla unavené doktorka Marková a rozkalala se.

Věra natočila do sklenice vodu, postavila ji na stůl a pak la ke skříni, kde měl Marek léky. Kdy ji odemkla, na okamik zaváhala. Pak sáhla po tubě s práky a jeden Táné podala. Doktorka Marková ho spolkla a vzápětí zapila sklenicí vody.

Obě jsme chudinky … Já asi větí.”

Rozloučila se ve dveřích a sotva se ty dveře za ní zavřely, staniční sáhla po telefonu a začala vytáčet číslo.

Komu jste volala?” zeptal se napjatě astný.

Jiřině, do enských domovů. Chvíli to vdycky trvá.”

Proč?” zasáhl do hovoru Váně, proč jste jí volala?”

Aby byla klidná. A aby si přítě dala, a Karel samozřejmě taky, víc pozor… A e gratuiuju k narozeninám. Já ani nevěděla, e je má.

A to, e jste doktorce Markové dala místo aspirinu práek pro spaní,” hrál si astný s ličkou v kávovém lógru, to jste jí taky řekla?”

Věra kývla a vzápětí se zeptal Váně: A Markovi jste ten vzkaz jeho eny nevyřídila?”

Já jsem si s paní doktorkou uila svý,” zavrtěla staniční hlavou. A taky jsem si dokázala představit ten kravál, co by tady odpoledne ve pitálu udělala. Nebyla zlá enská. Troku ji moná chápu. Kdybych věděla, e se pak doma půjde koupat!”

Nebo e pojede autem. Za jak dlouho měl práek účinkovat?”

Za půl hodiny. Domů to autem měla sotva deset minut. Mohu se jít převlíct a zařídit slubu? Nejspí budete chtít, abych jela s vámi, ne?”

Běte se převlíct,” vyměnili si nadporučíci pohledy.

Zazvonil telefon a astný ho zdvihl. Doktora Marka? Momentálně tu není. Kdo volá?”

Přitom stačil jméno načmárat na papír a podat ho Vánému.

Co mu mám vyřídit? Aby okamité přiel? Moment!” zaclonil astný sluchátko. Je hrozné rozčilenej.”

vTak panu Pilátovi řekni, e za čtvrt hodiny tam doktor je.

Ze u pro něj letí.”

Máte kliku,” řekl astný do sluchátka, kolega Marek, jak mi právě teď sdělila sestřička, je u na cestě sem. Já mu to vyřídím. Tak za čtvrt hodiny můe u vás být. Toti - kde bydlíte? Aha, kolega Marek to ví, samozřejmě.”

A astný poloil telefon a otřel si orosené čelo.

18

No konečně, člověče,” huhlal vyděené Pilát, kdy otevíral dveře, je tady Jiřina.”

A spatřil namísto doktora Marka nadporučíka Váně. To jste vy?”

Já. Jistě bohuel, ale budte rád,” nepočkal Váně, a ho

Pilát pozve dál. V koutě ateliéru se v křesle choulila sestra Jiřina.

Dobrý den. My dva se neznáme a netroufám si doufat, e by mě tady kolega ze studil představil. Nadporučík Váně!”

Já jsem…”

Já vím,” řekl Váně. Proč jste dneska nepřila do práce? Co vás to napadlo se schovávat?”

Nebylo mi dobře,” bleskla Jiřina vyčítavým pohledem po Pilátovi.

A e jste nela k doktorovi - nebo rovnou k nám. Přiznat se k nepřímé vradě, určité by se vám ulevilo.”

To já nechtěla!” Divka v křesle se rozplakala.

Mohla jste doktorku Markovou zachránit,” řekl Váně tvrdě, věděla jste od Věry, e má v sobě uspávadlo a e pojede autem!”

Utopila se přece ve vaně,” pokusila se Jiřina o poslední zoufalý odpor.

A kdyby se neutopila, zabila by se na silnici!”

Vy jste blázen!… Já ji nezabila. A proč bych ji měla zachraňovat, proč?!”

Kdybyste Věře řekla po telefonu, co si paní Táňa naplánovala,” řekl smutně nadporučík, myslíte, e Věra by se zachovala stejně jako vy?”

Co je mi po ní?!

Jí po vás bylo. Varovala vás. A jetě gratulovala k narozeninám.”

Záviděla mi,” zdvihla se Jiřina důstojně z křesla, co ji zbejvalo?”

Můu si zatelefonovat?” otočil se Váné na poničeného Piláta.

Samozřejmě,” řekl Mistr, natočil si sklenici vody a zapil práek.

Nadporučík Váné. Potřebuju vůz. Jo, adresu vám hned nadiktuju!”

19

Váné se astným seděli u jednoho stolu, toti u stolu nadporučíka astného, který klepal na stroji a Váně diktoval: A nae závěry podepíráme výpovědmi, viz přílohu číslo jedna a dvě, jako i výpověďmi svědeckými a příslunými odbornými expertizami… Má to?”

Mám,” řekl astný a zaváhal, není to jako blbý?”

Já nevím,” pokrčil Váné rameny, já to tak normálně píu. Ale třeba to blbý je.”

Místo jako by docela dobře lo - a právě tak, zamyslel se astný.

Ty nepospíchá domů?” pohlédl Váně otráveně na hodinky.

Promiň, no.”

Tak dobře, tak to krtni; ten konec - a napi: a právě

tak…”

astný začal znovu spokojeně klepat a Váně se chopil telefonu. Do chvíle němého vyzvánění buily synkopy psacího stroje, pak vzala sluchátko doktorka Andělová.

Haló?”

Ahoj, miláčku. Tady je Arnot. Chtěl bych se ti omluvit.”

No ahoj. Julinko,” řekla hlasitě paní Helena, zrovna jsme si tady s Petrem říkali, kdy přijdete na večeři!”

Aha,” ztiil Váně hlas, promiň!”

Fajn,” pokračovala honem hlasité doktorka Andělová, tak se domluvte a a Honza brnkne Petrovi do práce!”

Na druhé straně bylo sluchátko radikálně zavěeno a Váné se s obavami díval na astného, který u své dílo dopsal.

No nic … tak jdeme domů, ne?”

astný se jen uklíbl. A co takhle, Julinko, na večeři?”

20

Před snack barem Plaváček zastavila na nábřeí bílá kodovka GARDE a kdy zaparkovala, vystoupil nejprve nadporučík astný a pak Váné.

Jo a kdy mé přemluví a dáme si skleničku,” sundal Váné stěrače, tak tu auák nechám.”

Na dveřích snacku byl nápis OBSAZENO a Váně, marně pátraje po zvonku, zabuil.

To je taky nějaká pověra,” zeptal se nevinně astný, e se policajt má vracet na místo činu?”

Za dveřmi se objevil mladý vrchní, ukázal na tabulku a zavrtěl hlavou. Váné mu kategoricky naznačil, aby odemkl. Vrchní tak učinil, ale dveře pootevřel jen do úzké kvíry. Je mi líto, pánové, ale skutečně máme plně obsazeno!”

Vy tu nepracujete dlouho, e ne?” řekl astný.

A Váně vrchního vyzval: Buďte tak laskav a zavolejte nám paní vedoucí!”

Co se stalo a za hodinu ú samostatného stolku pro dva končili nadporučíci večeři. A osobně vedoucí, paní Alena Berková, se chystala odnést talíře. Chutnalo?”

Od baru se příjemně usmívala nová barmanka, slečna Iva a na stole byla dopitá sedmička rulandského, kdy se objevil

mladý vrchní a uctivé kladl na stůl nové sklenky a láhev ampaňského. Pozornost podniku, pánové.”

astný chtěl cosi namítnout, ale Váné ho zarazil. Nechal vrchního ampaňské otevřít, bouchla zátka, víno se rozlilo do sklenek a Váné si tou svou symbolicky přiukl s Ivou, která za barem rovně zdvihla sklenku. Tohle nesmí brát jako pokus o korupci.”

Tak jako co?”

Jako přátelské gesto.”

Pořád je čemu se učit od starích a zkuenějích,” napil se astný.

Nápodobné,” řekl Váné, v tom pitále ses ukázal více ne platným pomocníkem. Mimochodem - co doma?”

Pojďme si povídat o něčem veselejím,” navrhl chmurně astný, třeba o tom tvým maléru s tou servírkou ze Zlatý brány. Něco jsem o tom zaslech …”

Ona to zas tak velká legrace nebyla. A zrovna dneska nemám náladu. Někdy jindy,” podíval se Váně na hodinky. Měli bysme pomalu jít.”

Nezlob se,” řekl rozpačitě astný, něco bych od tebe potřeboval.”

Alibi?”

Stačila by postel,” řekl upřímné Ivan, aspoň na tuhle noc.”

A tak li po Kampě, pak po starodávném Karlově mostě a nakonec se vnořili do historického objektu Konviktu.

Kdy Váně ve své garsoniéře rozsvítil, vysvětlil astnému: Potí je v tom, e já nejsem na návtěvy příli zařízený.”

Ty se neomlouvej. Já tě obtěuju.”

To nic,” pustil Váně rádio, dal by sis troku piva?”

A protoe astný kývl, Váně ukázal na gauč. Tak rozestel a já ho hned přinesu.”

Ivan začal rozestýlat, roztáhl gauč a z peřiňáku vytáhl prostěradlo a přikrývky. Váné vyndal z ledničky pivo, opláchl skleničky, kdy uslyel za svými zády kolegův hlas: Ono je to jinak.”

Co?” otočil se.

A spatřil, jak astný drí v rukou průsvitnou noční koili.

Na pánské návtěvy nejsi příli zařízený!”

ŘECKÝ ZÁZRAK

1

Základ naí civilizace poloilo Řecko,” řekl pan Morkes, ono je vůbec zapotřebí se neustále vracet ad fontes, tedy k základům, kořenům, z nich roste nejen přítomnost, ale i budoucnost!”

Souhlasím s vámi,” řekl uznale pan íma a popel z jeho cigarety nepadl do popelníku, ale na koberec. Paní Morkesová bolestně sykla. Kde máte dceruku?”

Učí se,” řekla vlídně paní Morkesová, druhý ročník je na filozofii vdycky nejtěí.”

No jistě,” řekl íma a chopil se hladově chlebíčku. No tak, já u budu muset jít!”

To nemyslí váně?” řekl zarmouceně Morkes a jeho ena u jen registrovala, e hráek z vlaského salátu, který byl původně na ploe chlebíčku, se rovně přemístil na koberec.

Ne, váně,” řekl omluvné íma, musím. Moc mě těilo a na shledanou.”

Ale přítě se určitě zdríte déle,” zaadonila Morkesová jako malá holčička a sotva se za ímou zavřely dveře, vyjela na Morkese: Ty si zeílel! Co tě napadlo pozvattoho blbazrovna dneska!”

Pozval se sám,” řekl Morkes, co jsem měl dělat. Radi zavolej holku. Kdy přijde ten syčák?”

Za půl hodiny,” podívala se Morkesová na hodinky. Petro!”

Asi té neslyela.”

Petro!”

Já slyím,” ozvalo se otráveně z pokoje jediného dítěte, a bohuel dcery. Učím se.”

Vylez,” zasyčela Morkesová, přehluujíc decibely z Petřina pokoje, musíme si něco vyjasnit!”

Do obýváku, kde ti dva u seděli nad zdevastovanou mísou obloených chlebíčků, vela jediná dcera Petra. Měla na sobě kimono a na tváři absolutní nudu.

Co se děje?”

Přijde ten tvůj,” řekla významně Morkesová, a kadou chvíli.”

On by nepřiel,’” uklíbla se Petra, to vy jste si to přáli.”

upák,” neudrel se Morkes, to je naschvál kvůli nám, anebo se musí vdávat?”

Musím,” řekla Petra.

Já to tuila,” vzdychla Morkesová, to poněkud mění situaci. Bohuel.”

No ovem,” řekl Morkes, automechanik, plno prachů, ale z čeho?! Z poctivý práce?! Omyl, dceruko - to jsou úplatky, a to tě okouzluje?”

Ne,” řekl studentka druhého ročníku filozofické fakulty, tohle ne.”

A co teda?”

Počkej,” zasáhla Morkesová, kdy se musí vdávat, tak musí. V kolikátým se?”

U asi ve stým!”

Nedělej si legraci, tohle je váná věc. Třeba se to taky dá rozumně vyřeit.”

Někdo zvoní!”

Jo, někdo,” řekl znechucené Morkes, přesně. To je von, ten syčák!”

Vy jste si ho objednali!”

No dovol…

Snad přijde střízlivěj. Ale nedivila bych se mu, kdyby nebyl.”

No počkej, chce nám tím naznačit, e pije?!”

Ví, jaký je to pro budoucí matku riziko?”

Snad by měl někdo jit otevřít.”

Já nemůu,” řekl Morkes, já se tak chvěju rozčilením, e bych ho snad zabil?”

Dobře,” řekla důstojně matka, já otevřu.”

Dobrý den,” - automechanik Petr Klouček se prezentoval náramnou kyticí, nebyl opilý a měl na sobě společenský oblek.

Dobrý večer,” řekla vlídné Morkesová, u se na vás ‘ chystáme. U jsme se těili.”

Ahoj,” řekl Petra.

Buďte vítán,” zadrnčel Morkes imaginární střípky skla ve svých zubech.

Nai připravili chlebíčky, jestli má hlad,” řekla zlomyslné Petra.

Toti, měli jsme neočekávanou návtěvu.”

Můj éf,” řekl Morkes, já se omlouvám, ale nemohl jsem se ho zbavit.”

Ano,” přikývla Morkesová.

Trochu jsme hovořili o Řecku.”

Jako vdycky,” uklíbla se Morkesová.

Promiň, mami… Petro, buď tak laskavá a otevři ampaňské! Co byste vy dva říkali svatební cestě právě do Řecka?‘1

Já jsem pro,” souhlasil automechanik.

My tady s maminkou, viď, bychom vám to rádi dopřáli. Já nemám bohuel ádné styky na přísliby, ale nějaké peníze jsme naetřili. Dřív se tomu snad říkalo věno, ale vy se, Petře, neurate a berte tuto sporoirovou poukázku,” řekl velebně Morkes, jako svatební dar!”

No tak, Petře,” řekla uznale studentka druhého ročníku filozofické fakulty, já čekala horí maléry. Ber, dokud dávaj!”

Pardon,” řekl mladý mu, automechanik Klouček a tím jaksi vechno strnulo. Ne, e bych si neváil vaí finanční oběti. Váím si jí, to ano, opravdu, ale je celkem zbytečná … Pokud jde o to Řecko, tatínku!”

Prosím?” řekl Morkes.

Ale ano, rozuměl jste dobře.”

Prosím?!” opakoval důstojně Morkes. Jednak se hó dotklo to samozřejmé příbuzenectví, jednak se mu nelíbila ta suverenita budoucího zetě.

Tady je poukaz. Na dovolenou, tedy na nai svatební cestu,” řekl Petr Klouček. Vybrali jsme si samozřejmě Řecko, Petra a já.”

Vy u jste to zaplatil?”

Samozřejmě.”

Těch celých devatenáct tisíc?”

Jo,” řekl automechanik a Petra zatleskala. Tos uetřil z úplatků?”

Ne,” řekl Klouček, z přesčasů,” - a obrátil se na svého budoucího tchána, já vím, e Řecko milujete. Taky vím, e je to straný, jaký mezalianci se vae jediná dcera podrobuje. Já mám jen maturitu a Petra bude mít vysokou. Jene je akorát na konci druhýho járu. A ty tři dalí potáhnu já. Jako to Řecko.”

Buďte tak laskav,” sbíral Morkes v sobě hlas, ano, pane Kloučku, buďte tak laskav - a vypadněte!”

Nic jsme vám neudělali,” řekla budoucí tchyně, přijali jsme vás doslova jako vlastního - a vy jste nás urazil. Neříkejte mi, e to máte z vlastní hlavy!… Vy se přece umíte, kdy chcete, chovat, to Petra, je to tak, já bych se vsadila, e ona v tom měla prsty!”

V tom případě bude snad lepí, kdy půjde rovnou se mnou,” řekl Petr Klouček a Petra kývla.

Asi to fakticky bude nejrozumnějí!”

Bě si, bě,” řekl Morkes a chytil se za srdce, a u se nevracej!”

Opova se,” řekla Morkesová, zůstane tady!”

Za hodinu ti dva seděli ve vinárně. Petra Morkesová, studentka druhého ročníku filozofické fakulty, a automechanik Petr Klouček.

ampaňské!” poručil Petr.

Moc se nám to nevyvedlo, co?” pohrávala si Petra s ubrouskem.

Nech to plavat,” řekl Petr, jde o nás dva. Ne o ně.”

To s tím Řeckem si jim neměl dělat.”

Já kvůli tobě.”

A já tě miluju!”

Já tebe snad ne?”

Prosím, panstvo,” bouchl vrchní diskrétně ampaňské. Račte jako zákusek teplé loupané mandle?”

Ráčíme,” řekl Petr a zdvihl sklenku. Tak na ty nae zásnuby, co se u vás doma nepovedly!”

A ty bys mě fakticky ty tři roky na fakultě ivil?”

Jo.”

Kde budeme bydlet?”

I na to jsem myslel. Já ti vyprávěl o svý tetě, ne?”

Vyprávěl,” kývla Petra, má baráček v Hrdlořezích. Tam bysme mohli bydlet?”

Jo,” řekl automechanik. Zahrádka a na ní domeček. Pěkné malovanej, idylka.”

Čin, čin,” řekl Petra.

3

éf VII. oddělení, kapitán Kamil Hajný se tou dobou nacházel v psychiatrické léčebné. V doprovodu psychologa doktora Pipicha navtívil uzavřené oddělení léčebny, takzvaný koridor, a ač ve své profesi ji lecčemus uvykl, nebylo mu právě nejlépe.

Co tě tak vzalo?” zeptal se soucitně Pipich, to ty nemocné due nebo jejich fyzické schránky?”

éf VII. oddělení si sundal nemocniční plá a klesl do křesílka v Pipichové pracovně. Uvař mi, prosím tě, kafe!”

Nebude spát,” pokrčil Pipich rameny, postavil konvici na vařič a sám si ze skříně vzal láhev koňaku.

Posly,” řekl kapitán, mívá taky někdy pocit, e práce, kterou dělá, má svůj limit? A co nad něj je, je jen zbytečná a marná snaha?”

Doktor odsypal do hrnečku kávu a po kratím zaváhání postavil ke koňaku dvě sklenky. Ty ano?”

Já jo, zasmuil se poctivě Hajný. A recidivisti mě v tomhle pocitu rádi utvrzujou. To je pak ta chvíle, kdy si člověk značně znepokojen ..

A rozhárán,” nalil Pipich dvě etrné dávky koňaku a neetrně skočil Hajnému do řeči.

Správně,” přisvědčil kapitán, tedy to je ta chvíle, kdy si člověk klade otázku po smyslu nai práce.”

To není patná otázka,” zalil doktor kávu horkou vodou a přistrčil hrnek k Hajnému. Ba řekl bych, e je čas od času i nezbytná. Taky mívám co dělat s recidivisty. A jestli chce radu od člověka, který je přece o nějaký ten pátek starí…

O dost pátků,” připustil Hajný a namísto kávy se chopil koňaku.

Pak na ten limit nevěř,” pozdvihl doktor sklenku. Lidi nejsou kategorie. Zločinci, nemocní… On je kadý jiný!”

Ty se velký optimista,” přiukl si kapitán.

Jsem,” vyřkl Pipich astně svou profesionální filozofii. Nic jiného mi toti nezbývá.”

Oba mui se pohrouili do svých mylenek, a jak éf VII. oddělení zaklonil hlavu, udiveně zaregistroval dva mení oleje.

To jsou originály?” zeptal se nedůvěřivě, vypadá to jako Cranach!”

Jsou to originály,” přikývl potěeně Pipich, je to Cranach a momentálně u mne leí na oddělení.”

Hajný se rozesmál a vzápětí zváněl. Posly, doktore, ty zná Váné?”

Váného,” opravil Pipich éfa VII. oddělení. To on tvrdí, e jeho jméno je nesklonné. Ale ono sklonné je.”

Dobře,” napil se Hajný kávy, protoe koňaku u nebylo. Ale zná ho.”

Léta,” přikývl Pipich.

Tak si představ, e s ním dělám,” vzdychl melancholicky kapitán, ani jsem o to stál, byl mi přidělen.”

Hm, vedle telefonu měl doktor objemný diář a cosi si do něj poznamenal.

Tobě se řekne - hm!” zahořekoval Hajný, ale já tuím, já to cítím, e tenhle chlap …”

Myslí Váně?” doktor stále jetě cosi zapisoval do svého diáře.

Jo, myslím Váného.”

Pozor, jeho jméno je nesklonné!”

Ale sám si mi před chvílí říkal,” zarazil se kapitán a dopil kafe.

Já jsem psycholog, Kamile,” uklíbl se doktor Pipich, mě nesmí chytat za slovo!”

, Idylka, co? řekl uznale Váně, kdy s nadporučíkem astným vystoupili z vozu.

Bylo brzy ráno a v uličce lemované zahrádkami a domky, postavenými někdy v třicátých letech, vechno kvetlo. Dříve opovrhovaná praská periférie prodělala renovaci a nový rozkvět. Jen málokterý z domků si podrel svůj charakter z třicátých let. Nástavby a přístavby dávaly zapomenout na v podstatě proletářský ivotní standard nií střední třídy státních zaměstnanců I. republiky.

Jo, zívl nevyspalý nadporučík astný, ideální terén pro nevděčnou kriminalistickou práci.”

Jak to myslí?” zeptal se Váné, kdy v doprovodu přísluníka kráčeli pečlivě udrovanou zahrádkou k domku, který jako jeden z mála si svůj charakter z doby před více ne padesáti lety uchoval.

Vpravo hled,” sykl astný a Váné tak nenápadně učinil. Za oknem sousedního domku se pohnula záclona a na zlomek vteřiny mihl edivý drdůlek.

Vesnička.”

A jeden druhýmu vidí pod pokličku.”

Take vradil amatér.”

Tudy,” řekl přísluník.

V pokoji staré paní, tety automechanika Petra Kloučka, na ně čekal doktor. Předvedl jim strangulačky na krku staré eny, slíbil podrobnou zprávu z laboratoře a poroučel se.

Tady to vypadá,” hvízdl astný.

Stará paní, tak kolem sedmdesátky, uhadoval Váně, leela v sluivých modrotiskových atech na posteli, pečlivě nalíčená, jistě si potrpěla na pořádek, ale ten po její smrti odvál tajfun.

Zotevírané skříně s vyborcenými ramínky atů a vyházené uplíky z prádelníku.

Co asi hledal?”

A nael to?”

Váně vzal do ruky zarámovaný obrázek, stojící na vybrako-vaném prádelníku. Fotografie představovala rozesmátého mladého mue, rozkročeného nad Jawou dvěstěpadesátkou.

Kdo to je?”

Jediný ijící příbuzný,” řekl přísluník, Petr Klouček, její synovec. Pracuje jako automechanik a bydlí…”

Nadporučík astný si vechno pečlivě zaznamenal, a kdy vycházeli z domku, ani by se s Váném domluvili, zcela

automaticky provedli vlevo hleď. Také tentokrát nebyli zklamáni. Zavála záclonka a objevil se edivý drdůlek.

Neměli bysme …? navrhl nesměle astný, kdy nadporučici doli k svému automobilu.

A Váné kývl. Nepatrně čelem vzad. Někde začít musíme. Tam, kde kadej kadýmu vidí pod pokličku, je vskutku ideální terén pro nai velmi nevděčnou práci.”

5

V kanceláři VII. oddělení voněla káva a nadporučík astný, který ji sobě a Váněmu servíroval, neskrýval svou spokojenost. Není nad vímavé sousedky! A v tom věku … Kolik říkala, bábinka, e je jí let?”

Ta írová?”

Co je ti? “

Teprve tecf si Ivan viml, e Váně není ve své kůi. Byl pobledlý a astnému se zdálo, e i zvlátním a nepatřičným způsobem napjatý.

Nic,” mávl Váné rukou, cos říkal?”

Tobě je blbé,” řekl starostlivé astný, mám otevřít okno?”

To přejde,” zavrtěl Váné hlavou, i kdy Ivan okno otevřel. Mně je vdycky blbě.”

Aha,” řekl nechápavě astný, toti - jak to myslí, vdycky?”

Váně přistoupil k oknu. Z kanceláře VII. oddělení byl velmi reprezentativní a velmi kýčovitý pohled na hlavní město. Zlatou Prahu. Proč ses dal na tohle řemeslo?”

Táta chtěl, abych studoval práva,” zrozpačitěl astný, na gymplu jsem hrál v kapele a jeho děsila představa, e bude mít z kluka bigbíáka…Tak jsem mu alespoň částečně vyhověl.”

To já jsem obě brakový literatury a falený romantiky,” uklíbl se hořce Arnot Váně. Kdybych já v těch tvejch bigbíáckejch letech čet pořádné Dostojevskýho! Tam je vechno, kamaráde … I mý noční můry!”

Coe?”

Bud klidnej, pravidelně to konzultuju se svým psychiatrem. Jene i on tvrdí, e mi není pomoci.”

V čem?”

Dva druhy mordů jsou pořád nad moje síly.” Váně se stále jetě díval z okna. Děcek a starejch lidí. To vdycky vidím dočervena a potřebuju nějakej čas, ne vychladnu. Take teď,” obrátil se Váné od okna na Ivana, jestli chce, klidně ti přenechám velení.”

Tohle je třetí případ, na kterým spolu děláme,” řekl uválivé mladý nadporučík, ne e by v těch dvou předchozích bylo stoprocentně jasný, e velí ty, ale nakonec to jaksi samozřejmě vyplynulo. Já si nestěuju, aby sis nemyslel, ale týhle tvý nabídky si cením. Můu to vechno srovnat?”

Můe.”

Tak patrně loupená vrada. Obě zardouena. Přibliná doba vrady - asi míň ne čtyřiadvacet hodin, podrobnou zprávu dostáném z laborky. Jediný příbuzný, co víme - a teď u budu citovat paní Sírovou - Petr Klouček, kterého tá dáma v inkriminovanou dobu registrovala jako návtěvu. Prý rozruen z domku vyběhl…Tetu často nenavtěvoval, a v posledních dvou týdnech. Jinak tak jednou za půl roku. Bábinka znala obě přes třicet let, stýkaly se hlavně spolu, občas Kloučkovou navtěvoval truhlář Alois Vaniček… Ten by snad, kromě synovce, moh vědět, co vechno mohlo být předmětem loupee…

Stačí,” řekl Váně, co navrhuje?”

Jeden z nás za Vaníčkem, druhý za synovcem,” pokrčil astný rameny, adresy máme. Koho chce?”

Koho mi přidělí,” řekl Váné a Ivan si oddechl, protoe Arnot u mu nepřipadal vůbec bledý a tím zvlátním způsobem napjatý.

6

Autoservis byl skromný, patřil přidruené zemědělské výrobě a čítal vedle vedoucího jen pět zaměstnanců. Právě kanceláři Vedoucího se Váné vyhnul a zamířil rovnou k boxům, maje před očima fotografii z prádelníku.

Pan Klouček?”

Mladý mu zestárl od doby svého fotografování ne o víc ne pět let.

Jo, co byste rád?”

Napůl suverénní, napůl číhavý pohled, který se okamité zlomil v strach, kdy Váně ukázal průkaz.

Pojďte do kanceláře.” Klouček se nervózně ohlíel po okolních boxech a nejspí odhadoval, kdo vechno si viml, e se Váně legitimuje.

Leč čtyři zbylí kolegové úspěně předstírali plné pracovní zaujetí.

Nadporučík automechanika následoval a sotva se za nimi zavřely dveře prázdné kanceláře vedoucího, Klouček vyhrkl: Já v ničem nejedu!”

Tohle není můj chleba,” ukázal Váně bradou směr servis.

Tak vo co de?

Váně spokojené zaregistroval na stole vedoucího popelník.

O vai tetu.”

Něco se jí stalo?”

Váně kývl, zapálil si cigaretu a Klouček se polekal: Je v nemocnici?”

Je mrtvá,” řekl tie nadporučík, zavraděná, pane Klouček.”

To není pravda!”

Bohuel…

Váně nikdy neměl rád podobné situace, ale profesionálně byl nucen z nich těit. Proto bedlivě sledoval Kloučkovy reakce. Byly moná těkopádné, ale zdály se být opravdové.

Kdo to udělal? U jste ho chytli?!”

Proto jsem přiel za vámi,” zavrtěl Váně hlavou.

Jak to myslíte?” - Klouček si z nadporučíkovy odpovědi vybral její dvojsmyslné ostří a začal být obezřelý.

Jste nejblií příbuzný,” řekl neutrálně Váně.

To jsem, ale …

Já vím” reagoval chápavě Váně, chcete říct, e jste se s tetou moc nestýkal.”

No právě, já…, řekl horlivě Klouček, ale Váně ho okamitě zmrazil. A poslední dobou! Proč?”

Klouček nervózně polkl. To vůbec nesouvisí s tím, co vyetřujete.”

Nebylo by rozumnějí nechat na nás, co s čím souvisí?” řekl vlídně Váně. Jen se svěřte, vám se uleví a my budem chytřejí.”

Heleďte,” rozhlédl se Klouček nervózně po kanceláři, éf tu není a kluci by si mohli blbě vykládat, o čem spolu debatujem. Někdo si určitě vím. Já bych el zase radi makat, jestli je to vechno, co jste mi chtěl říct.”

Zatím.”

To je mi jasný,” uklíbl se automechanik. Taky nehodlám nikam vodcestovat. Zatím.”

Klouček se zdvihl ze idle na znamení, e dál se bavit nehodlá, a proto si Váně u mezi dveřmi neodpustil jetě otázku: Proč jsme se nemohli bavit v dílně? Z čeho jste měl strach?”

To není vá chleba, sám jste mi to řek,” připomněl tecf Klouček Vánému. A znáte taky lidi, ne? Dělaj, e neslyej, neviděj, a pak vechno rozkecaj! A jen blbej se nebojí drbů!”

Vánému ten nesympatický mládenec byl rázem méně nesympatický.

Jistě, pane Klouček. A mimochodem, co by tak zloděj u vaí tety hledal?”

Jestli myslíte rodinný perky nebo vkladní kníky,” uklíbl se znovu Klouček, tak na to zapomeňte!”

7

To se ví, e měla vkladní kníku. A kolik na ní? Dost, určitě dost.”

,To byla snad první souvislá věta, kterou nadporučík astný vypáčil ze samorostlého truhláře. Byl ve Vaničkové dílně dobře přes půl hodiny, ale podmračený truhlář odpovídal sotva na půl huby.

Paní Sírová se o ní také zmínila. Potí je v tom, e jsme ádnou nenali.”

Bodej.”

Jak to myslíte?”

Dy ií kvůli tomu zabili, ne?” zapnul Vaniček hoblovku. Jene Sírová je bláznivá baba. Tý nevěřte ani slovo!”

Ale ona vypověděla v podstatě to samé, co vy,” řekl shovívavé astný.

Já?” truhlář vypnul hoblovku a prohlíel si hranu prkna proti slunci, které sem padalo jediným okénkem a v jeho sloupci vířil pilinový prach. Tak to radi nevěřte ani bláznivý-mu dědkovi!”

Jene i bláznívej dědek,” začal Ivan ztrácet trpělivost, potřebuje mít alibi!”

Aha, ale to já nejspí ádný nemám,” řekl Vaniček a opět uvedl do chodu hoblovku. Já jsem furt tady a mezi lidi moc nepřídu … Já jsem zvyklej, mladej, e lidi choděj sem. Kadej něco potřebuje.”

No jistě,” řekl ironicky astný, tak co potřebovala paní Kloučkové? Taky sem chodila, nebo vy jste chodil za ní?”

To bylo něco jinýho,” řekl tesklivé truhlář, dělala si někdy legraci, e bysme to mohli dát dohromady.”

Co?”

Vaniček definitivně hoblovku vypnul, posadil se na hromadu prken a zapálil si cigaretu. A nedíval se na nadporučíka. Ty její kníky a mou truhlárnu.”

Jaký kníky?” - Ivan si u pomalu zoufal ze zjitění, e dalí vkladní kníky se začínají vynořovat jako na běícím pásu.

Bejvala učitelka,” vyvedl ho z omylu shovívavě Vaniček, a já ze začátku tu legraci bral váně.”

A pak u ne? Od kdy?”

To s tím, co vyetřujete, vůbec nesouvisí,” mávl Vaniček rukou a nabídl astnému startku.

To nemůete vědět,” řekl nadporučík a gestem dal najevo, e kouřením opovrhuje.

Dy by to bylo nerovný,” řekl Vaniček, paní kantorka a vobyčejnej truhlář! Peníze nejsou vecko a taky visela na klukovi!”

Byla přece bezdětná.”

A docela určité panna, jene v tomhle nemůu slouit,” uklíbl se truhlář, kdy říkám kluk, tak myslím jejího synovce. Toho nedostudovanýho tudenta!”

8

V kanceláři VII. oddělení panovala pracovní pohoda, její tón udávala propisovačka nadporučíka astného, kterou bylo bueno do stolu. Jak Vaniček, ten truhlář, tak bábinka Sírová ukazujou na Kloučka. Ty si s ním mluvil…!

.Mluvil,” pokrčil Váné rozpačitě rameny, jene mně se nezdá.”

No fajn!” vyloil si to patně Ivan a zajásal.

Jako vrah se mi nezdá,” upřesnil Váně, a u určitě ne pro prachy!”

No a co?” astný by jen nerad opustil svou hypotézu, třeba je v tom něco jinýho!”

Můe být,” připomněl si Váné Kloučkovo mlčení ohledné častých návtěv tety v poslední době. Proč za ní tou poslední dobou chodil?”

,,A o vkladní kníce nic neví!” vynesl Ivan trumf. A Vaniček a írová jo! To je zatracené divný, ne?”

O prachy nepude,” navrhl Váné jinou monost. Ale chce se enit. Nemá kde bydlet.”

No vidí!”

Kdyby kadej, kdo momentálně nemá kde bydlet,” zchladil okamitě Váné Ivanovo nadení skepsí, kvůli tomu vradil…”

A proč ne? Zamaskuje to krádeí vkladní kníky, poněvač se o něm ví, e je automechanik, na prachy si tudí příjde -takovej krást nepotřebuje …

astný by jistě rád dál rozvíjel svou teorii, jene zazvonil telefon a Váné ho zdvihl. Rozumím, soudruhu kapitáne.”

Kam jde?” zeptal se astný, kdy Váné poloil sluchátko a zdvihl se od stolu.

Nejen já,” řekl Váné, ty taky, chlapče, éf si nás ádá.”

A řek ti proč?”

To éfové nedělaj. Nemusej,” obrátil Váné svůj zrak ke stropu kanceláře, ale z letitý zkuenosti bych řek, e jdeme na koberec.”

Kvůli čemu?”

Hochu, on se důvod vdycky najde.”

Posly,” zaváhal astný jetě ve dveřích, jestli jde o tenhle případ ..

Jisté,” uklidnil ho Váně, pak má hlavní slovo. Já ti budu akorát dělat zeď.”

9

Proto se nám jeví její synovec jako hlavní podezřelý,”

končil svůj výklad astný.

No výborně.”

Výklad se odehrával v kanceláři éfa VII. oddělení, byl věcný, střízlivý, argumentovaný, a přesto Hajný nechal na svou tvář, vpodstatě kamennou, promítnout stín sarkasmu.

A v tom směru chceme vést dalí pátrání,” triumfoval astný, který onen sarkasmus včas nezachytil.

Je to i vá názor?”

Váně tuil, e se vechno jaksi psuje, leč připomněl si slib dělat zeď. Ano, soudruhu kapitáne,” pokrčil rezervované rameny.

Máte u podrobnou zprávu z laboratoře?” zeptal se úsečně Hajný.

Ne.”.

astný s Váném si vyměnili bezradně upřímné pohledy. Kolik je tomu Kloučkovi?” začal se nepříjemně usmívat Hajný.

estadvacet.”

A zavraděné?”

Jedenasedmdesát,” řekl horlivě astný.

Kapitán to kvitoval jen ironickým úsměvem. A je mezi nimi přibuzenecký vztah!”

Jisté …

Nejen Váně, ale u i astný tuil, e éf má v rukávu trumf. A Hajný jej také vyňal: Tak já u zprávu z laboratoře mám. Paní Kloučková byla před smrtí znásilněna! Stačí?!”

10

Co se děje? Nic,” konejil zkroueného nadporučíka astného Jen k loupené vradě přibyla sexuální motivace, no.”

Jene tím pádem je z toho Klouček venku,” odsunul Ivan zprávu z laboratoře.

Ty sis na něho nějak zased,” řekl pohoreně Váně, a přitom ho vůbec nezná.”

Na tom snad nezáleí, ne?”

Ale záleí,‘1 tvrdil Váně, kdybys ho poznal, byl bys na tom jetě hůř. On je to mládenec dosti nesympatický.”

No dobře,” připustil střízlivě astný, co navrhuje? Znovu za írovou a Vaníčkem?”

Jistě,” řekl mírně Váné, ale ty by ses měl vypravit do servisu. Kadopádně je pan synovec důleitý svědek a já se od něho moc nedozvěděl. Třeba pochodí lip.”

Jene je ze hry,” řekl Ivan, kterému se Váného nápad příli nezamlouval.

Tvrdí ty,” řekl uválivě Váné, jene mě napadá taková hloupost. Můu se svěřit?”

Jo,” řekl nadporučík astný a otráveně pohlédl na hodinky. Já to nevykecám.”

Sexuální vrada a pak metodická loupe,” řekl Váné, to musí být pěkně otrlý individuum. Ale fajn, zeptáme se psychologa. Jene, co kdy jsou pachatelé dva? Jeden znásilnil a zavradil…”

A druhej jen kradl”

Jen - dejme tomu. Ale teoreticky je jistě moné, e jde navtívit svou starou tetičku, najde ji zamordovanou, atak tě napadne něco lohnout. Tetě u to ostatně můe být jedno.”

To je velmi inspirativní,” přikývl astný u s rukou na klice dveří, ne já, ale ty sis na toho Kloučka pěkně zasedl”

To abych ti udělal radost,” řekl vlídně Váně a sotva astný zmizel, sáhl po telefonu.

11

Petra Morkesová seděla nad skripty, kdy přila její matka s novinami a ustaraným výrazem, Řecký bůh Zeus. Jaký je druhý pád?” ,Coe? Petra hleděla na matku značně nechápavé, ale ta jí předloila noviny na stránce, kde byla zčásti vyplněná kříovka.

Já bych řekla, e Zea, ale to mi nevychází.”

Peníze vyhozený na mý vzdělání nebyly tak úplně marný,” odsunula Petra dalí skripta ze idle, aby si matka mohla sednout. Druhý pád je Dia.”

Tak proč to tak komplikujou?” podivila se Morkesová. Proč třeba nenapíou limonáda pro diabetiky? To je přece to samý a v prvním pádě!”

To já nevím,” pokrčila Petra rameny a zpytavě pohlédla na matku. Jene bych se vsadila, e kvůli kříovce a Diovi si nepřila.”

Říkal ti Petr,” odkalala si Morkesová, e zavradili jeho tetu?”

Petra kývla a trpělivě vyčkávala, co jetě má matka na srdci.

A nic víc ti neříkal?”

Ne. On nic neví.”

Aha,” řekla Morkesová, třeba je to pravda, holčičko. Ale lidi povídaj.”

Asi toho vědí hodně,” řekla ironicky Petra, to tak vdycky bejvá.”

Já bych to nepodceňovala.”

Co?” řekla Petra, mám zápočet z psychologie. Přiblině si ty babský drby dovedu představit.”

Vyetřujou ho,” zvýila Morkesová hlas, to nejsou drby, ale fakta, a podezřívají”

Já vím, a podle tebe není prochu, aby na něm nebylo pravdy trochu.”

Já bych nepodceňovala, co říkaj lidi,” řekla Morkesová, důstojně vstala a dceru opustila.

12

Dále,” řekl nadporučík Váně.

Odhodlal se k tomu pozvání, ač nebyl ve své kanceláři, leč v pracovně doktora Pipicha, protoe klepání bylo velmi energické.

Taky čekáte na Pipicha?”

Taky,” řekl Váné, kdy suveréně veel mladý medik. Měl silné brýle, ale přece jen se zorientoval natolik, e pochopil, e Váně není stejný generační ročník.

Čekáte u na pana doktora dlouho?”

Zařizuje příjem,” zavrtěl Váné hlavou.

Aha,” medik se v situaci začal rychle vyznávat a okamitě stanovil její diagnózu. Doktor Pipich zařizuje příjem tady toho člověka do ústavní péče. Velice těsně se k nadporučíkovi naklonil a účastné se zeptal: Něco váného?”

Váné pokrčil rameny, protoe o Pipichově příjmu neměl ádné informace.

Kadý máme nějaké problémy,” vil se medik do role psychoterapeuta. Kdybyste ten svůj měl říct jedním slovem..

Váně pochopil, za koho je mladíkem povaován, a ten se na něho jetě povzbudivě usmál. Schválně to zkuste!”

Vrada,” odtuil klidně nadporučík.

Medik jen vyděeně polkl a pak se nenápadně snail odsednout. Ten tam byl chápající glanc budoucího psychoterapeuta, kdy vstoupil Pipich.

Copak byste rád?” pokynul Vánému a zdvořilý dotaz adresoval na medika.

Já bych potřeboval zápočet,” řekl mladý mu a pantomimou se snail Pipichovi naznačit, e by bylo nanejvý vhodné nejprve zlikvidovat Váného.

Nemá tuku?” obrátil se vak na vraha Pipich, kdy mu student třesoucí se rukou podal index.

Váně doktorovi podal propisovačku, Pipich zazápočtoval, avak medik nebyl schopen zvednout se z terapeutického kanape, které s Váném sdílel.

Chcete jetě něco?” otázal se rozmrzele Pipich a pokynul směrem k nadporučíkovi. My tady máme nějaké problémy …”

Já vím,” zvedl medik své nohy jako z olova a sunul se ke dveřím, mezi nimi úsluné dodal: S vradou!1’-

Váně se tie bavil a Pipich nad medikem pokrčil rameny. Mimochodem, ty problémy jsou celkem zanedbatelné,” obrátil se k Váněmu, dobře, es mi zavolal. Já toho vraha pro tebe mám.”

Výborně,” zajásal Váné a ironicky dodal: e my, chudáci, se tak dřem.”

Taky se divím,” řekl Pipich, měli byste se častěji radit s odborníky.”

Kdo to je?”

Měli jsme ho tady před esti rokama,” vzal Pipich ze stolu chorobopis a zálibně jím listoval. Je to jediný případ, který by přicházel v úvahu. Alespoň vtom rajónu, kde se ta tvoje vrada stala.”

Tak u mě nenapínej,” natáhl se Váně po chorobopisu.

A kromě toho má pan Lexa povolání pro vraha jako uitý,” přitiskl si doktor ten úřední dokument k hrudi.

Jaký?” zatvářil se Váně nechápavě a Pipich vítězoslavně dodal: Zahradník!”

13

Petr Klouček právě telefonoval, kdy se v servisu objevil nadporučík astný. Chvíli se ometal, pak se zeptal jednoho z automechaniků, a ten na telefonujícího Kloučka ukázal prstem. Klouček to viděl, rychle zavěsil a el astnému naproti.

Pan Klouček?”

Jo,” řekl Petr a gestem odmítl astného horlivost se legitimovat. U něco víte?”

Něco jo,” řekl Ivan, kdy přeli k boxu, kde Klouček měl rozdělaný vůz. Například, e jste v době, kterou nám experti udávají jako dobu vrady, byl svou tetů navtívit.”

To taky zjistili experti?”

Viděla vás sousedka, paní Sírová.”

Fajn. No a co?”

Mě by zajímalo,” pokrčil astný neutrálně rameny, jak ta návtěva proběhla.”

Já nevím, jak probíhaj vae návtěvy příbuznejch,” vsoukal se Klouček pod auto, ale ta moje normálně.”

Klidně mě poučte, co je pro vás normální,” nadporučík se nedal vyvést z klidu, ačkoliv ho automechanikovo chování v kombinaci s informacemi, které získal od Váného, provokovalo. Třeba vylítnout od tety vyděenej jak králík?”

Vyděenej?” Klouček se vysoukal zpod auta a zachmuřeně si Ivana měřil. Blbost, byl jsem jen natvanej.”

Proč?”

To s tím, co vyetřujete, nesouvisí. U jsem to říkal vaemu éfovi.”

To nebyl éf,” uklíbl se nadporučík astný, kolega.”

Jene automechanikovi byl věkový nepoměr obou nadporučíků lhostejný. Vae věc, jestli dáte víc na tu babku Sírovou anebo na mě. Ale vopakuju, e jsem byl natvanej, ne vyděenej.”

Co vůbec nesouvisí s vradou vaí tety,” dodal úsluně Ivan, ale s tetou vae natvání mělo co dělat, ne?”

Jo.”

Já poslouchám.”

Klouček si otráveně zapálil cigaretu. Chci se enit a bydlím na svobodárně. Teta mi léta nabízela, e bych moh bydlet u ní.”

A teď cukla …”

Jo.”

Třeba se jí nelíbila vae nevěsta.”

Vůbec ji neviděla.”

A u ní byste bydlet nemoh?”

Z principiálních důvodů,” uklíbl se tentokrát Klouček, abyste rozuměl, tohle mi váně nehraje. Pořád chtěla, abych se k ní nastěhoval. Pořád chtěla, abych se oenil.”

Co víc?”

Ne co víc,” opravil Ivana automechanik, co dřív. Napřed byla řeč jen o tom, e bych se moh nastěhovat. Svobodárna, to není ádný bydlení, ádný soukromí…

To je fakt,” souhlasil vřele astný.

Jak pro koho,” řekl Klouček, mně to docela vyhovovalo. Vim jste si těch baráků kolem tety? Těch nesmyslně přestavě-nejch haciend?”

Vim,” řekl zdrenlivě nadporučík.

Tak mně představa, e bych měl něco takovýho budovat, la dost na nervy.”

Teta to po vás chtěla? To byla její podmínka?”

ádné podmínky,” zavrtěl Klouček hlavou, chudák, nejspí si myslela, e by se mi to moná líbilo. Párkrát na to zavedla řeč, jak bych moh domek zvelebit, e stejné jednou bude můj. Ona to myslela dobře.”

To jste si přece mohli vysvětlit.”

Jo - a já se klidně moh nastěhovat. Jene, ze veho nejvíc, ona mě chtěla vychovávat, co ze mě mohlo bejt - servírovala mi to sice jemné, ale iá tuil, e kdy se nastěhuju, budu to mít k snídani i k večeři. e peníze, který si jistě vydělám, nejsou vechno, e kdybych měl silnou vůli a chtěl studovat, e by to utáhla, mám, Petříčku, nějaké úspory,” řekl smutně Klouček.

Moment,” řekl astný, ádné větí peníze na hotovosti jsme nenali a pokud jde o vkladní kníku, tak jste nám poradil, abychom ji pustili z hlavy.”

Třeba existovala,” připustil váhavě automechanik, já jsem se jen snail vaeho kolegu přesvědčit, e jestli někdo hledal u tety majlant, tak se eredně splet.”

Aha,” řekl astný, take nechat se vychovávat, to se vám příčilo.”

Jo, řekl Klouček, a teta zvolila novou taktiku. e bych se měl oenit, v domku je pro tři, eventuálně pak pro čtyři lidi místa habaděj, ona sama nejlíp ví, jak tíivá a smutná je samota…”

A vy?”

Ze začátku jsem se smál, pak jsem konečně nael holku, o kterou jsem stál, vyprávěl jsem o ní tetě …”

Ale nepředstavil.”

To byla otázka času. Teta věděla, e pojedem na prázdniny, teda na Petřiny prázdniny,” upřesnil Klouček, a mou dovolenou do Řecka, schvalovala to, jene s tím bydlením si to nejspí rozmyslela.”

Jak vám to řekla?”

e by ráda napřed Petru poznala, e chce mít jistotu, najednou takový řeči!…

Ale to je snad normální.”

Není,” řekl Klouček, kdy celý ty léta tak moc stála mít mě u sebe. Proto jsem byl natvanej.”

Hm,” řekl astný, taky je docela dobře moné, e se cosi změnilo v jejím ivotě. A donedávna jste ji vídal jednou za půl roku. A nový ivot a stáří, to jsou pojmy hodně relativní - na tohle jste nemyslel?”

Jo,” řekl Klouček, ale tohle máte zas z babky írový. e jako teta a truhlář…

Vaniček,” řekl astný.

Pitomost,” řekl Klouček, a můu vám na to dát čestný slovo. Teta si sama z toho dělala legraci.”

Dobře,” řekl astný, ale stejně vás musím jetě poádat, abyste se mi tak hodinu věnoval.”

Proč?”

Pojedeme k tetě. A vy si pokusíte vzpomenout, co vechno se mohlo - kromě té záhadné vkladní kníky - z jejího bytu ztratit!”

14

Sotva nadporučík Váně vstoupil, zalapal po dechu. V ústrety mu zněl dvojhlas: Se vrah. Ty vrrahu!”

Právě podle hlasu bezpečně identifikoval původce. Byli to dva anduláci hned u vchodu do skleníku.

O tom se s vámi nebudu bavit,” ubezpečil je Váně, radi mi řekněte, kde máte pána.”

Tady,” řekl pan Lexa za Váněho zády, copak si račte přát?”

Něco otázek a odpovědí,” odtuil Váně a předvedl svůj sluební průkaz.

Zahradník postavil ko a sloil do něj i zakřivený nů, který předtím třímal v levé ruce. Pojďme do domečku, jestli si nechcete povídat tady.”

Mně je to fuk, řekl Váně a nahlédl do koe. Co to tam máte?”

Chcete hádat?”

Já to klidné zkusím,” řekl Váně, něco mezi melounem a salátovou okurkou.”

Zuccini,” řekl zahradník, běná zelenina na Sicílii. Výborná přísada do omáček. Jestli máte rád pagety.”

A jak!” řekl Váně, mimochodem, proč jste ty anduláky naučil tak zvlátně vítat hosty?”

Nezvané,” usmál se zahradník, ten vchod, kterým jste veel, je nouzový. A krade teplo. To my tu potřebujem.”

Přítě se polepím. Kde je ten správný vchod?”

Támhle,” ukázal Lexa na druhý konec skleníku. A proč jste vlastně přiel?”

Kvůli paní Kloučkové. Znal jste ji?”

Lexa zdvihl ko a kývl na nadporučíka: Pojcfte do domečku.”

Domeček byl uprostřed skleníku a Vánému připadal spíe jako voliéra.

Já vím, co se stalo. Posaďte se.”

Zahradník nabídl nadporučíkovi jedinou idli a sám se posadil na černý vojenský kufr.

Tady se asi nekouří,” konstatoval Váné, a kdy zahradník kývl, s povzdechem zasunul krabičku spart zpátky do kapsy saka.

Tu paní jsem neznal,” řekl tie Lexa, ale chápu, proč jste přiel.”

Běná rutina,” pokrčil Váné rameny, jak dlouho tady pracujete?”

Čtyři roky.”

Váně v duchu viděl před sebou chorobopis, s kterým ho seznámil Pipich. Lexovi mělo být osmačtyřicet, ale vypadal dobře na edesát. Koneckonců Valdice nebyly projektovány se stejným záměrem jako Karlovy Vary.

Odtud je to k paní Kloučkové pět minut.”

Prosím?”

Já myslel, e v tomhle okruhu se tady znají vichni… Sousedi.”

Ale já jsem bývalý kriminálník,” řekls úsměvem zahradník, takovýho sousedi mezi sebe neberou.”

Paní Kloučkové měla pěknou zahrádku. e by se tu nikdy neobjevila?

Co chcete objevit vy? Co hledáte?”

Třeba vkladní kníku.”

Prosím,” řekl zahradník, můete to prohlédnout tady a i u mě doma.”

To je kde?”

Jen minutu odtud. Ten domek, kolem kterého jste musel jít.”

Já myslel, e je to kůlna na nářadí.”

Byla. Ale teď je to můj dům, můj hrad,” řekl vlídně dvakrát trestaný sexuální deviant, zahradník Lexa.

15

Co je ti?”

Petra se otrávené skulila z gauče. Měla na sobě jen bílý froté upan,

Promiň.”

Slíbils, e přijede hned. A čekala jsem pomalu dvě hodiny!”

Smůla. Sotva jsem poloil telefon, přiel fízl. A ty dvě hodiny mi dával zabrat.”

Moment,” přitáhla si Petra Morkesová upan těsněji k tělu. Přece si mi tvrdil, e s tím nemá nic společnýho!”

S čím?”

No s vradou svý tety!”

To nemám.”

Tak co povídá … fízl - a dal mi zabrat! Kdy má čistý svědomí…”

Blbečku.”

Přeslechla jsem se, anebo si říkal - miláčku?”

Jo,” řekl automechanik, zapálil si cigaretu a vzápětí ji zadusil do popelníku. Říkal jsem miláčku … A jetě jednou promiň. To jsou nervy.”

Ale já ti, Petře, věřím.”

Díky.”

Tecf to říká tak, e ti věřit přestávám.”

Tos mi teda dlouho nevěřila. A co dovolená?”

Řecký zázrak,” uklíbla se Petra, a pak budem bydlet v domečku, idylka. Co z toho jetě platí?”

Nevím,” řekl automechanik, namoudui. Ale dost to záleí na tobě.”

Na mně?! řekla překvapeně Petra Morkesová a hystericky se rozesmála.

16

Fakt je, e to tu útulný moc nemá,” řekl objektivně nadporučík astný, co na tobě ty enský maj?”

Nadporučíci se toho večera nalézali ve Váného garsoniéře v Konviktu a Váně servíroval předkrm.

Ony mě nemilují kvůli blahobytu, ale kvůli mé osobnosti,” snail se vysvětlit starí nadporučík.

astný ochutnal předkrm, co byla miska s olivami, a zkřivil hubu. A tohle jim chutná?”

Ty, kterejm to nechutná, okamitě vyhazuju,” prohlásil varovně Váně nad elektrickým dvouvařičem. Ty nejse, Ivane, gurmán, co?”

Jestli je definice gurmána odvislá od toho, e takovej člověk seere vechno, co se mu předloí, a jetě za to upřímné poděkuje, tak teda nejsem.”

Ne,” řekl Váně, tak samozřejmě definice gurmána nezní. Ovem i tak je dosti jednoduchá.”

Jaká?”

V českých poměrech jednoduchá,” prohlásil Váně a čichl pod pokličku. Gurmán jest ten, komu se podařilo překonat stádium knedlo-vepřo-zelo.”

Co mně se nepodařilo,” konstatoval hrdě astný, a nijak se za to nehanbím.”

Ku své kodě,” řekl Váné a servíroval, tohle jsou pagety po mafiánském způsobu a vhodnějí předkrm ne trpké olivy, které jsem ti předloil, neznám.”

Nemá pochopení pro nae italský kolegy,” konstatoval astný a ochutnal. Mafiáni jsou přece zločinci - a ty podle nich vaří.”

A ne blbě!”

Dá se to jíst,” připustil astný.

Je to ve, co mi k týhle krmi můe říct?” rozhořčil se Váné, ví, co vechno jsem na ni obětoval?”

No,” konstatoval objektivně mladý nadporučík, ono je to dokonce výborný. Asi si přidám.”

Se pořád beznadějný případ. Pořád styl vepřo-knedlo,” konstatoval Váně, jinak bys věděl, e mé mafiánské pagety jsou určené jako dvě porce právě jen pro dvě osoby. ádné přidávání.”

Fajn. Zločinci si uměj dopřávat.”

Měl bys více ctít dialektiku,” pokrčil Váné rameny,a neradím ti to ponejprv.”

Jak?”

Pragmaticky,” řekl Váné, i od zločinců je moné se něco naučit.”

Kromě jídla …?

Zajisté. Ty pagety po mafiánsku, nebýt smetany, jsou vlastně podle sicilského receptu. Zločin není nikdy abstraktní. On je v drtivé větině společensky determinován. Ví, co je to vendetta?”

Oko za oko, zub za zub,” řekl astný, tak se mi to alespoň doneslo z denního tisku.”

Poměrně přesně,” přikývl Váné, já ti zabiju tetičku a ty mně…”

Moment,” řekl astný, teď se mi to jeví tak, e ses konečně uvolil mluvit k případu. Jak si pochodil s tím zahradníkem?”

Nevalně,” řekl Váné, a ty v servisu?”

Jen o chlup dál,” řekl Ivan, Klouček nevyloučil existenci té vkladní kníky. Pak jsme se jeli podívat do bytu té staré paní. Nic nepohřeuje.”

Co navrhuje?”

Bylo to dost ostrý,” řekl astný, co se pije na takový jídlo?”

V tuhle noční hodinu u jen voda,” uklíbl se Váně, pivo rozhodné nedostane. Nanejvý sifón.”

Tak jo,” řekl rozhodné Ivan. V jídle ti velení nechám. Ale jinak si myslím, e bysme měli začít poněkud od začátku. To jest u bábinky írový.”

Já nejsem proti.”

Fajn. Poslední douek a ráno se po mně nesháněj. Jsem u ní.”

Já si to zapamatuju,” řekl Váně, a příleitostně i vyřídím, kdyby někdo volal.”

Má na mysli někoho konkrétního?”

Jo,” řekl Váně, doma si dopadni, jak chce. Ale kdyby volal éf…”

Jasné,” přikývl chápavě astný, to éfové dělaj. Musej.”

17

První, co udělala paní írová, kdy veli se astným do pokoje neboky paní Kloučkové, e spiklenecky zamrkala směrem k fotografii rozesmátého automechanika. Přiznal

se?”

Proč?”

Jen se nedělejte,” řekla vyčítavě paní írová, včera jste tu s ním byl. To je taková metoda, ne?”

Jaká?”

Zavést vraha na místo činu, aby se zhroutil. Moc mě mrzelo, e jste potom nezael. Dostal býste třenou bábovku s rozinkama. Delikatesa. Ale to vy jste vlastně nemoh. Vez jste ho do kriminálu ..

Bohuel,” řekl dvojznačně astný, jen domů.”

Tak on se nepřiznal?”

astný se rozhlédl po pokoji, který byl víceméně upraven do vzorného pořádku. My hledáme, co se tak asi mohlo ztratit. Kromě vkladní kníky.”

Jak to - kromě vkladní kníky?”

Na tu nás upozornil pan Vaniček a nakonec i vy. Ani mladý Klouček ji nepopírá.”

Vaniček,” řekla nespokojeně paní írová, tomu dědkovi bych nevěřila ani slovo.”

No dobře,” vzdychl astný, přece jste za paní Kloučkovou občas zala. Dobře se tu rozhlédněte. Nic se neztratilo?”

Do uplat jsem jí nelezla,” řekla uraeně sousedka, jak to mám vědět?”

Tak podle vás nic?”

To jsem neřekla.”

Co teda konkrétně,” řekl trpělivě Ivan, postrádáte?”

U jsem vám přece řekla, e do uplíků jsem jí nelezla,” rozzlobila se stará paní, ale tam to muselo bejt!”

Co?”

Boe, s várna je řeč! Paní učitelka měla svý úspory! No co-peníze!”

Jen pojďte dál,” řekl nadporučík Váné.

Já vlastně přiel za vaím kolegou,” omlouval se automechanik.

Pokud jde o případ vrady vaí tety,” ujistil ho Váně, jsme jedno tělo a jedna due. Copak máte na srdci?”

Na něco jsem si vzpomněl. Třeba je to pitomost. Ale včera mě vá …

Já vím,” nenechal Kloučka domluvit Váně, a podle vás bylo u tety vechno v pořádku. Tak na co jste si vzpomněl?”

Ona je to opravdu hloupost,” omlouval se automechanik, teta dřív zpívala v tom sboru praských učitelek. A jednou s nima byla taky na zájezdu v Belgii. Odtamtud si to přivezla.”

Co?”

Proto jsem si na to vzpomněl, e mi to k tetě nikdy nelo. Celou noc jsem nemoh usnout, já věděl, e v tom pokoji něco schází, ale pořád jsem si nemoh vzpomenout. A k ránu, namoudui, v takovým polospánku.”

Tak u mě přestaňte napínat.”

Takovej trapnej suvenýr. On je to snad bruselskej znak či co. Nahatej kluk, kterej čurá do kany.”

19

Nebudu ti dělat přednáku o aberacích a fetiismu zvlátě,” prohlásil doktor Pipich a nalil Vánému čaj, nicméně tvé trvalé pozornosti pana Lexu doporučuji.”

Prý se chtěl nechat ve vězení operovat.”

To byl trik jeho advokáta. Doufali sundat sazbu, ale ve skutečnosti nechtěl. Já s ním mluvil.”

A to se nedá nařídit?”

Nedá,” řekl Pipich, to by bylo dalí kolení. Spokoj se s tím, e jsem ti dal dobrej tip.”

Já jich mám víc,” pochlubil se Váně a zvědavě nahlédl doktorovi přes rameno. Proboha, ty čte vere?”

No a?” řekl uraeně doktor, je to snad něco nenormálního?”

No, to ne, ale,” zaváhal Váně a pak vítězně zvolal: U to mám! Ta básnířka leí na tvém oddělení!”

Milý detektive,” uklíbl se doktor Pipich, omyl. Básnířku, autorku této pozoruhodné sbírky, kterou mi ostatně osobně věnovala, jsem bohuel lemo jetě nezail. Ale je to dívka moudrá a zajímá se o psychologii.”

Tak promiň, řekl diskrétně Váně a oba starí mui se obdařili chápavými pohledy.

20

Poslal tě táta? Učí se nae holčička, učí?! zapitvořila se Petra Morkesová.

Můe to ztlumit?”

Tak mu vyřiď, e se neučí!” vykřikovala Petra do LP desky Luboe Pospíila, vyřiď mu, e na vechno kalu. Na něj i na tebe!”

Tátu nech bejt,” Morkesová sama vypnula gramofon. Dobře, kale na vechno. Na nás, na kolu - i na Petra?” To by vám bylo přece docela vhod, ne?”

Tak, aby mezi námi bylo jasno,” řekla Morkesová, je to docela slunej kluk, i kdy zrovna moná ne podle tatínkova gusta. Ale důleitý je, jestli ho má ráda ty.”

Najednou,” hlesla Petra.

U dávno se na nás neohlíí a já jen s pobavením sleduju, jakse tátovi podobná. A ve vem, co jsem na něm nesnáela.” Já ti nerozumím.”

Petra, i kdy mnohem méně hlasitěji, opět zapnula gramofon.

To je docela jednoduchý,” řekla Morkesová, Petr tě zrovna teďka moc potřebuje. Není mu nejlíp.”

Jene já nesnáím chlapy, na který není spolehnutí.”

Co ti proved?”

Neřek mi pravdu.”

Jakou pravdu?”

Celou. Já bych ji unesla. A pak bych ho chránila, i kdyby udělal cokoliv.”

A co kdy nic neudělal?”

To já na něm poznám. Buď klidná. Svědomí… Nemá ho čistý!”

Celej tatínek,” řekla uznale Morkesová, promiň, ale vy dva mi někdy jdete straně na nervy!”

21

Hledejte pořádně, mládenci,” těil truhlář Vaniček dva mue, kteří mu obraceli dílnu naruby. A vechno, co najdete, mi taky hlate. Za ty roky, co se tady neuklízelo, se mi toho ztratila fůra.”

Fajn, dědo.”

e vy jste schválné podezřelej? e vy jste jen potřeboval dva silný chlapy, aby vám tu vygruntovali?”

Máte moc řečí, mládenci. oupněte tuhle skříň támhle do toho kouta. Mít vkladní kníku cizí osoby, lip bych ji neschoval.”

Nic.”

Nic?” řekl překvapeně Vaniček, pak je tu akorát tahle truhla. Ale s tou opatrně.”

Hele, dědo, a takhle ponk, ten byste přestěhovat nechtěl?” No, troku víc ke světlu …

Doprdele,” řekl jeden z těch dvou silných muů.

22

Já vím, ono se říká a snad to i platí, e do třetice veho dobrého,” řekla spiklenecky bábinka írová, tak pátrejte a já vám pak vechno dosvědčím,” vzala do rukou fotku Petra Kloučka a nedůvěřivě se nad ní usmála. Co vlastně hledáte? Pořád tu vkladní kníku?”

Nejen,” usmál se trpělivě astný, taky jste tu vídala takovou soku chlapečka na příborníku?”

Co čůrá …!

Přesně tak.”

Vidíte - a já si nevzpomněla,” mrzela se bábinka, ale tady, podívejte se …!

Kde jste to nala?”

No tady, za vobrázkem. Vypadlo to.”

Váně se astným dreli v rukou vkladní kníku.

Tak ona byla za obrázkem jejího synovce,” konstatoval Ivan astný.

To je ale náhoda,” řekl Váně, a přitom jsme ten obrázek dreli v ruce nejmíň stokrát! Tak co, paní Sírová, přiznáváte

se?”

K čemu?”

e jste lohla tu vkladní kníku,” řekl co nejohleduplněji astný a zalistoval v ní. Pětatřicet tisíc. Teď jste se ji snaila nenápadně vrátit zpátky, protoe vám byla prakticky k ničemu. Neznala jste heslo.”

Bábinka írová zavrtěla souhlasně hlavou a s obavou se zeptala. Zavřete mě?”

To víte, e jo,” ubezpečil ji Váně, hlavně proto, e celou tu dobu víte, kdo je vrah!”

23

Vrrahu! Vrrahu! řvali anduláci.

Váně opět pouil nouzového vchodu do skleníku a ubíral se

rovnou k domečku. Po Lexovi nebylo ani památky, a tak nadporučík otevřel starý vojenský kufr. Hambatého chlapečka nael a docela vespod.

Copak to děláte?” ozval se tichý hlas za jeho zády. Zahradník byl stejný jako při Váného první návtěvě. V jedné ruce ko a v druhé zakřivený nů. Jene tentokrát nů do koe neodloil.

Hledám,” řekl uličnicky Váné.

A máte povolení?”

Mám důkaz,” ukázal Váně bezstarostně soku. Tak co, pane Lexa?”

Zahradník odloil ko a blíil se k Váněmu.

Vzdejte to, pane Lexa,” poradil mu nadporučík, i kdy se nijak nepřeceňuju, tak za dvojnásobnou vradu byste dostal houpačku.”

Jene zahradník tu dobrou radu ignoroval a kdo ví, jak by s Váněm bylo, kdyby se ve skleníku neozval pátý hlas, čítaje v to i anduláky. Odhoďte nů! Mířím na vás!”

Lexa se otočil a poznal, e je to pravda. Nadporučík astný se dostal do skleníku regulérním vchodem a v ruce drel sluební pistoli.

24

V snack baru Plaváček se nachylovala zavírací hodina a Váné se astným právě končili s večeří.

Nebylo to patný, ne?”

No,” řekl sue Váně, amirstanskej beránek to nebyl.”

Co to je?” zeptal se zdvořile astný, jehněčí já stejně nerad.”

Literatura,” informoval Váně, horror. Mimochodem, zjistils heslo tý vkladní kníky?”

Jo. Řeckej zázrak!” pokrčil astný rameny, ona ta Kloučková měla peníze dlouho doma. A uloila je teprve před nedávném. Asi měla toho svýho synovce hodně ráda.”

Starý lidi u neradi měněj svý zvyky,” přitakal Váně, kdy jsou zvyklý milovat svý synovce, tak je milujou dál, kdy jsou zvyklý krást, tak kradou.”

Čím chce zajisté říct, e toté platí o sexuálních deviantech.”

Pipich je náramně pyný,” usmál se Váně, ale on je to bezvadnej chlap. Příleitostně vás seznámím. Jeden nikdy neví, k čemu vemu můe bejt psychiatr dobrej.”

Jestli naráí na mé drobné manelské konflikty,” řekl dotčeně Ivan, pak bych tě rád upozornil, e si je vyřeit dovedu. Bez doktora.”

Jistě,” usmál se Váně, nechtěl jsem se tě nijak dotknout. Čeho se napijem?”

Zase sifón?” zakaredil se astný.

Po téhle večeři bych volil tramín. Znojemskej. Oni ho tu mají. Ivanko!”

Přejete si platit?” Iva měla naprosto chladnou a nezúčastněnou tvář.

Právě naopak. Sedmičku znojemskýho tramínu.”

Je mi líto. Budeme zavírat.”

To myslíte váně?”

Já vdycky vechno myslím váně. Třeba i to, kdy ňákýmu chlapovi navrhnu manelství.”

I kdy by mohl bejt vá táta?” řekl káravé Váně, dítě drahý!”

Tak aby bylo mezi námi jasno,” předvedla Iva svůj dekolt nezitně i Ivanovi, já jsem normální. O tátovi se mi sprostý sny nezdaj. Ale vy si jistě přejete platit!”

Já vás chápu,” řekl zkormoucené Váně, protáhnete zavíračku, ujede vám poslední m^tro a chudince holce nezbejvá, ne dotěrní taxíkáři.”

Přesně tak.”

Paklie ovem nemá muskej doprovod. Kdyby se vám to příli nepříčilo, já bych se o něj, ve ví počestnosti, dneska postaral.”

Na tu počestnost zapomeňte,” usmála se líbezné Iva, a pro ten tramín u letím.”

Hrome,” řekl astný, kdy osaměli.

Prosím?”

Řek jsem hrome, protoe mi to přilo spisovnějí. Já vím, e je to banální, Arnote, ale sakra, jak to dělá?”

Hochu,” řekl vlídně nadporučík Váně, vechno začíná téma olivama, A dopij tu minerálku, přinesou nám tramín.”

DÝM

1

Míla Pavelková byla u nervózní, i kdy inenýr Kode se překonával. ,,Je to tu hezké, viďte?”

Vak se taky tady Áda nadřel,” řekla Eva Holmanová a s potěením zaregistrovala, e Pavelková zbledla. Nějak se nám v té Praze zapomněl. Nemáte o něj strach, paní Mílo?”

Vila v Dobřichovicích byla téměř před dokončením a Eva Holmanová téměř o polovinu let mladí, ne inenýr Bedřich Holman, který se s provinilým výrazem zjevil ve dveřích. Evičko, neví kde máme Solvinu?”

Pavelková se v duchu nad tím mnoným číslem uklíbla. Evička věru měla do uivatelky Solviny daleko.

Bódo, kdybys mě neměl!”

Paní Eva ráda provokuje,” odkalal si inenýr Kode. To tak neberte. Víte, e to je Bedřichova první ena? U jsme si vichni mysleli, e zůstane starý mládenec.”

Ano?” řekla lhostejně Míla Pavelková a vechno jí tu bylo protivné. Proč ji vlastně vzal Áda s sebou? Aby jí předvedl tu Holmanovu holku. Míle bylo pětatřicet a dvacetileté holky jí začínaly vadit. Ostatně, ani tahle hacienda ji nenadchla. Kolik u takových Áda za těch osm let, co se vzali, postavil? Vechny měly cosi společné, a právě to něco bylo Míle protivné. Představovala si domek se zahrádkou někde na kraji Prahy, tři, nanejvý čtyři místnosti - být jich víc, kdo by v nich chtěl pořád uklízet a utírat prach - a ten domek jí Áda slíbil, a proto jezdil na melouchy; neexistovaly společné soboty a neděle, jen dva týdny dovolené v létě a dva týdny v zimě na horách. Souhlasila s tím, protoe Ádovi věřila. Byl moná poněkud lehkomyslný, ale cifry na vkladní kníce - heslo Míla - svou seriózní pravidelností tu lehkomyslnost popíraly.

Tak, paní Mílo,” vrátil se inenýr Holman, auto u je v pořádku. Můete se přesvědčit.”

Děkuji, pane inenýre. Nedovedu si představit, kdo to moh udělat.”

Blázen.”

To víte, jsme u lesa, je tu plno vandráků.”

Říkal vám, pane inenýre, pan inenýr, co se nám stalo?”

Samozřejmě,” přikývl Kode, já s ním pro ta kola jel. Nejspí to udělal nějaký z těch divokých trampíků.”

A e si vybral zrovna trabanta a ne chryslera,” divila se Eva Holmanová. Skoro to vypadá, jako kdyby ten někdo věděl, komu chce auák zničit.”

Ale prosím tě, řekl Holman, to je prostě náhoda.”

Já být na místě toho kluka s kudlou,” pokrčila Eva rameny, likvidovala bych spí chryslera.”

Prosím tě, ty to říká, jako bys toho kluka viděla. Vy neřídíte, paní Mílo, e ne?”

Ne,” řekla Pavelková, proto jsem jak na trní. Áda vdycky drí slovo. Snad se mu nic nestalo.”

Nepříjemností u bylo dost,” řekl kategoricky Holman, uvidíte, e přijede. Připravte, dámy, pís a my si tady s Čeňkem zatím projdeme pár maličkostí.”

Inenýr Kode okamitě úsluně otevřel svou aktovku, vyndal z ní pár výkresů a Míla Pavelková neochotně následovala tu Holmanovu holku do kuchyně.

2

Milan imeček měl enu v porodnici a doma tchyni.

Já ti povím, jak to je,” řekla ta osoba a poloila před Milana talíř s rajskou. Vy jste včera oslavovali za tvoje peníze a on teď vyspává. To jsou ti tví kamarádi. Dobrý do hospody, ale líný na práci.”

Matko,” řekl smířlivě imeček, dy Áda se mnou včera vůbec nebyl.”

Nejsem tvoje máma,” řekla příkře ta osoba, dost na tom, e musím být tvou tchyní… No, a se Lenka s malou vrátí z porodnice, bude mít ohromnou radost. Takováhle spou!”

Tchyně natěstí v imečkové jedna plus jedna jen hostovala. Ta spou, to byla hromada cihel, dva pytle vápna, pytel cementu a kalfas.

Tu příčku tu přece děláme kvůli malý.”

U dávno měla být hotová.”

Lenka nechtěla.”

Jak to - nechtěla?”

Vy jste ji vychovala, ne já.”

Co to má co s výchovou co dělat?”

e je pověrčivá, to,” řekl imeček, tady v domě má kamarádku, ňákou Anku pačkovou. Ty si koupili dopředu i kočárek a pak jim to maličký umřelo.”

Aha,” řekla smířlivě tchyně, náhodou má Lenka recht.Ale kde ten tvůj zatracenej Áda vězí?”

Jen klid,” řekl Milan a odstrčil prázdný talíř já vím kde ho najdu.

3

A skutečně ho nael. Pavelka leel, ale ne v posteli, na zemi a v zádech měl kuchyňský nů.

Tělo u sice asi před hodinou odvezli, imeček se vak pořád vracel k obrysu těla na koberci.

Dáte si taky kávu?”

V sobotu by se nemělo vradit,” prohlásil nadporučík astný.

Samozřejmě,” souhlasil Váné, měl bys o tom sepsat studii do Kriminalistického sborníku. Titul u pro tebe mám: Pachatelé trestné činnosti a problematika pracovní doby.” Ty si dělá legraci, ale já to myslím váně.”

Tak co - taky kávu?”

Ta opakovaná Váněho otázka patřila imečkovi, který se konečně vzpamatoval a kývl.

Paní Svobodová, kdy budete tak laskavá, dvě kávy.” Jistě.”

Paní Svobodová byla sousedka a bývají-li sousedky hovorné, tak tahle nebyla.

Já bych si snad to kafe dal taky,” navrhoval astný. Nemá čas.”

Jak to?”

Jede do Kutné Hory,” vysvětlil mu Váně, zhruba za půl druhé minuty. Víc ti to na chodník trvat nemůe, ledae bys jel výtahem. Adresu má.”

Kde tě pak najdu?”

Tady. Já si tu zatím popovídám s panem imečkem. Ahoj.” A nechtěl bys radi sám …

Chtěl, ale nemůu,” uklíbl se Váně, dal jsem si v poledne k obědu pivo.”

4

Tak, pane imeček, pěkně popořádku.”

Copak vy, vy jste nejspí na tyhle věci zvyklej, ale mně je oufl.”

Váně mlčky přeel poznámku a rozhodl se, e o tom, nakolik on sám vradám uvykl, bude meditovat později a nejlépe opět v přítomnosti doktora Pipicha. Take vy jste věděl, e tu Pavelku najdete.”

Jo, ale myslel jsem, e ivýho,” upřesnil imeček.

Jak často sem pan Pavelka chodil?”

Dělali jsme spolu,” řekl vyhýbavé, věděl, e to vím, nijak se tím netajil, ale zase moc se mi nesvěřoval.”

Ta Lída Vaněčková pracuje taky ve vaem podniku?”

Jo, ve fakturaci, ale abyste si, jéímarjá, nemyslel, e s ní Pavelka něco měl!”

Prosím?”

Tenhle byt mu pučovala, to jo, jene von se tady scházel s jinou.”

Jméno.”

Já bych nerad …”

Pane imeček,” řekl vlídně nadporučík, tady nejsme u rozvodovýho soudu. Já vyetřuju vradu!”

Pracuje s Vaněčkovou ve stejný kanceláři. Alena Mlejnková.”

Znáte její adresu?”

Zeptejte se na podniku.”

Je sobota a brzy bude tma,” řekl Váně, v tom vaem podniku je tecf nanejvý vrátný. A do pondělka čekat nemůu. Vzpomínejte.”

Jednou jsme ji s Pavelkou vezli domů. Je to někde u Edenu. Jak se ta ulice jmenuje, to si nevzpomenu, ale jestli chcete, tak vám to nakreslím.”

Buďte tak laskav.”

5

Nadporučík astný byl první reakcí Lídy Vaněčkové víc ne překvapen.

Jak jste mě tu nael?”

Jene sotva vykoktal své smutné poselství, právé takhle věcně se ho Lída Vaněčková zeptala.

Vae sousedka, paní Svobodová, nám řekla, e jezdíte na víkend k rodičům sem do Kutné Hory. A dala nám adresu.”

Aha.”

To byl zatím jediný komentář k zprávě o Pavelkově smrti, a proto se nadporučík osmělil: Poněkud mé překvapuje vae reakce.”

Proč?”

Obvykle bývají slzy, pláč…”

Kdy on si o to koledoval,” konstatovala Lída Vaněčková, které nadporučík hádal tak něco přes třicet. Já ho často varovala.”

Ano?”

Abyste rozuměl, kdysi jsme spolu chodili. Pak jsem

pochopila, e je nezodpovědný a lehkomyslný, e vechny řeči

o rozvodu jsou jen trik, tak jsme se rozeli. Rozumíte mi?” Vzhledem k tomu, kde jsme ho nali, moc ne,” přiznal

nadporučík.

Není to tak těké, i kdy připoutím, e ne příli obvyklé. Rozeli jsme se, ale zůstali jsme kamarádi. On se mi svěřoval, své eně pochopitelně nemohl a já mu občas půjčovala na ty jeho pletky byt.”

Já myslel, e jste je odsuzovala.”

Potom, co jsme spolu přestali chodit, mi byly lhostejné.

I kdy jsem je neschvalovala.”

Ale vrada je příli tvrdý trest, nemyslíte?”

Snad,” řekla záhadné Lída Vaněčková.

S kým se měl dneska ve vaem bytě sejít?”

To nevím. On se mi svěřoval a s problémy. Ne, kdy jetě tu kterou slečnu sváděl.”

6

Hledám slečnu Mlejnkovou.”

A copak jí chcete?”

Maminka, odhadoval Váně. Podle imečkova plánku el celkem najisto. Bud měl Pavelkův kamarád neobyčejnou vizuální pamě, anebo sem, do ulice, vedoucí ke stadiónu Bohemky, nevezli slečnu Alenku jen jednou.

To já bych radi s ní,” řekl Váné a ukázal sluební průkaz.

Já před maminkou ádné tajnosti nemám.”

Slečna Mlejnková se objevila v předsíni, oči opuchlé od pláče.

Vem si něco na sebe,” přikázala maminka a pokynula Vánému. Pojďte dál, soudruhu.”

Váně si jednak pomyslel, e upan nemusí být nedůstojný oděv, jednak e Alenka je hezká slečna.

Co se stalo, soudruhu? Mohu vám něco nabídnout?”

Ne,” řekl nadporučík, toti, neobtěujte se. Byla vae dcera odpoledne venku?”

Jetě před chvílí, ne jste zazvonil, byla v posteli. Není jí dobře.”

Plakala. Proč?”

Proč brečej holky v třiadvaceti?” řekla maminka, kvůli pitomostem.”

Alenka konečně přila. V dínech a ve svetru.

Prosím?” pitla způsobně.

Opravdu myslíte, e tu má maminka s námi zůstat?”

No jistě,” řekla pohorené starí z obou dam Mlejnkových a mladí němě kývla.

Jak si přejete,” vzdychl Váně, vy jste se, slečno Mlejnková, měla dnes v poledne sejít s panem Pavelkou. Seli jste se?”

Ne!”

Jo,” řekla maminka.

Váně si pomyslel, e tenhle hovor rozhodně nebude nijak jednoduchý.

Tak se laskavé dohodněte.” ,

Měla se s ním sejít, ale nesela,” řekla maminka, protoe jsem jí to zakázala.”

Je to tak?”

Opět němé kývnutí.

Promiňte, slečno Mlejnková, ale jestli se budeme bavit prostřednictvím maminky, tak ji budu muset poádat, aby nás přece jen nechala o samotě.”

Co se stalo?”

Proč jste na tu schůzku nela? Jen proto, e vám to maminka zakázala?”

Bylo zřejmé, e Alenka má opět slzy na krajíčku. Nakonec se vak sebrala. My jsme se s Ádou rozcházeli. Já u víckrát takhle na schůzku nepřila.”

Proč? Toti, proč jste se rozcházeli?”

Poněvač to nemělo perspektivu,” napověděla maminka, holka by sl zkazila ivot a on by se stejně nerozved. Známe tyhle enatý typy, co voděj holky po vinárnách a vedou sladký řečičky.”

Tak hodná maminka přece jen vechno neví, uklíbl se v duchu Váné a zaregistroval Alenčin ustraený pohled. Kdepak vinárny, protoe některé ty enaté typy nemají na rozhazování, ale rovnou byt starí kamarádky…

Take dneska jste z bytu vůbec neodela?”

Ne, řekla Alenka a Váně si byl téměř stoprocentně jistý, e le.

Co vlastně vyetřujete?” zeptala se přísně hodná maminka Mlejnková.

Vradu, milá paní,” řekl smutné nadporučík, obyčejnou vradu.”

7

Slíbils, e na mne počká v tom bytě,” začal vyčítavě astný.

Měl jsem ten úmysl,” řekl Váně, leč zločin si vyádal korektivy, promiň, ale zatím jsem toho za nás za oba dost oběhal a vytelefonoval.”

Ta Vaněčková je divná,” konstatoval astný, pučovala

Pavelkovi byt a e jsme ho tam nali mrtvýho, ji moc nepřekvapilo. Ne, e by se vysloveně radovala, ale o truchleni taky nemůe být ani řeč. A kromě toho neví, s kým se měl Pavelka u ní sejít.”

To vím já,” řekl Váně, dokonce jsem u se slečnou mluvil. Byla u toho maminka a lhalo se, a se louky zelenaly.”

Co ta Pavelková. Byl jsi za ní?”

Byl, ale ona je v Dobřichovicích. Mimochodem, měl tam být také Pavelka. Staví tam nějakému inenýrovi barák. Informace od sousedů.”

Co si o tom myslí?”

Nepospíchej, hochu,” zarazil ho vlídné Váně. Pavelku místo v Dobřichovicích najdeme ve Vrovicích a jetě k tomu v cizím bytě, imeček tvrdí, e měl být u něj na Vinohradech, pořádný chaos, nezdá se ti?”

Zdá,” řekl astný, a vůbec se mi to nelíbí.”

U na samém počátku světa byl chaos,” pokrčil Váně rameny, jedeme do Dobřichovic. Počítám, e tam po Pavelkovi bude taky sháňka.”

Jak si to myslel s tím chaosem?”

Tys neproel ateistickou výchovou?” zeptal se Váně nevinně, anebo si nedával ve kole pozor?”

8

To je strané!”

Neuvěřitelné…!

Evičko, buď tak laskavá a postarej se o paní Pavelkovou.”

Jestli byl nadporučík astný zklamán reakcí Lídy Vaněčkové, tady byl bohatě odkodněn. Pani Pavelková se skutečně zhroutila.

Promiňte, soudruzi, posaďte se,” pobledlý Holman se opět ujal role hostitele. Čeňku, buď tak laskav a uvař kávu.”

Vy jste, pane inenýre, byl patrně poslední, kdo viděl Pavelku ivého, kromě vraha, samozřejmě,” řekl Váné, vzpomeňte si laskavě i na vechny detaily.”

Detaily,” řekl Holman, těch je spousta. Třeba včera ta aféra s trabantem. Nebýt jí, tak jsem Pavelku do Prahy nevez.”

Můu si zapálit?” zeptal se Váné.

Jistě.”

Jaká aféra?” zeptal se astný.

Dům je prakticky hotový,” řekl Holman, u jsou tu jen mení dodělávky. Pavelka přijel včera se svou enou, jak jsme se dohodli.”

Proč se enou?”

Taky chtějí stavět. Pavelka tvrdil, e podle lepího projektu jetě nestavěl, chtěl to tady eně ukázat. Ostatně, jestli budete mít zájem, tak vám později celou vilku ukáu.”

To nemusí být,” řekl Váné, pokračujte.”

V konfrontaci se svou garsonkou povaoval Holmanovu vilku za Buckinghamský palác.

No a kdy Pavelkovi přijeli, tak mi Áda řek, e v neděli bude muset v poledne do Prahy. Slíbil něco kamarádovi, prý to nebude trvat dlouho a jetě se odpoledne vrátí pro enu.”

Přirozeně měl jet svým trabantem?”

Jistě. Jene ráno jsme zjistili, e nějaký ílenec mu probodal vechna čtyři kola. Take mi nezbývalo, ne ho do Prahy odvézt.”

K tomu kamarádovi.”

Ano,” svratil Holman čelo, snad si vzpomenu i na jméno. imáček nebo imůnek.”

imeček,” kývl Váně, u jsme s ním mluvili.”

Ten ho měl také odvézt zpátky sem, abych na něj nemusel čekat.”

Take jste vysadil Pavelku na Vinohradech před imečko-vým domem a jel zpátky do Dobřichovic.”

Ne,” zavrtěl Holman hlavou a za celou tu dobu se poprvé usmál. Já pracuji ve výzkumu. K tomu potřebujete, kromě nápadů, taky určité organizační schopnosti a pragmatické logické mylení. Jetě v autě jsme se s Pavelkou dohodli, e se mu pokusím obstarat nová kola na trabanta.”

V sobotu v poledne?”

Mám určité styky. Tedy, abych byl přesný - má je kolega, inenýr Kode, kterému jsem zavolal z kavárny Flóra. On bydlí hned vedle, take jsme se během pěti minut seli, zajeli ktomu jeho známému, vyzvedli kola, no a pak jsme se stavěli jetě u Kodee pro nějakou dokumentaci, kterou jsem s ním beztak potřeboval projednat. Proto je tady, víte?”

Chápu,” řekl Váně, nerad ztrácíte čas. Organizační schopnosti, atakdále.”

No dobře,” připojil se astný, tak kde vlastně jste Pavelku vysadil?”

No u Flóry. Tvrdil, e to má kousek.”

Víte jistě, e ne ve Vrovicích?”

Tam jste ho nali?” odpověděl Holman otázkou.

Váně přikývl. Vy o tom vrovickém bytě víte?”

Ovem,” řekl Holman, dokonce jsem Pavelku podezíral, e sj tu práci u kamaráda vymyslel. enu měl tady …

Řekl jste mu to?”

Holman se usmál. Samozřejmé, jen tak ertem. To víte,

dobrých a cenové rozumných řemeslníků je dneska míň, ne inenýrů. Duoval se mi, e rande nemá. Opravdu jen melouch u toho imečka.”

Paní Pavelková o jeho avantýrách věděla?”

Dneska jsem ji viděl poprvé, ale řekl bych, e ne.”

Ale jak se zdá, příli se jimi netajil.”

To nevím,” pokrčil Holman rameny, nezapomeňte, e u mne stavěl tři roky. O čem jsme si tak měli povídat. I kdy já na enské nejsem.”

A on byl?”

Přímo posedlý,” řekl stručné Holman.

Nesváděl náhodou taky vai enu? zeptal se bezohledné astný, ale Holman se jen do třetice usmál.

Mezi námi byly korektní vztahy. Ostatně, Evě plně důvěřuji.”

Káva!”

Ve dveřích se s cínovým podnosem a míeňským porcelánem objevil inenýr Kode.

Kdy dovolíte, já tu svou nechám trochu vychladnout,” vstal Váně od stolu a obrátil se k astnému. Ivane, dej s pány inenýry dohromady časový snímek toho dneního poledne a já se zatím podívám za paní Pavelkovou.”

9

Tak co?” řekl soucitné Váně, u je vám lip?”

Chtěla jsem dát paní Míle nějaký práek pro uklidnění, ale odmítla,” alovala Eva Holmanová.

Já bych neotravoval,” řekl Váně, taky to můe počkat. Záleí to na vás, paní Pavelková.”

Jestli se potřebujete na něco zeptat, tak se ptejte.”

Měl vá manel v poslední době nějaké nepříjemnosti… Nebo nepřátele …?

Jestli myslíte ty prořízlý pneumatiky,” pospíila si Eva Holmanová, tak to je určitě náhoda.”

Já se ptám paní Pavelkové,” řekl zdvořile Váné.

Ne, nic takového. Moná, e vám to bude znít směné, ale svého mue jsem znala dokonale. ádní nepřátelé a nepříjemnosti - to bych řekla, e byly v normě. Kadý máme přece nějaké.”

Jistě,” řekl Váné, o avantýrách svého mue jste věděla?”

Lhala bych vám, kdybych tvrdila, e ne … I kdy jsem o nich vlastně nevěděla.”

Můete mi to vysvětlit poněkud srozumitelněji?” poádal Váně, jsou věci, které těko chápu.”

Tohle tak těké k chápání není, usmála se smutné Pavelková, začalo to hned po svatbě. Kolegyně z podniku. Nějaká Vaněčková. Ta byla první a poslední, o které jsem věděla. Pak jsem se zajímat přestala. Stačí?”

Mně ne, já namoudui některé věci těko chápu.” Vdycky to bylo stejné,” řekla unaveně Pavelková. ,,S nějakou si začal, to jsem na něm poznala, no a po čase s ní skončil. Tak co se starat. Vdycky se vracel.”

Právě v bytě té Vaněčkové jsme ho nali,” oznámil tie Váné.

Take lhal,” konstatovala Pavelková. Tvrdil, e bude něco dělat u imečka. Ale s Lídou u dávno nic neměl. Nanejvý mu mohla půjčovat byt.”

Vypadá to tak,” kývl Váně, proč, proboha, pláčete?”

Ta otázka neplatila Mile Pavelkové.

Promiňte,” řekla Eva Holmanová.

10

My u pojedeme, pane inenýre,” loučil se Váně s Holma-nem, ale je tu takový mení problém. Paní Pavelková ..

Samozřejmě, e ji odvezeme. A kdy bude potřeba, má ena..

Díky,” přeruil Holmana nadporučík.

Prosím vás, to je úplně samozřejmé… Kromě toho,” Holman se zarazil.

Copak?” řekl Váně.

Já vím, e je trapné, říkat to v téhle chvíli. Ale dluím Ádovi jetě nějaké peníze.”

Kolik?”

Odhadoval bych to na deset, moná patnáct tisíc.”

Nejsem si jistý, e zrovna to by teď paní Pavelkovou potěilo.”

Jistě, promiňte, ale jetě něco bych vám asi měl říct.”

Poslouchám.”

Nali jste Pavelku v tom vrovickém bytě … A on mi tvrdil, e rande nemá.”

Nemusel vám říct pravdu.”

Jistě, jene byste měl asi vědět, e s tou Alenou, co chodil, se právě rozcházel.”

Něco jsem o tom slyel,” připustil nadporučík, chtěla ho nechat.”

Nesmysl,” uklíbl se Holman, jestli u jste s ní mluvil a ona vám něco takového tvrdila, tak je to le. To Pavelka se s ní chtěl rozejít. Radil se se mnou.”

/r.1. .u-.,^.^’^^77.

Vtj%^-v-VX

t Ś ! vtv.?*.*..* V*Ť  ‘  rCŚ Ś* /

To zapadá,” souhlasil po chvíli Váně, vy znáte tu Alenku?”

Jen z Pavelkova vyprávění.”

Aha,” řekl Váně, nicméně vám srdečně děkuji.”

11

Na kolik taková hacienda můe přijít?” meditoval nadporučík astný, na tři sta tisíc?”

Násob dvěma,” poradil Váně, a to si jetě nejsem jistej, jestli je to ta správná a konečná cifra.”

Mám hlad,” konstatoval Ivan, co kdybys takhle zase udělal nějakou mafiánskou specialitku?”

V tuhle hodinu?” zachmuřil se Váně, ani nápad. Kuchaření je radost… Těení… Nabídnu ti akorát husí krev. Z plechu.”

A s bramborem?”

Samozřejmě. Kdy si je okrábe.”

To je úroveň,” potřásl mladý nadporučík hlavou a protoe se u ve Váného garsoniéře vyznal, opásal se zástěrou, přinesl ze pajzky brambory a uchopil krabku.

Já se ti divím,” řekl Váně, na tvém místě bych byl u dávno doma.”

Vadím?”

Jen krabej, nevadí, ale já se divím.”

Nevyzvídej.”

Toho jsem dalek, i kdy je to mý zaměstnání. Ale co mladej, enatej člověk pohledává v sobotu večer u starýho mládence?”

O tom tvým staromládenectví si u dlouho nedělám ádné iluze,” uklíbl se astný. Ale prosím, ukojím tvou zvědavost. Rád bych se dneska klidné a dobře vyspal.”

Tady?”

Ne, doma. Jene je jetě příli časné. Tchyně s tchánem u televize a ena telefonuje kamarádce, e byla blázen, kdy si mé vzala. Přijít do téhle situace, byl bych olejem, litým do ohně.”

A plameny rodinné hádky by lehaly hodné přes půlnoc,” přikývl chápavě Váně, take, chce tu vyčkat, dokud nepůjdou spát a pak se vplíit do vlastního bytu jak zloděj.”

Kdyby do vlastního bytu,” vzdychl astný, u aby sme nějaký měli.”

Doporučil bych ti, aby sis nějaký postavil. Ale jak jsi se dneska sám mohl přesvědčit, být zedníkem není bez rizika.”

Já bych řek, e v případě Pavelkova mordu to, e byl zedník, hraje roli jen podrunou.”

,,A tu hlavní?”

To jeho neastné hobby. Máte ho, myslím, společné.”

Myslí enský?” řekl pohorené Váné.

Velmi správně,” přikývl astný, a taky si myslím, e zrovna na ty enský bysme se měli soustředit.”

Ono jich je víc.”

Dobře ví, který myslím. Ty by ses měl soustředit na tu Alenku a já si ponechám slečnu Vaněčkovou.”

No fajn,” souhlasil Váně a diskrétně pohlédl na hodinky, a teď u bys snad moh vypadnout.”

Ty skutečně jetě nějakou čeká? V tuhle hodinu?” pohoril se astný.

To si přeber jak chce, ale buď tak laskav …

U jdu,” řekl Ivan důstojné.

12

To pondělní ráno bylo mrazivé a nadporučík Váně si s povděkem nechal poradit, kde je dispečink stavebního podniku.

Chcete kávu?”

Vy si nedáte?”

Já u měla,” řekla poplaené Alena Mlejnková. Seděla v kanceláři sama, a přesto se neustále ohlíela, jako by za zády měla být maminka, nebo, jak předpokládal nadporučík, její éfová, Lída Vaněčková.

Tak chcete tu kávu?”

Ani ne. Poslyte, vy moc lhát neumíte.”

Jak to myslíte?”

Alenku Mlejnkovou nenapadlo nic lepího, ne popadnout skleněnou dózičku s kávou, ač Váně ji nechtěl a dózičku zas nic lepího, ne aby jí vyklouzla z rukou.

Promiňte.”

To nic,” řekl Váně, střepy prý znamenají těstí. Jestli jste pověrčivá.”

Nejsem.”

To nevadí. A to zametete, tak vám to stejně zopakuju.”

Co?” Alenka metla a Váně na ni otcovsky zhlíel.

e zrovna moc lhát neumíte.”

Já vám nerozumím.”

Ale rozumíte. Honem zapomeňte, co vám maminka poradila a na čem jste se domluvily. Já chci teď slyet jen pravdu. Předevčírem, jak jste tvrdila, jste nevytáhla paty z domu …”

Já to netvrdila,” pípla Alenka.

No fajn” řekl Váně, take jste na tu schůzku la.”

To ne.” x

Jak to, e ne?!

Někdo mě sledoval..

Váně?”

Matka vůbec nevěděla, kde a jak se scházíme. Nesmíte jito shodit.”

Ani mě nenapadne. Kdo vás sledoval?”

Čoud.”

Prosím?”

Denis - čoud je jeho přezdívka.”

Aha. A jinak je to kdo?”

Kluk, se kterým jsem chodila.”

A právě kvůli němu jste se s Pavelkou chtěla rozejít.”

No,” řekla váhavé Alenka.

Tak dost,” zachmuřil se Váné, máte kluka, chcete se rozejít s enatým chlapem, jdete s ním na rande a najednou vás vyděsí, e vás ten kluk sleduje. To je blbý. Něco chytřejího, čemu bych spí věřil.”

Vy mi nevěříte?”

Zatím ani slovo.”

Ani slovo? … Alenka, jak si uvědomil nadporučík, byla tuze půvabná ve svém úasu. No ale to já nevím, co bych vám měla jetě říkat.”

Zkuste pravdu,” poradil Váně, to na mě zabírá.”

Jo - a vy mi pak budete nevěřit tuplem,” vyhrkla.

Po mamince,” rozhlédl se Váné po kanceláři, tu není ani vidu, ani slechu. Jen klidně mluvte. A pozor!” zdvihl nadporučík výstraně ukazovák, od téhle chvíle jen a jen pravdu.”

Denis je hodný kluk.”

Dobře, ale jetě v sobotu jste měla radi koho? Čouda nebo Pavelku?”

On se se mnou chtěl rozejít.”

Denis?”

Áda. U dřív, proto jsem si začala s Čoudem. Abych ho natvala.”

Věděl o tom?”

Já mu to sama řekla.”

A on?”

Bylo mu to fuk … Fajn, holčičko, to je kluk pro tebe. Ne enáč, jako já …

A vy? Chtěla jste se pomstít?”

Pomstít,” řekla Alena nechápavé, to ne, já ho chtěla zpátky.”

Smím vědět proč?”

Protoe jsem byla v tom.”

Aha. Věděl o tom?”

Denis? Jo.”

Moment,” řekl ustaraně Váné, teď se budu ptát jako blbec … U v tom nejste?”

Ne,” pitla Alenka a vykouzlila na tvářich ruměnec. Byla jsem na potratu.”

A to dítě by bylo s kým? S Denisem?”

S Ádou.”

Tak proč o tom věděl ten vá Čoud-Denis a ne Ada?”

Já myslela, e se mu za mne nějak pomsti… Protoe on mě hrozně miloval.”

Jak pomsti?”

No,” řekla nevinné Alena Mlejnková, e mu něco udělá!”

13

Tak ta Kutná Hora,” vychutnával své vítězství dramaticky astný a nabodl čtvereček tlačenky, vůbec ádné alibi není. Představ si, ona se tam objevila o necelý dvě hodiny dřív, ne jsem pro ni přijel!”

Bez cibule a octa to není ono,” zamumlal Váné. Kdy u lidovka, tak a se vím vudy.”

Poslouchá mě?”

Jo. Jak ti to vysvětlila?”

Nebude mi věřiti…

Budu,” řekl Váně, proč bych ti nevěřil?”

No ne - představ si, co si vymyslela… Měla ten den rande!”

Proč ne?”

Protoe neví s kým.” ,

Jak to?”

Prý na inzerát. Svobodné slovo - poznávací znamení: kytice chryzantém.”

Kytice?” svratil čelo,Váně, ten chlap asi neví, co s penězma.”

Jaký pán?”

Ten z toho inzerátu.”

Ty na něj věří?” zasmál se posupně astný, poněkud absurdní, ne?”

Nic bliího ti o něm neřekla?”

Ale spoustu. Jene takových podrobnosti, co jsou prakticky k ničemu. Něčeho bych se snad moh chytnout, jene podle mě je to ztráta času. A ty?”

Já mám na starosti Alenku. Ty Vaněčkovou. Jen se pěkné vrhni do toho ztracenýho času.”

Pan Čadek?”

Váně, poučen vrátným v hoteláku na sídliti Novodvorská, zazvonil v sedmém patře u dveří číslo edesát est. Otevřel mu rozespalý vousatý mladý mu, jetě v pyamu.

Hledáte Denise?”

To nejste vy?” odpověděl Váně otázkou.

Nejsem. Sorry,” mladý mu měl snahu přibouchnout nadporučíkovi dveře před nosem.

Kdy dovolíte,” vytasil Váně průkaz, můete mi ukázat svůj občanský průkaz?”

To je trestný, přespat u kamaráda?” zlobil se vousáč, zatímco Váně listoval jeho občankou.

Kde je pan Čadek? On tu dneska nespal?”

U pár dní tu nespal. Klíče mi půjčil minulej tejden ve čtvrtek.”

Pracujete u stejného podniku. Kde je pan Čadek teď?”

Nejspí na čundru,” pokrčil vousáč rameny, do práce má nastoupit a přítí pondělí. Tam mu klíče vrátím. On něco proved?”

Co je to za pracovní dobu?” zeptal se Váně, nebo jel na ten čundr na dovolenou?”

Vodní zdroje,” uklíbl se vousáč, nevím jak vy, soudruhu, ale my makáme prakticky čtyřiadvacet hodin denně. Z toho jsou pak ty dlouhý volna,” dodal smířlivěji.

Aha,” řekl Váně, take vy mí asi moc nepomůete.”

Podle toho, o co vám jde.”

Potřeboval bych s nim mluvit. Nejlíp u dneska.”

Znáte Ameriku? Tam Denis často jezdí.”

Prosím?”

To je osada. Kdy jedete z Prahy, směr Karltejn.”

Odtamtud do Dobřichovic není daleko.”

Proč zrovna do Dobřichovic?”

To nic, čím jsem starí, tím víckrát se občas přistihnu, e myslím nahlas. Na shledanou.”

Moment,” odkalal si vousáč, já vím, e tu prakticky bydlím na černo. Abyste rozuměl, já jsem rozvedený a v mý situaci…’”

To nic,” mávl Váné rukou, já vám nepomůu, ale ani nepohorím.”

Lucius Kněínek,” představil se pobledlý čtyřicátník, prosím vás, tie, maminka má siestu, nesmíme ji probudit. Kdybyste si laskavě mohl zout boty.” .

Nadporučík astný tak učinil a v ponokách a po pičkách kráčel za Luciem. Vystoupali a do podkroví vilky a Knéínek jemně zavřel dveře.

Tak, oddechl si, to nejhorí máme za sebou. Toti, já asi nemám, kdy jste od Bezpečnosti.”

Znáte Lídu Vaněčkovou?”

Jistě,” usmál se radostně Knéínek, sňatková podvodnice, několikráte u trestaná! Hyena, touící po majetku! Matka několika nemanelských dětí!”

Prosím?”

Tak nějak mi ji vylíčila maminka, kdy jsem se jí svěřil,” řekl chmurně Lucius, e jsem na ten její inzerát odpověděl a e se dokonce sejdeme.”

Aha,” vzpamatoval se astný, ale jinak?”

To máte těké,” zavzdychal Lucius, mamince se nelíbí ádná. Toti, abyste si to patně nevykládal, maminku mám rád, váím si jí, jene mi bude pomalu čtyřicet a ona na mě neustále nahlíí jako na malého kluka!”

Moment,” řekl nervózně astný, já bych si s vámi rád probral alibi slečny Vaněčkové. V kolik jste se seli? Ona tvrdí, e v deset dopoledne.”

Přesné tak,” kývl Lucius, a a do druhé hodiny jsme byli spolu. Měl jsem z ní ten nejlepí dojem, ale prosím vás, před maminkou ani slovo!”

Spolehněte se.”

Děkuji,” řekl Lucius, ona toti kadou chvíli vstane. Vy u chcete jít?”

Musím,” řekl nervózně astný.

koda,” posmutněl Lucius Knéínek, rád bych vás s maminkou seznámil.”

16

Mohla jsem si spočítat,” pokrčila Lida Vaněčková rameny, e mi nebudete věřit. Ale pochopte, proč to troubit do světa?”

Nedala byste si kávu?” řekl Váně.

Díky za to taktní upozornění. Já vám ji uvařím. Samozřejmé jsem věděla, e momentálně spi s Alenou.”

A o čoudovi víte?”

Myslíte Denise?”

Jo, Čadka.”

Sluný kluk. Ta mrcha si ho vůbec nezaslouila. Promiňte.”

Ale, ale …!

Proč bych vám to neřekla,” pokrčila Vaněčková rameny, informovala jsem ho.”

Čouda,” řekl Váně.

Denise,” opravila Lída.

Jak jste ho informovala?”

Aby se kvůli Aleně zbytečně netrápil. e je mrcha. A e chodí s Ádou!”

On o něm věděl?”

Určitě ne. Naivní, hloupý kluk. Měl Alenku rád. A já mu to práskla. Co se dá taky jinýho čekat od zakyslý, starý panny, ne?”

Vy si moná, paní Lído, neuvědomujete,” začal rozpačitě Váně, ale Vaněčková ho okamitě přeruila. Pořád slečna. A uvědomuju si. Jestli ho ten chlapec zabil, pak to byla jen a jen má vina. Klidně mě zatkněte.”

To já, bohuel, nemůu,” opáčil Váně, a e jsem k vám původně choval dost sympatií, tak teď musím taky poctivě říct, e jich pozbývám.”

Já ho nezabila,” uklíbla se slečna Vaněčková. A jestli si to myslíte, uveďte mi aspoň jeden rozumný motiv!”

Proč jen jeden,” řekl Váné, a proč by zrovna měl být rozumný?!”

17

Tohle je stavební podnik, tady se dá celkem předpokládat, e tu nebude vzorný pořádek,” usoudil Váně.

Já vím,” řekl astný, ale co kdy někoho vyplaíme.”

Podívej - ty nebo já bychom se v tom hrabali nejmíň týden a jetě dost pochybuju, e bychom vůbec na něco přili. Kluci se tady teprve tři hodiny rozhlíejí a u nám udělali radost.”

Kluci byli tři experti z hospodářské kriminálky a astný se zeptal: Jakou?”

Jak to vypadá, tak Holman ádný peníze Pavelkovi nedluí. Spí naopak. On to byl melouch v podstatě řádný, fakturovaný. Jene z toho, co u teď vím, je jasný, e polepenej černotou a nevylučuje se rozkrádačka.”

imeček?”

Ten v tom lítá určitě taky. A nejen on.”

Mlejnková a Vaněčková?”

Budí obě, nebo alespoň jedna z nich. Pracujou tady v dispečinku, co je pracovitě, bez kterýho by Pavelka ty svoje levoty nezvlád.”

Nezapomínej na imečka. Od Pavelky se u nic nedozvíme.”

Já vím,” řekl Váné, kolem téhle vrady je toho nějak moc. Jeden kadý z naich milých podezřelých ví toho zřejmě dost o těch ostatních. My jsme na tom podstatně hůř. Někdo klepe, nebo mám sluchové halucinace?”

Nemá,” řekl astný, dále!”

Do dveří nahlédla poplaená tvář Alenky Mlejnkové. Máte u mě telefon.”

Kdo?”

To prý je jedno.”

Kdy je to jedno,” řekl Váně, tak ho půjdu zdvihnout já. Kdyby to bylo něco váného, el bys ty,” uklíbl se starí nadporučík na Ivana, bavte se tu zatím dobře.”

On je vdycky takový?” chtěla vědět Alenka, kdy Váné zmizel.

Jaký?”

No já nevím,” hledala Alenka to správné slovo,” myslím takový, e si pořád ze veho dělá takovou zvlátní legraci.”

Ano, takový je pořád,” řekl astný, cynik.”

Aha, a u jste se něco dozvěděli?” Jo,” řekl mladý nadporučík stručné, a nic, co by vás mohlo potěit.”

Bliích informací se Alence nedostalo, nebo se vrátil cynik Váně. Tady to pro dneek balíme, Ivane, čeká nás vzácná návtěva.”

Kdo?”

Abych to upřesnil,” upřel Váné pohled na slečnu Mlejnkovou, ta vzácná návtěva se k nám nedostavila dobrovolné. A je to pan Denis Čadek, zvaný Čoud.”

18

To, e jste, pane Čadku, nevinen, je sice pěkné, ale stejně nám toho budete muset dost vysvětlit.”

Mladý mu nervózně pokrčil rameny. Kdy já toho moc nevím.”

Ale o tom, e Alena Mlejnková chodí s Pavelkou jste věděl, ne…”

To říkala Lída,” kývl Čadek, teda slečna Vaněčková, její kolegyně.”

Je nám známa,” řekl astný, ale ona vám svěřila i některé detaily.”

Já jsem tam byl, to nepopírám. Ale o tý vradě jsem se dozvěděl, a kdy jsem byl to … zadrenej.”

Pěkně popořádku, buďte tak laskav.”

Lída mi řekla, e jim na sobotu půjčila byt. Tak jsem se tam poflakoval, abych zjistil, jestli Alena přijde.”

Sledoval jste ji?”

Ne.”

Nám tvrdila, e ano.”

To není pravda,” řekl Čadek, ale ona přila. Já byl schovanej v průjezdu ve vedlejím domě. Nemohla mě vidět. Byla tam jen chvíli. Já myslel, e se pohádali. Ukázal jsem seji, jene začala přede mnou utíkat. Tak jsem se na to vykalal.”

A co si myslíte teď?”

No asi,” řekl neastné Čoud, e ho zabila. Proto přede mnou utíkala. e se bude muset jit udat, protoe já ji tam viděl.”

A co kdy si ona o vás myslela toté?”

Co jako?”

Dejme tomu, e najde v bytě Lídy Vaněčkové zavraděného Pavelku. Vyděs! se, vyběhne na ulici a pak uvidí vás. Co ji asi napadne?”

Ale já ho nezabil. Proč bych to dělal?”

Snad by se nějaký důvod nael. Ona milovala jeho, ne vás, to vám přece dolo.”

Dolo,” přikývl Čadek, a nejen to. Taky jsem pochopil, e jí dělám kořena. A e Lida, teda slečna Vaněčková, měla pravdu.”

V čem?”

No abych Alenu nechal.”

Kdy přiel do toho bytu Pavelka?”

Tak půl hodiny před Alenou.”

Sám?”

Jo,” uklíbl se Čadek, a pěky.”

Váné se astným si vyměnili pohledy. Take zřejmé nebudete ani popírat, e večer předtím jste byl v Dobřichovicích.”

No, byl jsem tam.”

Abyste znekodnil Pavelkova trabanta?”

Já vím, e to byla klukovina. Ale za tu mé přece nezavřete?”

Dobře, pane Čadek. Podle vás situace před vradou byla taková: přiel Pavelka, půl hodiny za nim vela do domu Alena Mlejnková, za chvíli rozruená vyběhla …”

Ona měla dost váný důvod,” přeruil Váného Čadek, čekala s ním dítě.”

To víme.

A taky mi naznačovala, e jestli ji miluju, měl bych se Pavelkovi nějak pomstít.”

A vy jste ji u tolik nemiloval..

Abych vradil, to rozhodné ne, mý čestný slovo. Já si to s ním vyřídil téma pneumatikama.”

Vy jste viděl kadého, kdo veel po Pavelkovi do domu, je to tak?”

Je,” připustil váhavé Čadek.

A kromě Aleny to nikdo nebyl?”

Ale jo. Taky Lída …”

Coe?!”

No jo, Vaněčková. Přila tak pět minut po Pavelkovi, ale vůbec se nahoře nezdrela. Čekal na ni nějaký muský.”

Na jedno bodnutí noem moc času nepotřebujete. Take připoutíte, e i Lída Vaněčková mohla klidné Pavelku zabít?”

Co já,” pokrčil rameny Denis Čadek, zvaný Čoud, to je vae starost.”

19

To je neuvěřitelný,” podotkl nadporučík astný.

Jednak připálený a jednak moc mouky,” souhlasil Váné, ale ty asi nemyslí tenhle gulá?”

Ne,” řekl Ivan, jak u jsem ti mockrát vysvětloval, někdy je mi docela jedno, co jím.”

Aha,” odstrčil Váné svůj talíř, dělá pokroky, hochu. Dřív ti to bylo jedno vdycky. Případ od případu pozoruji, jaké dělá pokroky.”

Pořád se v tom motají obé dvě,” řekl zarputile astný, která z nich le?”

Nejen ony nám moc nepomáhají. Tenhle případ je taková cibulička. Loupe slupičku po slupičce a nestačí se divit, kolik jich je.”

Kdy já bych u docela rád tu nai cibuličku rozkrájel,” uklíbl se nadporučík astný, pane vrchní, platíme!”

20

Přijde kadou chvíli,” řekla Eva Holmanová, prosím, posaďte se.”

Jestli se astný s Váném domnívali, e spatří praský protějek dobřichovické vily, pak nutně museli být zklamáni. Hoimanovi bydleli na sídliti v paneláku a v pouhé dvougarso-niéře. Údiv nadporučíků, zvlátě astného, byl patrný a Evě Holmanové neunikl.

Je to tu malé, ale my se prakticky přestěhujeme do Dobřichovic. Tuhle dvougarsonku si Bóďa předělá na pracovnu. Můu vám něco nabídnout?”

Vůbec se neobtěujte,” řekl Váné, radi půjdeme. Ale vyřiďte panu inenýrovi, a se u nás zítra staví.”

Jak myslíte,” pokrčila Eva Holmanová rameny a v zámku se ozval klíč.

Promiňte.”

To je docela normální reakce,” tvrdil chlácholivě Váně, zatímco astný pomáhal inenýrovi sesbírat obsah aktovky, i sluný a poctivý člověk se vyděsí, kdy zjistí, e má v bytě esenbé.”

Nebudu vás ruit, pánové,” oznámila Eva Holmanová a odebrala se do jedné ze dvou dvanáctimetrových kukaní. V té druhé stál stolek, křesla a pohovka, skříň, psací stůl a televize, take tu prakticky nebylo k hnutí.

Prosím, posaďte se,” opakoval inenýr Holman uvítací větu své eny a nadporučíci to učinili tak, e do křesel přes jejich opěradla vstoupili, protoe vzhledem k nedostatku prostoru se zmíněné objekty nedaly ani odsunout.

Nebudeme dlouho zdrovat,” začal Váné, můete nám ukázat doklady, podle nich jste si spočítal, e Pavelkovi dluíte těch deset tisíc?”

Moná patnáct,” řekl pedantský Holman, mám je v psacím stole.”

Poloil před Váného desky, v nich byl svazeček papírů formátu A4, sevřený svorkami.

Co je to?”

Průběná vyúčtování.”

Ale to nejsou faktury.”

Prosím vás,” mávl Holman rukou, copak nevíte, jak to chodí?”

Rád se poučím.”

Přítel, shodou okolností stavař, mi podle projektu spočítal náklady. Plus minus, pochopitelně. Kdy jsem Pavelku angaoval, dohodli jsme se, e se do těch nákladů vejde. Prosím, tady,” inenýr Holman se opět protáhl k psacímu stolu a přinesl Vánému dalí desky. Navrený soupis prací, rozpočty.”

Take vy jste jen porovnával kalkulaci svého přítele s realitou, kterou od vás inkasoval Pavelka?”

Přesně tak.”

A co kdyby chtěl někdo náhodou ty faktury vidět?”

Tak by je jisté viděl.”

Jak?”

On by je Pavelka opatřil,” usmál se Holman a pokrčil rameny. A jestli by do puntíku souhlasily nebo ne - pro mne byl úkol číslo jedna postavit dům a neotravovat Ádu nějakými kontrolami. Kromě těch rámcových, jak jsem vám vysvětlil, pochopitelné.”

A kde visí těch deset, moná patnáct tisíc?”

Na fasádách. Tady jsou propočtené náklady a tady částky, které Pavelka inkasoval.”

Váné odsunul desky. V rozpočtu je samozřejmě pamatováno na písek, vápno, na dopravu - jene co kdy pořizovací cena právě v těhle polokách byla pro Pavelku nulová?”

Prosím vás, měl přece v podniku nějakou kontrolu, ne?”

To jistě,” řekl astný, a v dispečinku dvě hodné dívky. S jednou chodil a druhá mu půjčovala byt.”

Vy myslíte,” zarazil se Holman, to by mohl být váný motiv. Vydírání…

Jene kdo koho,” vzdychl Váné, no nic, pane inenýre. Jen jsme vás chtěli potěit, e pani Pavelkové nic platit nemusíte. Podle faktur byste naopak vy měl dostat patnáct tisíc zpátky.”

To je nesmysl,” řekl pevně Holman, kouzlům s fakturama já nerozumím. Dluím Ádovi peníze a ty paní Pavelkové dám. Jestli mi pak někdo pole po vaí kontrole patnáct tisíc, v pořádku.”

Vae věc,” pokrčil Váné rameny, vy byste patrně s názorem, e vás Pavelka okrádal, nesouhlasil.”

To tedy rozhodně ne. Podívejte, já jsem zvyklý jednat s lidmi na principu důvěry. Vy máte moná svou pravdu, já vak svá fakta.”

A přátele,” dodal ironicky astný, jene Holman jako by tu ironii nevnímal.

Pochopitelné, jinak dneska nic nepořídíte. Předpisy jsou jedna věc, jejich realizace pak druhá. Například jedna z vyhláek v mém oboru říká, e na vynálezu se nemá podílet nadřízený vynálezce. A ve skutečnosti? … Promiňte, tohle vás jistě nezajímá, jen jsem vám chtěl vysvětlit svůj postoj. Tak vy podezíráte ty dvě dívky?”

Obě byly v inkriminovanou dobu s Pavelkou v bytě.”

Obě?”

Ne současné, pochopitelně,” vysvětlil Váně. Máme konečné svědka, který dům sledoval. Mimochodem - je totoný s tím chuligánem, co jste kvůli němu musel shánět kola pro Pavelkova trabanta.”

Vy jste tu přestavěla nábytek,” rozhlíel se Váně po pokoji Lidy Vaněčkové.

A vyměnila koberec,” podotkl astný.

Hádejte proč,” uklíbla se Lida,” to je to jediné, co jsem tak mohla udělat. I kdy ze veho nejradéjí bych se rovnou přestěhovala.”

Nebudem vás dlouho napínat,” řekl smutně starí nadporučík, zatajila jste nám jednu důleitou maličkost.”

Tak mě nenapínejte a řekněte rovnou kterou. Já jich určitě zatajila víc.”

Na vaem místě bych neertoval. Mluvila jste s Pavelkou těsně před smrtí.”

No a?”

e jste se s tím nepochlubila u dřív.”

Nebylo s čím. Jen jsem si nahoru zala pro taku na cestu k naim.”

A pan Kněínek na vás čekal před domem.”

Správně.”

Jene tím pádem jaksi ztrácíte alibi.”

koda, e mi nevěříte, ale já ádné nepotřebuji, protoe jsem Pavelku nezabila. Kdo mé viděl?”

Čoud.”

Hm, Denis,” řekla zamyleně Lída Vaněčková, a ta kontrola u nás. Co jste zjistili?”

Na to taky dojde. Jak proběhla ta vae krátká návtěva?”

Taku jsem měla připravenou v předsíni. Abych je eventuálně neruila. Ale Alena tam jetě nebyla. Jen Ada. Take komunikace byla jen čistě zdvořilostní. Opravdu nic mimořádného. Co ta revize?”

Taky nic mimořádného. Pro nás. Zjistili jsme zatim, e dvojice imeček-Pavelka má na svědomí něco kolem esti set tisíc.”

To není moné!”

Nebylo by, kdyby nefungovala spolupráce s dispečinkem. Vy s Alenou Mlejnkovou pracujete vdycky spolu, nebo se také střídáte?”

Taky se střídáme,” řekla u hodné vyplaená Lída Vaněčková, tak o tomhle jsem váně nevěděla.”

22

To je sice vechno hezky,” řekla maminka Mlejnková, to se ví, e přiznání je polehčující okolnost, ale taky jistá basa!”

Já vyetřuju vradu,” řekl Váně trpělivě, a vás zavřu.”

To nemůete.”

Do vedlejího pokoje,” pokračoval Váné nevzrueně. Nebo se tam zavřete sama. Mé poslední slovo.”

No prosím,” řekla neochotné matka Mlejnková, dej si na něj, Alenko, pozor!”

Dobře maminka poradila,” uklíbl se nadporučík, dávejte pozor. Ne na mě, ale na to, co mi odpovíte. Jaký byl vá podíl na imečkové a Pavelkově podnikání? Myslím finanční.”

Ani koruna,” vzdechla Alena, pořád mi tvrdil, e se rozvede.”

Vaněčková o něčem věděla?”

Alena zavrtěla hlavou. Musela jsem si před ní dávat pozor. V tomhle by ona nejela.”

A vy?

Já ho měla ráda! Dovedete to pochopit?”

Jen částečně. A kdy jste la na tu schůzku …”

Nala jsem ho tam leet mrtvýho. S tím noem v zádech. Před barákem jsem pak zahlídla Denise. Myslela jsem, e to udělal on, chtěla jsem přece, aby se Ádovi nějak pomstil, ale nemohla jsem přece vědět, e to tak přeene.”

To asi nebyl on, kdo to přehnal. A ádný peníze si u vás Pavelka neschoval?”

Ne.”

imečkův podíl znáte?”

O tomhle mi Ada nikdy nic neříkal. On tvrdil, e čím míň toho budu vědět, tím spí se mi nemůe nic stát.”

23

Tak aby bylo jasno, soudruhu nadporučíku,” vrtěl se imeček na idli, Pavelka byl parák, ne já. Mně zbejvalo akorát dret ústa.”

Co nebylo zadarmo.”

Jestli na mě s téma estkrát sto tisícema nehrajete boudu, tak v podstatě jo. Za kadou černou jízdu jsem dostal dvě, nanejvý pět stovek. A na materiál měl vdycky Ada faktury.”

O tom u taky něco víme.”

Holt v tom případě víte víc ne já.”

Mohl jste mít vztek, e vás okrádá. Tedy okrádal,” uklíbl se Ivan, co kdy jste se dozvěděl, jak to ve skutečnosti s téma černotama je. Chtěl jste na něm svůj podíl, on se vám vysmál, vy jste se neovlád …

Jo - a vrazil jsem mu kudlu do zad,” řekl znechuceně imeček. Jen mi jetě prozraďte, od koho jsem se to jako měl dozvědět?”

,.Třeba od slečny Mlejnková. Čekala s Pavelkou dítě a on ji chtěl nechat.”

Tak s tím se mi, bohuel, Alenka nesvěřila. A i kdyby, já bych jí mstitele nedělal. e bych Ádovi rozbil hubu, to nejspí jo, protoe něco jinýho je sem tam černota a něco jinýho zase takováhle rozkrádačka. Já nejsem padlej na hlavu a na basu se radi dívám zvenku.”

24

Víc těch vkladních kníek není,” řekla Míla Pavelková a vzápětí se opravila, tedy co já vím.”

Nadporučík Váné nalistoval poslední vklad a výslednou cifru. Bylo to něco málo přes dvě stě tisíc.

Chtěli jsme si postavit domek,” řekla tie Pavelková, ádnou haciendu jako Holmanovi, docela obyčejný skromný domek. Deset let na něj Áda etřil. Přítí rok jsme měli začít.”

25

Já vám teď ukáu nějaké fotografie, pane Čadek,” řekl nadporučík astný, jde mi o tu dobu mezi příchodem Pavelky do domu a okamikem, kdy se objevila slečna Mlejnková. Zatím jste nám jmenoval jen slečnu Vaněčkovou, protoe tu jste znal. Prosím.”

Tenhle,” ukázal Denis okamitě na jednu z fotografií. Přiel chvíli po Lídě. Určité se s ní musel srazit na schodech.”

26

Slečno Vaněčková, vzpomínejte. Tohohle pána jste skutečně nikdy neviděla?”

Ne, měla bych ho znát?”

Jen od vidění. Třeba jednou, náhodou.”

Kdy to mělo být?”

No v ten pátek, ve vaem domě.”

Počkejte … Dole u výtahu! Ano, vzpomínám si… Je to on!” Z fotografie, kterou nadporučík Váné Lídě Vaněčkové ukázal, se usmíval inenýr Holman.

27

Já jsem vlastně rád, e jste přiel,” řekl Inenýr Kode, toti já původně nevěděl, e |de o tak vánou věc.”

Take ta půlhodinka navíc, kterou jste mu svým alibi poskytl..

Tvrdil mi, e je to formalita. Později… e s vradou nic společného nemá.”

Co na vás věděl?”

On na kadého něco věděl,” řekl rezignované inenýr Kode.

28

Tak to bysme měli,” řekl spokojeně nadporučík astný. Prověřil jsem si jeho příjmy. Jestli něco skutečně vynalezl, tak nic moc. Je tu sice pětitisícový plat, ale ostatní příjmy za posledních pět let, to je veho vudy třicet tisíc. Dost málo, aby se z toho postavila půlmiliónová hacienda, ne?”

To jisté,” přikývl Váně. Ale bude dost pracné mu to dokázat.”

To je fakt,” souhlasil Ivan, ale co jinýho nám zbývá?”

Moment,” zapálil si Váně cigaretu a napil se kávy, zbývá nám toho víc. Předevím dokázat, e Pavelku zabil ort.”

Čadek ho přece viděl.”

Vejít do domu,” řekl výstraně Váně. Pan inenýr by nám jistě dokázal podat uspokojivé vysvětlení.”

No počkej, podle mě je to jasný. Půjčil si na haciendu od Pavelky peníze, pak mu dolo, e mu je nikdy nebude schopen vrátit, take vyuil příhodných zmatků Pavelkova citového ivota a svýho zedníka a zároveň mecenáe zlikvidoval. V naději, e to spadne na kohokoliv, jen ne na něj. Má nějaký námitky?”

Nemám,” zavrtěl Váné hlavou, jene je tu pár ale … Například: proč mu Pavelka ty prachy půjčil? Proč zedník financuje stavbu pana inenýra?”

Potřeboval přece ulejt prachy. ena o nich nevěděla vůbec a ani Alenka neměla přiblinou představu.”

Hochu,” usmál se Váné, je tisíc a inteligentních a méně riskantních způsobů, jak ulitý prachy investovat. Věř mi.”

Co bych ti nevěřil,” řekl astný, ale bacha na levoty. Zná Hajnýho.”

Znám,” řekl Váné, a k ádný levotě té přemlouvat nebudu. Tahle poslední akce se bude jmenovat docela jednodue -direkt!”

29

To jste vy?” řekl znechucené inenýr Holman. V podstatě jsem předpokládal, e se ozvete.”

Já měl sice ve kole s matikou trable,” řekl Denis Čadek, ale kolik je jedna a jedna, to mi tam do hlavy vtloukli.”

Fakta!”

Dy vám je povídám. Jedna a jedna jsou dvě.”

Větinou tomu tak bývá. Ale vyí matematika by vás poučila, e je to pouhá konvence. Musíte mě přesvědčit.”

míroval jsem kolem baráku. Kvůli Aleně. Jasný?”

V pořádku. O tom vím. Podřekli se přede mnou.”

Fajn. Přiel Pavelka a ne se dostavila Alena, kvůli který jsem tam akoval, vlezla do baráku jen Vaněčková, co jí ten byt patřil, jeden děda a vy.”

Jak jste mé nael?”

Policajti mi ukázali pár fotek.

A řekli vám - tenhle se jmenuje tak a tak a bydlí tam a tam.”

To by bylo sice od nich hezký, jene se bohuel neobtěovali. Musel jsem od tý chvíle nechat spoleh jen na tuhle bednu,” zaukal si Denis na čelo. Jinak bych se vám přihlásil dřív. Pochopitelné jsem erlokům řek, e vá ksichtík mi nic neavízuje.”

A co kdy vás zklamu,” usmál se inenýr Holman, a prostě vám řeknu, e s tou vradou nic společnýho nemám?”

Pak pardon,” rozpřáhl Denis ruce, pokusím se napravit svý lehký občanský selhání, plynoucí z rozruení, e i já byl podezřelej. Toho jednoho pána z těch fotek, co mi ukazovali, jsem vlastně viděl. Teprve doma mi dolo, e to byl on a je přece povinností kadýho občana napomáhat orgánům, ne? Promiňte, e jsem obtěoval.”

Počkejte,” řekl inenýr Holman, já si ná rozhovor nahrál. Nevěříte?”

Holman zamanipuloval v aktovce a Denis slyel svůj vlastní hlas: Je přece povinnosti kadýho občana napomáhat orgánům, ne?”

Tenhle pásek,” usmál se inenýr, předám Bezpečnosti jako vá pokus o vydírání. Pak se jisté v jiném světle bude vidět vae dodatečné svědectví o mé přítomnosti na místě činu. Příli riskujete, mladý mui!”

Jene já vás viděl,” usmál se Čadek, a kdy já, tak třeba i někdo jinej. Na kadej pád to esenbácl nehoděj přes palubu. Servus, pane inenýr!”

Počkejte!”

Prosím!”

Kolik?”

No sláva,” oddechl si Donis, o ničem jiným jsem celou noc nepřemějlel. A taky bych nerad skončil jako Pavelka Kadej měsíc pět kilo “

Do vai nebo mé smrti?” řekl sarkasticky Holman,

U jsem vám řek, e bych nerad skončil jako Pavelka buď

mi dáte těch edesát tisíc, nebo mě budete vyplácet deset let. Vyjde vám to na stejno.”

Hm,” zauvaoval Holman, to zní rozumně.”

Velmi rozumně,” souhlasil ten třetí, který se na scéně objevil. Ostatně byl tu vlastně doma. Nebo právě jeho staromládenecká garsoniéra poslouila Denisu Čadkovi, alias Čoudovi, k direktní vyděračské akci.

30

U jen poslední otázku, pane inenýre,” řekl Váně, jak to začalo?”

Náhodou se seznámil s mou enou. Dozvěděl jsem se to. Jeden můj přítel..

Bez nich to nejde,” uklíbl se sarkasticky astný, ale Váné ho lehce přimrazil pohledem.

Chtěl jsem ho zničit,” pokračoval Holman, zjistil jsem mu ty černoty. A kdy jsem ho chtěl jako červa zalápnout, nabídl mi výkupné. Tu půjčku. Eva o ničem nevěděla.”

To stačí,” kývl Váné k astnému, končíme.”

Počkejte jetě okamik,” řekl Holman to tam taky napite. Měl jsem ho v moci, ale on postupné měl ve svých rukách zase mě. Ty peníze, bylo to třeba nějak řeit… Rozumíte?”

Končíme,” opakoval Váné a zdvihl telefon. Jistě, soudruhu kapitáne, hned jsem u vás.”

Co se děje?” zeptal se astný, kdy Váné zavěsil. Nadřízení nás zřídka volají proto, aby nás pochválili,” pokrčil rameny starí nadporučík.

31

Tak dobře,” souhlasil nedůvěřivě éf VII. oddělení, já to zkusím. Ty se psycholog.”

Jsem,” souhlasil doktor Pipich, zkus to. Ostatně, vím, nejen od tebe, e začínáte mít slunou pověst. On za to taky můe.”

To je fakt,” řekl objektivně kapitán Hajný, rozloučil se s doktorem a pak zavolal Váného.

Posaďte se, soudruhu nadporučíku. To se stává, e si dva lidé hned nemusí padnout do oka. Poslední dobou jsem o vás hodně přemýlel.”

Mohu se zeptat s jakým výsledkem?” řekl tie Váně.

Nakonec, není to tak podstatné, podstatná je nae práce.”

To jistě,” souhlasil Váně.

Jene ono se ne nadarmo říká, e vechno souvisí se

vím,” usmál se kapitán. Take byste měl vědět, e jsem s výsledky vaí práce spokojen.”

Kapitán bedlivě dával pozor, zda se dostaví efekt, předpokládaný Pipichem. Kupodivu se dostavil. Váněho ironický výraz skutečné zjihl.

Dovolte mi odejít, soudruhu kapitáne,” řekl lehce zadrhnutým hlasem.

Kapitán stiskl nadporučíkovi ruku a kývl. Kdy se Váně vrátil do své kanceláře, astný na něho vytřetil oči: Člověče, ty vypadá, jako kdyby ses vrátil od nějaký slečny, a ne od éfa!”

Skutečně?” zamumlal Váné, jestli to nebude tím, e jsme si právě se éfem vyznali lásku.”

Coe?!”

To nic,” řekl Váně, to přejde. Jen se prostě dneska stal ten zřídkavý případ.”

Jaký případ?”

Případ Pochvala,” řekl Váně, zvu té na kávu!”

Konec