Stalo se ve tmě - Ellery Queen

1.KAPITOLA

Utery 9. listopadu 16,30

Vechno, co slečna Gravesová udělala, bylo pozoruhodné  aspoň pro mue. Třeba způsob, jak dopsala na stroji poslední sloupec číslic, vytáhla z válce čtyři kopie a oddělila od nich karbonové papíry, byl podle úsudku muského osazenstva Burnsovy revizní společnosti umělecký výkon  báseň v pohybu. Mistrovsky pomalu dovedla procházet otevřenými dveřmi za stolem v přijímací kanceláři do prosté úřadovny revizorů a gesto, jakým poloila papíry na jeden z psacích stolů, oba úředníci patřičně ocenili.

Brian Frank ji sledoval dlouhým neskrývaným pohledem. Byl svobodný, ale to bylo vedlejí. Druhý revizor, Gil Stoner, měl manelku a jeho obdiv vůči slečně Gravesové se liil jen o stupínek: byl kradmějí.

Oba mui pracovali u oddělených stolů, jejich idle byly k sobě otočeny zády. Obrátili se, jakmile Sybila Gravesová vela; byli by se jí mohli dotknout, kdy stála mezi stoly, ale ani jeden to neudělal. Slečna Gravesová hned při vstupu do zaměstnání dala svou nedotknutelnost velice jasně najevo.

Je půl páté, Briane, řekla. Měla chladný a jasný, ale přitom lehce zastřený hlas. Zdál se být stvořen pro měsíční osvětlení. Měla také irský modré oči, irský ohrnutý nos a vyvinutá prsa, která nebylo mono zahrnout pod ádnou národnost. A právě tento hrudní atribut oslňoval pana Franka; zvykl si zálibně prohlíet její poprsí, jako by si je nedovedl dostatečně vtípit do paměti. Pan Stoner u druhého stolu se tomuto pohledu raději vyhýbal, protoe jak se zdálo  mu nic jiného nezbývalo. Během krátké doby, co slečna Gravesová pracovala u Burnsovy revizní společnosti, si poprvé ve svých osmadvaceti letech

uvědomila, e má poprsí  a to jenom díky pohledu revizora Franka.

Nebyl to pohled, který by jenom něco naznačoval; byl příli typický pro Franka, ne aby mohl být povaován za zamilovaný. Byl to pohled rentgenový, který odhalí vechno. Člověk měl pocit, e pan Frank je vědec v oboru sexu, který se zabývá neustále výzkumem, a e tentý pokus znovu a znovu provádí s jinými laboratorními druhy. Sybila pracovala u Burnsovy revizní firmy u dost dlouho, aby se mohla seznámit s pomluvami na jednadvacátém poschodí. V patře byly tři firmy a podle pověstí Frank ve dvou z nich lovil. Sekretářka, která byla u Burnsů před Sybilou, odela kvůli němu, zřejmě proto, aby si zahojila zlomené srdce. Alespoň dvě z děvčat v Adamsově inzertní kanceláři naproti přes chodbu si omotal kolem malíčku a teprve včera proskočilo něco o tom, e se Frank zapletl s manelkou mue, jeho záda se k němu obracela vyčítavě kadý pracovní den po dobu osmi hodin.

Gil Stoner bezděčně otočil vrzavou idlí a podíval se na nástěnné hodiny. Sakra, u je půl páté! To musím jít. Vstal a odklátil se ke skříním ve zdi; jednu otevřel a vzal si z ní svrchník a tyrolácký klobouk. Táhla mu čtyřicítka, tloustl v pase a měl poněkud hrubé rysy. Kdy si Sybila vzpomněla na zmatek kolem Stonerovy eny a Briana Franka, bylo jí Stonera líto.

Frank napsal poslední poznámku na list linkovaného papíru a podal jej Sybile. Ne naklepete tohle, připravím dalí stránku. Bude to u jen asi třetina. Nevadí vám to?

Nejsem placena tak, aby mi něco smělo vadit, prohlásila Sybila. Zvědavě se na ni podíval, usmál se a vrhl dalí roentgenový pohled na její poprsí-

Stoner si oblékl kabát a klobouk a proel kolem Sy-bily ke dveřím do přední místnosti. Dobrou noc, Sybilo.

Dobrou noc, Gile.

Stoner se na Franka nepodíval, nepopřál mu dobrou noc, ani na něj nekývl. Jak bude schopen pracovat dál ve stejné místnosti s Frankem, kdy ho tak nenávidí, myslila si Sybila. Pohádali se teprve včera Moná, e to čas překlene. Upřímně v to doufala. ířila kolem sebe jas a skličovalo ji, kdy musela pracovat v nepřátelském ovzduí.

Vyla za parohatým revizorem do přední kanceláře a zavřela za sebou pečlivě dveře. Klapot psacích strojů a zvonění telefonu ruilo úředníky a starý pan Burns ji hned první den upozornil, e hlavním nedostatkem písařky je, kdy nezavírá dveře.

Gil Stoner odeel beze slova. Sybila si naskládala uhlový papír mezi průklepové a celou sloku zasunula do psacího stroje.

16,40

Sybila právě dopsala, kdy Brian Frank vyel z vedlejí místnosti a podal jí dalí linkovaný papír.

Tím to končí, panenko, řekl. Jaké číslo má to Griswaldovo klenotnictví?

Sybila přejela ukazováčkem přes tabulku nalepenou na desce psacího stolu, vytočila číslo a podala mu sluchátko. Začala psát poslední stránku Frankovy zprávy a přála si, aby nestál tak blízko u ní.

Frank ale jednal čistě obchodně. Howie? Právě jsem dokončil tu vai výroční revizní zprávu. Sybila Gravesová opisuje u poslední stránku. Je tam jetě pan Griswald? Nechtěl byste si to vyzvednout, aby si mohl zprávu přečíst hned ráno, jakmile přijde? Zavíráte přece, a za půl hodiny.  Dobrá, počkám tu na vás.

Zavěsil. Howie Craft si přijde pro kopie. A to dopíete, dejte to, prosím, do desek a kadé označte.Hergot, to jsou ale pyramidy!

Co? zeptala se Sybila.

Hodila byste se do Playboye, poznamenal Frank a uklíbl se.

Zmizte, řekla Sybila, nebo se budu muset jít vykoupat.

To by stálo za podívanou, podotkl Frank.

To mě vůbec nepřekvapuje, odsekla mu Sybila. Koukání klíčovou dírkou je asi vae specialita. Tohle sedělo! řekl a znovu se uklíbl. Odstoupil k zrcadlu nad registraturami a začal si prohlíet své zlaté vlasy.

Griswaldovo klenotnictví bylo na tée straně jednadvacátého poschodí jako Burnsova revizní společnost. Oddělovala je od sebe výtahová achta. Sybila právě vyplňovala strojem poslední títek, kdy se Howie Craft vplíil dovnitř.

Mladý Craft se vdycky plíil; v trochu vyděené tváři, která byla zvyklá uhýbat slovním úderům, se dívaly bdělé oči. Byl to synovec Everetta Griswalda a vyhlídka, e snad jednou zdědí klenotnictví, visela nad ním jako Damoklův meč; o to se u strýček dovedl postarat. Howard byl přepracován a patně placen a stal se z něj hromosvod, na něm se vybíjela kadá bručavá nálada starého pána. Ve třiceti letech byl Howie dosud svobodný; nenael jetě děvče, které by vyhovovalo vládci nad jeho osudem. Není třeba podotýkat, e synovec neměl starého Griswalda zrovna v lásce; a jak u to tak na zemi chodí, nebyl strýcem milován ani Howard, ačkoliv se mu dostávalo spousty polopohrdavého soucitu.

Brian Frank zvedl pěstěnou ruku dlaní vzhůru k tradičnímu pozdravu, jakým vítají hrdinové ze Západu domorodce. Ahoj, Howie, řekl a pokusil se o vtip, který odpovídal jeho způsobu humoru: Bojovník velikého náčelníka Griswalda si přiel pro zprávu? Nae princezna to dopíe, ne řekne vec  Prima, Briane i Howie se urhechtl Věděl, e uchechtnutí poslouí ve větině situací, hlavně pokud se týkají svůdníka z Burnsovy kanceláře. Nepospíchejte, slečno Gravesová.**

Sybila se na něj usmála; odnesla títky a poslední sloku papírů do pracovny revizorů, rozdělila listy a po jednom je přidávala ke čtyřem hromádkám na stole Oba mui li za ní; Brian Frank pozoroval křivku její blůzky, Howard Craft se jí díval do odhodlané irské tváře.

Tak  a je to, oznámila Sybila. Chcete jetě něco, Briane?

Prohlédl si ji zdola nahoru a shora dolů. Moc bych toho chtěl, kdybyste si dala říct.

Zavřela za sebou pevně dveře. Pro tebe jsem se rozhodně nenarodila, myslela si.

16,55

Z revizorské kanceláře vyli za pět minut pět; Frank zřejmě musel klenotníkovu synovci vysvětlovat řadu věcí. Howie Craft si odnáel tři kopie zprávy.

Kdy spěně odeel, zamrkal Frank na Sybilu a vrátil se do své a Stonerovy pracovny. Dveře za sebou zavřel.

Sybilu to trochu udivilo. Přece neměl v úmyslu se v tuto pozdní dobu pustit do nové práce a určitě se nezavíral jenom proto, aby si oblékl kabát a nasadil klobouk. Divný chlapík, pomyslela si Sybila, ale dál o něm neuvaovala. Neměla u nic na práci, jen jetě musela počkat, a éf, starý pan Burns, vyjde ze své kanceláře a řekne jí, e můe jít domů.

17,00

Obstaroní president a jediný majitel Burnsovy revizní společnosti opustil svou pracovnu úderem páté. Byl oblečen k odchodu. Podal Sybile dopisy, které napsala odpoledne; zřejmě je právě podepsal.

Chtěl bych, aby jetě dnes odely, slečno Gravesová. Hoďte je, prosím, do schránky, aby je v půl esté vybrali.

Ano, pane Burnsi.

Vykročil ke dveřím, zaváhal a obrátil se.

Prosím, pane Burnsi?

Ani nevím  toti v tom spěchu  jestli jsem vám řekl, jak jsem s vámi spokojen, slečno Gravesová  toti jak jsem spokojen s vaí prací.

Děkuji, pane Burnsi.

Odkalal si. Povauji dnení děvčata za  hm  těko snesitelná, dodal. Není to jako za starých časů. Sluný denní výkon za sluný denní plat. Něco takového. Rozumíte mi?

Jistě, pane Burnsi.

To jsem rád. Podíval se na ni se zřejmým zalíbením. Dobrou noc, slečno Gravesová.

Dobrou noc, pane Burnsi.

Rychle odeel. Ty starý kozle, pomyslela si Sybila. Po celou dobu, co si hrál na velkého mocného éfa, obdivoval moje prsa. Vichni jsou stejní. Dopálila se, ale trochu jí to přece lichotilo, jestlipak bych ho mohla přimět, aby mi přítí měsíc přidal?

Zalepila dopisy a oznámkovala je. Potom si z nejnií zásuvky stolu vzala kabelku, vstala a přistoupila k zelené ocelové skříni, navlas podobné skříním v kanceláři revizorů, a otevřela ji. Visel tam na věáku její krátký dvouřadový kabátek a na poličce leel moderní klobouček se títkem.

Sybila se na sebe podívala do zrcadla na vnitřní stěně skříňových dveří, zjistila, v jakém stavu jsou její rty a usoudila, e je musí opravit. Kdy ukládala tyčinku na rty a brala si kabát, ohlédla se po hodinách na zdi. Ručičky ukazovaly přesně…

17,03

. . a vedle v pracovně revizorů třeskla rána.

Praskla due, napadlo Sybilu, ačkoliv to byl nesmysl, jak by se mohlo dostat auto do jednadvacátého poschodí budovy, v ní jsou jenom kanceláře?

Musel to být  i kdy to znělo nepravděpodobně, ale co jiného?  výstřel.

17,05

V ústředním kontrolním středisku hydroelektrárny v Ontariu předával inspektor, konající denní slubu, poslední pokyny kolegovi, který ho přiel vystřídat.

Vechno je v pořádku, hlásil mu. Kdy začala včera pička?

V sedmnáct dvacet. Denně je to ale o chvíli dřív, podle toho, jak se rychleji stmívá. Dneska to bude asi v sedmnáct patnáct.

Tak dlouho tu čekat nebudu. Denní inspektor zamířil ke dveřím. Nestrkej nikam prsty!

Střídající inspektor se povinně zasmál obvyklému ertu a podíval se na řadu automatických per, kreslících klikaté čáry. Křivky vyprávěly jeho cvičenému zraku stále se měnící příběh o tom, jak elektrický proud probíhá kabely kanadsko-americké rozvodné sítě.

Grafy ukazovaly, e je vechno v pořádku.

17,16

Noční inspektor dokončil dalí obvyklou prohlídku grafů. Chtěl se právě obrátit, kdy se náhle pera zaslavila a potom začala zmateně skákat.

Zadíval se na ně v hrůze. Z nějakého nepochopitelného důvodu se změnil směr proudu. Místo, aby elektřina proudila jihovýchodně a uspokojovala pičkové poadavky v době, kdy se rozsvěcely pouliční lampy, podzemní dráha vozila lidi ze zaměstnání a milióny domácností zapínaly světla, směřoval proud zpět na severovýchod, kde ho nebylo třeba.

Vrhl se na řadu spínačů; některé vypnul, jiné zapojil. Bylo vak u pozdě. Podle divoce skákajících per poznal, e v systému nastala porucha.

Na druhé straně jezera Ontario, v Rochesterské plynárně a elektrárně, kontroloval právě jeden z techniků číselníky na rozvodné desce. Podíval se na nástěnné hodiny, zaznamenal do deníku čas 17,16  a pak ustrnul.

Jeho pero se zastavilo nad stránkou: ručičky číselníků se náhle roztančily. Upustil pero, rozběhl se k hlavnímu vypínači a kubl jím.

O několik vteřin později se zbláznily i měřiče v Niagarská elektrárně, největí na celé západní

11

polokouli. Obsluhující technik vyvalenýma očima zíral na řadu číselníků a soustavu registračních per, která zaznamenávala, e napětí proudu stouplo z 1500 megavoltů na 2500 a potom neuvěřitelně pokleslo a na nulu.

17,18

Osmnáctiletá novomanelka, paní Gloria Vincenzová z Manhattanu, právě starostlivě hlídala, jak se na elektrickém mixeru lehá první koláč, který v ivotě dělala, kdy se najednou mixer zastavil. Paní Vincenzová se podívala na zásuvku a vimla si, e se ze zástrčky uvolnil jeden z přívodních drátů.

Zamračila se na něj, chytila za ňůru a kubla jí. Kdy se zástrčka uvolnila ze zásuvky, přeskočila jiskra. V tom okamiku začalo nástropní světlo slábnout a do světle oranova. Mladá paní pustila ňůru, jako by ji byla kousla do ruky. Světlo se znovu rozzářilo a Gloria si oddechla úlevou, ale vzápětí se celý byt ponořil do tmy.

Podívala se z kuchyňského okna a srdce jí začalo mlátit jako kladivo. Kam dohlédla, vude byla tma.

Proboha!!! lapla po dechu. Co jsem to provedla?

Linkový pilot Jim Korph ohlásil do svého mikrofonu: Dámy a pánové, blííme se k New York City. Přímo před sebou vidíte Sochu svobody.

Pochodeň plála a socha byla osvětlena jako obvykle. Ale najednou si Korph uvědomil, e se kolem ní rozprostřelo moře tmy. Viděl světla Staten Islandu; svítila i část Brooklynu; na západní straně Manhattanu bylo ozářeno několik mostů, ale vechno ostatní bylo ve tmě. Pokusil se vyburcovat kontrolní vě. Rádiová odpověď zněla slabě, byla nesrozumitelná. Rovně přistávací plocha nebyla osvětlena.

Město bylo asi napadeno mezikontinentální střelou, řekl Korph vztekle druhému pilotovi. Máme třetí světovou válku, Bile. Zkus, jestli nějaký letitě v Jersey tomu uniklo, a můu tuhle koatinu někam posadit.

KAPITOLA 2.

Ke Corriganovi přistoupili oba policisté. Co bude

Konec

KAPITOLA 2.

Kdy dolo k zatemnění New Yorku, popíjel právě kapitán Corrigan z Hlavního policejního velitelství po skončené denní slubě svůj drink se starým kamarádem Chuckem Baerem, soukromým detektivem, v Maxieho hospůdce.

Tim Corrigan vypadal i vystupoval jako úspěný zápasník střední váhy, který ale má v obou pěstích sílu úderu boxera těké váhy. Nebyl příli vysoký a zdálo se, e jako Antaeus čerpá svou sílu ze země. Přes levý oční důlek nosil černou pásku. Oko, které mu zůstalo, bylo hnědé a obvykle se dívalo pevně a přívětivě. Při příleitostech, kdy nebylo přívětivé, bvlo dobře zachovat se podle hesla ťzachraň se, kdo můeŤ.

Aby nahradil svou estetickou vadu, oblékal se Corrigan jako úředník z Madison Avenue. Liboval si v oblecích z italského hedvábí a módních kravatách a nosil patnáctidolarové koile, co soustavně nabourávalo jeho bankovní účet. Oblékání a neochabující záliba v hezkých dívkách byly jeho jediné slabosti. ádná z nich vak nesměla ovlivnit smysl pro povinnost, za ní el naprosto tvrdě.

Baer byl vyí, irí, tlustí a oklivějí… byl to v kadém ohledu člověk velkého formátu. Měl sílu jako vzpěrač břemen. V osmahlém obličeji nad mohutným nosem, silnými rty a irokou bradou měl ledově modré oči a nápadně zrzavé vlasy, dědictví po nějakém Irovi z matčiny strany. Nikdy nemohl být povaován za úředníka odkudkoliv; na něj se spí hodilo srovnání s přístavním dělníkem, řidičem nákladního auta a chvastounem. Při zevrubnějí prohlídce se v něm ale odhalila určitá jemnost; eny ji objevovaly téměř okamitě a přitahovalo je to k němu.

Přátelství Baera s Corriganem trvalo u od Koreje; střepina granátu tam vyrazila Corriganovi oko a právě Baer ho odnesl na stanici první pomoci. Vděčili si několikrát vzájemně za své ivoty. Kdy se vrátili do

civilu, dostal Corrigan své staré místo u policie a k němu pásku přes oko; Chuck Baer si otevřel detektivní kancelář.

Teď tedy, devátého listopadu, seděli odpoledne v domáckém prostředí Maxieho hospůdky, a kdy světla zhasla, bavili se o průmyslové pionái, její vyetřování Chuck zrovna dokončil.

V prvním okamiku se nezdálo, e jde o něco mimořádného. Světla zháela tu a tam kadou chvíli a spí to přináelo určité vzruení.

Co se děje, Maxie? zvolal odněkud nějaký hlas. Zapomněls zaplatit účet za proud?

Tomu nerozumíte, posmíval se jiný hlas. To jsme vichni oslepli z toho jedu, kterýmu Maxie říká whisky!

Kdybyste, vy aci, radi krtli sirkou, vrčel Maxie, doel bych pro svíčky.

Sirky a zapalovače zaplály. Maxie odemkl zásuvku za pultem a hrabal se v ní. Přinesl dvě svíčky a přidrel je u podávaného zapalovače. Jednu postavil na pult, s druhou odeel do kuchyně. Kdy se vrátil, vypadal udiveně.

Pojistky to nejsou, ohlásil. Je to asi v celým bloku. Koukněte se někdo ven.

Jeden ze zákazníků poslechl a rychle se vrátil. Kdyby jen blok! Vypadá to na celý město. Není vidět ani světýlko.

Radi abych el domů, někdo prohlásil.

Jak chce jít domů v tý tmě?

Klid  kluci! ozval se nějaký optimista. Děje se něco? Je to jen chvilková porucha, za chvíli se rozsvítí.

Corrigan a Baer vyli na chodník. Co si o tom myslí, Chucku?

Tohle není jen tak, Time. Sakra!”

Slunce zapadlo krátce po půl páté. Měsíc vyel několik minut po páté  skoro úplněk na nebi bez mráčku, take na ulicích bylo dobře vidět i bez světel; pomáhaly také reflektory jedoucích aut.

Není to nejhorí, řekl Chuck Baer.

Myslí? namítl Corrigan. Nefungují dopravní světla, to bude peklo!

Na mou dui! zvolal Baer. A teď je pička!

Nejblií křiovatka byla ucpána a automobily troubily ze vech stran.

Pojď támhle na roh, Time, pokusíme se zvládnout tu dopravu.

Corrigan se rozhlíel po okolních budovách, osvětlených měsícem. Mrakodrapy se rýsovaly na edavém nebi a v některých oknech se míhala světélka, jak zaměstnanci kanceláří rozsvěcovali baterky a svíčky. Vypadalo to docela pěkně, ale Corrigan v tom zalíbení nenacházel.

Radi zjistím, co se stalo, řekl. Nechci strávit poslední okamiky ivota řízením dopravy  Připojil se k řadě Maxieho zákazníků vracejících se zpět do hospůdky. Baer el za ním.

Jsem vám k slubám, pánové, volal Maxie. Co si dáte?

Ne na nás začne bohatnout, Maxie, řekl mu Corrigan, podej mi telefon.

Maxie přenesl přístroj ze zadního pultu. Corrigeri vytočil číslo ústředí a přidrel své náramkové hodinky u hořící svíčky. Bylo 17,28, uplynulo deset minut od chvíle, kdy světlo zhaslo.

Dejte mi pátrací oddělení, prosím, poádal, kdy se ohlásila centrála.

Ozval se chraptivý hlas: Pátrací oddělení, kapitán Sweeney.

Tim Corrigan, Same. Co je s tou tmou?

Ale, Time, nevíme přesně, odpověděl důstojník noční sluby. Z elektrárny nám vzkázali, e to je celková porucha v dodávce proudu. Zatím neznají příčinu.

Ty myslí, e to není jen v New Yorku?” Corriganovl se to zdálo neuvěřitelné.

Není  sakra! Zdá se, e to zasáhlo skoro celý severovýchod, moná, e i kus Kanady. Ohlásí nám podrobnosti, jakmile je zjistí.”

Sabotá? Nic jiného Corrigana nenapadlo.

To jsou jen dohady Elektrárna nic podobného nepředpokládá. My jsme tady v pořádku. Nae místnosti se napojily na nouzový zdroj u třicet vteřin po zhasnutí. Telefon pracuje samozřejmě taky na nouzák. Pochopitelně, uvědomil si Corrigan, jinak by se nemohl se Sweeneyem dohovořit. A přece ho to předtím nenapadlo. Je zvlátní, jak taková událost zvrátí kadý vitý pojem, který lidé pokládají za nezměnitelný. Nemá ponětí, jak dlouho to můe trvat? Asi dlouho, Time. Kde jsi?

V hospůdce na křiovatce Desátý a Brodwaye. Dej mi radi číslo, řekl Sweeney. A kdybys odcházel, brnkni, kde bych tě nael.

Nezdá se, e bych se odsud brzo dostal. Na ulici to vypadá straně.

Podle zpráv je doprava ucpaná v celým městě. Dej mi to číslo.

Corrigan se podíval na títek na přístroji, ale nemohl číslo přečíst. Vytáhl tukovou baterku a pak je odříkal do sluchátka.

Zavěsil a měl pocit, e proívá sen. Kdy se obrátil do jídelny, uvědomil si, e slyí rozhlas. Někdo vytáhl kapesní tranzistorové rádio. Hlasatelem medový hlas zněl poněkud přikrceně.

….. není v ádném případě důsledkem nějakého válečného zásahu nebo sabotáe. Mluvčí elektrárny poádal rozhlasové pracovníky, aby ujistili posluchače, e není důvodu k zneklidnění. Ačkoliv nebyl jetě zjitěn pravý zdroj obtíí, technický táb elektrárenské společnosti je přesvědčen, e zatemnění je výsledkem selhání části rozvodného systému. Zatím nelze podat podrobnějí zprávu o rozsahu a pravděpodobné délce trvání této kalamity. Vysílání zůstane napojeno na nouzový zdroj a do doby, ne bude dodávka proudu obnovena. Budeme posluchače podrobně informovat o situaci podle toho, jak nám budou docházet zprávy.

Majitel rádia otočil knoflíkem. Vichni zůstali vání. Řekli ti na velitelství něco rozumného, Time? zeptal se Baer.

Corrigan zavrtěl hlavou. Myslím, e se přece pokusíme dát do pořádku ten zmatek v dopravě.

Kdy ale s Baerem doli na roh, zjistili, e provoz řídí několik mladíků vypadajících jako vysokokoláci. Auta byla jetě namačkána ve vech čtyřech směrech, ale u se protrhla zácpa na křiovatce. Motoristé se posluně podřídili pokynům mladých muů.

Kadý si dnes na mláde jen stěuje,’ podotkl Clnick Baer. Já ne. Zdá se, e nás tu nepotřebují, Time.

Vrame se k Maxiemu-Mám čekat na Sweeneyovy příkazy.

Doli nazpět a vylezli na barové idličky. U telefonní budky byla fronta. A nikdo nemluví z telefonu za pultem, Maxie, poádal Corrigan. Čekám hovor z velitelství.

Poslechni, ozval se Baer, kdy tu tak trčíme, pojďme si zatím nacpat panděro! Třeba má Maxie něco k jídlu. Co ty na to, Maxie?

Vaří na plynu nebo elektricky?

Na plynu.

Tak to se můeme najíst.

Snad ano  snad ne. Krom sporáku běí vechno v kuchyni na proud. Nevím, jestli můe Joe bez toho udělat večeři.

Kdy má plynový sporák? Ale jdi! nedal se Baer. Podívej se, hospodo, vyřiď tomu bojovníku s hrnci, e chceme dva prostředně propečený řízky.

Najednou byli vichni v hospůdce hladoví a objednávky jen prely.

Příčina zatemnění nebyla dosud zjitěna, ale znal se u jeho rozsah. Ve tmě zůstal Vermont, Connecticut, skoro celý stát New York, část Massachusettsu, Maine, New Hampshire, New Jersey a Pennsylvame; a v Kanadě skoro celé Ontario. Černý příkrov leel na ploe 80 000 čtverečních mil a postihl třicet miliónů lidí. Staten Island, část Brooklynu, Socha svobody, některé tunely a mosty na západní straně Manhattanu svítily jetě jako majáky v oceánu do tmy; byly napájeny z jiných zdrojů.

Hlasatelka stále ujiovala své neviditelné  a nevidoucí  posluchače, e není proč se znepokojovat. Přehled zpráv ukončila sdělením, e tisíc policistů mimo slubu má být v pohotovosti, take pro případné nasazení je připraveno celkem patnáct tisíc modrokabátníků.

Sbohem, spánku, zaúpěl Corrigan.

Neměls jim nechávat zprávu, kde jsi, napomenul ho Chuck Baer důvěrně.

Dalí zprávy se týkaly problémů, které vznikly v důsledku přeruení dodávky proudu. ,,est set třicet vlaků podzemní dráhy uvízlo v tunelech a vězní asi osm set tisíc, cesujících. Stovky zastavených výtahů drí tisíce lidí v tmavých budovách, v nich jsou umístěny jejich kanceláře a byty. Zhasnutí dopravních světel způsobilo největí zmatky v dějinách města. A aby situace byla jetě sloitějí, zjiují řidiči, jim doly pohonné látky, e bez elektřiny nemohou pracovat ani benzínové pumpy. Američané v tvrdé lekci poznávají, jak jsou závislí na elektrické energii. V miliónech bytů se zastavily hodiny a téměř ádný z bytových doplňků, o nich se lidé domnívali, e patří k jejich běnému ivotu, nepracuje. Rodiny s elektrickými sporáky nemohou vařit, elektricky vytápěné byty začínají stydnout. Ledničky se rozmrazují a v nemocnicích se musí umělé plíce pohánět ručně, aby se pacienti udreli na ivu. Největí ranou pro veřejnost bylo zjitění, e ádné newyorské letitě není vybaveno nouzovým zdrojem elektrické energie; zatmění je vechny vyřadilo z provozu.

Na nálevním pultu zazvonil telefon. Maxie podal sluchátko Corriganovi.

Tady zase Sam Sweeney, Time ohlásil se důstojník konající noční slubu. U ses nakrmil?

Právě jsem skončil.

To má těstí, protoe kdoví, kdy k tomu bude mít dalí příleitost. Mám pro tebe jednu sebevradu. Kde?

V Burnsově revizní společnosti  roh Třináctý a Broadwaye-Jsou to od tebe jen tři bloky.

Kdy jsem byl naposled venku, byly ulice ucpaný na vech stranách; budu muset jít pěky, namítl Corrigan. Co je s tou pátračkou?

Taky nikam nedojede, Time. Ten alarm přiel před půl hodinou. Pátrací sbor se tam nedostane. Bude to muset převzít, dokud se ulice neuvolní.

Tak jo, Corrigan si povzdechl. Kde je ta společnost?

V jedenadvacátým poschodí.

Jak se tam dostanu, kdy nefungují výtahy? Vyleze po schodech.

Jedenadvacet pater?

Tělocvik ti prospěje.

Corrigan zavrčel: Kdybych měl zadek na vycpaný idli, jako ty 

Sweeney odpověděl vesele: Zavolej mi, a tam bude.

Corrigan něco zamručel a zavěsil. Přidrel své hodinky k nejblií svíčce; ukazovaly 18,05.

Baer doposlouchával přehled zpráv. Kdy spatřil Corriganův otrávený obličej, zeptal se: Co je? Sebevrada. Slíznul jsem to já. Chce jít se mnou, Chucku?

Třeba.

Dopil zbytek své kávy a sklouzl ze stoličky.

Dneska zapla ty, příivníku, vybídl ho Corrigan. Zrzek zaúpěl: Budu si tě muset připsat na daňový přiznání jako vyivovanou osobu. Maxie, kolik to dělá?

Záplatili účet a vyli.

Oba vysokokoláci dosud řídili pouliční provoz. Vozy u přejíděly přes křiovatku, ale ulice byly stále ucpané v obou směrech na délku několika bloků. Baer se na zmatek zlostně mračil.

Máme to odtud jen tři bloky, uklidňoval ho Corrigan. Je to lepí, ne kdy jsme se vláčeli po těch zatracených cestách v Koreji.

To asi zase bude chtít, abych tě nes, ne ujdeme padesát kroků.

Kdy doli na místo, bylo dvacet minut po esté. Měsíc a reflektory aut sice jasně svítily, ale vchod do budovy byl tmavý jako předpokoj egyptské hrobky. Corrigan rozsvítil svou tukovou baterku a po několika jadrně prokletých omylech nael správné dveře ke schoditi.

Kdy k němu Corrigan vykročil, Baer se zeptal: V kterým patře to je?

Jen pár schodů, odpověděl Corrigan. Proč se ptá, holoubku?

Tak kolik? ptal se obr nedůvěřivě.

Jen pojď, Chucku. Stejně jsi přetloustlej.

Hraje se mnou habaďůru.

Kdo já? Corrigan se tvářil nevinně a el napřed. V pátém poschodí se Baer zastavii. Stůj, ty chytráku. Čemu říká pár schodů?

Jsi bábovka!

Nikdy jsem o sobě netvrdil, e jsem horolezec, staroui. Kdybych byl tuil, e se chystá překonat výkový rekord, byl bych zůstal u Maxieho.

U sis dost odpočinul? dotazoval se Corrigan. Nebo ti mám namasírovat nohy?

Jen počkej! ulevil si Baer. Překonal jsem tě v milování, v boji i v chytrosti. Dá Bůh, e tě překonám i v lezení do schodů. Jdeme, drobečku!

Ale v jedenáctém poschodí se Baer znovu zastavil. Posadil se na poslední schod. Nehnu se na krok, dokud mi neřekne, kolik je to pater.

U jsi za polovičkou, povzbuzoval ho Corrigan. Polovička! zaúpěl Baer. Jetě jedenáct poschodí?

Řekl jsem z a polovičkou.

Koukej, kamaráde, od teďka upřímně, nebo toho nechám. Kolik pater polezeme?

Jenom deset.

Soukromý detektiv povstal. Jdi si k čertu, Corrigane. Já se vracím k Maxiemu.

Má baterku? Corrigan posvítil svou tukovou lampičkou do husté tmy pod sebou.

Ne .

Zdá se, e je dole krapánek ero. Mnoho těstí, kamaráde.

Vlez mi na záda! Baer zavrčel a pustil se dolů po schodech—

Corrigan odvrátil světlo. Baerovy sestupující kroky se zastavily. Rozsvítil se zapalovač, zaprskal a zhasl.

To je smůla, e ti doel benzín, Chucku! zavolal na něj Corrigan dolů.

Nedostal odpověď. Tápavě kroky sestupovaly za barvitého slovního doprovodu. Pak se znovu zastavily. Corrigan se uklíbl a čekal.

Ty pitomče, zařval Baer zdola, aspoň mi posvi, ne si zlomím nohu!

Oh, promiň, řekl Corrigan a poslouil mu. Baer pronesl cosi straného a lezl zpět.

S přestávkami k vydechnutí jim trvalo dvacet minut, ne vyplhali do jednadvacátého patra. Kdy se tam dostali, skrčil se Baer na posledním schodu a lapal po dechu. Corrigan, který nesl o třicet liber mení tělesnou váhu, jenom zhluboka dýchal a povaoval za nedůstojné dřepnout si vedle Baera.

U je ti dobře? zeptal se konečně.

Ne!

Buď já, nebo tma, Chucku, upozornil ho Corrigan Ť vykročil do jednadvacátého poschodí.

4.KAPITOLA

Schoditě bylo v přední části budovy, obrácené k jihu do ulice. Corrigan stál v chodbě, která směřovala přímo dozadu; na jejím severním konci bylo okno. Rýsovalo se jasně, protoe z otevřených dveří se z obou stran do chodby linulo světlo. Hlavní dveře po Corriganově levici  na západní straně  byly přesně uprostřed chodby, právě naproti řadě několika výtahů. V levé stěně byly jetě dvoje dveře, jedny velice blízko místa, kde Corrigan stál. Byly zavřené, bez nápisu a zřejmě slouily za soukromý východ jedné z kanceláří, jejich hlavní vchod byl uprostřed chodby. Na druhém konci chodby, nedaleko okna, byly dalí zavřené dveře a detektiv předpokládal, e vedou do umyvárny.

Ve zdi po Corriganově pravici  na východní straně  byly vchody do dvou jiných kancelářských celků; hned vpravo od něho byly také zavřené dveře bez označení; byl to asi soukromý východ z blií řady úřadoven. U okna, přesně proti dveřím na levé straně, byly jiné zavřené dveře; jak předpokládal, vedly také do umyvárny. Levé nesly tabulku DÁMY, pravé PÁNI.

Světlo, které vycházelo z hlavních dveří vlevo, bylo slabé a mihotavé; zřejmě tam hořela svíčka. Záře ze vzdálenějích dveří vpravo byla mnohem jasnějí a neblikala. Corrigana napadlo, jestli tato místnost není napojena na nouzový přívod elektrického proudu.

První dveře, ke kterým se přiblíili  nejblií vpravo  nesly tabulku z ledového skla: GRISWALDOVO KLENOTNICTVÍ. Prodej ve velkém i v malém. Dveře měly číslo 2102.

Uprostřed chodby minuli po levé straně otevřené dveře číslo 2103  vchod do Adamsovy reklamní kanceláře. Adamsovy úřadovny zabíraly zřejmě celou levou polovinu poschodí. Corrigan se mezi dveřmi zastavil. Baer zůstal stát za ním a díval se

mu přes rameno. Místnost byla velká. Při levé stěně stála dlouhá pohovka se zeleným koeným potahem, přeci ní stejně potaená křesla a koktejlový stolek. U zdi vpravo bylo rozestavěno několik kancelářských stolu a stolků s psacími stroji. Byl tam i stoleček s vařičem, čajovou konvicí, spoustou álků z umělé hmoty, plechovkou mleté kávy a s pytlíkem cukru. Místnost osvětloval jediný paček svíčky, který hořel na stole.

V kanceláři bylo pět en a jeden mu. Seděl na pohovce vedle jedné z nich. Jiná byla rozvalena v křeslu; měla dlouhé světlé vlasy a svůdné nohy. Ostatní tři eny se usadily na stole.

Blondýna v křesle řekla drze: Nejste detektivové? Nerada na někoho čekám. Telefonovali jsme před hodinou.

Jsme, přitakal Corrigan. Prohlédl si ostatní; vichni vypadali zděeně, ale to je normální. Promluvím si s vámi, neodcházejte. Vrátil se na chodbu a zamířil do dveří, z nich proudilo jasné světlo. Nesly číslo 2101 a nápis: BURNSOVA REVIZNÍ SPOLEČNOST.

Místnost nebyla tak velká jako u Adamsů. Psací stůl sekretářky stál ikmo proti vchodu. Dvě dřevěné idle u zdi hned za dveřmi byly pro čekající návtěvníky. U severní stěny stál stůl s počítačkou a psacími strojí, vedle něj kartotéka. Za stolem sekretářky byly zavřené dveře; dalí dveře v protějí zdi byly označené nápisem CARLETON BURNS, president. Z dvouramenné benzínové lampy na psacím stole vycházelo jasné světlo.

Za psacím stolem seděl stráník v uniformě; mladí policista se usadil na jedné z idlí u stěny. Jakmile Corrigan s Baerem vstoupili, oba mui vstali. Corrigan neznal ani jednoho, ale ten starí ho zřejmě poznal podle pásky přes oko; na celém velitelství jiná nebyla.

Pozdravil. Vy jste jistě kapitán Corrigan.

Uhmm, udělal Corrigan.

Stráník Maloney, pane. A tady kamarád je policista Coats.

Corrigan přikývl. Chuck Baer, pravil a ukázal palcem na zrzka. Kde jste vzali tu lampu?

je moje, kapitáne, odpověděl mladí. Kdy zhaslo světlo, projíděli jsme právě několik bloků od mého domova. Zastavil jsem se pro ni, co kdyby se hodila.

Prima, pochvalně se vyjádřil Corrigan. Tak co se tu stalo?

Obě leí vedle, Maloney ukázal na zavřené dveře, Vyhnali jsme vechny naproti, aby se nezničily stopy.

Zdálo se, e je Corrigan zase spokojen. Stáhl ze sebe svrchník, odnesl jej ke stolu, na něm stály stroje, pečlivě sloil a dal na stůl; navrch poloil jetě klobouk. Chuck Baer udělal toté, ale po svém: kabát hodil na stůl ze vzdálenosti několika stop a stejně tam přiletěl i jeho klobouk.

Přineste tu lucernu, poručil Corrigan a vykročil k zavřeným dveřím. Coats sebral lampu a přidal se ke Corriganovi. Baer s Maloneyem průvod uzavírali.

Místnost byla úzká; byly v ní dva psací stoly a jejich idle stály k sobě otočeny zády. Na obou stolech se vrily účetní knihy a papíry a na kadém stála jetě počítačka. Coats postavil lampu na zem; okamitě bylo jasné, proč.

Na zemi, polovinou těla zasunut pod stolem, leel obličejem vzhůru mrtvý mu. Byl světlovlasý, asi pětatřicetiletý. Hezký obličej dost hyzdila začernaiá střelná rána v pravém spánku. Z profilu vypadal jetě nepěkněji: ve tváři, kudy střela vyletěla, zela velká otevřená díra. Krev, maso a mozek se rozstříkly po papírech na levé straně stolu. Sebevrah zřejmě seděl, kdy si prohnal kulku hlavou. Odstrčená idle a poloha těla to dokazovaly. Odtípnutá omítka vedle dveří u podlahy prozrazovala, kde kulka skončila svůj smrtonosný let. Při pravici mrtvého leela německá pistole P 38.

Kdy se Corrigan skláněl nad mrtvolou, vysvětlil mu Maloney: Jmenoval se Frank, kapitáne. Pracoval tu jako revizor. To je jeho stůl, co pod ním leí.

Nevíte, kolik stop se tu asi tak zničilo?

Snad se ničeho nedotkli. Bylo vidět, e je po něm, tak se nepokoueli o první pomoc nebo něco podobnýho. Chlapík z reklamní kanceláře odnaproti se toho ujal a vechny je odtud vyhodil. Aspoň tak jsem tornu rozuměl.

Kdy si Corrigan prohlédl mrtvolu, obrátil pozornost na zbraň. Chuck Baer, přikrčený u mrtvého z druhé strany, se také díval na pistoli a najednou zachrochtal.

U jsi slyel o sebevrahovi, který si nejdřív prostřelí mozek a pak zaklapne bezpečnostní uzávěrku? zeptal se Corrigana.

Oba se narovnali. Bylo to hláeno jako sebevrada? otázal se Corrigan starího policisty.

Ano, přisvědčil Maloney; vypadal udiveně. Přistoupil blí a podíval se na zbraň ,,U vím, co si myslíte, kapitáne. Nemoh si to udělat.

Kdo nael mrtvolu?

Sekretářka Burnsovy firmy. Sybila Gravesová. Vichni u odeli domů, jen ona a ten revizor tu zůstali. Krom nich patří k revizní společnosti u jenom dva zaměstnanci  éf, Carleton Burns, a dalí revizor, Gil Stoner. Gravesová tvrdí, e Stoner odeel v půl pátý a éf v pět. Přesně tři minuty na to zaslechla tady výstřel, otevřela dveře a nala ho tak, jak vidíte.

Znamenalo to dvě monosti, uvaoval Corrigan. Buďto ta Gravesová Franka zastřelila a pokouí se předstírat sebevradu, nebo vrah zmizel oknem, ne otevřela dveře z vedlejí místnosti. Bylo to vůbec moné?

Ve východní a severní zdi byla velká nemoderní okna, která se vytahovala a stahovala, a mezi horní a dolní tabulí byla zástrčka. Corrigan přistoupil k jednomu z oken. Zástrčka byla otevřená. Vyklonil se ven a pod sebou viděl dvě stopy irokou římsu, která se zřejmě táhla kolem celé budovy.

Chuck Baer se podíval z druhého okna. Nebylo za* vřené, Time. Ta římsa tvoří pěknou cestičku.

Pro někoho, kdo nemá závra,” zamručel Corrigan. Vrah se mohl objevit z obou stran a stejně zase zmizet. Nebo je ta písařka, která nala mrtvolu, práskaná holka.”

Ty jsi přece odborník na práskaný holky, dobíral si ho Baer. Proč si ji nepodá?

Čte mé mylenky. Corrigan se obrátil na oba mue v uniformě. Jestli tu nechcete sedět po tmě, tak pojďte se mnou. Beru si lampu.

On si vdycky něco bere, oznámil Chuck Baer stráníkům. To je kapitánovo heslo. Zapamatujte si je a jednou z vás taky udělají kapitány.

Ano, pane, řekl Maloney.

Ne, pane,” řekl Coats. Toti  ano panel”

Oba zmátlo, jak se Baer dotkl veličenstva. Corrigan se jenom uklíbl a odnesl lucernu přes chodbu do Adamsovy reklamní kanceláře.

5.KAPITOLA

Corrigan postavil lampu na psací stůl. est lidí v místnosti zamouralo, kdy po slabém třepotavém plamínku svíčky zaplálo prudké světlo. Dívka s irokou holandskou tváří a také jako Holanďanka učesaná se naklonila a etrně sfoukla svíčku. Byla boubelatá a vůbec vypadala jako dojička z reklam na holandskou čokoládu.

Corrigan rychle přelétl přítomné. est lidí, kteří přicházeli v úvahu jako podezřelí  to bude těký oříek! Podíval se ale ven z okna na naprostou tmu, zahalující New York a jetě zdůrazněnou duičkovými světýlky svíček, a řekl si: Budu na to mít dost času  máme před sebou dlouhou noc.

Která z vás je sekretářka od Burnsů? Ta, co nala mrtvolu.

To jsem já, kapitáne.  Jste kapitán, e? zeptala se jedna z dívek.

Kapitán Corrigan. A tohle hrozný stvoření je soukromý detektiv a můj kamarád, Chuck Baer.

Se strániky Jste se u zřejmě seznámili. Vy Jste Sybila Gravesová?

Ano.

Prohlédl si jí a doel k okamitému závěru, e s vradou nemá nic společného. Sám sobě se divil. Policejní vyetřování nedovolovalo překotné uzávěry. Uvědomil si také, e se jí podíval na čtvrtý prst levé ruky a e se mu ulevilo, kdy tam nic nenael. Některé pracující eny sice snubní prsteny v zaměstnání odkládají, ale Corrigan usoudil, e Sybila Gravesová k nim nepatří; byla svobodná, dosud nezadaná. Měla zdviený nos, veselé modré oči a hlas, který byl jasný i chraplavý zároveň. A trochu příli iroká ústa byla stvořená ke smíchu  prostě celá Irka. A Jetě měla dvojici hrdě stojících prsů, na které Chuck Baer vyvaloval oči jako ropucha. Corrigan doufal, e jeho jediné oko se dívá věcněji; ale podle určitých příznaků, o nich věděl jen on sám, měl důvod o tom pochybovat. Co to probíhalo mezi ním a tou dívkou? Láska na první pohled? Ona přece nemohla vradit! Ne  tahle Irka s veselýma očima, poctivou pusou a pihovatým ciferníkem určitě ne. Corrigane, řekl sám sobě, měj se na pozoru!

Je tu jetě někdo z Burnsovy revizní?” zeptal se.

Jenom já, pane, odpověděla Irka.

Byl by radi, kdyby mu neříkala pane. Přeel to.

Vy ostatní patříte vichni k Adamsově kanceláři?

Mýlíte se, ozval se mu na pohovce, jediný muský v místnosti. Byl kolem třicítky, měl dobře uitý oblek, silné brýle a v očích pohled honícího psa. Jmenuju se Howard Craft, kapitáne, z Griswaldova klenotnictví. A tady je slečna Laverna Thomasová, nae účetní.

S takovými slečnami Thomasovými se Corrigan za dobu své kariéry setkal u tisíckrát: úřednice kolem padesátky, edivá jako malá myka; u své firmy pracuje jistě pětadvacet let. Na zlatém řetízku kolem krku jí visely brýle na čtení.

Řekněte něco, slečno Thomasová.

Prosím? slečna Thomasová lapla po dechu.

Děkuji. Corrigan povaoval za důleité spojit si osobu s hlasem. Její hlas se k ní dokonale hodil  byl stejně plochý jako její hrudník, ale spodní tón naznačoval, e by dokázal být ostrý, kdyby byl patřičně zesílen. Corrigan měl chu se vsadit, e slečna Thomasové je jetě panna.

Tak vy tři jste z reklamní kanceláře? Nastalo veobecné kývání. Začnu s vámi, oslovil holandskou dojičku. Jak se jmenujete?

Eva Bensonová. Silné děvče mělo i silný hlas. Paní Eva Bensonová.

Dobře, paní Bensonová. A teď vy, obrátil se k dívce s katanovými vlasy, která seděla vedle Evy Bensonové.

Wanda Hitcheyová, představila se. Měla ruben-sovskou postavu, která na vech stranách překypovala. Nevypadala patně, máte-li rádi horké rty a chladné oči; byl to typ eny, která si o sobě myslí, e je převtělením Kleopatry. Jsem úřednicí u Adamsů. Děkuji, slečno Hitcheyová. A co vy? oslovil znenadání křehkou blondýnku, která zahájila vstupní rozhovor poznámkou o čekání. Nechal ji úmyslně na konec.

Sally Petersonová.

Co vy tu děláte, slečno Petersonová?

Jsem umělecký duch ve fabrice na kecy. Líně protahovaná řeč vyznívala ironicky. Nejsme jen ledajaká reklamní kancelář.

Oh, řekl Corrigan. Na víc se nezmohl.

Ná ctihodnej předseda Milton J. J. Adams nám rád plácá o tom, e nae poslání není prodávat ústní vodičky a prostředky proti pocení, ale ířit zdravotnickou a hygienickou kulturu mezi smradlavým davem. Nae zpěvavý říkánky jsou podle názoru Miltona skutečný básně. Tím končím charakteristiku.

Aha, poznamenal Corrigan poněkud bezmocně. Dva nám chyběj, kapitáne, řekl najednou mladí stráník. Kdy jsme sem přili, bylo tu o dva muský víc. Teď tu nejsou.

Kde jsou? zeptal se Corrigan blondýny.

Vydali se do tmy, aby nám sehnali jídlo a dalí svíčky.

Kdo jsou ti chybějící mui, slečno Petersonová?

Tony Turnboldt a Jeffrey Ring. Vymejlej nae reklamy. Třeba: Mléko MILKO pro vae zdraví. Nebo: Nezasmraďujte své okolí  pouívejte prostředku proti pocení OZON. Takovouhle zabijačkou prózu. Ryla tím znechucena.

Corrigan zakryl úsměv.

Pokud jsem dobře rozuměl, slečno Gravesová, vy jste přila po výstřelu první na místo činu.

Ano, pane, odpověděla Irka. Prsa se jí vzdouvala jako hladina rozbouřeného moře. Boe, myslel si Corrigan, začínám básnit. Jen aby si toho Chuck, neviml; předhazoval by mi to jetě za pět let.

Vyprávějte mi podrobně, jak to bylo.

Kde mám začít? zeptal se jasný a přesto zastřený hlas.

Tentokrát vynechala pane, pomyslel si Corrigan. Skoro se mu nepodařilo zakrýt úsměv. Vimla si jeho zájmu. eny mají v sobě radar i sonar  pokud jde o mue. Nikdy nepochopil, jak to dělají. Ale měl by se mít na pozoru. Jde o vradu a ona přece jenom patří mezi podezřelé. A mohla být nejpodezřelejí.

Chci celkový obraz, slečno Gravesová. Posuďte sama, kde máte začít.

Tak to vezmu od půl páté. Brian  pan Frank, to je ten mu, který se zastřelil  pracoval na výroční revizní zprávě pro Griswaldovo klenotnictví. Oba revizoři končí obyčejně přesně v půl páté, ale Brian u byl skoro hotov a chtěl jetě dnes zprávu odevzdat. Teď u samozřejmě vím proč.

Pravděpodobně měla na mysli, e se chtěl zabít á jako větina sebevrahů nechtěl nechat prácí nedokončenou.

V půl páté jsem mu přinesla stránku, kterou jsem právě dopsala, pokračovala Sybila, a připomněla jsem mu, kolik je hodin. Gil Stoner, druhý revizor, odeel domů, ale Brianovi zbývaly jetě dvě stránky a chtěl je dopsat.

Pracovala jste tedy přes čas?

Pro mě to nebylo přes čas. Mám zůstávat tak dlouho, dokud mi pan Burns neřekne, abych la domů. To bývá v pět. jenom revizoři odcházejí v půl páté. Pan Burns byl jetě ve své kanceláři, tak jsem stejně musela počkat.

Co bylo dál?

Kdy jsem psala poslední stránku, telefonoval Brian z vedlejí místnosti Howiemu  tady panu Craftovi  e je zpráva hotová. Pan Craft přiel a odnesl si průklepy. Byl s Brianem v jeho kanceláři asi pět minut. Vyli spolu ven přesně za pět minut pět. Brian doprovodil Howieho ke dveřím, vrátil se do své pracovny a zavřel dveře.

To je pravda, potvrdil klenotník spěně. Toti to, e kdy jsem odcházel, byl pan Frank na ivu. Nic o jeho sebevradě nevím  nic.

Corrigan si ho nevímal.

Jak to, e víte tak přesně, kolik bylo hodin, slečno Gravesová?

Děvče mu vyslalo svůj irský úsměv. Pan Burns někdy nakoukne do dveří před pátou a pole mě domů. Proto po půl páté sleduju čas, hlavně kdy u nemám co dělat. Dívám se na hodiny a doufám, e se otevřou dveře.

Corrigan se musel dret, aby jí úsměv neoplatil. Kdy dnes vyel pan Burns ze své pracovny?

Na puntík přesně v pět. Vrátil mi několik dopisů, které jsem napsala a on je podepsal; řekl, e chce, aby odely večerní potou. Její modré oči se najednou roztáhly. Mám je jetě na stole!

Corrigan si uvědomil, e ji utěuje: Pota bude sotva po tmě vybírat, slečno Gravesová. Tak si z toho nic nedělejte. Nejradi by se byl kopnul!

Snad, řekla pochybovačně. Prostě  pan Burns odeel a já jsem připravila ty dopisy k odeslání. Zrovna jsem chtěla odejít  naposled jsem se koukla na hodiny, byly tři minuty přes pět  a zaslechla jsem výstřel z kanceláře revizorů.

Podívala jste se tam hned?

Byla to důleitá Otázka, protoe ji mohla prozradit. Přiběhnout po výstřelu k zavřeným dveřím a prudce je otevřít  to mohlo trvat jen několik vteřin; stěí by to stačilo tomu, kdo uvnitř vystřelil, aby odeel od stolu, přistoupil k oknu, vylezl na římsu, okno za sebou zavřel a odsunul se po římse dál. Přistihl se, e úzkostivě čeká na odpověď, jestlipak pověsí sama sebe?

Připadá mi to, e a za celou věčnost, řekla k jeho úlevě. Zůstala jsem stát jako sloup s otevřenou pusou. Nedovedla jsem si představit, co to bylo. Připadalo mi to jako výstřel, ale nemohla jsem pochopit, proč by Brian střílel. A na ránu z ulice to zase bylo moc silné. Myslím, e uplynula celá věčnost, ne jsem sebrala odvahu a nakoukla dovnitř. Brian tam leel pod stolem …. docela, docela ..Otřásla se; s tím se Corrigan u svědků zřídka setkával.

Zní to pravděpodobně, uvaoval. Pak Sybilu znovu oslovil:

Zřejmě vám chvíli trvalo, ne jste vela do druhé místnosti. Můete odhadnout, jak dlouho, slečno Gravesová?

U jsem řekla, e mi to připadalo jako věčnost, ale asi to nebylo víc ne třicet vteřin.

Času dost, pomyslel si, aby kdokoliv unikl po římse.

Toti za předpokladu, e Sybila Gravesová mluví pravdu.

Naopak, jetě několik minut před výstřelem byl docela veselý. Tak jsem si představila, e si hrál s revolverem  třeba ho chtěl vyčistit  a rána náhodně vyla.

Proč se Tony Turnboldt domníval, e to musela být sebevrada? Vzpomínáte si, co řekl?

No  povídal, e dráha kulky směřovala dolů, take revolver musel být trochu nad Brianovou hlavou, ústím u jeho spánku a mířil ikmo dolů. Tonymu se nezdálo, e by se Brian do téhle pozice dostal neastnou náhodou. Musel si tedy zamířit na hlavu úmyslně.

Kancelářský detektiv, pomyslel si Corrigan kysele. Takový se najde skoro vude. Stejně ale bylo divné, e Turnboldta nenapadla mnohem logičtějí monost, e zbraň, ze které vyla rána, nemusela dret ruka oběti. Začal se těit na setkání s nepřítomným Turn-boldtem.

Mluvila jste o pistoli, slečno Gravesová, jako by vás vůbec nepřekvapilo, e Frank měl zbraň u sebe. Věděla jste, e ji měl v kanceláři?

A do dneka jsem netuila, e Brian vůbec má revolver a k tomu jetě v kanceláři!

Vy jste tedy tu zbraň předtím neviděla?

Sybila zavrtěla hlavou. Měl ji asi ve skříňce. Corrigan se rozhlédl: Někdo jste tu pistoli viděl? Zdálo se, e nikdo. Corrigan si viml, e Howard Craft a Laverna Thomasové nevydali ani hlásku.

Co vy dva? oslovil je.

Dověděli jsme se o Brianově sebevradě, a kdy zhaslo světlo, řekl Craft. Zbraň jsme neviděli. Jaká byla vae první reakce, slečno Gravesová, obrátil se znovu na irský vypadající brunetu, kdy jste nala mrtvého? Jak vám bylo a co jste udělala? Poděsila jsem se jako blázen 

To chápu. Ale třeba jste vykřikla, zaječela  ? Zaječela? Sybilino hnědé hedvábné obočí se vyklenulo. To eny dělají, kdy najdou mrtvolu? Některé ano, odpověděl, ale z vaí řeči soudím, e vy k nim nepatříte. Co jste tedy udělala?

Běela jsem přes chodbu pro pomoc. Měla jsem asi bláznivý nápad, e musím přivést někoho, kdo by Briana oetřil, i kdy jsem podle rány v hlavě a na tváři věděla, e u mu nepomůe nikdo. Prostě jsem propadla panice. Tady se bavil Jeff Ring s Evou. Kývla směrem k obtloustlé mladé paní Bensonové. Jeff a Eva utíkali se mnou přes chodbu k Brlanovi. Za několik minut  ne, za několik vteřin  přiběhl taky Tony Turnboldt a za chvíli po něm přily i Sally Petersonová a Wanda Hitcheyová.”

Corrigan přejel okem po mlčícím krouku. Zdá se, e Jste se vemi tady v poschodí jedna ruka, slečno Gravesová. jak to?

Nerozumím vám, zeptala se a skoro se natětlla.

Newyorčané nejsou vůbec druní. Ve větině budov na Manhattanu, kde jsou kanceláře, neznají úřednici jednoho podniku ani křestní jména lidí zaměstnaných vedle.

Není v tom ádná záhada, kapitáne Corrlgane. Griswaldovo klenotnictví i Adamsova reklamní kancelář jsou nai zákazníci. Vídáme se hodně z provozních důvodů a pak, jsme přece na jednom patře.

No  ne vdycky jen z provozních důvodů, drahá, opravila ji křehká blondýna Sally Petersonová. Nemělo by se to vyklopit vechno tomu hezkýmu pirátovi? Abyste věděl, kapitáne, na tomhle poschodí se dost prolínáme.

Corrigan si viml, e masité rty Wandy Hitcheyové vytvořily slovo nevhodné pro dámu. její zelené oči blýskly na blondýnu stejné poselství. Dostal chu pustit se po téhle stopě, ale zatím to odloil. Obrátil se na Sybilu s dalí otázkou:

Výstřel jste zaslechla tři minuty po páté, ale policii jste volali a v půl esté. Proč tak pozdě, slečno Gravesová?”

Dřív jsme se k tomu nedostali, kapitáne. Tony Turnboldt odměřoval vzdálenosti, rekonstruoval, co se stalo a takové věci. Ale nikdo na nic nesáh. Tony nás nepustil k Brianovi, jen si sám vechno prohlíel.

Corrigan nenáviděl amatéry; tenhle měl snad aspoň tolik rozumu, e drel pracky stranou. To ta opičárna trvala půl hodiny?

Ale ne, do toho zhaslo světlo.

Tony nás vyhnal do Sybiliny kanceláře, ozvala se Wanda Hitcheyová, siréna s katanovými vlasy, a vichni jsme mátrali po svíčkách nebo baterkách. Tím uteklo asi patnáct minut, kapitáne, dodala blondýna. Jakmile jsme měli světlo, telefonoval Tony na policii.

Kdopak tu bere moje jméno nadarmo? zeptal se hlas ve dveřích. Stáli tam dva mui s velkými papírovými sáčky v náručí. Corrigan si se zájmem prohlédl toho, který promluvil.

Tony Turnboldt překročil třicítku nedávno; byl hezký, uhlazený a tak vysoký, e větina en k němu musela vzhlíet. Zvlněný horní ret mu dodával zdání, e se stále trochu usmívá, co nebylo příjemné. Pravý samec ve vztahu k enám, ocenil ho Corrigan; bezpochyby byl přesvědčen, e je jim seslán Bohem. Detektiv začínal rozumět Sallíně poznámce o prolínání na jednadvacátém poschodí. Zřejmě to měl na svědomí hlavně Turnboldt.

Jeho spolupracovník byl docela jiný. Hodně překročil čtyřicítku, obličej měl podobný indiánskému dítěti a začínala se mu dělat druhá brada. Byl asi stejně chlípný jako Turnboldt, ale v soutěi s Tonym neměl naději.

Oba mui odloili sáčky na stůl a teprve pak si Turnboldt prohlédl Corriganovu pásku přes oko.

Vsadím se, e jste kapitán Corrigan z Hlavního velitelství, řekl. Měl hluboký hlas.

Vyhrál jste, pravil Corrigan. Jak jste mě poznal? Podle pásky přes oko. Přistoupil s napřaenou rukou. Já jsem Tony Turnboldt.

Corrigan se dotkl podávané ruky, ale hned ji pustil. Tony ji okamitě nabídl Chucku Baerovi a tázavě se na něj podíval.

Chuck Baer,” představil se soukromý detektiv. Jsem jenom přítel tady toho představitele zákona. Mě si nevímejte.

Jeff Ring se také představil, ale ruku nepodával. Oba odloili kabáty a klobouky a pověsili je do skříně na opačném konci místnosti.

Přál bych vám vidět ty ulice! řekl Ring. Vypadá to na konec světa. Docela bych tomu věřil.

To chcete pořádat hostinu? zeptala se Sally.

Nebudete nic namítat, kapitáne, kdy se začneme krmit? Turnboldt pohlédl na Corrigana. Nechcete si s panem Baerem vzít s námi?

Děkujeme. Právě jsme se najedli. Jezte, zavolám si zatím na velitelství.”

A co nai poldové? zeptal se Turboldt obou uniformovaných.

Podívali se hladově na Corrigana. Večeřeli jste? otázal se jich.

Ne, pane, odpověděl Maloney rychle.

Tak si dejte  dneska se u asi nikam nedostanete. Corrigan se otočil na Turnboldta. Rozsvite si svíčky, lampu odnesu.

Tony zapálil tři svíčky a přilepil je do popelníků rozputěným voskem. Corrigan přenesl lampu přes chodbu do Burnsovy revizní společnosti. Chuck Baer se odoural za ním.

Detektiv postavil světlo na Sybilin stůl a vytočil číslo velitelství; poádal o pátrací oddělení.

Ozval se Sam Saweeney. Tak jsem u těch Burnsů, Same. Poli sem radi pátračku. To není sebevrada, odhaduju to na vradu.

Ale? Tak to sis nael vradu pro sebe, Time.

Co tím chtěl básník říci?

Nemá naději, e by se tam pátračka dostala. Vichni jsou venku a někde lezou do schodů. Přepojím tě, abys podal hláení, ale říkám ti na rovinu, vězí v tom po krk.

Dobrá, Same, tak mě přepoj, zavrčel Corrigan.

Ozval se serant Dave Bender.

Tim Corrigan, Dave. Mám na starosti tu ohláenou sebevradu.

Vím. Brian Frank Co je, Time?

Vypadá to jako sebevrada, a na nepatrnou

35

rnaličkost. Mrtvý si nejdřív prostřeli] mozek a pak zavřel bezpečnostní pojistku na pistoli.

To byl chlapík! Dobře, es ten případ dostal ty. A taky jen tvůj zůstane. Tady toti nikdo není.

Potřebuju pomoc, Dave, ádal Corrigan. Někoho z laboratoře na otisky prstů, fotografa, doktora a od voz mrtvoly.

Dělá si legraci. Copak to není v jednadvacátým patře?

Já jsem se sem musel taky vyplhat.

Kluci u obeli několik případů od chvíle, kdy zhaslo světlo. Do estýho patra si nádobíčko vynesou, ale vyí polohy se odkládají, dokud nezapnou proud. Bude muset improvizovat, Time. Přece nečeká, e by hoi snáeli mrtvolu z jednadvacátýho patra?

A co s doktorem?

Doktoři mají moc práce, ne aby se li koukat na někoho, kdo u ztuhnul Ve tmě je plno sráek, aut a lidí, co spadli se schodů  a to ani nemluvím o dodávce miminek a oralců. Tady jedeme jenom na nouzový proud. Kdyby lo o záchranu ivota, moná e bych doktora sehnal. Ale tenhle chlapík se u neprobudí.

Hodně jsi mi pomoh. Nevím, proč jsem se obtěoval s telefonováním.

Vdycky tě rádi slyíme, kapitáne Bender byl samý prým. Zase někdy zavolej. ádej o cokoliv, jenom ne o pomoc.

Trhni si nohou, řekl mu Corrigan a zavěsil. Hodili mi to na krk, vysvětlil Baerovi. Mám improvivizovat.

Vracíme se do dob Sherloka Holmese, uklíbl se zrzek Jene bez plynových lamp. Často jsem si před stavoval, jak byste se vy, géniové, otáčeli, kdybyste neměli vědu, která pracuje za vás. Dokáe rozřeit tenhle případ jen s tím, co má v hlavě, kapitáne? Nebo nějaký jiný?

Ty si můe taky trhnout nohou. Corrigan popadl lampu a zamířil ke dveřím.

7. KAPITOLA

Corriganovi najednou napadlo, e mu zatemnění můe usnadnit jeho úkol. Jestlie ho běná znalost psychologie neklame, bude vyetřovat skupinku lidí, kteří ztratili vekeré zábrany. Obvyklá bdělost vraha, kterého čas i místo přinutily setrvat v přítomnosti detektiva, můe se otupit vzrůstajícím neklidem.

Jakmile postavil lampu, Eva Bensonová ihned sfoukla svíčku na stole.

Evička patří k lidem, spustila protáhle výtvarnice, co píou dopisy senátorovi, aby etřil lesy.

Proč něčím plýtvat, Sally? ohradila se obtloustlá Eva. Přistoupila k vařiči a sáhla po konvici. Ani se to neohřálo.

Nevyplivlo jenom světlo, miláčku, smála se jí Sally. Vechno, co je na elektriku  chápeme?

Tony Turnboldt odrouboval uzávěr lahvičky s koňakem. Tohle je vydatnějí ne káva, drahouku.

No tak… řekla mladá paní, ale Corriganovi se nezdálo, e by jí to nelichotilo. Zajímalo ho, jak dlouho je vdaná a co asi zůstane z manelských slibů po dnení dlouhé temné noci a Turnboldtově neskrývaném dvoření.

Kapitán počkal trpělivě, a dojedli; pak prohlásil: Tak a teď se vrátíme k věci. Nečekaně se otočil.

Začneme s vámi, pane Crafte, oslovil plachého klenotníčka s brýlemi. Slyel jste, co vypovídala slečna Gravesová. Přiel jste si pro zprávu a odeel jste za pět minut pět. Je to pravda?

Craft rychle odpověděl: Ano, ano. Do puntíku, kapitáne.

Corrigan zvedl obočí nad zdravým okem. Vy jste taky sledoval hodiny?

To dělám vdycky před pátou. V kanceláři máme časovaný trezor, kam ukládáme na noc perky. Musím jej nařídit přesně v pět hodin odpoledne, tak přirozeně hlídám čas.

Kontroluje vás někdo, kdy nařizujete časovan zámek, pane Crafte?

Ovem. Corrigan si viml, e také malá edivá slečna Thomasová bezděčně přikývla. To Je obvyklý způsob v obchodě. Jinak by sl mohl kadý nečestný zaměstnanec trezor nařídit tak, aby se otevřel o půlnoci, a přiel by jej vvbrat. Kdy je v pět hodin přfto men strýc  pan Griswald  kontroluje mě on Dnes el domů dřív, tak ml svědčila Laverna  slečna Thomasové.

Zapisujete si, na kdy Je trezor nařízen?

Jistě. Máme na to deník.

Corrigan přikývl: Jetě sl srovnáme tohle: od Briana Franka Jste odeel přesně v 16,55, pane Crafte. Do své kanceláře Jste se mohl dostat  řekněme  v 16,56; ledae byste se zastavil na záchodě nebo někde Jinde.

Ne, el Jsem rovnou do kanceláře. Máte pravdu, kapitáne, kdy Jsem vstoupil do prodejny, bylo na hodinách 16,56.

Corrigan se otočil na maličkou Lavernu Thomasovou. Vy Jste tam byla, kdy se pan Craft vrátil od Burnsů, slečno?

Byla Jsem ve své pracovně,” přikývla účetní.

Snad bych se měl k vám podívat, abych měl správnou představu, li byste, prosím, oba se mnou?

Zvedl lucernu a vykročil první. Chuck Baer následoval trojici přes chodbu. U vchodu do Griswaldova klenotnictví vytáhl Graft z kapsy klíč a odemkl dveře. Vichni veil a Corrigan podrel lampu ve výce.

Místnost se neliila od Jiné klenotnlcké prodejny. Měřila asi 30x18 stop a skleněné vitríny tvořily po třech stranách prodelní pulty. Nástěnné elektrické hodinv nad vchodem ukazovaly čas, kdy dolo k přeruení proudu: 17,18. Corrigan se upamatoval, e hodiny v místnosti Syblly Gravesové i v reklamní kanceláři se zastavily v tuté dobu, co znamenalo, e byly synchronizovány.

Z prodejny vedly dveře na obě strany. Laverna Thomasová ukázala vpravo. Tady sedím já, kapitáne.

Corrigan dveře otevřel a při svěle lampy viděl selou úzkou kancelář s jediným stolem a s obyčejnými idlemi. Nástěnné hodiny tam nebyly. Corrigan se podíval na enino zápěstí: nosila maličké náramkové hodinky.

Tak vy Jste, pane Crafte, oslovil mladého klenotníka, přinesl zprávu v 16,56. Byla tu slečna Thomasová, ale vá strýc u odeel domů. Co jste dělal po dobu čtyř minut, které zbývaly do okamiku, kdy jste měl nařídit trezor?

Zdálo se, e otázka Crafta překvapila, ale odpověděl dost pohotově: Odnesl jsem nejdřív zprávu do strýcovy kanceláře a dal jsem mu ji na stůl. Mávl rukou ke dveřím v levé stěně. Corrigan k nim přistoupil, otevřel je a zvedl lampu. Kancelář byla obloena ořechovým dřevem  vypadalo staré, neoetřované. Velký nemoderní ořechový psací stůl s otáčivou idlí vévodil místnosti; kromě odřeného hnědého koeného křesla, kuřáckého stolku a komorového trezoru tam nic víc nebylo.

Přenesl lampu k psacímu stolu a prohlédl si výroční zprávu. Byl tam originál a dva průklepy. títek na kadých deskách hlásal, e jde o výroční revizní zprávu Griswaldova klenotnictví, vypracovanou pro berní rok od 1. listopadu do 31. října Brianem Frankem z Burnsovy revizní společnosti.

Corrigan oslovil Crafta: Tak vy jste poloil zprávu na stůl  a co dál? Do pěti chyběly jetě čtyři minuty.

Craft zase vypadal překvapeně. Vrátil jsem se do prodejny a trochu jsem přerovnal zboí. Trvalo mi to asi dvě minuty. Pak jsem vstrčil hlavu do dveří k Laverně a řekl jsem, e je čas nařídit trezor. Veli jsme sem spolu, vyčkali jsme, a bude přesně pět a před ní jsem nařídil zámek.

Chtěl bych vidět časové záznamy o trezoru.

Craft otevřel prostřední zásuvku Griswaldova psacího stolu a vytáhl malou, v plátně vázanou kníku. Otevřel ji na stránce s posledním záznamem a podal Corriganovi. Stránka byla rozdělena na několik sloupců, které byly označeny nápisy: Den, Čas, Doba a Svědek. Vedle data 9. listopadu bylo zapsáno 17,00 a 16 a dvě dvojice iniciálek: H. C. a L. T.

Vdycky nařizuju zámek trezoru tak, aby se otevřel za estnáct hodin  ráno v 9,00, vysvětloval Craft. Kromě sobot a nedělí, pochopitelně. To se otevře a po edesáti čtyřech hodinách.

Prodáváte denně od devíti?

Pro zákazníky jsme tu od čtvrt na deset. Já ale chodím dřív  jsem tu vdycky první  abych otevřel trezor a vystavil ty perky, které si strýc pro ten den určil.

Právě mě něco napadlo, Howie, starostlivě se ozvala Laverna Thomasová. Hodinový stroj v trezoru se taky zastavil.

Podívala se na nástěnné hodiny a uvědomila si, e nejdou. Nasadila si brýle na čtení, které ji visely na řetízku kolem krku a podívala se na miniaturní číselník svých náramkových hodinek.

Sedm třicet pět, oznámila. To znamená, e proud u je vypojen dvě hodiny a dvacet sedm minut. I kdyby jej zapojili hned teď, můeme trezor otevřít a zítra v jedenáct hodin. Co tomu řekne pan Griswald? Corrigan se podíval na své hodinky; ukazovaly tentý čas jako hodinky slečny Thomasové.

Moná, e si pan Griswald hodně dlouho počká na zákazníky, poznamenal. Tohle je celková porucha a nevíme, kdy proud znovu zapojí. Co jste udělal, kdy jste nařídil časovaný zámek, pane Crafte? Nechápu, co to má společného s Brianem Frankem, podivil se klenotníček nervózně. Zhasl jsem tu světla a li jsme do Laverniny kanceláře pro kabáty  tam je necháváme, ve skříni. Zhasl jsem i tam a spolu jsme veli do prodejny. O něčem jsme mluvili a najednou přestalo svítit světlo. Nejdřív jsem myslel, e praskla zářivka, ale kdy jsem viděl, e je tma i na chodbě a v sousedních úřadovnách, uvědomil jsem si, e se stalo něco váného.

Corrigan se podíval na edovlasou enu. Přikývla: Přesně tak to bylo, kapitáne Corrigane.

Pokud nebyli smluveni, poskytovalo Jim vyprávění dokonalé alibi pro dobu vrady  a to právě hledal. Čím víc podezřelých se mu podaří vyloučit, tím spí najde Frankova vraha.

Podle slečny Gravesové, řekl, vyla rána tři minuty po páté. V tu dobu Jste sl oblékali kabáty. ádný z vás nezaslechl výstřel?

Slečna Thomasové zavrtěla hlavou.

Mezi námi a Burnsovou společností Je výtahová achta, kapitáne, řekl Craft. Kromě toho, pokud vím, byly dveře do místnosti, kde Brian Frank pracoval, zavřeny, vstupní dveře k Burnsovům taky i nae dveře do chodby. O Brianově sebevradě jsme nevěděli, dokud jsme se nedomátrall na chodbu  chtěli Jsme zjistit, co se stalo s tím světlem.

Corrigan přikývl. Jetě něco, pane Crafte, byl jste ve Frankově pracovně jenom několik minut před jeho smrtí. Neřekl něco neobvyklého, nechoval se nějak podivně?

Craft vrátil deník s časovými zápisy do strýcovy zásuvky, zavřel ji a zavrtěl hlavou. Ohromilo mě, kdy jsem slyel, e se zastřelil. Několik minut předtím vypadal normálně, byl dokonce veselý. Pořád to nemůu pochopit. Přes to, co tvrdí Tony, věřím spí v neastnou náhodu.

Myslím, e mi to u stačí. Pojďme teď k Burnsovům  podíváte se na revolver.

Revolver? opakoval Howie Craft a vytáhl pravou spodní zásuvku strýcova psacího stolu. To je divné … Chvíli v zásuvce hrabal a pak prohledal i ostatní. Corrigan i Baer ho pozorovali s rostoucím zájmem.

Není tu! zvolal Craft. Zdálo se, e je poděen.

Co tu není, pane Crafte? ptal se Corrigan trpělivě.

Strýcův revolver! Co tomu říkáte? Brian ukradl strýci Everettovi pistoli, aby se mohl prásknout!

Jak mohl Frank vědět, e ji má strýc v psacím stole? zeptal se Corrigan. A pak  jak se k ní mohl dostat?

Craftova plachá tvář zrudla. V sevření slabé brady měl cosi umíněného. Strýc mě pořád prohání kvůli

bezpečnostním opatřením. Povauje mě za hlídacího psa. Nakonec musím přeci někdy jít   podíval se spěně na Lavernu Thomasovou, toti někdy musím navtívit místnost pro pány, abych se  no umýt se a tak  a někdy se to stane, kdy je strýc na obědě nebo kdy dřív odejde. Nebo někdy vejdu ke slečně Thomasové. Strýc mi pořád říká: Neopoutěj prodejnu, dokud nezamkne hlavní dveře. To mám zamykat pokadé, kdy musím uposlechnout příkazu přírody? Corrigan nevěřil vlastním uím; nemohl si vzpomenout, e by to byl někdo vyjádřil tak ulechtile. Moná, e se nestýkám se správnými lidmi, myslel si. Občas tedy zůstane prodejna na dvě  tři minuty bez dozoru.

- Brian mohl vklouznout do kanceláře, kdy byl strýc na obědě.

Dobře, ale jak mohl Frank vědět, e pistole je uloena právě zde?

Zcela nečekaně odpověděla účetní: To ví na jedenadvacátém poschodí kadý. Tenkrát od té krádee.

U vás dolo ke krádei? Kdy?

Před dvěma týdny, řekl Craft. Zadrela mě dvojice maskovaných lupičů. Byl jsem v tom okamiku sám v prodejně. Strýc ale najednou vrazil do dveří a začal střílet jako pominutý. Jednoho lupiče střelil do ruky, druhý to dostal do nohy. Pak vylo najevo, e místo pistolí měli dětské hračky, ale to strýc Everett nevěděl. Celé poschodí se seběhlo, včetně Briana Franka. Kdy přila policie, tak strýc trval na rekonstrukci scény, jak tomu říkal. Podle mého názoru se dívá moc často na televizní hry. No  a tak se Brian dověděl, e strýc má pistoli a kde je uloena.

Corrigan se zamračil. Proč se nikdo nezmínil, e zbraň poznal, nebo e je podobná té, kterou měl starý klenotník?

Oběma vám děkuju. Teď se vrate k ostatním. Kývl na Baera Pojď, Chucku, chci se znova podívat na ten revolver.

8 KAPITOLA

Corrtgan postavil lampu vedle mrtvého a sehnul se, aby si mohl přečíst číslo na revolveru. Nakrábal si je do notesu a zavolal na velitelství.

Tady je kapitán Corrigan. Chtěl bych vědět něco o německém revolveru P 38; je asi v policejní evidenci. Přečetl číslo zbraně. Zanedlouho se serant vrátil k telefonu.

Majitelem je jakýsi Everett Griswald. Má taky povolení nosit zbraň.

Corrigan poděkoval a zavěsil. Je to opravdu Griswaldova zbraň, Chucku. Vrátíme se k naím kuřátkům. Musím zjistit, proč se nikdo nezmínil, e ji u někdy viděl.

Ve dveřích Adamsovy kanceláře se udiveni zastavili. Stolek, na něm stál vařič, se změnil v improvizovaný bar. álky z umělé hmoty slouily místo skleniček a z lahví skotské whisky, koňaku a vodky u značně ubylo. Vichni se smáli a hlasy

měli poněkud hystericky zvýené. Nic nenasvědčovalo, e v místnosti přes chodbu leí mrtvý člověk s prostřelenou hlavou. Spí se zdálo, e je to večírek při svíčkách, běný v manhattanských kancelářích.

Z toho se můe vyvinout v noci pěkná lamastyka, pomyslel si Corrigan.

Krasavec Turnboldt honil tranzistorové rádio od stanice ke stanici; zřejmě hledal taneční hudbu a naházel jenom úryvky zpráv o zatemnění, nepřináející ádné blií informace. Zdálo se, e porucha zasáhla větinu východního přímoří.

Jdi s tím někam  to u vichni víme, řekla mu Wanda Hitcheyová na plnou pusu. Chytni nějakou muziku, Tony. Stála vedle Turnboldta a čekajíc na hudbu pokubávala boky v jakémsi improvizovaném tanci. Corrigana vak zajímal víc obtloustlý Jeff Ring. Zíral na Sybilu Gravesovou a olizoval si rty. Vodku si z nich neolizuje, pomyslel si Corrigan.

Irka předstírala, e sl ho nevímá, ale Corriganovi bylo jasné, e si toho je dobře vědoma.

Postavil lucernu. Vypněte to rádio, pane Turnboldte.

Právě jsme chtěli začít, kapitáne, namítl Tony.

Budete muset svou zábavu odloit a po vyetřování. Vypněte to. Krásný Tony pokrčil rameny a poslechl. Teď se, prosím, vichni posaďte a poslouchejte.

Hitcheyová po něm metala očima blesky, ale ostatní si sedli. Corrigan se na ně díval zamračeně.

Naeho pana kapitána něco natvalo, poznamenala Sally Petersonová.

Corrigan upřel na blondýnu své zdravé oko, a uhnula pohledem. To bych řek, vytěkl. Jak to přijde, e ádný z vás nepoznal revolver, kdy jste jej vichni před dvěma týdny viděli a víte, kam ho pan Griswald ukládá?

Brian se zastřelil pistolí starýho Griswalda? zeptal se Tony Turnboldt překvapeně.

Ano.

Casanova z čísla 2103 pokrčil rameny. Jak jsme to mohli poznat? Já aspoň předpokládal, e patří Brianovi a e ji měl ve skříňce. Přece vechny P 38 vypadají stejně  ne?

Něco na tom bylo.

Corrigan vrátil rozhovor do správných kolejí. Obrátil se na Jeffa Ringa: Slečna Gravesová uvedla, e běela pres chodbu sem, a tady vás nala s paní Bensonovou. Je to pravda?

Oba přikývli.

jak dlouho jste tu byli?

Ring si popotahoval zárodek dvojité brady. To zní, jako byste sháněl alibi, kapitáne. Proč potřebujeme k sebevradě alibi?

Pokouím se získat celkový obraz situace v poschodí ve chvíli, kdy pistole spustila, pane Ringu, odpověděl Corrigan pohotově. Tak se to dělá při kadé nepřirozené smrti  při netěstí, sebevradě nebo vradě. Ostatně jestli se domníváte, e vám mohou odpovědi ukodit, máte právo je odmítnout.

Jeff pohlédl spěně na Evu. Snad ani pět minut, vid’?

Řekla bych deset, opravila ho paní Bensonová. Dívala jsem se na hodiny chvíli před tím, ne jsi vyel z kanceláře, a to bylo za deset minut pět..

Za předpokladu, e mluvili pravdu, vylučovalo jejich tvrzení dalí dva podezřelé.

Slyel někdo z vás výstřel?

Oba řekli, e ne. Vstupní dveře byly zavřeny  jako u Griswaldova klenotnictví.

A taky jsem se smála moc hlasitě, ne abych něco slyela, řekla Eva Bensonová a trochu se začervenala. Jeff mi vyprávěl vtipy.

Sally Petersonová protáhla obličej. Jestli se směje tomu, co Jeff povauje za vtipy, Evo, tak bys měla jít k doktorovi.

Kde jste byl při výstřelu vy, pane Turnboldte? zeptal se Corrigan zdvořile.

V kanceláři. Pokouel jsem se vymyslet nějaký veríček na zubní pastu. Mávl rukou ke dveřím. Dělím se s Jeffem támhle o tu díru.

Byl jste tam sám?

Slyel jste přece Jeffa. Byl tady s Evou.

Corrigan znovu zvedl lampu a zamířil k označeným dveřím. Místnost Turnboldta a Ringa byla právě tak velká pro dva lidi a pro hrozný nepořádek, který tam vládl. Stoly stály proti sobě; vedle kadého byl stoleček s psacím strojem. Kancelář byla v severozápadním rohu jedenadvacátého poschodí. Pracovna Briana Franka zabírala severovýchodní část. Mezi oběma místnostmi se táhla chodba. Zadní okna obou kanceláří byla v severní stěně. Pro někoho, kdo nemá strach z výky, bylo jednoduché vylézt z Turnboldtova a Ringová okna na římsu a kousek po kousku se odsunout k oknu místnosti, v ní pracoval zavraděný revizor. Nebylo to daleko; monost, e by si někdo viml vraha z ulice, byla nepatrná, a sousední budova byla o deset pater nií. Nebezpečný byl jedině přechod kolem okna chodby, kde si přecházejícího mohl kdokoliv na římse vimnout.

Corrigan se vrátil k ostatním. Čekali na něj poněkud udiveni, jako by nemohli pochopit, proč kvůli sebevradě tohle vechno dělá.

Slyel jste výstřel, pane Turnboldte?

Ne, odpověděl bez rozmýlení.

Měl jste otevřené okno?

V tomhle počasí? Slyel jsem jenom, jak se Eva směje Jeffovým kameňáckým vtipům. Najednou se přestala smát a já jsem slyel Sybilin rozčilený hlas. To mě přivedlo k nim do místnosti. Vichni tři vyběhli do chodby, tak jsem letěl taky, abych viděl, co se děje.

Tak to je jasná záleitost. Z Corriganovy tváře se nedalo nic vyčíst. Jeho jediné oko se dívalo nepohnutě jako reflektor na lokomotivě.

A co vy, slečno Petersonová?

Byla jsem v ateliéru, řekla výtvarnice. Potom pokrčila rameny: Docela sama, ale to nemůu dokázat, ačkoliv je nad moje chápání, proč to máme dokazovat, kapitáne. Moná, e víte, co děláte, ale já tomu nerozumím.

Chtěl bych vidět vá ateliér.

Znovu pokrčila rameny, vstala a Corrigan el s lucernou za ní. Chuck Baer ho poprvé nenásledoval; Corrigan si viml, e poilhává po alkoholu na improvizovaném baru. Záviděl mu; nebyl důvod, proč by se Chuck při svém soukromém zaměstnání nemohl napít. Má kliku, pomyslel si.

Vyel za Sally do chodbičky, souběné s hlavní chodbou. Dveře vpravo nesly tabulku CHARLES HARDER, hlavní účetní. Dál v chodbičce, vedle Harderovy místnosti, byly mnohem honosnějí dveře se títkem MILTON J. J. ADAMS, president. Přímo naproti nim byly jiné, označené jako ATELIÉR. Před nimi se Sally zastavila, otevřela je a vela. Corrigan zvedl lampu. Ateliér byl velký a měl dvě iroká okna, obrácená k jihu, do ulice. Sally si vimla, e se detektiv na okna podíval, a zasmála se.

Pokouela jsem se naeho Miltona přesvědčit, e umělec potřebuje světlo od severu, ne jiní, ale on tyhle kanceláře dostal lacino, tak prohlásil, e mi to musí stačit. Milton J. J. Adams se vám bude líbit, kapitáne, jestli si tu na něj počkáte.

Corrigan neodpověděl. Odeel k oknům  zástrčky nebyly zavřeny.ř Jedno otevřel a vyklonil se ven. I tudy se táhla římsa.

Zase zavřel a rozhlédl se. Z ateliéru vedly jetě jiné dveře; el se podívat, co je za nimi. Objevil dalí kancelář; byla bez oken.

Sally se znovu zvonivě zasmála. Říkáme tomu černá díra. Chudáci nai verotepci tady píou při árovce od rána do večera. Milton samozřejmě tvrdí, e je to zdravějí ne denní světlo. No  zamilujete se do něj  

Corrigan se vrátil do ateliéru a el ke dveřím, která  jak podle polohy odhadoval  vedly na hlavní chodbu. Ano, byly to ty dveře bez označení, kterých si viml po levé straně, hned jakmile s Chuckem vystoupili po schoditi. Přímo přes chodbu naproti nim byl vchod do místnosti slečny Thomasové. Zavřel dveře a automaticky je zamkl.

Sally se posadila na pohovku a za chvíli se na ni natáhla. Sukně se jí vysoukala vysoko na stehna. Měla svůdné nohy a byla zvyklá je ukazovat. Pozorovala ho, číhala, jak bude reagovat. Jen si číhej, děátko!

Byla-li to ona, kdo nastrojil zdánlivou sebevradu, tedy měla velmi dalekou cestu po římse. Toti za předpokladu, e vyla z jednoho ze svých oken. Vydávala by se velkému riziku, e se jí někdo vimne, a kromě toho si Corrigan nedovedl představit enu, která by k tak dlouhé pouti pouila úzké římsy ve výi jedenadvaceti pater nad ulicí.

Sally Petersonová mohla ovem z ateliéru vyjít dveřmi do hlavní chodby, projít ji a k severnímu konci a vylézt na římsu z okna v chodbě. Pak u by jí k severnímu oknu Brianovy kanceláře zbývalo jen několik stop. Tohle by vypadalo rozumněji, ale ne přesvědčivě. Nechal to být. Sally bude tvrdý oříek k rozlousknutí.

Kdy jste se dověděla, o výstřelu, slečno Petersonová?

Chystala jsem se k odchodu, kapitáne. la jsem na toaletu, trochu se dát do pořádku. Procházela jsem kolem otevřených dveří od Burnsů a viděla jsem, e Jeff a Eva, Tony a Sybila jsou u dveří do Brianovy kaceláře. U jsem se nedostala k tomu, abyoh si na-pudrovala nos; přirozeně jsem se la kouknout, co se děje.

U vím, jak to bylo. Vrátíme se k ostatním, vyzval ji vlídně.

Ale Sally se z pohovky nehnula.

Kapitáne, začala. Posadila se a sukně se jí svezla trochu ní. Podle váhání v hlase i podle váného výrazu nepředpokládal, e by teď myslela na něco smyslného.

Copak? zeptal se. Byl zvědav na to, co přijde.

Řekla jsem vám předtím, e jste pirát. Neměla jsem to říkat; sama nemám ráda, kdy někdo upozorňuje na moje vady.

Nic si z toho nedělejte, slečno Petersonová. U jsem si na to zvykl.

Chtěla bych  nevím proč, moná, e to dělá to zatemnění  chtěla bych, aby jste věděl, e nejsem doopravdy taková, jak někdy mluvím. U dávno jsem se přesvědčila, e má-li člověk ít vedle krys, musí se jako krysa chovat. A tak jsem začala vystupovat jako světácká, která obstojí ve vech situacích.

Takových en jsem potkal spousty, usmál se.

Ve skutečnosti jsem úplně jiná. Větinou jsem ustraená skoro a k smrti a čím víc se bojím, tím se zdám hrubí. A ta tma … Rozhlédla se po stínech, které vrhala lucerna, a po neproniknutelné temnotě města za okny a otřásla se. Děsí mě to. Nemyslíte, e dávají do rozhlasu schválně nepravdivé zprávy?

Proč by to dělali, slečno Petersonová?

Třeba chtějí zabránit panice a zakrýt pravdu.

O čem?

e třeba   stěí rozeznal, co eptá  se blíí konec světa nebo tak něco.

Pochybuju, e by li tak daleko, slečno Petersonová, řekl a znovu se usmál.

Nevypukla třetí světová válka?

Kdyby sem někdo hodil vodíkovou bombu, poznamenal Corrigan sue, asi bych si tu s vámi nepovídal.

Já vím  vy si myslíte, e jsem pitomá enská. Neberu vám to. Ale o sabotá by jít mohlo.

Tahle monost je vdycky. Podívejte se, slečno Petersonová, jsme dospělí a jsme na tom vichni stejně  celá nae hloupá planeta a právě to by nás snad mohlo zachránit. Ale my dva s tím nemůeme nic dělat. Půjdeme?

Shodila nohy na podlahu a upřeně se na něj podívala. Třeba se chystá útok plynem  a tak se nedivte, jestli ze mě za chvíli bude zase taková obhroublá enská, kapitáne.

Nebudu se divit, odpověděl měkce Corrigan a nechal ji projít dveřmi.

Moná, e má opravdu strach z plynového útoku, uvaoval. Ale právě tak to mohl být prohnaný enskv tah, snaha dostat se mu pod krunýř, kde je citlivějí. Pokrčil rameny a zavřel za sebou.

Jak dlouho jste asi byla v umývárně?

To nevím, kapitáne. Snad pár minut.

Odela jsi z kanceláře za pět minut tři čtvrti na pět, upozornila ji obtloustlá Eva Bensonová. Ty to ví dobře.

Přepěstěná Wanda se na ni podívala.

Viď, e to ví? doráela malá Holanďanka. Chodí přece na záchod přesně v tu dobu, kdy pan Adams odchází domů. Je mi fuk, jestli prolajdá denně čtyřicet minut z pracovní doby  já ti mzdu neplatím. Ale neříkej několik minut. Nevím, co v umývárně tak dlouho dělá, proboha, já bych se za tu dobu dokázala vykoupat, převlíknout, namalovat a vyspat. Svůdná siréna pohodila katanovými vlasy. Mohla bys dopřát několik minut svýmu zevnějku, drahouku. Jak tys mohla někdy ulovit chlapa, to nikdy nepochopím. Vypadá pořád jako něco, s čím si u pohrála kočka.

Moná, e jsem ho ulovila proto, e jsem se o to nesnaila tak usilovně jako někdo, vrátila jí maličká Eva. Ukázala na jeden ze stolů. To je její stůl, kapitáne. Nemůu nevidět, kdy odchází z místnosti. Máme pracovat do čtvrt na est a ona vdycky zamíří do umývárny za dvacet minut pět.

Corrigan se schoval za zvednutou ruku. Jetě těstí, e je přítmí.

Kdy jste byla v umývárně, slyela jste někoho venku, slečno Hitcheyová?

Nepřestávala zírat na Evu Bensonovou. Ne, vytěkla. Tekla voda a tak.

Veel tam někdo jiný, mezitím co jste byla uvnitř? Zavrtěla hlavou.

Wanda Hitcheyová klidně tedy mohla vylézt z okna na konci chodby a dostat se tak ke kanceláři Briana Franka. Z Adamsovy reklamní kanceláře měli tři podezřelí příleitost: Tony, Wanda a Sally. Corrigan si ale stále připomínal, e v nejvyím podezření stojí Sybila Gravesová: v jejím případě nemusí uvaovat o římsách a oknech.

Stejně ale bylo docela moné, e se vrátil někdo, kdo odeel z kanceláře u předtím, Briana zavradil a unikl podezření. Nebo někdo zcela mimo okruh zaměstnanců vystoupil z výtahu, pouil okna na konci chodby, vnikl k Brianovi a zase zmizel dřív, ne Sybila přiběhla k Adamsovům pro pomoc.

Tuto poslední monost ovem Corrigan po rychlé úvaze zamítl ze dvou důvodů. Předevím nikdo mimo osazenstvo poschodí pravděpodobně nevěděl, kde je uloena pistole starého Griswalda. Za druhé a to byi důvod mnohem důleitějí  vrah nejen e byl obeznámen s rozmístěním kanceláří a s moností pouít římsu, ale věděl také, e v ten den Frank pracuje přesčas. Protoe se Frank teprve v poslední chvíli rozhodl dokončit rozepsanou zprávu, okruh podezřelých se zúil jenom na ty, kdo byli v té chvíli v poschodí přítomni, a na ty, kteří odeli dřív. K nim patřil druhý revizor, Gil Stoner, hlava revizní společnosti Carleton Burns a starý Everett Griswald, jeho pistole bylo pouito.

Corrigan usoudil, e ted má vechny podrobnosti, které mohl z lidi, uvězněných v jedenadvacátém poschodí, vůbec dostat. V dalím postupu musí sledovat vztahy mrtvého k jednotlivým podezřelým, a to mohl zjistit spí jednotlivě ne ve skupině.

Myslím, e tím jsem asi tak skončil, oznámil. Pro mě za mě  můete se vrátit k zábavě.

Tony Turnboldt vyskočil první.

Je načase se napít, kluci a panenky. Přineste si hrníčky k barul A hned se zachoval podle vlastní rady.

Baer se podíval na Corrigana a neznatelně přikývl; pochopil, co má Tim za lubem.

Přistoupil Maloney a zeptal se: Co máme dělat my, kapitáne?

Moná, e vás budu potřebovat.

Myslel jsem, pane, e jste pro dneek skončil.

Co vás nemá! usadil ho Corrigan sue. Předevím nemůeme jen tak odejít a nechat tu mrtvolu. Musíme tu počkat, dokud nezapnou proud a někdo si pro ni nepřijede.

O půlnoci nám končí sluba, kapitáne, ozval se Coats plae.

Neskončí vám, dokud nebude zapojen proud. Moc bych se divil, kdyby z velitelství mohli poslat střídání. Před půlnocí si tam brnkněte a zkuste těstí, ale řekl bych, e se odtud nedostanete. Kdy chcete, můete se naproti u Burnsů pokusit o trochu spánku. Jak dlouho svítí taková lampa?

Pět a est hodin, pane. Byla plná. Zapálil jsem ji asi dvacet minut před estou, ne jsme vyrazili do schodů.

Corrigan se podíval na hodinky. Bylo deset minut po osmé; znamenalo to, e lucerna svítí u dvě a půl hodiny.

Snad bych měl etřit palivem, řekl, nevíme, Jak dlouho ji budeme potřebovat.

Otočil knoflíkem; kdy světlo skomíravé zhaslo a kancelář zůstala ozářena jenom plamínky tří svíček, vichni  kromě Turnboldta  udiveně vzhlédli.

To je nápad, kapitáne! zasmál se Tony. Svíčky jsou mnohem romantičtějí.

Vzal Sally Petersonovou kolem pasu. Pěkně se mu vytočila a přistoupila k Chucku Baerovi, který z toho měl radost. Tony se znovu zasmál a chytil Wandu Hitcheyovou za ruku.

Pokusíme se najít nějakou muziku, děátko. Odvedl ji ke stolu, kde stálo tranzistorové rádio.

Corrigan se přioural ke skupince u baru. Zavalitý Jeff Ring mu nabídl drink. Detektiv zavrtěl hlavou. Radi zázvorové pivo, řekl.

Kdy si naléval, přistoupila k němu Sybila Gravesová.

Vdy u snad nejste ve slubě, kapitáne? Proč si nevezmete něco silnějího?

Z rádia se najednou ozvala taneční hudba. Tony odstrkal stoly ze středu místnosti a obrátil se k Wandě. Krouila u rameny a pokubávala tělem. Z toho ale kancelářský Lothario nic neměl.

Chci cítit dotek, dětátko, poznamenal a přitáhl si ji k sobě. Děvče se na něj lenivě usmálo. Začali se zvolna pohybovat v nejtěsnějím objetí.

Corrigan se snail je nevidět. Měl povinnost a nechtěl se poddávat pokueni. Ale proč by si neměli ostatní myslet, e neodchází kvůli mrtvole a proto, e je venku tma?

Radi bych si zatancoval, ne pil, řekl Sybile.

Podívala se na něj ensky číhavým pohledem. Cítil, jak v něm stoupá vzruení.

Proč ne? odpověděla a zvedla k němu pae. To se nestává kadodenně, aby si děvče mohlo zatančit s opravdovým, ivým detektivem.

Její zdviený nos byl ve výi jeho brady. Na sobě cítil její prsa, ale uvědomoval si také Baerův pobavený pohled a udivené oči Maloneye a Coatse. A jdou k čertu!

Tančíte lehce jako letní vánek, zaeptal jí do ucha.

Děkuji, pane, zamumlala Sybila. Vy taky nejste palek.

Jestli mi nepřestanete říkat pane, vysadím vás ven na římsu.

Na římsu?

Ale toho si nevímejte.

Odtáhla se od něj, podrela ho od sebe na délku paí a se strojenou váností si ho prohlíela. Nepamatuju si vae křestní jméno. Ani nevím, jestli jsem ho vůbec slyela.

Tim, řekl.

Tim, přikývla. To vám přesně sedí. Líbí se mi.

Protoe mám skoro po slubě, můu připustit, e se mi líbí jméno Sybila.

Jestli vás u nemám oslovovat kapitáne Corrigane, nesmíte vy ml říkat slečno Gravesová.

Tak tedy Sybilo.

Přitáhl ji blí k sobě a ona mu poloila tvář na rameno. Tančili jako ve snu.

Tohle je ale případ, pomyslel si. A dokonce při svíčkách.

10. KAPITOLA

Taneční kousek skončil a v rádiu následovalo reklamní hláení. Kdy se Corrigan s dívkou vracel zpět k místu, kde nechali stát své álky, viml si, e Chuck Baer a Sally Petersonová dosud tančí. Zřejmě podle hudby, která zněla Jenom Jejich uím. Blondýna zavřela oči a Baer měl ve tváři hloupý výraz. Boe, pomyslel si Corrigan, Chucka u to taky popadlo! Jenom ta nejhorí katastrofa ho mohla přimět k tomu, aby na veřejnosti tančil. Byl při tom půvabný jako medvěd.

Time,., nevím proč, ale jsem dneska nějak nesvá, ozvala se Sybila. Tim věděl proč; bylo to tím zatemněním. Asi se Jetě napiju.”

Kdy Jí přináel hrníček, spustila hudba nanovo.

Baer a Petersonová se jetě houpali uprostřed místnosti. Jeff táhl na parket Evu Bensonovou a Jeho vzezření říkalo: V nouzi čert i mouchy lapá. Podle pohledu, který vrhl k Sybile, bylo zřejmé, e by mu byla Sybila milejí.

Wanda Hitcheyová a Tony Turnboldt se podle gestikulace zřejmě nad něčím rozčilovali. A najednou si Corrigan viml, e Chuck opoutí se Sally prostor uvolněný k tanci a míří s ní přes celou kancelář do chodbičky. Čípak to byl asi nápad? zajímalo Corrigana. Nebylo to tak jisté, Jestlie se brali v úvahu oba zúčastnění. Naprosto nepochyboval, e směřují do Sallina ateliéru  do tmy.

Ohledný drobný Howard Craft s brýlemi a jako nů ostrými puky na kalhotách seděl vzpříma na pohovce; v ruce drel álek a hleděl přímo před sebe. Vedle něho trůnila jeho spolupracovnice, edovlasá Laverna Thomasova Prostě tam vedle sebe seděli a nemluvili. Klidně mohli být kadý v jiné místnosti. Instinkt Corriganovi řekl, e oběma něco dělá starost. Co to bylo? Viml si, e si Craft najednou pořádně přihnul a přisedl si blí k Thomasové. Zdálo se, e ji to překvapilo, ale neodsedla si.

Sybila poádala Corrigana o cigaretu.

Vá přítel, pan Baer, pracuje rychle, poznamenala.

Corrigan se podíval k temné chodbičce. Sally Petersonová a velký zrzek zmizeli.

Moná, e je to vae přítelkyně Sally, kdo rychle pracuje.

Pokrčila rameny: Sally není moje přítelkyně,

řekla a spěně dodala: Toti vycházíme spolu dobře, ale nevyznám se v ní. Stýkáme se jenom tady v kanceláři.

Co se stalo mezi Sally a Wandou? zeptal se nedbale.

Sybila se ohlédl po smyslně Hitcheové v Turnboldtově náručí. Vy jste si toho viml?

Vidím dobře svým jediným okem.

Sybila se napila. Jsou to bývalé sokyně.

Bývalé?

Kvůli chudákovi Brianovi.

Corrigan cítil, jak se z něj zase stává policista. Podle statistik byl trojúhelník jeden z nejobvyklejích motivů vrady. Zajímalo ho, co by si malá Irka o něm pomyslela, kdyby věděla, e z ní úmyslně tahá rozumy.

Posuzujete je jako bývalé sokyně jen proto, e ten chlapík zemřel?

Ale ne, souboj skončil, jetě dokud il. Sally ho nechala, jakmile zjistila, e tajně chodí s Wandou. Potom ho i Wanda se ví parádou odhodila, kdy se dověděla, e ji podvádí s nějakou vdanou enskou.

To vypadá, e zesnulý Frank se uměl pořádně otáčet.

A jak! A jen málokdy to neskončilo v posteli, kdy některou enu uháněl. Byl pořád na lovu. Pravda byl hezký a měl určité kouzlo, ale kdy se některý mu honí prakticky za kadou sukní, kterou potká, najde velké procento těch ochotných.

Corrigan se na ni podíval dolů.

Za kadou?

Její smetanová pokoka zmalinověla. Pochopitelně se za mnou honil taky. Konečně  vdy já jsem byla nejvíc po ruce: pracovala jsem vedle něho. Ale já nejsem z těch, co se nechají jen tak chytit, kapitáne Corrigane, jestli jste tohle chtěl vědět.

To jistě ne, napadlo ho ihned, tohle děvče ne. Á v dalím okamiku se na sebe zlobil, e nesoudí nestranně. Sybila Gravesová byla stále jeho hlavní podezřelou. Jestlie ona zabila Franka, měla k tomu důvod, a v tom případě by pochopitelně lhala.

A zatímco prováděl tenhle duevní tělocvik, něco mu stále naeptávalo  tichý, naléhavý, neutiitelný hlas  e jeho úvaha nemá smysl. Zatraceně! Jak to, e se takhle citově zamotal?

Chtěl bych znát i ty nejmení podrobnosti, Sybilo. Toti o Frankově milostném taení od Sally, přes Wandu k té vdané enské.

Podívala se na něj. Nepředpokládala jsem, e byste se zajímal o klepy.

To patří k povolání detektiva. Zapomněla jste, e vyetřuju smrt člověka.

Myslela jsem, e u jste toho nechal.

Usmál se na ni. Dospěl jsem k bodu, kdy se nedá nic víc udělat, dokud nezasáhnou laboratorní technici. Teď jen přelapuju na místě.

Hledáte motiv pro Brianovu sebevradu? Zamáčkla zbytek cigarety v popelníku.

Tak nějak. Bylo mu dokonce zatěko jí lhát! Počkejte … Dívala se na něj a modré oči se jí roztáhly. Vy si vůbec nemyslíte, e to je sebevrada, viďte?

Neřek jsem …

já vím, e jste neřek. A celou tu dobu jste na mně vyzvídal! Modré oči se plnily hrůzou. Dokonce si moná myslíte  myslíte si, e já…

Musel uhnout pohledem a v duchu se proklínal. Nemyslím si nic, namítl krotce. Musím se dostat k faktům. Nejsem, bohuel, v záviděníhodném postavení amatéra jako Tony Turnboldt.

Ale nikdo jiný tam nebyl! Jestli se Brian nezastřelil sám, obviníte mne!

Zoufale přemýlel, jak udret svou psychologickou převahu.

Poslyte, Sybilo, slyel se, jak jí říká. Pod okny celého jedenadvacátého poschodí běí dvě stopy iroká římsa. Obě okna ve Frankově kanceláři byla nezajitěná. Je tedy teoreticky moné, e se někdo dostal do místnosti a stejnou cestou odeel.

Ulevilo se mu, e ji tato představa uklidnila.

Vy si tedy myslíte, e ho někdo zavradil? Corrigan byl velmi rád, e to zaeptala.

To jsem přece neřek, Sybilo. Musím jenom mít oči dokořán. Proto se chci dovědět vechno, co se dá, o Frankově vztahu k ostatním.

Prudce dopila svůj álek a podala mu jej.

Úplně jste mě vyved z míry. Musím to zapít.

Kdy se Corrigan vracel s novým drinkem, Ring ji právě ádal o tanec.

Teď ne, Jeffe, odmítla ho Sybila. Povídáme si s Timem.

S Timem? Jeff se tupě podíval na Corrigana. jo, to je polda! Pardon  kapitán. To já nevěděl, e … vyruuju

Ring odvrávoral zpět a přitáhl si Wandu ke svému vystupujícímu břichu. Pocem, ty slaďoučká! Jak já po tobě jedu my dva bysme dovedli udělat koncert!

Teď bys tak toho dokázal, Jeffíčku. Vra se radi k naí varietní kreslířce. Poplácala ho po tváři a obrátila se k Turnboldtovi, který se na ně klebil.

Co je s Ringem, ptal se Corrigan Sybily, toti proč se nadrátoval? Ten po vás taky blázní?

Předtím to nikdy neprojevil, odpověděla udiveně. Moc mi to zrovna nelichotí. Ten chlapík má toti enu a čtyři děti.

Tony Turnboldt, který si právě míchal drink, se rozhlédl kolem a zeptal se nahlas: Co se stalo s naí Sally?

Znovu se ozvala hudba; Ringoví se podařilo obejmout Wandu, krouil s ní po parketu a dělal ze sebe aka. Smála se na celé kolo. Eva Bensonová se vrátila ke stolu a vypadala trochu pohoreně. Najednou se rychle napila.

57

Tonymu odpověděla slečna Thomasové, sedící dosud vedle Howarda Crafta na pohovce: Slečna Petersonová odela s panem Baerem do chodbičky.

Do chodbičky? opakoval Tony. Byl také trochu nalíznutý.

Asi li do ateliéru slečny Petersonové, dodala edovlasá účetní. Kdoví, co tam dělají.

Krasaveček se zadíval do černé chodbičky. Pak do sebe hodil drink, postavil hrníček, zvedl se stolu svíčku a vykročil dveřmi do chodbičky.

Corrigan se za ním zamračil. Sally je Tonyho děvče?

Je taky enatý.

Na to jsem se vás asi neptali

Syblla zaváhala. Tak nerada mluvím o druhých… Slyela jsem, e před rokem mezi nimi něco bylo  tenkrát, kdy Sally přila k Adamsovům. Říkalo se, e Tony neije se svou enou, ale pak se k ní vrátil. Opravdu o tom moc nevím, Time, tenkrát jsem jetě nepracovala u Burnsů.

Z místa, kde seděli, bylo do chodbičky vidět. Ve světle svíčky zahlédl Corrigan, jak Tony otvírá dveře ateliéru a bez klepání vchází. Kdy se za ním dveře zavřely, změnila se chodba zase v černý tunel. Corrigan se uklíbl, jestli rozpálený Tony vyvolá scénu, koda, e Chuckovi zkazí hezkou chvilku, ale bude to Turnboldt, kdo za to zaplatí. Panu Baerovi mohl ublíit leda padající dům. Stupeň Turnboldtova zranění bude záviset jedině na tom, jak dalece přestoupí zákon. Čekal, e uslyí známky nějakého masakru, ale bylo ticho.

Vrame se k tomu, o čem jsme hovořili, vyzval Sybilu.

Dobře, řekla. A o čem to vlastně bylo?”

O milostném ivotě Briana Franka.

11.KAPITOLA

Sybila upila e svého drinku. Kdy Jsem před několika měsíci nastoupila do Burnsovy revizní společnosti, Brian se dvořil Sally. Právě s ní začínal chodit. Předtím uháněl Helenu  ta tu byla přede mnou. Říká se, e odela se zlomeným srdcem. Víte, mně jí bylo hrozně líto. Brian byl chlap, který bral kadou na potkání  a tahle chudinka měla jako dítě obrnu; nosila na noze přímidlo.

Sybilina informace dokreslila Frankův charakter a zbavila její předchůdkyni podezření z vrady. Chůzi po římse by nezvládl nikdo, kdo má nohu v přímidle.

Tak podle vás měl Frank v poslední době pletky s vaí předchůdkyní, se Sally Petersonovou, Wandou Hitcheyovou a s tou vdanou enskou. To je hotový harém. Vynechal tady na poschodí něco, co nosilo sukně?

Její pohled zabloudil k Laverně Thomasové. Nebylo toho moc.

Kdo byla ta vdaná ena? Nemusíte ml to říkat, Sybilo. Zjistím si to docela snadno.

Pokrčila rameny a její prsa se pohnula Přinutil se podívat se jinam. No  tajemství to není. Manelka Gila Stonera.

Co to bylo za člověka! zvolal bezděčně Corrigan. Stoner to asi nevěděl, e? Manel je obyčejně ten poslední, kdo se to doví.

Zjistil to včera. K první scéně dolo v půl devátý, právě kdy jsem vcházela do kanceláře. Gíl nepromluvil a zavřel se v kanceláři. Za chvíli přiel Brian a bouchlo to hned, jak se objevil. Slyela jsem, jak Gil křičel. Nebudu opakovat co, ale dovedete sl to představit. Brian mu odpověděl, neslyela jsem co, a Gil spustil křik nanovo. Vypadalo to, e se paní Stonerová přiznala, e s Brianem spala Nakonec Gil zařval: Já ti ukáu  a přidal hromadu nadávek. Potom vyrazil ze dveří a za několik minut se vrátil s Wandou.

Utíkal na Franka alovat.

Stonerovo jednání bylo zajímavě nelogické. Nedal ani pohlavek mui, který mu zanáel do hnízda, ale jako malý mstivý chlapeček utíkal alovat nové Brianově milence. Bylo to tak netypické, e Corrigan začal uvaovat, není-li to nějaký krycí manévr, který mu měl dodat zdání nemunosti, ačkoliv přitom plánoval Frankovo zavradění. Nebo vyvanil Hitcheyové, co věděl, a přitom se tak rozpálil, e provedl zločin? V obou případech měl monost se tajně vrátit, i kdy zdánlivě předstíral, e odeel v půl páté. Dost moná, e vůbec neopustil budovu. Mohl prostě sjet výtahem do dvacátého poschodí a někde se ukrýt a do okamiku, kdy se domníval, e má čistý vzduch Co se stalo potom? ptal se dál Sybily.

Gil přivedl Wandu. Zastavila se na prahu a spustila na Briana  ale vůbec ne jako dáma. Křičela na něj vechny nadávky, které znám, a dalí, co neznám. Potom udělala čelem vzad a vykročila z místnosti směrem do chodby. Řekla bych, e se la na záchod vyplakat. Pan Burns tam Jetě nebyl, jinak by byl Frank dostal okamitě vyhazov. éf je pořádně konzervativní a ten rozruch by ho pohoril.

Hoi pak pracovali spolu v jedné kanceláři? Neměli na vyhranou, ledae by jeden z nich chtěl odejít ze zaměstnání.

Corrigan mlčel Za chvíli se zeptal. Máte Stonerovo telefonní číslo? Přikývla a on vstal: Pojďme si pro ně.

Sybila se podívala do tmy v chodbě a zaváhala: Nevezmete lucernu nebo aspoň svíčku?Zaklebil se na ni a vytáhl svou tukovou baterku; vzal ji za ruku a vedl jako holčičku. Její drobná ruka spočinula jako ruka dítěte důvěřivě v jeho tlapě. Je to a příli příjemný pocit, řekl si Corrigan masochisticky; skoro se mu ulevilo, kdy musel její ruku pustit, aby mohl otevřít dveře do revizní kanceláře Na desce stolu mám přilepený telefonní seznam, řekla Sybila. Potom se podívala na zavřené dveře do Brianovy pracovny a otřásla se.

60

Na seznamu byla řada jmen. Vedle jmen Stoner Gilbert bylo napsáno brooklynské číslo.

Víte, kde v Brooklynu Stoner bydlí?”

V Prospect Parku.”

Jezdí domů vozem?”

Ne. Vdycky si stěuje na cestování v podzemní dráze.”

Dvacet a pětadvacet minut jízdy, uvaoval Corrigan. Musel se tedy dostat domů aspoň deset minut před přeruením proudu. Jestli je teď doma, je to dostatečný důkaz, e se nemohl kolem kanceláře potloukat jetě tři minuty po páté, kdy byl Frank zastřelen.

Posvítil si na telefon a vytočil číslo. Zvonek na druhém konci utichl uprostřed třetího zabzučení.

Halo,” ozval se nedůtklivý enský hlas.

Prosím pana Stonera, poádal Corrigan.

Není doma. Asi trčí v podzemní dráze.”

Ale  myslel jsem, e se dostal do Brooklynu před tou poruchou. Copak se nevrací domů chvíli po páté?”

Snad po estý, ne?”

Přece končí práci v půl páté,” Corriganův hlas zněl pochybovačně.

To končí,” odpověděla ena. Ale to byste neznal toho mýho, kdybyste myslel, e jde rovnou domů. Nejdřív si musí zajít na pivo. A vůbec  s kým mluvím?”

Corrigan neviděl důvod, proč by jí měl říkat, e je policejní úředník. Jmenuji se Corrigan. My dva se dosud neznáme, paní Stonerová.

Corrigan? Neznám. Co chcete Gilovi?”

Není to nic, co by nemohlo počkat do zítřka. Děkuji, paní Stonerová.” Zavěsil dřív, ne mohla Doloit dalí otázku.

Tak Stoner v tom zůstává, uvaoval Corrigan. Ledae by prokázal, e v 17,03 seděl v nějaké hospodě.

Pojďme k ostatním,” řekl Sybile.

12.KAPITOLA

Chuck Baer si brzo uvědomil, e blondýna Petersonová má o ně] zájem. Nepřekvapilo ho tedy, kdy Sally setřásla ruku Tonyho a přikročila k němu.

Nemáte hrníček, pane Baere. Vy nepijete?

Nikdo mi jej nenabídl, Baer se usmál. A já nejsem zrovna pozvaný host.

Co sl dáte? zeptal se Turnboldt ledově. Zrzek mu laskavě odpověděl, e koňak se sodou. Krásný Tony mu nalil a připravil drink také pro Sally. Zřejmě se nehodlal vzdálit, ale Sally k němu obrátila záda, a tak se přece odplíil.

Řekněte mi něco o sobě, pane Baere, vyzvala ho Sally. já jsem nikdy nepotkala opravdovskýho detektiva.

A bych vám řek cokoliv, byla by to le, odpověděl jí Baer. je to jedno z nejjednotvárnějích zaměstnání. Ale jestli jinak nedáte  co chcete slyet?

No  začněte tím, jestli jste enatý nebo svobodný.

V tom vám nebudu lhát, zaklebil se. Nejsem ani zasnoubený. Podíval se na její levou ruku.

Pátráte? zabručela Sally. já jsem se taky zatím neuvázala.

Baer s průmyslovou výtvarnicí jetě nikdy nic neměl. Chvíli se bavili. Kdy Turnboldt chytil taneční hudbu a začal krouit s Wandou, zavrčela Sally: To vás musím vyzvat sama, pane Baere?

Pan Baer byl můj otec, pronesl Chuck slavnostně. Mně se říká Chuck. Právě jsem to chtěl navrhnout. Natáhla ruku. Já jsem Sally. Uchopil její ruku a pozdrel ji. Nezdálo se, e by jí to vadilo. Ohlédla se na tančící. Přidáme se k nim?

Jestli to vae palce vydrí, tak se do toho dáme. Sally mu okamitě vzala hrníček z ruky a odnesla jej i se svým k nejbllímu stolu. Chuck se napřímil, potřásl hlavou jako medvěd a přitáhl ji k sobě.

Mám tanec straně ráda.

Začínám si uvědomovat jeho přednosti. Přitiskl ji k sobě, ale ona zavrtěla hlavou a s úsměvem se odtáhla.

Zápasí se v aréně, Chucku. Jestli chcete tančit, tak budeme tančit. Jestli chcete zápasit, tak..

Vrátili se ke stolu pro dalí drink.

Jak to, e nejste zadaná, Sally?

To je smutná příhoda, odbyla ho lehce.

Vůbec s nikým nechodíte?

Přes dva týdny jsem neměla schůzku s muem. Ukázalo se, e ten poslední měl enu. Volná nejsem dlouho. Před těmi čtrnácti dny jsem byla více méně zasnoubená.

Přimhouřil na ni jedno oko. Co to znamená, e jste byla více méně zasnoubená? To je, jako byste řekla, e jste více méně těhotná.

No  existuje přece porozumění. Mu nikdy neřekne něco, co by ho doopravdy vázalo, ale zvyknete si mluvit spolu o tom, kolik dětí byste chtěli mít, jak velký byt potřebujete a o podobných věcech. A právě na tohle jsem naletěla.

To je pacholek, ten chlap. To já zase svým děvčatům dávám hned vědět, e jsem zapřisáhlý starý mládenec.

Zasmála se. Dobře, Chucku, varoval jste mě, Ostatně ádná rozumná enská by nechtěla takovýho zrzouna za mue. Co by to bylo za hrůzu, kdyby se nám narodily dcery!

Jsem ochoten poslouit jako milenec.

Budu o tom uvaovat. Dneska. Chucku, potřebuju někoho, o koho se můu opřít, a vae ramena vypadají docela spolehlivě. Ta zatracená tma. Věřil byste, e taková holka, jako jsem já, se potmě bojí?

Řekla to posměně, ale vycítil, e to myslí váně.

Dotkl se její ruky. Opřete se třeba celá. Mimochodem, co se stalo s vaím více méně enichem?

Ukázalo se, e je spí míň ne víc. Nachytala jsem ho s jinou dámou.

Rádio zase začalo hrát Nechcete tančit? Líbilo se

mi to. Hlavně proto, e vás musím dret v náručí. Moc se mi nechce,” řekla Sally, ale postavila svůj hrníček a znovu otevřela náruč.

Připojili Se k ostatním a po několik obrátek mlčeli. Vy přece vlastně nechcete tančit, prohodila Sally najednou.

Tančit ne, přiznal se Baer. Jenom vás dret v náručí.

To tady dost dobře bez tance dělat nemůeme, zamumlala.

Tak pojďme někam, kde by to lo.

Dlouho neříkala nic, jako by v duchu zvaovala. Potom k němu vzhlédla. Tak jo, je tu můj ateliér. Potom se zarazila a řekla rozmrzele: Bude tam ale tma.

Dovolila mu, aby ji odvedl do chodby. Světlo svíčky z místnosti se rychle ztrácelo. Ne doli ke dveřím na konci chodby, viděl Baer dívku u jenom jako stín. Otevřel dveře, vtáhl jí dovnitř a zavřel za sebou. V ateliéru nebyla naprostá tma. Měsíční světlo proudilo dovnitř dvěma okny. Baer rozeznával malířský stojan, pracovní stůl a u jedné stěny gauč.

Měli Jsme si vzít svíčku, řekla Sally tie. Máte zapalovač, Chucku?

Nemám v něm benzín.

Tady někde je moje kabelka. Je v ní zapalovač. Zamířila k pracovnímu stolu. Baer ji chytil za ruku, otočil ji a vzal ji za ramena. Řekl:

Na to, co máme oba na mysli, uvidíme dobře. Podívala se k němu vzhůru. Kdy spustil ruce na její pas, Salliny pae se k němu okamitě vztáhly. Intenzita polibku oběma otřásla.

Nevím, co se to se mnou stalo, Chucku, řekla Sally chraptivě. Nikdy v ivotě jsem jetě nepadla kolem krku mui při prvním setkání…

Proč si s tím lámat hlavu? řekl Baer a vedl Ji ke gauči. Nepotkal se s odporem, ani s nějakým náznakem. A přece, řekl si, tohle děvče není děvka. Zdálo se, e ji ten okamik přemohl. To je to zatmění, uvaoval.

Něně ji poloil na gauč a poklekl vedle na podlahu. Najednou se otevřely dveře a do místnosti vniklo světlo svíčky. Baer vyskočil, Sally se zmateně posadila a začala si stahovat aty.

Baer zavrčel:Maminka vás nenaučila klepat,Turnboldte?

Turnboldt odnesl svíčku ke stolu pratil s ní na desku. Díval se přitom na Sally. To nemůe jednoho chlapa nechat vystydnout, ne se jde vyspat s jiným? Vdy toho tady sotva zná, ty couro!

Baer stál jako omráčen u gauče, ale jeho levička v zápětí opsala oblouk a pratila Turnboldta pod bradu. Tonyho oči ve světle svíčky zailhaly; naklonil se dopředu a padal jak dlouhý tak iroký. Baer ho v pádu zachytil a jemně poloil na podlahu; zůstal klidně leet tváří k zemi.

To ho naučí, jak se má chovat, usoudil Baer.

Sally hleděla dolů na Tonyho zahanbená, uraená a udivená. Baerův výpad, jeho úder byl tak rychlý, e takřka nechápala, e se to skutečně stalo.

,,Co to máte v té pěsti? zeptala se přikrceně; jetě si urovnávala aty. Granát?

Nebojte se, neutrpí trvalou kodu, ujistil ji Baer. Snad ho bude po úderu chvíli bolet hlava. Říkal si o to, Sally. Měl jsem dojem, e nemáte přítele, ale chování toho individua bylo hodně majetnické.

,Tony není můj přítel, vychrlila ze sebe. Má enu.

Tak o co mu jde?

Je to ten enatý mu, o kterém jsem se zmínila, e se mi dvořil, kdy jsem zruila své více méně zasnoubení. Chodila jsem s ním, kdy on i jeho ena ili odděleně, ale rozhodl se k ní vrátit. Chtěl, abych s ním chodila dál, ale mně to vadilo. Vynadala jsem mu za ten návrh a on se pak ke mně choval sluně a do nedávná, kdy s tím začal znova; chtěl zase přihřát nai romanci. Tohle ale u je trochu moc. Vyřídím si to s ním, a se probere.

Zrzek si ji prohlíel. Co to kecal o tom, e vá poslední milenec jetě nevystydl?

Myslel tím Briana Fraňka, řekla s pohrdáním. On byl ten chlap, co jsem ho zahodila. Ale udělala jsem konec dávno předtím, ne sí Brian prostřelil mozek.

Baer se podíval na bezvědomého Turnboldta. Za chvíli přijde k sobě. Můeme jít někam jinam, Sally? Teď ne, odpověděla. Je mi, jako by na mě někdo vylil vědro ledové vody. Z čeho jste, Chucku z lávy?

Sex mi starosti nedělá, pokrčil rameny. koda těil jsem se na to. Snad někdy jindy.

Snad. Vzala se stolu kabelku a Turnboldtovu svíčku. Jdu se upravit. Sejdeme se v kanceláři.

Sally odela a Baer se sklonil nad bezvědomým. Poslouchal jeho oddechování; bylo pravidelné. Vrátil se k ostatním a nechal Tonyho, aby přiel k sobě o samotě.

Rádio jetě vyhrávalo, ale nikdo netančil.

Baer si viml, e Tim a Sybila nejsou v místnosti. Zamířil k oběma uniformovaným muům a zeptal se: Kde je kapitán?

Coats, mladí policista, odpověděl: Odeel před chvílí se slečnou Gravesovou.

Protoe lucerna zůstala v místnosti, Baer věděl, e má Tim s sebou jen tukovou baterku. Moná, e Corrigan proívá také nějaké milostné dobrodruství. Rozhodl se, e ho nepůjde hledat.

Ale právě v tom okamiku vyel Corrigan z chodby sám.

13.KAPITOLA

Baer ho oslovil: Kam zmizela tvá podezřelá?

Na chodbě se potkala s tou tvou a kamsi spolu ťodelyŤ. Kde je Turnboldt?

Vyspává v Sallině ateliéru.

Corrigan pokývl hlavou. Tak zlitej zase nebyl. Tys ho pratil?

Zrzek přisvědčil. Trochu výpad z role. Zřejmě se

se Sally kdysi miloval a on teď byl natolik pod párou, e zapomněl, e je to stará záleitost. Sprostě jí nadával.

Vtom se Turnboldt vynořil na prahu. Kráčel nejistě a ohmatával si bradu. Kdy procházel kolem Chucka Baera, vrhl na něj vraedný pohled, ale tím to skončilo. Přistoupil k improvizovanému baru a nalil si skotskou.

Zase to tu trochu rozmíchám, oznámil Baerovi Corrigan. Jen co se Sybila a ta tvoje umělkyně vrátí.

Baer vytáhl husté rezavé obočí, ale nezeptal se na nic. Věděl, co má Tim v úmyslu; byli vzájemně spojeni duevním radarem.

Corrigan zvedl benzínovou lampu a postavil ji na stůl, u něho seděli oba stráníci. Napumpoval do ní vzduch, Coats krtl zápalkou a přiloil ji do zápalného otvoru. Světlo zalilo místnost.

Co to znamená? zavrčel Turnboldt a Wanda Hitcheyová od něho odskočila. Tony měl kolem úst rozmazanou rtěnku. Zbláznili jste se nebo co?

Hele, ohradil se Ring; dosud tančil s Bensonovou. Copak to někdo potřebuje?

Kdy Sybila a Sally vely, Corrigan vypnul rádio. Mrzí mě, e vám kazím zábavu, ale u jste se pobavili dost, řekl. Alou do práce, lidičky  do tvrdé práce.

Co to má znamenat? ptal se Ring. Myslel jsem, e jste to u dodělal.

To sotva, pane Ringu. Víte, já jsem dosud nezjistil, kdo z vás Briana Franka zavradil.

Nastalo hrozivé ticho.

Zavradil?,, zeptala se Sally. Zavradil?

Nemohla to být nehoda ani sebevrada, slečno Petersonová, spustil Corrigan, a přesto leí naproti přes chodbu s dírou ve spánku a má půlku obličeje rozstřelenou. Jak byste to tedy nazvala?

Výtvarnice zatápala po idli, ale zůstala stát. Na vech tvářích, včetně Sybiliny, viděl, e ho nikdo nechápe. Někdo je tu ale zatraceně dobrý herec, myslel si.

Jak by to mohla být vrada, kapitáne Corrigane? zeptala se Laverna Thomasova. To je k smchu! Pan Frank byl v místnosti sám. Leda   zarazila se a upřela pohled na Sybilu.

Irka zrudla; modré oči se rozířily a vzápětí se zúily.

Leda, e jsem lhala, Laverno? Leda, e jsem ho zabila já?

To jsem neřekla, zajíkla se stará panna. Toti  

Vichni víte, e kolem celého jednadvacátého poschodí vede dvě stopy iroká římsa. Slečna Gravesová vypovídá, e nela do Frankovy pracovny ihned po výstřelu, je-li to pravda, dostal se vrah dovnitř po římse a měl dost času k úniku touté cestou. Mohl to být tedy kdokoliv z vás.

Nechal větu doznít a vyhnul se Baerovu pohledu. Byl téměř vděčný Howardu Craftovi, kdy jeho plaché hnědé oči za brýlemi nervózně zamikaly a Craft zaprotestoval: Tomu nerozumím, kapitáne Proč jste najednou usoudil, e Brian byl zavraděn?

Nebylo to najednou, odpověděl klenotníkovi. Věděl jsem to od prvního okamiku, jak jsem se na něj podíval.

Nikdo nic neřekl a Corrigan je nechal dusit se ve vlastní ávě. Konečně se zeptala Sally Petersonová: Jak jste to poznal, kapitáne?

Pojistka na revolveru byla zavřená. Frankův vrah ji musel po výstřelu bezděčně zavřít. Frank to nemohl udělat. Byl ihned mrtvý.

Vichni si začali sedat. Turnboldt s pootevřenými ústy klesl na idli za nejbliím stolem. Malá paní Bensonová si kecla na svůj psací stůl a vypadala, e je jí zle. Wanda Hitcheyová sáhla po idli na jedné straně vedle Evy, Sybila Gravesová po druhé Jeff Ring dopadl na stůl, u něho se posadil Turnboldt, a těce oddychoval. Sally Petersonová hledala bezpečí v jednom z křesel; Baer el za ní, přisedl na opěradlo jejího křesla a díval se na ni dolů. Howard Craft a Laverna Thomasova zůstali jednodue sedět na pohovce, kde seděli dosud; jenom oči se jim pohybovaly

kradmými trhavými pohledy, jako by hledaly monost úniku.

Jediný Corrigan zůstal stát. Výborně se mu to hodilo Situaci ovládal i svou výkou.

Chce k tomu někdo něco říct? zeptal se tak stroze, jak jen mohl. Máte monost, dámy a pánové. Kdy Turnboldt promluvil, neměl v hlase ani stopu po opilosti. Zřejmě vystřízlivěl po Corriganově sdělení.

Kadý, kdo by se z této strany po římse přiblíil, kapitáne, musel by projít kolem naich oken Myslím, e bych si toho byl viml. Z opačného směru mohli přijít jenom Howie a Laverna, ale oni si dosvědčují alibi navzájem, e ? To znamená, e vrah římsu nemohl pouít. Tím zbývá jen jedna cesta, kudy se mohl vrah dostat do Burnsovy kanceláře  dveřmi ze vstupní kanceláře revizní společnosti.

Kde jsem byla já! vyletěla Sybila. Proč to nedořekne?

Nikoho neobviňuji!, řekl. Jeho pohled, obvykle drzý, uhýbal. Probírám fakta.

Dvě věci jste vynechal, pane Turnboldte, upozornil ho Corrigan. Za prvé: Jestli jste soustředěně pracoval u svého stolu, jak tvrdíte, asi jste se nekoukal z okna. Za druhé: Vá rozbor je zaloen na předpokladu, e jste byl ve své kanceláři. Já to ale nemůu brát za fakt. Třeba lete Vlastně byste zcela pochopitelně lhal, kdybyste vy byl ten, kdo vylezl na římsu a vydal se k Frankovu oknu.

Nelu! Mluvím pravdu!

Zapomněl jste jetě na něco, pane Turnboldte. Moná, e mluvíte pravdu, a třeba slečna Gravesová taky Mohl to udělat někdo, kdo se na římsu dostal z okna chodby mezi oběma umývárnami.

Tím by se výběr zúil na mě a Wandu, viďte, kapitáne Corrigane? ozval se Sallin kovový hlas.

Ké by to bylo takhle jednoduché, slečno Petersonová. Bohuel se mohl i spolupracovník mrtvého, Gil Stoner, připlíit zpátky po předstíraném odchodu domů a vylézt oknem v chodbě Řekl bych, e má dost dobrý motiv. Teoreticky mohli toté provést i pan

Burns a starý pan Griswald. Musíme je taky sledovat. Hned po vás je nejpodezřelejí Stoner.

Nerozdáváte moc lacino své informace, kapitáne? zeptala se znenadání Sally Petersonová. Pokud vím, tak policejní úředníci si nechávají své objevy a teorie pěkně pro sebe a do chvíle, kdy s nimi můou vyrukovat. Hlavně je tají před hromadou podezřelých z vrady. Víte to jistě, e slouíte zákonu? Já si toti nevzpomínám  kdy teď tak o tom uvauju  e byste nám byl ukázal svůj průkaz.

Rád poslouím, řekl Corrigan a blýskl svým títkem. Dokonce se na ni usmál. Jste chytré děvče, slečno Petersonová. Máte pravdu, pokud se týče obvyklých policejních metod, ale tento případ neprobíhá za normálních obvyklých okolností. Mimořádné je třeba to zatemnění; nevíme jak dlouho tu budeme zavřeni a po tu dobu jsem nucen se o případ starat sám. Budu postupovat tak, jak uznám za vhodné. Teď povauju za správné poloit karty na stůl a radím vám, abyste udělali toté. Nejsem předpojatý vůči ádnému zúčastněnému, pokouím se jenom dostat se k faktům. Můeme u přestat s hovorem o mně? Neodpověděla  ani ona, ani nikdo z ostatních. Dobrá. Tak začneme mluvit o vás.

O mně? zeptala se výtvarnice bezděčně.

Začneme s vámi. Zdá se, e vy jste měla jak příleitost, tak i motiv. Pokud jde o motiv  vím, e jste teprve nedávno přeruila milostný poměr se zemřelým panem Frankem.

Jo  rozela jsem se s ním, vytěkla Sally Petersonová. Ale kdyby kadé nepovedené vyspání s chlapem mělo v tomhle městě skončit tím, e mu enská prostřelí hlavu, tak byste museli sníit osazenstvo policejního velitelství na čtvrtinu. Vdycky se najde jiný. Já jsem ho nezastřelila, kapitáne; se mnou ztrácíte čas. Proč se nezajímáte o pozdějí Brianovu roztrku? Třeba s Wandou Hitcheyovou?

Corrigan tohle čekal. Podíval se na přepečlivě nalíčenou úřednici s postavou břiní tanečnice. Co vy k tomu řeknete, slečno Hitcheyová?

Ty jedna kysličníková blondýno, obrátila se pomsychtivě Wanda na Petersonovou. Kapitáne, já bych se bála pistolí zvednout, nato abych z ní někoho zastřelila. V ivotě jsem se zbraně nedotkla. Nejednám jako ty holky, o kterých pořád čtete, fá bych mu pořádně vynadala nebo bych mu hodila seívačku na hlavu, ale co bych měla z chlapa, kterýho bych zastřelila? Já jsem pro to, něco z chlapa mít.

Sally něco zasyčela, Wanda cosi zavrčela v odpověď a Corrigan se k oběma otočil zády. Mě zajímáte hlavně vy, Turnboldte. Tentokrát úmyslně vynechal pane. Příleitost máte, ale jestli máte i motiv, to jsem zatím neobjevil. Nechce se mi věřit, e by si dva takoví chlapíci, jako vy a Frank, nelezli do zelí. Nepředpokládám, e se o tom začnete ířit sám, ale snad se toho ujme někdo jiný. Kdy u pro nic, tedy aby si dodal důleitostí. Tak  kdo to bude?

Byla to malá obtloustlá Eva Bensonová. Corrigan nebyl překvapen: nenápadní, stranou se drící lidé bývají často zlatým dolem informací.

Neřekne mu o svém utkání s Bríanem, Tony? Turnboldt se na ni zamračil. Paní Bensonová pokrčila holandskými rameny.

Nevím vlastně, o co lo, kapitáne Corrigane, ale Brían dal Tonymu pod bradu a srazil ho k zemi. Stalo se to před několika týdny před pánským záchodem. Vichni jsme to slyeli nebo viděli.

Tak já řeknu, proč to bylo, ozvala se Sally Petersonová mrazivě. Protoe mí Tony řekl o Brianovi a Wandě. Brian ho zmlátil, e se nestará sám o sebe. Turnboldt zařval: To mám díky za prokázanou laskavost!

Laskavost  propána! Rozházel jsi mě s Brianem, protoe jsi doufal, e se vrátí na jeho místo. Za to jsem ti jetě zůstala dluna, ty ničemo. A se mě přítě zeptá, třeba kolik je hodin, nastavím ti nohu! Turnboldt zrudl ve tváři jako rak. Povstal ze idle, jako by chtěl na Sally skočit. Kdy si ale viml, e oči Chucka Baera se upírají na fialovou skvrnu, která mu tmavěla pod bradou, klesl do idle zpátky.

Tentokrát o něj projevila zájem Wanda: Ty jsi aloval na Briana a na mě, Tony? V jejím hlase neznělo nepřátelství. Turnboldt si jí nevímal. Sál si svůj hezký spodní ret a byl rozhodnut nikoho nevidět. Tos mi teda udělal laskavost, pokračovala Wanda. Přinutil jsi Sally, aby mi Briana hodila rovnou do klína. No  netrvalo to dlouho a teď je konec navdycky.

Po tomto filosofickém prohláení si slečna Hitcheyová začala prohlíet nehty.

Vy ovem taky patříte mezi podezřelé, slečno Gravesová. Málem řekl Sybilo. I kdy jenom pokud jde o příleitost. Nevím o ádném motivu. Musel se obrnit, aby udrel hlas neosobní a pohled bez zájmu. Stálo ho úsilí, aby se rozhlédl po ostatních s výzvou: Ví někdo o nějakém důvodu, proč by chtěla slečna Gravesová zavradit Briana Franka?

Nikdo neodpověděl. Ne snad z taktu nebo z touhy ochránit děvče, které pracovalo od nich přes chodbu. To téhle smečce neodpovídalo. Jestlie mlčeli, bylo to proto, e o Sybile nevěděli nic, co by mu mohli sdělit.

Hlasem jetě ledovějím, ne mluvila Sally, ozvala se Sybila: Na to jste se mohl zeptat přímo mě, kapitáne Corrigane. Styky mezi mnou a Brianem byly čistě úřední. Předpokládám, e se na to dotáete jetě Gila Stonera a pane Burnse, ale řeknou vám toté. Tak u jsem zase kapitán, řekl si Corrigan. Zatraceně! Nechce být podezřelá z vrady. No  kdo by chtěl? K čertu, tohle je patný začátek pro milostnou romanci!

14.KAPITOLA

Corrigan přejel okem po místnosti. Tak, teď kdy vichni víte, e jde o vradu, chtěl by někdo změnit svou povídačku?

Nečekal, e mu odpovědí, a také mu neodpověděli. Podíval se na Jeffa Ringa a maličkou paní Bensonovou. Jetě si dosvědčujete alibi navzájem?

Holandsky vypadající panička řekla: Mluvili jsme pravdu, kapitáne.

Ring úzkostlivě přikývl.

Corrigan se znenadání obrátil na dvojici lidí, k sobě se nehodících, usazenou na pohovce. A co vy, pane Crafte?

Řekli jsme pravdu, s leknutím odpověděl Howard Craft.

Stárnoucí účetní zůstala klidná. Byli jsme spolu, kdy se to stalo, kapitáne. Ale je tady něco.

Co, slečno Thomasová?

Kdy jsem se dověděla, e zbraň, ze které bylo vystřeleno, patřila panu Griswaldovi, předpokládala jsem, e ji pan Frank ukradl včera ráno ze stolu naeho éfa. Točil se tam celé dopoledne při inventárním soupisu. Ale pan Frank ji přece neukradl, e? Ne, odpověděl Corrigan. To musel udělat vrah. A nemusela být ukradena jenom v posledních dnech?

Corrigan byl udiven. Snad se nám podaří upřesnit čas, a si pohovoříme s panem Griswaldem a zjistíme, kdy naposledy si uvědomil, e pistole leí ve stole. Usrkla z hrníčku z umělé hmoty, který drela v ruce, a zadívala se do prázdna. Corrigan ji znovu oslovil: Nechápu, nač naráíte, slečno Thomasová.

Vrátila se do skutečnosti. Ale jen se pokouím něco si uvědomit. Zachichtla se.

Corrigan si zděeně uvědomil, e edovlasá účetní je nalíznutá. Nemuselo ho to překvapit; od okamiku, kdy se tato podivná společnost sela, neodmítla ádný drink, který jí někdo podal.

Co si chcete uvědomit, slečno Thomasová? Důstojně se pokouela soustředit se. Na něco si vzpomínám, ale nemůu si vzpomenout na co. Znova se zamračila do neurčitá. Corrigan ji nechal přemýlet. Nakonec hrábla rukou do vzduchu. Nejde mi to, kapitáne.

Jazyk jí rychle těkl. V zamleném stavu, ve kterém se nacházela, si dnes u pravděpodobně na nic nevzpomene.

Nenamáhejte se, slečno Thomasová. Odpočiňte si a zapomeňte na to. Moná, e si později vzpomenete*

Účetní Griswaldova klenotnictví se naklonila kupředu a postavila hrníček na stolek před pohovku. Potom se opřela a okamitě zavřela oči.

Corrigan se znova rozhlédl. Chce mi jetě někdo něco sdělit, co dosud nevylo na povrch?

Nikdo nechtěl.

Pak u tedy nemůu dělat nic, dokud se sem nedostanou policejní technici. Mávl rukou. Tak se bavte dál.

Vědomí, e jde o vradu a ne o sebevradu, podlomilo náladu. Pochopitelně kadý uvaoval, kdo z nich je vrah; vichni se ztotoňovali v názoru, e jím musí být nepřítomný Gil Stoner. Pro nervovou soustavu bylo únosnějí předpokládat, e vrah není s nimi v jejich nuceném a časem neomezeném vězení. Nikdo u neotevřel rádio* Ani Wanda Hitcheyová u neměla chu tančit.

Corrigan přeel k Sybile.

Chcete se jetě napít, Sybilo?

Ne, děkuji, kapitáne.

Corrigan se na ni dolů usmál. Jsem v nemilosti, jak je vidět.

Předstírala, e tomu nerozumí.

Nesmím zanedbávat svou povinnost, slečno Gravesová. Policista musí odloit své osobní city, anebo vrátit průkaz.

Nevím, o čem mluvíte, kapitáne Corrigane.

Nevíte. Jenom jsem se zmínil, e i vy jste měla monost čin spáchat, a u jste dotčená! Jako kdybych podezíral jenom vás. Těíte ze situace. Víte, e mám o vás zájem 

Máte? Usmála se na něj okouzlujícím irským úsměvem. Jak to můu vědět, kapitáne? Kdy jste mi to neřekl  

Ale řekl   přesvědčoval ji neohrabaně.

Tak dobře  Time.

Uvědomil si, e se na ni znovu usmívá. Takhle je to lepí.

Ale podezříváte mě dál.

Musím, Sybilo, musím.

Já vím. Odpuste, Time. Ale já opravdu nemám strach. Já jsem ho nezabila.

Chcete jetě drink?

Zavrtěla hlavou. U jsem měla dost, Time. Proč nemůeme jen tak sedět a povídat si?

Můeme. Ale zhasnu lampu, musíme etřit palivem.

Kdy se místnost znovu ponořila jen do světla svíček, rozdělila se společnost zase do dvojic. Wanda Hitcheyová se přestěhovala ke stolu, na kterém seděl Turnboldt. Jeff Ring se usadil na idli po Wandě vedly Evy Bensonové. Chuck Baer zůstal na opěradle Sallina křesla a Howard Craft si poposedl maličko blí k Laverně Thomasové. Chrápala.

Corrigan si přitáhl idli k Sybile.

Zajímá mě vae oko, Time, řekla. Třeba ale o tom nechcete mluvit.

Kus rapnelu v Koreji. Schoval jsem si ho. Mám jej doma ve vitrince.

Zamračila se. To je kruté.

Zavrtěl hlavou. Takhle to neberu. Je to prostě suvenýr z války. Natěstí mě támhleten zrzavý blbec odtáhl na oetřovnu.

Sybila se podívala na Chucka. Nakláněl se nad Sally a něco jí eptal. Blondýna zavrtěla hlavou a usmívala se.

Vá hrdina právě dostal koem, řekla Sybila. Jste asi staří přátelé.

Nenala byste starí.

Začala mu vyprávět o sobě.

15. KAPITOLA

Corrigan si uvědomil, kolik času uteklo, a kdy se Sybila najednou otřásla.

Víte, e tu začíná být chladno?

Naklonil se ke stolu, aby se ve světle svíčky podíval, kolik je hodin. Bylo skoro půl jedenácté. Vstal a odeel k radiátoru. Sáhl na ně]  byl studený. Budova zřejmě měla thermostaticky regulované topení, které po vypnutí proudu přestalo fungovat. Voda z boileru, probíhající topnými tělesy, za několik hodin vychladla.

Obrátil se na Sybilu: Jak daleko bydlíte?

Příli daleko na cestu pěky.

Chcete přespat tady?

Myslím, e vichni budeme muset. Pan Burns má v kanceláři měkký koberec; natáhnu se na něj a přikryju se kabátem.

Zaslechla ji Eva Bensonová: Já se tu taky chystám přenocovat. Vy dva mi sedíte na posteli, zavolala na Howarda s Lavernou. Za chvíli si budete muset najít jinou větev.

Craft okamitě vstal, sklonil se nad účetní a zatřásl jí. Zamourala na něj, něco zamumlala a hned znova usnula.

Hucku, pomozte s ní Howiemu, řekla Sally.

Baer zvedl spící slečnu lehce jako dítě. Na chvíli otevřela oči, okamik uděeně zírala do Chuckova obličeje. Potom ale uklidněná zavřela zase oči a spokojeně mu poloila edivou hlavu na rameno.

Kam mám dát tu ípkovou Růenku? zeptal se Baer Crafta.

Snad do její pracovny, pane Baere, odpověděl klenotník, je tam koberec. Ponesu vám svíčku.

Na stole leely tři nepouité svíčky. Craft jednu přidrel u plamene; z popelníku vysypal do koe oharky, na dno nakapal trochu vosku a do něj postavil konec svíčky.

Kdy se Craft vracel se světlem, pootevřela slečna Laverna Thomasová levé oko a těrbinou mezi víčky vrhla rychlý pohled do Baerova obličeje. Sally vstala z křesla a přistoupila k edovlasé eně. Slečna Thomasové oko ihned zavřela.

Jenom dělá, e spí! zvolala Sally. Co tomu říkáte?

Baer se uklíbl a kývl na Crafta, aby el se svíčkou napřed.

Myslím, e půjdu s sebou, prohlásila Sally. Chci mít jistotu, e si to Laverna nebude příli uívat. Vyla za oběma mui a Baerovým břemenem do chodby.

Ring eptal Evě Bensonové: Kdy budete spát na pohovce, smím se skrčit tady v křesle?

Vyspěte se, kde chcete, Jeffe.

Já zabírám kanapátko v umývárně, ohlásila Wanda Hitcheyová.

Lehnu si tam taky, děátko, blábolil Turnboldt nesrozumitelně.

Tak to tedy ne! ohradila se Wanda.

Chuck a Sally se vrátili bez svíčky.

,Lavernu jsme uloili, oznámil Chuck s úklebkem. Svíčku jsem nechal u ní na zemi.

Vůbec nespí, hlásila Sally. Kdo by to řek do starý báby? Předstírá, e není k probuzení, jen aby se mohla uvelebit Chuckovi v náručí! Podívala se zamilovaně na Baera. Máte těstí u enskejch, Chucku.

Hlavně u bab, řekl Chuck. A u psů a dětí.

Kde bude spát Craft? chtěl vědět Corrigan.

V kanceláři strejčka Eeveretta.

Craft nemá svíčku.

ádnou nepotřebuje. Je tam plno měsíčního světla. Sally sebrala se stolu oharek svíčky. Já odcházím do ateliéru, oznámila a podívala se na Baera.

Přidal se k ní. Uloím vás, řekl. Odeli spolu do chodbičky. Tak, tím je o Chucka na dnení noc postaráno, pomyslel si Corrigan. Nikdy nepřestal Chuckovi závidět magický vliv, jakým dovedl působit na některé eny.

Wanda Hitcheyová si vzala ze skříně svůj silný kabát. Odcházím do budoáru na záchodě, oznámila. Dobrou noc vem.

Počkej. Turnboldt se zachytil desky stolu a se zřejmými obtíemi se vytáhl na nohy. Pořád tu někdo někoho ukládá, tak já chci uloit Wandu. Wandiny zelené oči odhadovaly jeho stav. Přehodila svůj plá přes idli a vzala ho za loket.

Netrefil bys zpátky z chodby: Já uloím tebe,

Tony. Odvedla ho ke dveřím do jeho kaceláře. Nepřestával se na ni dívat. Corrigan si ale viml, e kdy doli ke dveřím, byl to Tony, kdo natáhl ruku po knoflíku kliky a otočil jím. A vůbec při tom netápal. Dvojice zmizela za dveřmi. Turnboldt nebyl ani z poloviny tak opilý, jak předstíral. Corrigana zajímalo, proč to dělá. Moná, e proto, aby Wandu nalákal na zdání, e je ve stavu, kdy by se na nic nezmohl. Jako by Wanda potřebovala lákat!

V tée chvíli se Wanda znovu objevila, ale bez svíčky. Ze skříně vzala pánský kabát a vrátila se do Turnboldtovy kanceláře.

Ke Corriganovi přistoupili oba policisté. Co bude s námi, kapitáne? zeptal se Maloney.

Proč si nezatelefonujete na velitelství? vyzval je Corrigan. Vypadá to, e tu uvázneme na celou noc. Maloney odeel k telefonu a vytočil číslo. Vytáčel znovu a znovu. Po dlouhé době otráveně zavěsil. Nemůu vůbec dostat linku, kapitáne. Zdá se, e vichni, co uvázli ve městě, chtěj volat domů. Říkám vám, e je to konec světa. Člověk si nemůe ani zatelefonovat!

Kde my se uhnízdíme, kapitáne? zeptal se mladí stráník.

Musíme hlídat místo činu, tak se usadíme u Burnsů. Slečna Gravesová bude spát v pracovně pana Burnse a já mám v úmyslu uloit se na jejím psacím stole. Pro vás zůstala třetí místnost.

Mladý Coats vypadal zděeně: To máme spát s tím mrtvým v jednom pokoji, pane?

Rozkaz to není, Coatsi, řekl Corrigan. Podařilo se mu udret vánou tvář. Ale je tam koberec. Je to jen návrh. Kdy na to ovem nemáte aludek, natáhněte se na podlahu v prostřední kanceláři nebo se vyspěte na idli.

Maloney se obrátil ke svému mladímu partnerovi: Sedni si tady, Coatsi, já mám v sobě svou dávku alkoholu. Mně nevadí leet na koberci vedle mrtvoly. Jenom neporute stopy, Maloneyi, upozornil ho Corrigan.

Wanda se vrátila z Turnboldtovy kanceláře a zavřela za sebou dveře. Svíčku tam zřejmě Tonymu nechala, protoe teď nesla baterku, kterou měl v kapse svrchníku. Katanová siréna zvedla svůj plá, svůdně vem popřála dobrou noc, rozsvítila baterku a zamířila k dámské umývárně,

Chuck Baer se objevil, jakmile Corrigan zapálil lampu. Sally se zřejmě rozhodla, e se mu tak snadno nevzdá. Chytrá holka! Baer eny miloval a opoutěl je. Corrigan na něj soucitně zamrkal a na oplátka dostal nevlídné zamračení.

,,Co kdybys mi půjčil tu tukovou baterku, abych si na schodech nezlomil vaz? zavrčel Baer.

Jde domů, Chucku?

Ovem. Večírek skončil.

Corrigan vytáhl lampičku z kapsy a podal mu ji,

Uvidíme se zítra, rozloučil se Baer. Děkuju za chlast, Ringu.

Jeff Ring sotva kývl. Dělalo mu potíe dret oči otevřené. Baer znechuceně zabručel a vykročil.

Také oba modrokabátníci odeli za svým noclehem a Coats si odnesl lampu.

Ve značně zeřelé kanceláři pocítil Ring najednou, e potřebuje jetě douek před spaním. Kdy klopýtal k baru, otevřela Eva Bensonová skříň, vyndala z ní svůj odrbaný koich a zamířila k pohovce. Shodila střevíce, natáhla se a přikryla koichem.

Nechám vám tady jednu svíčku, řekl jí Corrigan a vzal do ruky jinou. Přikývla. Kdy Corrigan se Sybilou odcházel, zaslechl jetě, jak Eva volá: Nezdá se ti, Jeffe, e u jsi měl dost? Sfoukni tu Svíčku  chci spát.

Corrigan se Sybilou proli chodbou a vstoupili do Sybilíny kanceláře, Dveře místnosti, kde leel mrtvý, byly otevřené a vycházelo z nich světlo benzínové lampy. Corrigan postavil svíčku na Sybilin stůl a nakoukl dovnitř. Lampa stála na stole Gila Stoněra. Stráník Maloney v předklonu, co moná nejdál od mrtvoly, zkouel měkkost koberce. Coats stál nerozhodně u dveří.

Tak přece jste se rozhod spát tady? zeptal se ho Corrigan pobaveně.

Ta dřevěná podlaha vedle Je zatraceně tvrdá, kapitáne, přiznal mladý Coats.

Corrigan se obrátil. Sybila si brala ze skříně svůj kabátek. Vypadal spí módně ne teple.

Ten vás moc nezahřeje, Sybilo. V noci tu bude zima.

Nic víc nemám.

Klobouk a kabát Chucka Baera zmizely, ale Corriganův svrchník dosud leel na stole, na něm stály počítačky. Detektiv jej zvedl, vzal do ruky svíčku a řekl: Račte, slečno Gravesová.

Zamířil ke dveřím s nápisem CARLETON BURNS, president.

16.KAPITOLA

Odloil svíčku i svrchník na Burnsův stůl; Sybila přehodila svůj kabátek přes opěradlo idle. Podívala se na Corriganův plá.

Jestli ten kabát nesete pro mě, tak nepočítejte s tím, e já si jej vezmu a vy budete mrznout.

Vím o jiném, řekl.

Podívala se na něj.

Brian Frank musel mít kabát, kdy přiel do práce. Bude asi tady ve skříni. Předpokládal jsem, e si radi vezmete můj ne jeho.

Její úsměv ho zahřál. Netuila jsem, e policajti mají taky cit. Máte pravdu, Time, je to snad hloupost, ale asi bych nemohla spát pod Brianovým kabátem.

Vyberte si postýlku a já vás přikryju. Rozhlédl se kolem. koda, e si vá éf nepotrpí na gauče v kancelářích.

.Je u moc starý, zasmála se.

Vyberte si postýlku, beruko.

Zvolila si okraj koberce těsně u okna. Sebral z otáčivé idle Carletona Burnse podloku z pěnové gumy a poloil ji na zem místo poltáře. Lehla si, shodila střevíce a podívala se na něj vzhůru. Jak můe někdo tvrdit, e koberec je měkký? Ráno budu vstávat jako pytel zpřelámaných kostí.

Neodpověděl; z nějakého důvodu mu bylo zatěko mluvit. Jejím kabátkem jí přikryl horní část těla a svůj jí ovinul kolem nohou.

Sfoukl svíčku a přeel k oknu stáhnout aluzie proti měsíčnímu svitu. Dívala se za ním. Světlo svíčky, kterou nechal hořet ve vedlejí kanceláři, slabě pronikalo do místnosti.

Dobrou noc, Time. Sotva ji slyel.

Jetě jsem vás pořádně nepřikryl.

Byla to výmluva, aby se k ní mohl vrátit; věděl to on, věděla to i ona. Poklekl vedle ní a začal urovnávat kabáty. Viml si lesku jejích očí. Její pae se mu ovinuly kolem íje.

Nesmírně ho to překvapilo. A dosud se zabýval jen vlastními nekalými záměry. Nenapadlo ho, e by tohle děvče mohlo být nějakým vnějím popudem vyprovokováno k činu, který by za jiných okolností neudělalo. Corrigan si najednou uvědomil, e leí na koberci vedle ní; tiskli se k sobě a líbali se jako milenci.

Jednou odtáhla tvář, aby se nadechla, ale sevření paí na jeho íji nepovolilo. Tělo měla napjaté jako drát.

Spěte tady, Time, zaeptala. U mě.

Vyprostil se z jejího objetí a postavil se. V hlavě cítil divoký zmatek. Hned se vrátím, řekl.

Odeel vedle zhasnout svíčku. Kdy se vracel, zavřel za sebou dveře. Ve tmě si zul boty, svlékl si sako a uvolnil vázanku. Kdy se tápaje ve tmě k Sybile blíil, zdvihla cíp pokrývky z kabátů. Vklouzl pod ně a objali se.

Zatímco se vzájemně poznávali, dolehlo na Corrigana prokletí jeho povolání. Nikdy mě před dnením večerem neviděla, říkal mu rozum, odpoutaný od těla a jeho současné činnosti. Proč se mi tak poddává tak brzy a s takovou iniciativou? Je moné, e cit předstírá? A jestlie ano  proč?

Celá ta záleitost s římsou byla jen jeho představa. Nikdo se po ní nepřiouraL Tohle byl ten nejjednoduí z jeho případů. Ona jediná z celého jedenadvacátého poschodí mela přímý přístup do kanceláře Briana Franka. Vela tam z přední místnosti a zastřelila ho. A je po detektivní záhadě.

Samozřejmě vycítila, e se odtáhl.

Co je, Time? zeptala se. V jejím epotu se odráela starost. Něco se děje?

Nemám ani jediný důkaz pro nebo proti, zoufale uvaoval. To je ta má zatracená drezúra. Moná, e je nevinná jako lilie.

Nic, zaeptal. Vtom ve vedlejí místnosti zazvonil telefon, jako kdy zakokrhá kohout.

Jděte k němu, naléhala Sybila. Honem, Time, nebo se vzbudí některý z těch stráníků v Brianově pracovně.

Corrigan pospíchal přes pokoj ke dveřím, hledal kliku, konečně ji nael a trachal se k Sybilinu stolu.

Sáhl po sluchátku a kdy Je zvedl, přeruil u está zazvonění. Dveře z revizorské kanceláře se otevřely a v nich stál mladý Coats s hořící sirkou v ruce.

U jsem to vzal, Coatsi, řekl mu Corrigan a ozval se do telefonu: Halo!

Coats přiel blí. Hořící sirka mu popálila prsty. Zhasl ji, rozkrtl novou a zapálil od ní svíčku na stole.

Ve sluchátku se zeptal enský hlas, který Corriganovi připadal povědomý; Je tam kapitán Corrigan?

Ano, odpověděl. Kdo mluví?

Laverna Thomasové, kapitáne. Jsem ve své kanceláři v klenotnictví.

Co si přejete? Co zas tohle má znamenat?

Volala jsem vás nejdřív do Adamsovy kanceláře, hlásila účetní. Telefon vzal pan Ring a říkal, e jste na noc u Burnsů. Nevyruila jsem vás?

Co máte za problémy, slečno Thomasové?

Leela jsem a přemýlela. A najednou jsem si uvědomila, nač jsem si to nemohla vzpomenout. Mohl byste sem přijít, kapitáne?

Hned byl v pohotovosti.

To víte, e přijdu. Za pár minut. Jsem toti napůl svlečený.

Nepospíchejte, kapitáne. Nejsem ospalá. To budete koukat, co vám řeknu. Třeba to uhádnete.

Vy víte, kdo zabil Briana Franka, řekl Corrigan prudce.

Ano.

Kdo?

Nikdo mu neodpověděl. Křičel: Haló, haló, ale uvědomil si jen, e zavěsila a pratil sluchátkem.

Podíval se na Coatse. Byl docela oblečen, a na kabát a boty. Zabloudil očima k temným otevřeným dveřím, za nimi leela čekající Sybila; kdy si uvědomil, e ho Corrigan pozoruje, rychle se odvrátil.

Rozsvite lampu, Coatsi, poručil Corrigan krátce. Musím něco zařídit.

Ze dveří pracovny revizorů zamoural Maloney: Něco se děje, kapitáne?

Nic, k čemu bych potřeboval pomoc. Jděte spát, oba dva.

Počkal, a Coats zavřel dveře do místnosti, kde leel mrtvý, a pospíil do pracovny Carletona Burnse. Ve světle svíčky viděl, e Sybila stojí a upravuje si aty.

Vypadala zamylená a zahanbená. e by výčitky? Teď ale neměl na ni čas. Sdělení Laverny Thomasové moná ukončí celý případ. Jen taktak z něčeho unikl; to, co prováděl v kanceláři Carletona Burnse, ho mohlo stát sluební průkaz. Ale jak se zdá, není jetě mimo nebezpečí. Coatsovi jistě stačilo, kdy se podíval do Burnsových otevřených dveří; v Sybilině místnosti nenael ani stopu po tom, e by tam Corrigan spal. Musel spoléhat na diskrétnost mladého policisty.

Rychle si obul boty, navlékl sako a utáhl uzel na kravatě. Jetě se upravoval, kdy slyel, e se otvírají dveře do revizorské pracovny, a viděl jasné světlo benzínové lampy. Vyel z místnosti, kde leela Sybila, a zavřel za sebou.

Chtěl jsem jen uklidnit slečnu Gravesovou, e se nic neděje, zbytečně vysvětloval Coatsovi. Přece jsem vás poslal spát?

Myslel jsem, e budete chtít tu lucernu, pane, řekl Coats úsluně.

Jo  děkuju, Coatsi. Teď ale doopravdy jděte spát.

Ano, pane.

Počkal, a Coats odeel. Potom sfoukl svíčku na stole a vyel s lampou do chodby.

Ke svému překvapení nael dveře do Griswaldova klenotnictví odemčené. Prodejna byla prázdná, dveře do místností po obou stranách byly zavřené.

Slečno Thomasová! Zabouchal na neoznačené dveře vpravo.

Nikdo mu neodpověděl. Asi usnula, usoudil a otevřel.

Laverna Thomasová leela na zádech za svým psacím stolem na zemi. Na stole hořela svíčka. Dámský plá na koberci u protějí stěny označoval, kde se uloila ke spánku. Vedle stála kabelka a polobotky.

Oči edovlasé eny byly rozevřené, ale na nic se nedívaly. Kůí potaená rukoje něčeho, co vypadalo jako nů na dopisy, vyčnívala mezi jejími plochými prsy jako hraniční kámen. Kolem vytrysklo jen docela málo krve.

Corrigan neztrácel čas. Byla buď docela mrtvá, nebo v takovém stavu, e u jí nemohl pomoci. V místnosti nikdo jiný nebyl.

Vyrazil ven několika skoky přeběhl prodejnu s prázdnými vitrinami a vpadl dveřmi do soukromé kanceláře Everetta Griswalda. Benzínovou lampu zvedl

do výe.

Na podlaze pokryté kobercem leel před trezorem zády ke dveřím Howard Craft. Byl zamotán do tmavomodrého svrchníku a schoulen do klubíčka. Kdy vrzly dveře a světlo mu prudce padlo do očí, s leknutím se posadil, přimhouřil oči proti prudké záři, párkrát zamrkal a konečně otevřel pusu:

Co

Corrigan vyrazil zpět přes prodejnu do chodby a ikmo přes ni do neoznačených dveří ateliéru Sally Petersonové. Teprve, kdy do nich strčil a povolily, uvědomil si, e měly být zamčeny; znamenalo to snad, e Petersonová počítala s Chuckovým návratem?

Dohodli se na tom předem? Nebo… bylo to z nějakého jiného důvodu?

Blondýna leela na gauči; kolem horní poloviny těla měla ovinutý kabát, přes nohy jí leel barvami umazaný kus plátna. Kdy vpadl dovnitř, okamitě otevřela bystré očí.

Co k čertu děláte u mě v lonici?

Řekla to ale vlídně, bez nepřátelství. V ateliéru nikdo jiný nebyl.

Corrigan neodpověděl, ani se nezastavil. Proběhl dveřmi do chodbičky a zahnul do příjmu inzerce. Prosvítil si celou místnost. Eva Bensonová leela stočená na pohovce, zabalená do svého koichu a spala jako dítě. Jeff Ring byl rozvalen poblí v lenoce; nohy měl na koktailovém stolečku, byl přikrytý kabátem a ke krku a chrápal.

Očí paní Bensonové se otevřely; uděeně se posadila a pevně sevřela koich. Ring se ve vycpané lenoce jenom pohnul. Hlavu natočil do směného úhlu a přestal chrápat. Nepředstíral spánek? Corrigan neměl čas uvaovat. Čtyřmi skoky byl v dalí kanceláři.

Tony Turnboldt srazil svůj a Ringův stůl dohromady a lehl si na ně úhlopříčně, aby pro sebe získal co největí délku. Dvě podloky ze idlí mu slouily za poltáře a svrchník za přikrývku. Pohnul se, kdy se otevřely dveře, a místnost se zalila světlem.

Corrigan k němu přistoupil a prudce jím zatřásl. Tony otevřel oči, ale ve světle lampy je ihned zase zavřel.

Co se děje? mumlal.

Corrigan postavil lampu na zem. Chytil mue za kotníky a táhl. Turnboldt se musel posadit, aby ho Corrigan nestáhl na podlahu. Svrchník sjel dolů a detektiv viděl, e Tony je a na boty celý oblečen. Nerozepnul si ani límeček, ani si neuvolnil kravatu.

Co je? zeptal se Turnboldt a tupě se díval.

Vstávej a svi sluníčko! řekl mu Corrigan. Máme dalí vradu.

Co? Tonyho ústa zůstala dokořán. Oči měl protkané krvavými ilkami a hustě mu vyrazily vousy.

Vypadal dosud opilý. To ale mohl předstírat, uvaoval Corrigan. Vypil sice hodně, ale jaká byla jeho výdr? Kapitán se nemohl zbavit dojmu, e Turnboldt nebyl ani zpoloviny tak nalitý, jak se dělal.

Corrigan vyběhl a utíkal přes vedlejí místnost do hlavní chodby. Proběhl jí a na konec a bez váhání vrazil do dámské umývárny. Vstoupil do předsíňky; byl tam stolek se zrcadlem a idlička, na protějí stěně stálo kanapíčko. Za předsíňkou byla umývárna a kloset. Wanda Hitcheyová leela na kanapíčku pod svým kabátem.

Několik minut po druhé vradě nael Corrigan vechny podezřelé uloené a zdánlivě spící. Ale jejich počet se přece jen sníil: Sybila Gravesová měla tentokrát dokonalé alibi.

Kdyby bylo lo o jeho vlastní maminku, nemohl by cítit větí úlevu.

17.KAPITOLA

Hitcheyová se posadila a přitáhla si kabát na sebe, jako by ji Corrigan přistihl nahou. Byla oblečená, jen střevíce měla zuté.

Jste normální? Tohle je dámskej záchod!

Vstaňte a vrate se do Adamsovy inzerce, poručil.

Proč? Napulila rty jako malá holčička. Měla rozmazanou rtěnku a vypadala hloupě.

Protoe jsem vám to nařídil. Dolo k druhé vradě!

Dveře utlumily její zaječení.

Ze dveří klenotnictví vyel Howard Craft.

Kapitáne, Laverna je tam  vevnitř  toti  Na hlase mu bylo znát, e nechápe, co se stalo.

Já vím, odbyl ho Corrigan. Jděte do čísla 2103 k ostatním a počkejte tam na mě.

Veel k Burnsovům. Obojí dveře do éfovy pracovny i do úřadovny revizorů  byly otevřeny. Místnost s mrtvým byla temná, ale Sybila se ve světle svíčky skláněla nad zrcátkem z pudřenky a pokouela se upravit si vlasy.

Jakmile lampa osvětlila první místnost, přiběhla Sybila ke dveřím.

Co se děje, Time? zeptala se.

Někdo vrazil kudlu do Laverny Thomasové.

Neuváil, komu odpovídá. K policejnímu postupu patřilo poděsit podezřelé  ale Sybila u nebyla podezřelá. Laverna se chystala sdělit mu jméno Frankova vraha. Zřejmě měla pravdu nebo aspoň vrah se obával, e by mohla pravdu znát. V kadém případě ten, kdo zavřel navdy ústa Thomasové, musel být totoný s vrahem Briana Franka. A protoe Sybila nemohla zabít slečnu Thomasovou, nepatřila mezi podezřelé z první vrady.

Sybilou Corriganova zpráva otřásla. Modré oči se zvětily jako loue po deti; doslova od něj odskočila

Odpuste, beruko, řekl jí něně. To bylo ode mě hrubé.

Ubohá, ubohá Laverna. Na víc se nezmohla.

Maloney a Coats právě přicházeli.

Slyeli jsme dobře, kapitáne? ptal se Maloney zděeně. Někdo prej napadl slečnu Thomasovou noem?

Někdo zabil slečnu Thomasovou noem, opravil ho Corrigan. Nezdroval jsem se delí prohlídkou, ale nikdo nemůe zůstat na ivu se esti stopami oceli v srdci. Obujte se. Začneme s tím znovu.

Sybila ve zmatku vztáhla rozkaz i na sebe. Vrátila se do éfovy pracovny pro střevíce a ve stoje si je obula.

Vichni najednou odeli z čísla 2101.

Jděte za ostatními, Sybilo, oslovil ji Corrigan něně. Přijdeme za chvíli.

Polkla a poslechla. Z čísla 2103 zaznívaly slabě hlasy. Kdy míjeli otevřené dveře, zahlédl bledé, vytřetěné tváře. Potom na ně zapomněl.

Zevrubná prohlídka kanceláře Laverny Thomasové nepřinesla ádnou stopu. ena u pomalu chladla. Corrigan měl pravdu. Ani by se jej dotkl, prohlédl koený jílec, vyčnívající mrtvé z prsou. Skutečně to byla rukoje noe na papír.

Nezanechala po sobě ádnou zprávu. Vůbec nic. Očekávala Corrigana a dočkala se smrtícího návtěvníka.

Měl chu zaklít. Místo toho se vrátil do prodejny, ovinul kolem sluchátka kapesník a vytočil číslo velitelství. Ozýval se jen obsazovací tón.

K čertu! ulevil si, kdy pokládal sluchátko.

Vydal se za ostatními do reklamní kanceláře. Lampu postavil na stůl. Oba stráníci zůstali u dveří.

Kdo ji zastřelil? zeptala se Sally Petersonová.

Je tak chytrá? uvaoval Corrigan. Otázka mohla zastírat znalost podrobností o smrti Laverny Thomasové.

Copak vám nikdo neřekl, jak slečna Thomasová

zemřela?

Stejná otázka zřejmě napadla i Wandu Hitcheyovou. Někdo ji probod, drahouku. Jako bys to nevěděla, vytěkla na ni.

Sally se na ni podívala: Jak to?

Corrigan se obrátil na Hitcheyovou: Vy víte, e byla probodena?

Howie ji viděl. Říkal, e má v prsou svůj vlastní nů na papír.

Corrigan se podíval na Crafta: Vy jste poznal smrtelnou zbraň, pane Crafte?

Ano, přisvědčil klenotník; hlas se mu dosud chvěl. Dobře jsem si ji prohlédl, doufal jsem, e jetě ije. Ten nů mívala na stole.

Zbraň tedy neukáe stopu k pachateli, ledae by byl vrah tak laskav a zanechal po sobě otisky. Corrigan ale málo doufal v laskavost tohoto vraha.

Hovořil jsem se slečnou Thomasovou několik minut předtím, ne byla probodena, obrátil se k Ringoví. Řekla mi, e volala nejdřív sem, Ringu.

Jeff přikývl. Zdálo se, e úplně vystřízlivěl. Probudilo to Evu i mě. Právě jsem znovu usínal, kdy jste přiletěl vy.

Mě taky, přikývla Eva.

Corrigan se na oba podíval: ádný  vás po tom hovoru neodeel?

Ring první pochopil, kam Corrigan míří. My si s Evou dosvědčujeme alibi, kapitáne.

Na mě se nekoukejte. Já Jsem byl na mol, zavrčel Tony Turnboldt.

To je pozoruhodný objev, neodpustil si Corrigan.

Zvracel jsem z okna v kanceláři. Jestli mi nevěříte, jděte se podívat na římsu.

Vsázím se, e se Gil Stoner vrátil, ozvala se Bensonová bázlivě. Určitě se celou tu dobu potloukal tady v budově.

Neblbni, Evo! vytěkla Sally Petersonová. Stejně se tomu nevyhneme. Jeden z nás je vrah. Ty a Jeff si svědčíte v případě obou vrad, Laverna dokazovala alibi Howiemu při první vradě. To znamená, e-já, Wanda, Tony a Sybila se v tom vezeme.

Corrigan se ozval jakoby nic: Slečna Gravesová spala v pracovně svého éfa, kdy Já jsem telefonoval s Lavernou z vedlejí kanceláře. Z úřadovny Carletona Burnse do hlavní chodby nevedou dveře. Aby se dostala do Griswaldova klenotnictví, musela by projít kolem mne  a to se nestalo. Slečna Gravesová je mimo podezření.

Připadlo mu, e se Coats na něj divně podíval, Sybilin pohled byl pln lásky.

Protoe já jsem nevinen, děátko, zavrčel Tony na Wandu, zuuje se volba na tebe a Sally.

Houby se zuuje! Kdo by dal něco na tvoje slovo! Wanda byla celá říčná.

Vrame se k věci, napomenul je Corrigan. Ringu, co vám říkala slečna Thomasová do telefonu?

Ptala se mě, jestli tu jste. Řekl jsem, e ne, a zavolá k Burnsům, protoe jste tam chtěl spát.

Opakujte mi rozhovor přesně. Jak nejpřesněji si na něj vzpomenete.

Jistě. Zvedl jsem sluchátko a řekl jsem: ťAdamsova reklamní kancelářŤ. V tu noční dobu to mohl být sotva obchodní hovor, ale člověk si zvykne se tak hlásit.

Vím. Pokračujte.

Laverna se po vás ptala. Řekl jsem jí, e  

Chci její přesnou otázku a přesná slova, co jste jí odpověděl.

Řekla: To je pan Ring? Laverna Thomasova. Kadého  kromě Howieho  oslovovala příjmením, í kdy větina z nás jí říkala Laverno. Zavolal jsem: ťTo jste vy, Laverno?Ť Potom  

Corrigan ho znovu přeruil: Vy jste se určitě zeptal ťTo jste vy, Laverno?

Ring vypadal udiveně: ,,Myslím, e jsem to ták řek. Podíval se na malou Evu: Vyslovil jsem její jméno e?

Horlivě kývala.

Tedy kadý, kdo slyel telefonovat Ringa, věděl, s kým mluví.

Zeptala se: ťJe tam kapitán Corrigan?Ť Odpověděl jsem: ťNe, kapitán Corrigan spí naproti u Burnsů.Ť Na to řekla: ťDíky, pane RinguŤ a zavěsila.

Víte jistě, e jste vyslovil moje jméno? Neřekl jste třeba ťOn spí naproti u BurnsůŤ?

Ring se zatvářil nejistě. Myslím, e jsem to tak řekl, kapitáne. Znova se tázavě obrátil na paní Bensonovou,

Určitě řekl vae jméno, kapitáne, potvrdilo děvče, protoe kdy zavěsil, nemusela jsem se vyptávat, s kým mluvil. Pamatuju se, e nakonec prohodil: ťCo chce asi Laverna tak najednou kapitánoviŤ?

Corrigan se dověděl, po čem pátral. Kadý, kdo hovor vyslechl, věděl, kdo volal a co chtěl. Zvonění telefonu mohlo být slyet jak v Turnboldtově pracovně, tak v ateliéru Sally Petersonové. Turnboldt mohl pootevřít dveře a poslouchat; Sally měla monost vyjít z ateliéru do chodbičky tak daleko, a by slyela, co se mluví, ani by ji někdo viděl. V chodbičce byla tma jako v ranci.

Protoe v celé budově byl naprostý klid, mohla i Wanda Hitcheyová zaslechnout zvonění telefonu a po pičkách se připlíit chodbou na doslech.

Bylo nad slunce jasné, e vrah slyel hovor slečny Thomasové s Jeffem Ringem. Měl dost času přiblíit se ke dveřím Laverniny kanceláře a poslechnout si, co telefonovala Corriganovi. Vichni tri podezřelí měli asi tak stejnou příleitost. Sally Petersonová se mohla chodbičkou vrátit do svého ateliéru a druhými dveřmi vyjít do hlavní chodby. Jestli Wanda u v hlavní chodbě poslouchala, mohla se k Laverně dostat jetě rychleji. Tony by byl musel pouít římsy, aby se dostal ze svého severního okna do okna chodby. Podle dřívějí prohlídky Corrigan věděl, e okno v chodbě se nezamyká.

Přece jen měl věnovat víc pozornosti Lavernině opilému vatlání. Neudělal to a ona jeho opomenutí zaplatila ivotem. Nepřestával si vyčítat, jak v tomhle případě pracuje. Proč tu ubohou enskou nebral váně?

Někdo ji ovem bral váně; někdo, kdo se neodváil riskovat, aby Laverna něco vyprávěla.

Corriganův studený hlas neprozradil ádnou z jeho úvah.

Slečna Thomasová mi chtěla oznámit, kdo zabil Briana Franka. Pravěděpodobně si vzpomněla na nějakou příhodu, která ji přivedla ke konečnému zjitění. Podíval se na Howarda Crafta. Vy jste jí byl nejblí, pane Crafte. Pracovali jste spolu. Nevíte, co to mohlo být?

Howardova sevřená bledá tvář se pohnula ze strany na stranu. Lituju, ale 

A pak se zarazil.

Co je? zeptal se Corrigan rychle.

Moná, e vím, řekl Craft pomalu.

Corriganovi se ulevilo: třeba jsme u cíle.

18.KAPITOLA

Asi před týdnem, začal vyprávět klenotník, jsem po strýcově odchodu el na záchod. Nebyl jsem pryč víc ne pět minut. Kdy jsem se vrátil, zeptala se mě Laverna, co jsem dělal u strýce v kanceláři. Vysvětlil jsem jí, kde jsem byl, ona mi řekla, e nakoukla do prodejny ve chvíli, kdy se zavíraly dveře do pracovny éfa. Předpokládala, e jsem to byl já. Oba jsme se tam li podívat, ale nikoho jsme nenali a neobjevili jsme ani stopu po pokusu o kráde nebo cokoliv podezřelého. Nenapadlo nás podívat se po strýcově pistoli  kdo by na takovou věc vzpomněl? Myslím, e se Laverna chtěla o tomhle zmínit.

Corrigan zavrtěl hlavou. Něco mi tam nesouhlasí, pane Crafte. I kdyby si byla slečna Thomasova právě na tuhle příhodu vzpomněla, nemohla nikoho inkri-minovat, kdy nevěděla, kdo ten návtěvník byl. Nebo, dodal pomalu, to věděla?

Asi ano, řekl Craft. Pamatuju se, e kdy jsme ten den načasovali trezor, zvedla Laverna něco ze země a poznamenala: ťVím, komu to patří, musím to vrátit.Ť Chtěl jsem se právě zeptat, co to nala, ale na strýcově stole zazvonil telefon a já jsem ho vzal. Byl to zákazník, několik minut jsme spolu hovořili. Laverna asi mezitím nalezenou věc vrátila, a ne jsem se dostal ze strýcovy pracovny, byla u zpátky. Ani jsem se jí nezeptal, co to bylo. S tím telefonem jsem na to zapomněl.

Vy jste neviděl, co zvedla?

Craft zavrtěl hlavou. Muselo to být něco malého, jinak bych si toho byl taky viml. Měl ustaraný výraz, kdy se od Sally obrátil k Wandě a Turnboldtovi a pak se odvrátil. Rád bych, aby bylo jasno, e nevím, co to bylo, ani čí to bylo. To jen tak, aby se někdo nedomníval, e  e taky já jsem mu nebo jí  nebezpečný.

Wandiny oči na něj metaly blesky. Zdálo se, e Turnboldt se ovládá a Sally se zachechtala.

Hezky řečeno, Howie. Kdyby vás to někoho jetě netrklo, tak Howardův proslůvek měl z jednoho z nás udělat vradícího ílence.

Byl to malý předmět? Ty pořád ztrácí svou náunici, Sally, zaryla Wanda.

Světlovlasá výtvarnice se zasmála. Třeba to bylo něco, co do vrady naveze tebe, drahouku.

Tak u dost, zarazil je Corrigan. Chce k tomu někdo něco dodat?

Nikdo nechtěl, tak je Corrigan poslal spát. Kdy se rozeli, přikázal mladímu stráníkovi, aby se vrátil hlídat mrtvého Briana Franka. Maloney se měl zavřít v kanceláři s Lavernou Thomasovou.

Musíme hlídat stopy  pokud nějaké na obou místech činu zbyly  pro hochy z laboratoře. Zamkneme dveře od stáje a budeme doufat, e nám kůň neuteče.

Stráníci se na Corrigana udiveně podívali; nikdy s ním toti jetě nepracovali.

Maloney si zael k Burnsovům pro sako od uniformy a pak se svíčkou odklusal do klenotnictví. Corrigan se znovu pokusil zavolat na velitelství, ale spojení nedostal. Rozsvítil svíčku na Sybilině stole a Coatsovi nechal jeho lampu. Počkal, a Coats odeel vedle, ne otevřel do Burnsovy kanceláře. Byla ve tmě, ale při svíčce rozsvícené v sousední místnosti rozeznal, e Sybila se u zase uloila pod oba kabáty. Poklekl vedle ní.

Teď u vás můu líbat s klidným svědomím, řekl tichounce. Budeme pokračovat, kde jsme před tím přestali?

Time, přitulila se k němu. Potom ho ale odstrčila. Nevykládejte si to patně, ale po tom, co se stalo Taverně, myslím, e by to  

Já vím, beruko, jistě, řekl něně. Políbil ji, vstal a zavřel za sebou dveře.

Přeel do úřadovny revizorů a zamířil ke skříni pro Brianův svrchník. Coats se okamitě zvedl na loket a mátral po pistoli. To jsem já, Coatsi, uklidnil ho Corrigan a vyel. Ne sfoukl svíčku, podíval se na hodinky. Bylo dvacet minut po půlnoci. Skoro tomu nevěřil. Zdálo se mu, e v jednadvacátém patře loví u přinejmením rok.

Deska Sybilina stolu připomínala spí skálu ne postel.

Její náruč by byla mnohem měkčí, pomyslel si, ne usnul.

Probudilo ho ostré světlo do očí. Prudce se posadil. Stropní lampa svítila. Podíval se na hodinky: 5,28.

Nástěnné hodiny dosud ukazovaly 5,18, ale červená vteřinová ručička u běela, zřejmě zapojili právě proud.

Corrigan se obul, vymnul si spánek z očí a zatelefonoval na velitelství. Nějakým zázrakem se dovolal. Podal krátké hláení a poádal o lékaře, fotografa, odborníka na otisky prstů, umrlčí vůz a dalí dva stráníky, kteří by vystřídali Maloneye a Coatse.

A taky stenografa. Bude jednoduí, kdy výpovědi sepíeme tady, ne abych vechny podezřelé vláčel na velitelství. Ale a přijde  řekněme asi v deset; skočím si domů oholit se a osprchovat.

Sotva Corrigan zavěsil, nahlédl do místnosti Jeff Ring. Měl začervenalé oči a hlavu drel, jako by na ní nesl ko vajec.

Vichni u jsou vzhůru, kapitáne. Smíme jít domů?

Přijdu hned a promluvíme si, řekl mu Corrigan.

Kdy Ring odeel, kapitán se podíval k Sybile. Dosud leela zachumlaná pod oběma kabáty. Rozsvítil lampu. Sybila sebou trhla, zamikala a posadila se. S potěením si ji prohlíel. Rozcuchaná vypadala stejně hezky, jako kdy měla kadý vlásek na svém místě.

U to svítí! Zívla. Kolik je hodin?

Něco po půl esté.

Trochu pozdě na cestu domů, uklíbla se, ale asi přece půjdu.

Musíte mít výdr jako velbloudice, zazubil se na ni. Nepamatuju se, e byste byla kamsi odela. Snad abyste la teď.

Vy jste ale drzý! Vyskočila a vklouzla do střevíců. Vám nic neuteče, e? S vámi se asi těko ije.

Moná, e ne, řekl a přistoupil k ní.

Teď ne, usmála se na něj, sebrala kabelku a odela na konec chodby.

Jděte pak zrovna k Adamsovům, zavolal jetě za ní.

Přili dva stráníci  Benz a Wheeler  vystřídat Coatse a Maloneye. Corrigan postavil Wheelera k výtahu; měl čekat na policejní četu a poslat ji za ním;

zároveň měl hlídat dveře do Burnsovy revizní společnosti i do Griswaldova klenotnictví Nikdo bez dovolení neměl vstoupit do místnosti, kde dolo k vradě Benze si odvedl s sebou.

Kdy se spolu objevili v Adamsově kanceláři, oznámil Corrigan vem shromáděným, e policejní Stenograf přijde v deset hodin a zaznamená jejich výpovědi; dovolil jim odejít za předpokladu, e do té doby budou zpět.

Moná, e narazíte na problémy v dopravě, tak s tím počítejte. Podzemní dráha jetě několik hodin nepojede normálně.

Proč to? zavrčel Turnboldt.

V podzemní dráze uvázlo včera na est set vlaků s více ne osmi sty tisíci občanů. Nejdřív přece rozvezou ty, co nemohli celou noc vystoupit, pak teprv budou vozit dalí. Bydlím v Brookfieldu. Jestli někdo tím směrem jede, rád ho svezu.

V hlubokém údivu se ozvala Sybila: Já bydlím v Taxtonu. Nebylo to ani sto yardů od Brookfieldu. Takhle si zahrává velkoměsto, uvaoval Corrigan, Kdy přijela policejní četa, byli u vichni pryč  kromě Corrigana a Sybily. První přiel mladý lékař. Prohlédl mrtvoly a slíbil, e pole kopii pitevních nálezů. Za ním se objevili mui z laboratoře a fotograf. Corrigan jim vysvětlil, co od nich chce.

Vrátím se asi za tři hodiny. Nemusíte na mne čekat, končil. Kdybyste nali něco, o čem bych se měl hned dovědět, nechte vzkaz u seranta Benze. Ostatní napite do hláení.

Také Benz a Wheeler dostali rozkazy:..Vichni,kdo se měli sluebně dostavit, u přili  kromě nosičů z umrlčího vozu. Jakmile hoi tady skončí, necháte mrtvoly odvézt. Tady je povolení lékaře  Ano, pane, řekl Benz, Máme tu zůstat, i kdy lidi začnou chodit do práce?

Corrigan přikývl. Vrátím se do devíti. Na hodinkách měl za pět minut půl sedmé Pojďme, beruko, vyzval Sybilu. Potřebuju se osprchovat.

19.KAPITOLA

Bylo sedm hodin, kdy vysadil Sybilu před domem, kde bydlela. Dal jí hodinu na vykoupání a převléknutí. V osm se pro ni zastavil a vzal ji na snídani. Na místo činu se vrátili několik minut před devátou.

Policejní četa dávno odela. U seranta Benze zůstal vzkaz, e na ádné zbrani nebyly otisky prstů. Nenali také nic důleitého. Umrlčí vůz ji odvezl mrtvoly.

Oba seranti, Corrigan a Sybila stáli v chodbě u výtahu a Benz podával hláení. Právě končil, kdy se otevřely dveře výtahové achty a vystoupil z nich podsaditý, připleatělý, asi čtyřicetiletý mu s červeným obličejem.

Pozdravil srdečně Sybilu a zvědavě se podíval na Corrigana a oba stráníky. Corriganova páska přes oko ho fascinovala; stále se k ní vracel pohledem, kdy myslel, e se Corrigan nedívá.

Sybila ho představila jako Gila Stonera; měla napjatý hlas a jak jej Stoner zaslechl, zapomněl na Corriganovo oko.

Co se stalo, Sybilo? Proč tu jsou poldové? To u zase vykradli Griswalda? Měl pivní, zastřený hlas.

Corrigan mu poloil ruku na pai. Pojďte se mnou, pane Stonere. Brian Frank a Laverna Thomasové byli v noci zavraděni, oznámil mu stručně.

Mu zkameněl. Corrigan viděl, jak se mu ztrácí krev z obličeje. Za-zavraděni? Brian? Laverna? Tady? Děláte si ze mne blázny?

Nedělám, pane Stonere. Pojďme k vám do kanceláře, popovídáme si o tom.

Corrigan vzal Stonera pevně za pai a strkal ho před sebou chodbou do čísla 2101; Sybila cupitala za nimi. Stoner se zastavil ve dveřích kanceláře a rozhlédl se kolem sebe. Zdálo se, e se vyhýbá pohledu na dveře do své pracovny.

Stalo se to támhle, řekl Corrigan a lehounce do

Stonera strčil. Mu doslova klopýtl, Corrigan ho musel dovést ke dveřím.

Mrtvola byla u pryč, ale nikdo v místnosti neuklidil. Při pohledu na krev a kousky tkáně a mozku, rozstříknuté po Brianově stole, Stoner zezelenal. Vrátil se do vedlejí místnosti a ruku si drel na ústech.

,Jestli je vám to jedno, kapitáne, nerad bych mluvil  tam.

Neslouí vám aludek, pane Stonere? Corrigan byl udiven. Kdy teď u nemusel mít nedůvěru k Sybile, byl Stoner nejpodezřelejí. A přece jeho reakce vypadala opravdově. Zbledl, zezelenal, oči dostaly skelný lesk  to byly příznaky úleku a nevolností, které je obtíné  ne-li nemoné  předstírat.

V pracovně Carletona Burnse si Stoner svlékl kabát a sundal klobouk.

Co se to tu stalo, kapitáne? zamumlal.

Vysvětlím vám to, a bude vhodný čas, řekl Corrigan. Nejdřív mi řekněte, kde jste byl včera v noci.

Stoner vzhlédl. Já? Tomu nerozumím. Vy nevíte, kdo zabil Briana a Lavernu?

Odpovězte mi, prosím, na otázku.

Skelný pohled zmizel; zdálo se, e se Stoner vzmuil. Chápu. Chcete mi naznačit, e jsem podezřelý?

V této chvíli, pane Stonere, je podezřelý kadý, kdo má důvod a příleitost.

Důvod?

Myslím, e kadý v tomhle poschodí ví, e Frank měl s vaí paní poměr. Přece jste se s ním kvůli tomu pohádal.

Gil Stoner zamikal; za chvíli se pomalu zeptal: Pro kterou dobu musím mít alibi, abych prokázal, e jsem neměl příleitost?

Pokud vím, odeel jste z kanceláře v půl páté. Začněte od toho okamiku.

Z úřadu jsem el přímo do hospody, spustil revizor. Zaskočím si tam denně, kdy se vracím domů. Vypil jsem tam pár piv s kamarádem Harry Blakem. Pracuje tady blízko a bydlí v tomté domě jako já. Z hospody jsme odeli  spolu  několik minut před

pátou a chytli jsme zrovna podzemní dráhu. Cestou do Brooklynu nastala ta porucha. Strávili jsme zbytek noci ve vlaku pod zemí.

Ten Harry Blake byl s vámi celou noc?

A do doby, kdy jsme se ráno dostali z vlaku. Tak Stoner to nebyl, ale Corrigan si to chtěl prověřit.

Kde najdu toho Blaka?

Pracuje tady v ulici v aukci. Teď tam určitě je, dneska jsme taky jeli spolu do práce.

Telefonní seznamy leely na malém stolečku u Burnsova psacího stolu. Corrigan si vyhledal číslo aukce, kterou mu Stoner označil a chtěl mluvit s Harry Blahem. Potvrdil Stonerovu výpověď.

Corrigan právě zavěsil, kdy se ve dveřích objevil vedle Sybily drobný, docela hezký bělovlasý starý pán v Černém měkkém klobouku. Díval se pronikavě ze Stonera na Corrigana.

To je kapitán Corrigan, ozvala se Sybila nervózně Od policie, pane Burnsi.

Caríeton Burns veel do místnosti. Podíval se na popelavého revizora a na Corriganovu pásku přes oko. Co se to tu děje?

Vy nevíte o vradách, pane Burnsi?

Bělovlasý mu si svlékal svrchník a zarazil se uprostřed pohybu. Bylo to ale jen na vteřinu. Potom pohyb dokončil, pověsil kabát a klobouk pečlivě na věák a posadil se za psací stůl. Teprve pak se zeptal: O jakých vradách, pane?

. Corrigan mu vylíčil, co se v noci přihodilo. Pro tu chvíli zapomenutý Stoner naslouchal podrobnostem stejně pozorně jako starý pán. jestlie události Carletonem Burnsem otřásly, nedal to příli najevo. Tvrdý křemínek, pomyslel si Corrigan.

Je mi to líto, kapitáne,” řekl jenom. Slečnu Thomasovou jsem měl rád. Nemohu to pochopit. Odmlčel se. Franka jsem příli neznal. Byl u nás teprve asi Čtyři měsíce. Ale slečnu Thomasovou jsem znal léta,” Jak jste trávil včerejí noc, pane Burnsi? zeptal se Corrigan.

I kdy si starý pán uvědomil, e má podat své alibi, nedal to najevo.

Natěstí jsem teprve čekal na nástupiti, ne selhal proud. Kdy jsem si uvědomili, e porucha potrvá delí dobu, vrátila se větina lidí  a já taky  zpátky na ulici. To byla podívaná  kam jste pohleděl, drel někdo nad sebou sirku nebo zapalovač. Protlačil jsem se do haly starého hotelu U královny Anny. Asi hodinu jsem tam seděl v hale, ale pak jsem si zamluvil pokoj a nechal jsem si přinést večeři. Kdyby mi bylo pětadvacet, řekl bych, e to bylo romantické. Mně je edesát sedm a spí mě to deprimovalo. Pořád jste byl sám, pane Burnsi?

Bohuel ano, kapitáne, odpověděl Carleton Burns klidně.

Alibi ádné, ale Burns neměl  pokud Corrigan věděl  důvod k vradě a dokud se nějaký motiv neobjeví, mohl zařadit hlavu Burňsovy revizní společnosti jen mezi nejméně podezřelé.

Má některý z vás, pánové, třeba jen nepatrné tuení, kdo mohl mít zájem na Frankově smrti?

Bílá hlava se důrazně zavrtěla. Já o něm opravdu nic nevím, kapitáne. Byl to schopný revizor a o víc mi nelo.

.Já vím o nějakém vyhroování, řekl nečekaně Stoner, ale nehrozilo se vradou. Brian to aspoň nepovaoval za nic vánýho. Čekal jenom, e dostane napráskáno.

Tak ven s tím! vytěkl Corrigan.

No  a do nedávná jsme byli s Brianem kamarádi. Hodně mi vyprávěl o svejch záleitostech. listě ne o tom, co měl s paní Stonerovou, myslel si Corrigan.

O čem třeba?

Hlavně o sázení na koně.

Frank sázel? zvolal Carleton Burns. Tvář mu zrudla. Kdybych to byl věděl, vyletěl na hodinu. Taková uznávaná revizní kancelář 

Prosím, pane Burnsi   usadil ho Corrigan Co bylo s tím Frankovým sázením, pane Stonere?

Říkal, e má u bookmakera Pottse dlouek pětadvacet tisíc. Pamatujú se, jak byl Brian rozčileněji kdy mu Potts dal ultimatum k zaplacení. Jestli nedostane peníze do určitý doby  neřek mi do kdy pár chlapíků si na něj počíhá a nařee mu. Zeptal jsem se ho, jestli se nebojí, e ho Potts oddělá. Nezdálo se mi, e by mu zrovna tohle působilo starost. Říkal, e bookmakeři nezabíjejí své dluníky, protoe z mrtvejch by u nic nevyrazili.

I to by se vak mohlo stát. Bookmakeři někdy nechali dluníky zmlátit pro výstrahu ostatním provinilcům. Corrigan znal Hermana Pottse příli dobře, ten by na svou obě dovedl poslat dva silné chlapy. Zmocnili by se dluníka v úzké uličce, jeden by ho dre! a druhý tloukl přes hlavu kusem gumové hadice nebo  kdy dluník soustavně neplatí  olověnou trubkou.

Kdyby detektiv, který vyetřuje případ vrady, v něm se vyhroovalo oběti, nepřeetřil i tuto stopu, zaslouil by, aby mu byl odebrán sluební průkaz. Nesmím na to zapomenout, řekl si Corrigan v duchu.

Znenadání se rozletěly dveře. Corrigan věděl, kdo to je. ani se otočil. Chuck Baer nikdy neklepal.

Oh, promiňte, řekl, ale místo aby se vrátil, přistoupil blí. Na velitelství mi řekli, e jsi jetě tady, Time.

Přeji ti lepí ráno, ne jsem měl já, pozdravil ho Corrigan a představil panu Burnsovi i Stonerovi Přiel jsem ti dát tip, spustil Chuck. Zná Joea Mattuciho?

Jen tak, e se zdravíme. Co je s ním?

Dělá se mnou na jednom pojiovacím případu. Snídali jsme dneska spolu a povídali si o práci. Zmínil jsem se o včerejím večeru a ukázalo se, e Joe znal Briana Franka.

Ale? podivil se Corrigan. A co dál?

Zdá se, e Brian byl černej Per v jednom případě, na kterým Joe pracoval před esti měsíci. Vydírán.í  Corrigan vytáhl obočí nad svým jediným okem Frank vydíral?

Jo. Má vysokej Inteligenční kvocient, kapitáne. Joeova klientka byla vdaná slepička, kterou Frank skřípnul. Hrozil jí, e prozradí jejich poměr manílkovi, kdy záletná enuka nezaplatí.

Gorrigan se na chvíli zamyslel. A dosud se Frank jevil jako obyčejný kancelářský svůdce, ale jinak spolehlivý pracovník. Baerova informace stavěla mrtvého revizora do jiného, mnohem horího světla. Kromě sázek a dluhů dovedl se milkovat jen pro to, aby mohl vydírat?

20.KAPITOLA

Starý pan Burns zavrtěl hlavou. Tak jsem si myslel, e se vyznám v lidech. Jestli vyjde na veřejnost, jaký člověk pro mne pracoval, určitě to pokodí podnik! Podíval se na Baera. Kapitán Corrigan říkal, e jste soukromý detektiv, pane Baere.

To jsem, potvrdil Chuck.

Starý pán se obrátil na Corrigana. Můete mi toho mue doporučit, kapitáne?

Corrigan se usmál. Nerad to dělám před ním, pane Burnsi, ale podle pravdy ho musím doporučit zcela bez výhrad.

Snad bych měl podniknout nějaká předběná opatření. Máme několik vysoce konzervativních zákazníků, obávám se, e by neradi zůstali v obchodním styku s firmou, která zaměstnávala člověka, jako byl Brian Frank. Rád bych vás, pane Baere, najal, abvste pro mne předevím přeetřil jeho minulost. Chci vědět, co jetě můe vrhnout patné světlo na můj podnik  Říkal jste, e tohle předevím, přikývl Chuck. Co chcete dál, pane Burnsi?

Snate se ze vech sil, aby se podrobnosti o proviněních nedostaly do novin.

V tom vám nic neslibuju. Pokusím se, ale nevím, jestli na tohle při nejlepí vůli stačím.

Serant Benz strčil hlavu do dveří Promiňte, kapitáne, je tu fůra reportérů. Co jim mám říct?

Zajdu k nim sám, řekl Corrigan. Pane Stonere, a tohle vyřídím, rád bych si s vámi promluvil soukromě. Neodcházejte, prosím.

Baer vyel za Corriganem, který podal čekajícím novinářům jen nejstručnějí zprávu o obou vradách. Zrzavý detektiv ocenil, jak se Corrigan zapomněl zmínit, e Brian Frank honil enské, zadluil se v sázkách na koně a vydíral.

Jen se podívej, ty zmetku, oslovil Corrigan Baera do jakýho postavení jsi mě dostal A se dovědí plnou pravdu, ukřiujou mě za to, e jsem tvůj kamarád a kvůli tobě mlčím.

Pěknej kamarád! vrátil mu Baer pohorené Má pro mě jetě nějakou dalí bombu, jako byla ta o noční vradě?

Copak jsem měl čas ti to vylíčit? bránil se Corrigan a vysvětlil Baerovi podrobně, co se stalo během noci.

Nepokryl ses zrovna slávou v tomhle případě, prohlásil Baer, kdy Corrigan skončil Překvapuje mě. Nemá to náhodou co dělat s tou irskou holubičkou?

Nevím, nač naráí, odbyl ho Corrigan vztekle. Vstrčil hlavu do vedlejí místnosti a kývl na Stonera

Myslím, Stonere, e vá éf neví o sporu, který jste měl s Frankem? zeptal se, kdy Stoner za sebou zavřel dveře.

Ne, odpověděl Stoner a zrudl.Jsem vám vděčný, kapitáne, e to před ním neprobíráte. Na skandály v úřadě má názory jako královna Viktorie. Určitě by mě vyrazil, kdyby se o tomhle dověděl.

Vydíral Frank vai enu? vytěkl Corrigan.

Pleatící revizor se podíval rozpačitě na Baera. Musí být pan Baer u toho?

Baer nebude nikde nic opakovat, odbyl ho Corrigan nevlídně. Co kdybyste mi třeba odpověděl, pane Stonere?

Lois o vydírání nemluvila. Ovem  v poslední době jsme si zrovna moc nepovídali.

Jak jste se dověděl o Frankovi a vaí eně?

Minulou sobotu jsem dostal anonymní dopis.

Máte jej?”

Stoner zavrtěl hlavou. Kdy jsem dal Lois co proto, tak jsem to psaní roztrhal.”

Dalí Idiot. zabručel sl Corrlgan pro sebe. V kolika případech měl u vyetřování ztíeno tím, e stopy, vedoucí k odhalení, byly spáleny nebo spláchnuty do záchodu.

Jak vypadal ten dopis a co v něm stálo?”

Byl psán strojem. Bez data a bez zpáteční adresy. Pamatuju sl tu zatracenou slátaninu slovo za slovem: Probuď se, hlupáku, a zeptej se manelky, jak tráví večery, kdy ty jde hrát kuelky. Uka její fotografii nočnímu recepčnímu v hotelu Kaxton. Řekne ti, e to Je paní Smithová, která si v hotelu najímá s panem Smíthem dvoulůkový pokoj.Ť

Řekl Jste o tom dopisu své eně?

Hned ne byla nakupovat. Dojel jsem sl do Kaxtonu s její fotografií. Noční recepční neměl slubu, ale bydlí v hotelu, tak jsem ho vytáhl z postele. Deset dolarů ho rozpovídalo. Lois tam opravdu chodila, kdy jsem nebyl doma. Popis mue vypadal na Braina ale nechtěl jsem tomu věřit.”

Proč?”

Byl to přece můj kamarád.”

A ty Jsi prvotřídní pitomec! řekl mu Corrlgan v duchu.

Nahlas se zeptal: Rozhodl jste se, Stonere, ověřit si Jestli je to skutečně Brian?”

pochopitelně. Kdy se Lois vrátila domů, hodil jsem Jí dopis a opakoval vechno, co řekl recepční v hotelu. Nejdřív Jsme to probírali pořád dokolečka, ale nakonec přiznala, e to byl Brian. Skoro na mě jeho jméno vychrlila, jako by doufala, e z něho taky vytluču dui.”

Corriganovi neuniklo to ťtakyŤ. Měla na něj tedy zlost?”

Má vztek na celý svět .Hlavně na mě jehojméno bylo prakticky poslední slovo, co ml řekla Teď u se mnou vůbec nemluví.”

119

Kde bydlíte, Stonere? zeptal se najednou Baer. Proč? Otázka Stonera překvapila.

Chci si promluvit s vaí enou. Rád bych věděl jestli ji Frank nevydíral. Nebo by vám bylo milejí kdyby mi vai adresu dal pan Burns?

éfovo jméno působilo magicky. Stoner Baeroví adresu dal.

To nám stačí, Stonere, řekl mu Corrigan. Můete se vrátit k práci.

Jestli si myslíte, e vstrčím jenom nohu do tý zakrvácený kanceláře, tak jste na omylu. Kdy pro mě pan Burns nenajde nějakou práci mimo, vezmu si volno.

V tom případě vás odvezu domů, nabídl mu Baer Kdo říká, e chci domů? vykřikl Stoner. Půjdu do hospody.

Odoural se do čísla 2101.

Chudák, politoval ho Corrigan. Kdybych měl enu, která by spávala s mými přáteli, neřeil bych to tím, e bych zapadl do první hospody.

Kdyby to byla moje ena, nespávala by u s nikým, odpověděl Baer.

Někdy tě těko snáím! Jdi si popovídat s tou dámou a vzka mi jak jsi pořídil. Uetří mi tím cestu do Brooklynu. Ten stůl dneska v noci byl jako skála  Kdy Baer odeel, zakýval Corrigan ukazováčkem na seranta Benze. Stráník se přikolébal.

Objevil se někdo v Griswaldově klenotnictví?

Pan Griswald, kapitáne. Ptal se mě a Wheelera co tady děláme, a my jsme mu řekli o těch vradách Nevadí vám to?

Corrigan pokrčil rameny. Není to tajemství. Přeel chodbu k číslu 2102 a veel do prodejny. Otevřenými dveřmi vlevo viděl za psacím stolem sedět starého pána. Byl droboučký, měl lesklou hlavu bez jediného vlásku a pokoku jako slon vrásčitou a edivou. Bystré kořistnické oči se dívaly přes brýle se zlatou obroučkou, které seděly na pičce velkého nosu. Corrigan odhadoval jeho stáří na pětasedmdesát, moná i víc.

Pan Griswald?

,Ano. Hlas byl skřípavý a jízlivý.

Jsem kapitán Corrigan z Hlavního policejního velitelství, jsem tady pověřen vyetřováním.

Starý Griswald zamával papírem v ruce. Víte něco o tomhle? Mluvil jste s tím lajdákem? Toti s mým synovcem?

Corrigan si doel pro dopis.

Drahý strýčku Everette, četl. Uvízl jsem tu na celou noc. Předpokládám, e a bude číst tuto zprávu, bude u vědět, co se stalo s Brianem Frankem a chudákem Lavernou. Jdu do páry, oholit se a nasnídat. Odpus, ale vrátím se a v deset hodin nebo tak nějak. Howard.

Corrigan psaní vrátil. Co se vám na tom nezdá, pane Griswalde?

Otvíráme v devět, ne v deset, zahromoval stařec. Mávl pařátem směrem k nástěnným hodinám; Corrigan si viml, e u byly nařízeny na správný čas. Je půl desáté a perky jetě nejsou vystaveny ve vitrínách!

Corrigan se ve svém zaměstnání seel s různými povahami, ale Everett Griswald i jeho překvapil’. Podíval se na něj zvědavě.

Co je vám? vytěkl stařec hádavě. Proč se na mě tak koukáte?

Včera v noci byla ani ne čtyřicet stop od místa, kde sedíte, chladnokrevně zavraděna ena, která pro vás pracovala dvacet let  moná, e víc. To pro vás nic neznamená?

Ale ovem  je mi to velmi líto.

Ani se nezdá.

Podívejte se, pane důstojníku! Nelíbí se mi vá tón! Copak vrátím Laverně ivot, kdy neotevřu prodejnu? Já jsem obchodník. Obchod je obchod!

Corrigan pokrčil rameny. Bylo to zbytečné. Zkouel jste otevřít trezor?

Rozruení, které měl starý Griswald cítit nad smrtí Laverny Thomasové, se v jeho vodových očích objevilo teprve teď. Co tím chcete říct? Proč se ptáte,

121

jestli jsem zkouel otevřít trezor? Stalo se něco  někdo snad  vyskočil jako cvrček.

Je elektricky načasovaný, upozornil ho Corrigan i prohlíel si starce jako podivína. Zámek nepovolil v devět ráno, protoe proud byl přeruen na dvanáct hodin a deset minut. Otevře se teprve deset minut po deváté večer, pane Griswalde. Take někdy můe jít obchod k čertu, viďte?”

Starý pán se posadil, zřejmě se mu ulevilo Kdy sl ve promyslel, co mu Corrigan sdělil, edavá tvář mu zrudla.

Ztratím celý den!”

Mohl byste třeba zatím prodávat vstupenky na místo zločinu, usadil ho Corrigan To jen tak ertuju, tatínku. Pouiju teď pracovny slečny Thomasové k výpovědi svědků, tak s tou kanceláři na chvíli nepočítejte.

Obrátil se na podpatku a vyel ven.

Na chodbě čekal s Benzem a Wheelerem dalí mu v uniformě. Byl to Stenograf z velitelství.

21.KAPITOLA

Podle vizitek pod potovními schránkami zvenčí na domě byl Stonerův byt ve třetím poschodí. Chuck Baer stiskl tlačítko zvonku a bzučák na domovních dveřích se okamitě rozdrnčel.

Soukromý detektiv vyplhal do schodů. Mezi dveřmi bytu ve třetím patře stála ena a tvářila se nedočkavě.Tak tenhle typ to jel pomyslel si Baer. Jde Ji o kadého, kdo nosí kalhoty. Ta nemá strach před znásilněním.

Mezitím, co se k ni blíil, kriticky si Jí prohlíel. Byla to odbarvená blondýna kolem třiceti, měla zaoblenou postavu a sklon k tloustnuti. Byla bez podprsenky; na sobě měla potitěné domácí aty a na nohou trepky. Nedůtklivý obličej mohl být docela hezký, nebýt opuchlé modřiny na pravém oku. Podlitina stará několik dnů, teprve se měnila do fialova.

ena si Baera prohlédla stejně pozorně. ířka jeho ramen u rozpalovala její nezraněné oko.

Baer smekl klobouk. Paní Stonerová?

Jsem Lois Stonerová. Kdo jste vy a co tu chcete? Slova měla určitý smysl, ale tón jim dával jiný význam. U dlouho uměla hovořit mazlivým hláskem patentované děvky.

Jmenuju se Chuck Baer. Jsem soukromý detektiv. To tedy bylo zřejmě něco jiného. -Jo? Oheň pohasl a tón se změnil na periferní. Znamenal: Co tu chce? Nahlas řekla: No a?

Můu dovnitř? zeptal se Baer.

Nepohnula se. To záleí na tom, co chcete, pane. V některým ohledu dovedu mít zavřenou pusu.

Baer se usmál. Vá manel mě nenajal, paní Stonerová, jestli snad tohle vám dělá starosti.

Proč by mi to mělo dělat starosti? Přece ale se zdálo, e se jí trochu ulevilo.

Brian Frank, prohodil znenadání.

Podívala se na něj. Nevím, co to povídáte. Kdybyste laskavě prominul.

Nepřiel jsem vyetřovat otázku rozvodu, vyloil jí Baer trpělivě. Čerta je mi po tom, jestli máte milence v kadým hotelu ve městě. Včera v noci byl Brian Frank zavraděn.

Neoteklé oko se vykulilo Brian zavraděnej? Byl to  udělal to Gil?

Policie neví, kdo ho zavradil, ale já soudím, e vá manel má alibi. Nechceme přece bavit sousedy, viďte, paní Stonerová? Nepozvete mě dál?

Trhla sebou a ustoupila. Baer kolem ní proel do těsné, levným nábytkem zařízené místnosti. Dveře za sebou zavřel kopnutím a ona se o ně opřela.

Jak to, e soukromej polda vyetřuje vradu? zeptala se. Jakej na tom máte zájem?

O případ se zajímá Frankův éf. Rozhlédl se kolem sebe.

Aha, pan Burns. Odlepila se ode dveří a mávla směrem k pohovce. Hoďte si tam kabát a klobouk. Jak e se jmenujete?

Hezky rychle se vzpamatovala ze smrti svého milého. pomyslel si Baer. Opravdu jedna z těch skutečných dokudnássmrtnerozdělí lásek.

Chuck Baer.

Těí mě, Chucku. Do hlasu se jí vrátila smyslnost. la hned k věci. Nepotrpím si na formality, Chucku. Můete mi říkat Lois nebo Lo. Sladká Lo, to jsem já. Zahihňala se.

Baer hodil kabát a klobouk na pohovku a dosedl vedle. A myslím, e taky havá.

Vařící, Chucku. Odstoupila ke křeslu naproti pohovce; usadila se na jednom z opěradel a pokyvovala nohou v trepce. Houpající se noha létala stále vý a vý a zvedala přitom krátké domácí aty. Od pasu dolů pod nimi také nic neměla.

Hezká vyhlídka, prohlásil Baer. Zapálil si cigaretu a přihlíel.

Co? Aha! řekla a svezla se do křesla. Musíte mi prominout, Chucku, ale nečekala jsem návtěvu. Mně to nevadí, odpověděl Baer. Vydechl kouř, rozhlédl se po popelníku, přitáhl si jej a zeptal se: Kdo vám udělal tu modřinu, Lois? Frank nebo Gil? Vzteky zrudla ve tváři. Ten ničema, co bije vlastní manelku!

Jen jsem si to chtěl ověřit, přikývl. Musíte ale uznat, e jste dala Gilovi důvod.

Co vy víte! prohodila podmračeně.

O vás a o Frankovi? Vechno. Jak manílek dostal anonymní dopis. Jak si doel do hotelu. Jak vás mlátil tak dlouho, a jste se přiznala, e Frank je ten milenec.

Vy si myslíte, jak jste chytreji. Kdyby se byl Gil o Briana a o mě nestaral, nemusel se tak rozčilit. Ta záleitost s Frankem skončila dřív, ne přiel ten zatracenéj dopis. U jsem si toho chlapa znechutila. Brečím snad nad zprávou, e umřel?

Myslím, e jste typ  jak se říká  pomilovat a nechat. Co vás proti němu tak natvalo?

Byl to sprostej vyděrač. A pitomec k tomu. Víte, kdo poslal Giiovi ten dopis?

Kdo?

Brian sám! Naplánoval si, e psaní otevřu já a strachy se potentočkuju a budu platit, aby se to Gil nedověděl. Jenome ten kus pitomce odeslal dopis tak, e přiel v sobotu ráno, kdy byl Gil doma. Brian vůbec nechtěl, aby to Gil četl.

Tohle tedy objasnilo bod, kterému Baer nerozuměl od okamiku, kdy se o dopise dověděl jakmile iej Gil Stoner dostal, rozplynula se Frankoví vekerá naděje na vydírání. Baera nikdy nenapadlo, e by by! psaní mohl odeslat sám vyděrač. Jestli Lois mluvila pravdu, byl Brian opravdu trouba.

Víte, e to tak skutečně bylo, nebo se jen domýlíte, jak asi k tomu dolo?

Telefonovala jsem tomu pitomcovi do bytu hned, jak mi Gil nadělil tu modřinu a odeel; Brian přiznal, e dopis poslal, ale byl rozčilenějí ne já, e se dostal do rukou Gilovi a ne mně. Pořád opakoval, e psaní odesílal teprve v sobotu, a e sem mělo přijít a v pondělí. Mstivě prohnula namalované rty. Jedna nula pro potu.

Mluvili jste jen o tom?

Proboha  ne. Brian chtěl taky vědět, jestli jsem Gilovi přiznala, e on je ten milenec. Povídala jsem mu: ťTo ví, e jo, ty vandráku, a Gil tě el právě zabít.. Potom jsem zavěsila. Vy myslíte, e ho Gil nezastřelil ?

Říkáte to tak, jako byste si přála, aby ho skutečně zastřelil, odpověděl Baer.

Pokrčila rameny. Měla bych si dělat hlavu z toho, jestli Gila zabásnou pro vradu? Mezi náma u nic nezbylo. Copak bych byla s Frankem spala, kdyby mezi náma něco jetě zůstalo?

Chcete poctivou odpověď, Lois? zeptal se Baer.

Zavrčela na něj: Tak pro vai Informaci, pane detektive, nebyla jsem vdycky taková. Gil si myslí, e enská, která to chce víckrát ne jednou za měsíc, je přehnaně smyslná. Já mám vřelou povahu. Brian nebyl první chlap, kterýho jsem měla od doby, kdy jsem si vzala Gila, a nebude poslední. Potřebuju muskýho pravidelně. Opřela se do křesla v otevřené výzvě. Třebas takovýho, jako jste vy. Vypadáte, e byste uměl udělat enskou astnou, jestli mi rozumíte.

Baer v tom okamiku neuvaoval, s kolika mui se u vyspala, ale jestli byl Frank první, o kterém se její manel dověděl. Pokud se týkalo jejího pozvání, Chuck neby] diletant v lonicovém oboru, ale měl své zásady. Nabízela se pravděpodobně vem obchodníkům, kontrolorům elektroměru i nezletilým poslíčkům, kteří přili k jejich dveřím.

Rozhodl se, e ji zchladí hned v počátku.

Rád bych vám poslouil, děátko, ale vá manel si vzal dneska volno. Můe kadou chvíli přijít. Nerad bych cítil odpovědnost za druhou modřinu na vaem oku.

Vyskočila, jako by ji píchl. Gil jde domů?

Baer vstal. Myslím, e se radi odklidím.

Chtěla mu podret kabát. U dveří se k němu postavila zbytečně blízko.

Mohl byste se zastavit ráno, navrhla plae. Podívám se na rozvrh, odbyl ji. Jen tak mimochodem  jak jste se vůbec s Brianem Frankem seznámila?

Co? Zřejmě u. na mrtvého milence docela zapomněla. Aha jak jsme se skamarádili? Gil ho jednou pozval na večeři.

Jak dobře jste se s Frankem znala?

Zahihňala se. Můe enská poznat muskýho lip? Toti  chci vědět, co vechno jste o něm věděla kromě postelových záleitostí. Mluvili jste třeba o jeho problémech? Měl někde nepříjemnosti?

Zavrtěla hlavou. Seznámila jsem se s ním teprve před dvěma a půl měsíci.

Přikývl, obeel ji a otevřel dveře.

Tak co s tím zejtřkem, Chucku? ptala se dychtivě. Mám čekat, e přijdete?

Nejdřív bych zatelefonoval.

Ne mu mohla ovinout pae kolem krku, vykročil rychle z předsíně. Nevypadala ani zklamaná, ani uraená. Stála mezi dveřmi a dívala se za ním, dokud

nezmizel v niím patře.

Ani se nezeptala na podrobnosti smrti svého milence.

22.KAPITOLA

V deset hodin se vichni zúčastnění znovu vrátili na jednadvacáté poschodí a kolem poledne měl u Corrigan jejich písemné výpovědi.

Pozval Sybilu na oběd do čínské restáuracé a tam mu nad jídlem sdělila, e se odpoledne u nemusí vracet do kanceláře. Carleton Burns jí dál volno.

Je to hodný starouek, poznamenala Sybila. Nemusel mě poutět. Bude celé odpoledne pracovat sérii a pravděpodobně mu budu chybět, ale uznal, e jsem jetě rozčilená z Briana. Starý pan Griswald dal Howiemu taky volno, ale důvod má docela jiný.

Trezor, e? Corrigan se uklíbl.

Nemůou prodávat, kdy se nedá zboí vyndat z trezoru, přikývla Sybila. Volno srazí Howiétriu z platu.

Vlastnímu synovci?

Ten lakomec by to srazil i vlastní matce.

Corrigan odvezl Sybilu před dům. Nakoukla k němu zpět do okénka vozu, aby mu poděkovala, a Corrigan se jí přitom zeptal: Máte večer něco na práci?

Nemám.

la byste se mnou na večeři?

Hrozně ráda, Time.

Tohle se mu na ní líbilo; nic nepředstírala-Podle vech pravidel se měla vymlouvat, e u je zadaná, Byla stejně otevřená jako on sám. Usmál sé na ni a slíbil, e pro ni přijede v půl sedmé.

Odjel na velitelství; nejdřív el do kancelářé inspektora Macelyna a podal mu hláení o průběhů vyetřování. Pak se zavřel do svého doupěte přečetl sí potu a dálnopisy a zatelefonoval do policejní laboratoře pro Raye Yodera. Jakmile se objevil, zeptal se ho: Tak co jsi zjistil kolem těch dvou vrad, Rayi?

Co chce ode mne slyet?

Vechno.

Obávám se, e tl nepomůu, Time. Kulka, která zabila Briana Franka, byla zřejmě z osmatřicítky. Ta, co jsme vytáhli z omítky u podlahy, byla příli zplotělá ke srovnání, ale kalibr souhlasí a z pistole byl jeden náboj vystřelen.

A co nů, kterým byla zavraděna Laverna Thomasové?

Myslel jsem, e ti Powers vzkázal, e na ádný zbrani nezůstaly otisky.

Jo, zabručel Corrigan. Rayi, potřebuju se něčeho zachytit  čehokoliv. Vím jenom, e tři lidi mám hodně podezřelé a několik jen málo podezřelých.

To Je mi tě líto, Time, řekl Yoders.

No  díky, Rayi.

Corrigan vyel do kartotéky podívat se na záznam bookmakera Pottse. Nezajímala ho minulost toho mue f znal ji a příli dobře. Chtěl Jeho adresu. Jako větina bookmakerů nebyl Potts uveden v telefonním seznamu.

Sotva se vrátil do svého kumbálku, rozletěly se dveře. To mohl být jedině Chuck Baer  a také byl.

Zrzavý detektiv se obkročmo posadil na jedinou idli, která byla pro návtěvníky v Corriganově kanceláři. Rozepnul sí knoflíky svrchníku a posunul zpátky klobouk. Naklonil se nad popelník a odklepl do něho popel cigarety, kterou právě kouřil.

Jen sl poslu  Jako doma, zavrčel kapitán Corrigan.

Podle toho, Jak jsi pohostinný, soudím, e jsi nic nezjistil, podotkl Baer mírně.

Má docela pravdu; vypadá to, e vraha asi rozpočítáme mezi Tonym, Wandou a Sally.

Nech Sally na pokoji. Mám s ní dneska schůzku.

Corrigan zbystřil sluch. Jdi! Měl jsem v noci dojem, e tě vyhodila.

No, to ne! Jen trochu ochladla, kdy ten pitomec

Turnboldt na nás vrazil. Před chvílí jsem telefonoval a zdálo se, e je do mě celá pryč.

Kdy se sejdete?

Brzo. Jdeme spolu na večeři.

A já jdu se Sybilour zvolal Corrlgan. Pojďme společně.

Prima. Jestli se potom zase rozdělíme, tak třeba, zaklebil se zrzek. Kdo vezme vůz?

Mám se Sybilou schůzku v půl sedmý, tak se pro tebe zastavím ve čtvrt. Tím máme vyřeenou společenskou stránku věci a můeme se vrátit k práci Navtivils tu Stonerovou?

Ovem. Poslouchá?

Napicoval jsem ui.

Předevím trpí nymfomanií, spustil Baer. Větina toho, co říká a dělá, směřuje do postele. Neříkej, Corrigan si ho zvědavě prohlédl. Na to vypadá kupodivu svěe jako rybička.

Uel jsem tomu. Odhaduju, e jsem byl od rána asi tak sedmej chlap, co u ní zazvonil.

Nezajímá mě, co u má dneska za sebou,, odbyl ho Corrigan. Co jsi zjistil?

Brian ji opravdu vydíral. Ten anonymní dopis poslal on sám.

Corrigan byl překvapen. Ten to ale bral zhurta! Ví Stonerová určitě, e dopis byl pro ni, nebo se to jen domnivá?

Baer mu zopakoval vyprávění Lois Stonerové. Kdy skončil, Corrigan zavrtěl hlavou. Ted u teda vím vechno. Hezky vypráví, ale tohle nás nikam nedovede.

Oblékl si kabát a nasadil klobouk.

Odchází? zeptal se Baer, ale nevstal.

Zkusím popovídat si s Pottsem.

S Pottsem? Baer zavrtěl hlavou. Jak ten do toho patří? Myslel jsem, es sníil počet podezřelých na tři.

Přece vím, e Potts sám by nikoho nezabil, vy těkl Corrigan, ale třeba některého z těch tři k činu dohnal  copak můe vědětl Jeden z nich mu třeba hromadu dluil Nebyl by to první bookmaker který dluníkovi hnul kostrou.

Baer chvíli uvaoval, potom přikývl a vstal. Myslím, e půjdu s tebou, prohlásil.

Veli do antiseptický vypadajícího domu z betonu, kovu a skla. Příli útulně nevyhlíel; pripomínal spí králičí kotce pro tri sta králíků.

Corrigan a Baer vystoupili z výtahu v sedmém poschodí a proli chodbou, vyloenou kobercem, a ke dveřím s číslem 727. Bylo v nich kukátko se zvětovacím sklíčkem Corrigan se před ně postavil a zazvonil.

Za chvíli se pootevřely dveře a objevila se plochá, opičí tvář. Corrigan ji znal; patřila Charlesu Stopesovi, který slouil u dlouhá léta u Hermana Pottse jako jeden z jeho silných chlapů. V profesionálních kruzích byl znám spí jako Charlie-krtíč.

Corrigan dveře prudce otevřel. Charlie ustoupil a nechal otevřeno.

Co si přejete? Podle hlasu se mohlo soudit, e Stopes prodělává právě zánět hrtanu.

Pottse!

Corrigan vykročil přímo kupředu a Stopes, který ho převyoval aspoň o osm palců, ustoupil, aby se nesrazili. Kdy ale chtěl vejít i Chuck Baer, postavil se mu Stopes do cesty.

,,Toho neznám. Kdo je to?

Můj přítel, Charlie, vysvětlil mu Corrigan. Přece ví, e kadý, kdo je mým přítelem, je i tvým přítelem.

Charlie vypadal neastně, ale ustoupil Baerovi z csty Baer se zatvářil zklamaně.

Máte povolení k prohlídce? chtěl vědět Charlie

Nehodláme dělat prohlídku. Tohle je společenská návtěva, chápe? Dlouho jsme se s Hermanem neviděli,

Uh, vydal ze sebe Chariie-krtič a trhl velkou hlavou Je v lonici Dostává masá.

Corrigan vykročil přes naparáděný pokoj. V patách za ním Chuck a Pottsův mohutný sluha. Ve dveřích do sousední místnosti se zastavili.

Tlustý a krátký Herman Potts leel nahý na stole, jenom přes boky měl přehozený ručník. Mladý svalnatý světlovlasý obr, svlečený do půl těla, střídavě hnětl vrstvy tuku na Pottsových zádech a bubnoval do nich hranami svých tvrdých rukou.

Kdy Gorrigan postoupil do místnosti, otočila se bookmakerova hlava na tučném krku. Baer zůstal stát u zdi.

Ahoj, Hermane, pozdravil Corrigan.

Haló, odpověděl Potts. Znělo to, jako kdy má velryba bolesti. Corrigan přistoupil ke stolu, na něm leela hora tuku. Do pasu svlečený masér se překvapeně podíval na detektivovu pásku přes oko a vrátil se ke své práci. Zdálo se, e se rychlost pleskavého zvuku zvýila. Nic jiného nebylo v pokoji slyet.

23.KAPITOLA

Tak co byste rád, zeptal se Potts Corrigana.

Chci si popovídat o Brianu Frankovi.

To je ten chlap, co ho včera práskli?

Zřejmě jste o něm u slyel, poznamenal Corrigan.

Copak se nesmí poslouchat rádio? Říkali tam o dvou vradách. Taky o nějaký bábě účetní.

Frank byl vá zákazník. Zajímá mě, e vám dluil prachy.

Bookmaker si naslinil tlusté rty. No dobrá, začal. Frank mi dluil pětadvacet stovek, ale nedělal jsem z toho problém. Měl s nima přijít v nejbliích dnech.

Kde by ty peníze sehnal?

Pottsův tuk se zavlnil. Nestarám se, odkud zákazníci berou prachy.

Corrigan se podíval na Baera, který neznatelně přikývl. Tak i Chuckovi se to zdálo být v pořádku.

Zmínil se vám Frank, odkud dostane ty peníze?

To bych teď sám moc rád věděl, Mohl bych sl aspoň dluh vyzvednout. Jenom mi povídal, e má ně co rozděláno a e zaplatí nejpozději v pátek. Corrigan chvíli přemýlel a pak se zeptal:

Slyel jste někdy jméno Tony Turnboldt? Bookmaker zavrtěl hlavou.

Nebo Sally Petersonová?  Wanda Hitcheyové?” Potts vrtěl hlavou. Co jsou zač?

Pracujou ve stejným poschodí jako Frank.

Jo? protáhl Potts. Tyhle neznám. Z toho patra  kromě Franka  znám jenom nějakýho Crafta. Howarda Crafta.

Howarda Crafta? opakoval Corrigan s předstíraným nezájmem. Odkud ho znáte? Frank vám ho představil?

Ne, ne. Craft je můj dalí zákazník.

Sází pravidelně?

No  dalo by se to tak říct.

Má těstí?

Mení ne Frank.

Co to znamená? Kolik prohrál za posledních dvanáct měsíců?

Přes pět papírů.

Zůstal vám je viset?

To ne. Craft platí vdy hotově. Pravidelně koncem týdne.

Odkud bere Howard ty peníze? uvaoval Corrigan. A co by asi řekl starý Everett Griswald, kdyby věděl, e synovec tolik prohrává v dostihových sázkách? Kdy Corrigan uváil Frankovy sklony k vyděračství, napadlo ho, jestli Craft nemusel zaplatit za mlčení v souvislosti se sázením. Nebyl by to první vyděrač, který si odnesl kulku. Howard Craft má skvělé alibi, ale Corrigan si umínil, e je přeetří.

Věděl Frank o Craftových prohrách, Pottsi?

Já mu to neřek, ohradil se Potts rychle. Nevycvrlikám vechno!

Ale o tom, e Craft je vaím zákazníkem, přece Frank věděl, naléhal Corrigan.

Tlusoch obrátil dlaně vzhůru. Leda, e mu to řek

Craft sám. ádnýmu jsem se o nikom nezmiňoval.

Tak tady by mohl být motiv!

Pojďme, Chucku!

Kdy se vrátili do jedenadvacátého poschodí, Corrigan se od Baera odloučil. Chuck el podat zprávu panu Burnsovi, kapitán Corrigan zahnul do Griswaldova klenotnictví.

Dveře byly otevřeny, Everett Griswald seděl u psacího stolu. Corrigan si rozepjal svrchník a posadil se na idli. Starý klenotník neklidně vzhlédl.

Detektivovi se podařilo ukrýt odpor v hlase. Myslel jsem, e jste dnes zavřel prodejnu, pane Griswalde.

Moji zákazníci nevědí, co se stalo s trezorem, krákoral Griswald. Někdo jim tu musí vysvětlovat, proč nemůeme prodávat.

Corrigan si viml, e stařec má před sebou revizní zprávu.

Chtěl jsem se zeptat na vaeho synovce, pane Griswalde. Jak je na tom finančně?

Měl chu přísahat, e se starcovi ui napřímily.

Proč?

Za poslední rok prohrál přes pět tisíc dolarů v dostihových sázkách. Zajímá mě, odkud ty peníze má.

To není moné. Mýlíte se! rozčilil se stařec.

Tuhle informaci mi sdělila jedna koňská huba nebo něco hodně blízkého. Mám to toti od jeho bookmakera.

Griswaldova naedlá tvář zmodrala. Spěně začal listovat v revizní zprávě, kterou předtím četl.

Corrigan ho pozoroval. Kdy starý klenotník dospěl a na konec zprávy, opřel se s ulehčením v křesle.

Nic nezpronevěřil, prohlásil. Burnsova společnost je spolehlivá. Její zpráva by odhalila, kdyby něco nesouhlasilo. Kromě toho, Howie nevedl knihy, to dělala Laverna.

Odkud tedy měl  podle vás  ty peníze, pane Griswalde?

Ten chlap vám lhal. Howard nevydělává týdně

víc ne stovku. A hotovost nemá. I kdy jsem mu tisíckrát říkal…

Jak dlouho se tu zdríte, pane Griswalde?

Do pěti. Pak se sem vrátíme s Howardem v devět a načasujeme trezor. Zámek se otevře deset minut po deváté.

Děkuji vám, rozloučil se Corrigan a zael do dveří číslo 2101.

Chuck Baer dosud hovořil s Carletonem Burnsem Corrigan přeruil jejich rozmluvu. Pane Burnsl, jsou u vás jetě účetní knihy Griswaldova klenotnictví?

Myslím, e dosud leí na Frankově stole. Proč se ptáte, kapitáne?

Kopii revizní zprávy máte také?

Ovem. Bude v registratuře.

Rád bych vás poádal o laskavost..

Starý Burns se usmál. Prosím, není-li to něco nezákonného, kapitáne.

Corrigan mu úsměv neoplatil. Ohlédl se přes rameno, a kdy viděl, e dveře zůstaly otevřené, vrátil se k nim. Pečlivě je zavřel a znovu přistoupil k psacímu stolu Carletona Burnse. Naklonil se nad ním a chvíli Burnsoví něco vysvětloval.

Chuck Baer začínal vypadat jako honící pes na čerstvé stopě.

Kdy se Corrigan odmlčel, Burns okamik přemýlel, pak přikývl a podíval se na hodinky.

Myslím, e mi to potrvá asi čtyři hodiny, kapitáne. Potřebuju k večeři přestávku. Mám cukrovku, musím pravidelně jíst. Stačí vám, kdy mi zavoláte v osm? Úplně, řekl Corrigan a jetě dodal: Děkuju vám. Pak kývl na Baera.

24.KAPITOLA

Corrigan a Baer vzali obě děvčata na večeři do Chuckovy oblíbené hospůdky. Kdy u dopíjeli kávu, omluvil se Corrigan a odeel do telefonní budky.

Chuckovi nic neulo. Něco není v pořádku? zeptal se, kdy se kapitán vrátil zamylený.

Myslím, e není, přisvědčil Corrigan, ale nějak mi to nejde dohromady.

Nemám ráda, kdy se mračíte, řekla Sybila. Tohle byl ten hovor, který se nedal vyřídit před osmou? Ano, řekl Corrigan a podíval se na hodinky. Teď u je pět minut po osmé.

Kdepak, kapitáne, ukázala mu Sybila své zápěstí. Je teprve za pět minut osm. Moje hodinky jdou přesně.

Potrpím si na přesný čas, Sybilo. Mám hodinky za dvě stě dolarů ty vae jdou patně.

Sybila má pravdu, Time, vloil se do hovoru Chuck a obrátil se k Salty. Kolik je na těch vaich, děátko?

Corrigan zíral na troje zápěstí před sebou: na vech Hodinkách bylo za pět minut osm.

Zarazil se  a najednou zvolal:

U to mám!

Co? naléhal Chuck.

Vím, jak to provedli

Jak?

Jetě něco potřebuju, Corrigan rychle dodal. Otočil idli, a zavrzala. Musíte mi odpustit, ale končíme dnení posezeni. Vracím se do práce.

Baer vstal také. Chtěl bych jít s tebou. Jestli děvčata prominou …

Já patřím pořád mezi Timovy podezřelé, tak snad abych la taky… Sybiliny modré oči hořely nedočkavostí.

Vy u dávno nepatříte mezi podezřelé, Sybilo. Dávno … Kolik času uplynulo od včerejího večera? Corríganovi připadalo, e je to celé století. Čas se natahoval jako gumová páska.

A co bude se mnou? ptala se Sally posměně jako vdy.

Tak pojďte taky, pozval ji Corrigan. Dostaneme se teď k vám do kanceláře?

Dům se nikdy nezamyká. Od devíti je ve vrátnici

chlapík. U něj se musíte při příchodu a odchodu zapsat.

Tak pojďme, poručil Corrigan.

Bylo tři čtvrti na devět, kdy čtveřice vystoupila z výtahu v jedenadvacátém poschodí. Chodba byla osvětlená noční lampou, ale kanceláře byly temné a zamčené, jak se Corrigan rychle přesvědčil.

Co tu budeme dělat? chtěla vědět Sybila. Nikdo tu není.

Corrigan byl zamračenějí ne obvykle. Vak on někdo přijde. Sally, nemáte náhodou klíč od Adamsovy kanceláře?

Blondýna přikývla. Chuck se upřeně zadíval na Corigana. Jak dlouho budeme čekat, Time? deset, patnáct minut.

Kdy Sally odemkla, vstoupili za ní. Svlékli si kabáty a usadili se k čekání v matném světle noční lampy, které do místnosti pronikalo z chodby. Corrigan nechal dveře otevřené a jeho oko se upíralo k výtahu. Sally a zrzavý detektiv se usadili na pohovce, Sybila se opřela o stůl Evy Bensonové.

V devět hodin a tři minuty se otevřely dveře od výtahu a vystoupil z nich starý Everett Griswald. Howard se vynořil za ním.

A my půjdeme taky, vyzval Corrigan ostatní.

Klenotník právě odemykal dveře s číslem 2102, kdy se čtveřice k němu a Howardovi přiblíila.

Kapitán Corrigan! zvolal Craft a překvapeně se zadíval na obě děvčata.

Přili jsme se podívat, jak budete otvírat trezor, pane Griswalde. Nebo spí já jsem se přiel podívat. Chuck Baer a děvčata jsou tu se mnou jen náhodou. Nevadí vám to snad, viďte?

Starý Griswald uloil klíč do kapsy a vzhlédl ke Corriganovi. Něco se děje, kapitáne? Myslíte, e něco bude chybět?

Corrigan se usmál a zavrtěl hlavou. Jsem přesvědčen, e je tam vechno, co jste tam včera zamkli, pane Griswalde. Víte  já si toti musím pořád něco ověřovat. Patří to k mé práci.

Stařec pokrčil rameny a veel do prodejny. Rozsvítil a podíval se na nástěnné hodiny; ukazovaly est minut po deváté.

Pak vstoupil do své pracovny, i tam otočil vypínačem, svlékl si kabát a pověsil jej na věák. Howard si svrchník jen rozepnul, nesundal jej.

Tak podle tebe jetě čtyři minuty, Howarde?” zeptal se Everett Griswald svého synovce.

Vdy jsem ti to říkal, strýčku. Nařizoval jsem zámek v pět hodin odpoledne, aby se otevřel za estnáct hodin. Zatemnění trvalo dvanáct hodin a deset minut. Měl by tedy povolit v devět deset.

Během přítích čtyř minut se nikdo nepohnul. Vichni přítomní stáli jako sochy. Zdálo se, e ticho narůstá. Starý Griswald starostlivě pozoroval jednu tvář po druhé. Howie si vyndal cigaretu, podíval se na ni, ale zůstala mu v prstech nezapálená. Zřejmě na ni zapomněl.

Přesně deset minut po deváté zkusil starý klenotník otevřít trezorové dveře. Nepodařilo se mu to. Počkal celou minutu a svůj pokus opakoval. Ani tentokrát dveře nepovolily.

Zamračil se na synovce. Ví určitě, kdys to nařizoval, Howie? 

Nechápu, co se s tím stalo, ozval se Graft neklidně Asi se přeruením proudu pokazil hodinový stroj.

Za několik minut se vám u trezor otevře, pane Griswalde, prohodil Corrigan jakoby nic. Podle mně se to mělo stát v devět dvacet.

Jestlie bylo ticho předtím husté, dalo se teď doslova krájet. Chřípí starého Griswaida se chvělo, jako by větřil. V jeho ilkovaných a zaslzených ocích se zračilo cosi jako strach. Craft stál docela nehnutě a připomínal panáka z výkladní skříně v obchodě s pánskými obleky. Jeho úzký obličej byl stejně, popelavý jako strýcův, a Howie vypadal, e očekává ránu, ale neví, z které strany by mohla přiletět. Oči upíral na dveře trezoru.

V devět patnáct zkusil stařec otočit klikou trezoru.

Dveře nepovolily

V devět estnáct také ne.

V devět sednáct svůj pokus opakoval. Trezor zůstal zamčený.

Osmnáct.

Devatenáct.

Dvacet…

Dveře se otevřely.

Počkejte, pane Griswalde, zadrel klenotníka Corrigan a přistoupil k trezoru. Baer stál za ním. Podívali se na dva číselníky na vnitřní straně těkých dveří; jeden ukazoval hodinu, kdy se má zámek otevřít, druhý byl ciferník elektrických hodin.

Místo aby ukazovaly devět dvacet, jako nástěnné hodiny, minutová ručička mířila na desítku: devět hodin deset minut.

To zatemnění si zahrálo hodně proti vám, Crafte,” Corrigan se otočil na Howarda.

Craft byl jako ohromen.

Býval jste v klenotnictví ráno vdycky první,” pokračoval Corrigan Otvíral jste trezor a vystavoval jste perky do vitrín v prodejně. Kdyby nebylo dolo k vypojení proudu, mohl jste i dnes trezor v určenou dobu otevřít a beze svědků posunout hodiny o deset minut kupředu  na správný čas. Nikdo by nic nepoznal. Byl byste odstranil důkaz proti sobě.

Jaký důkaz?” zeptal se Craft ztuhlými rty. Nevím nechápu  o čem mluvíte 

Přenechám vaemu obhájci, jak zdůvodní vá čin. Do toho mně u nic není.”

Corrigan se nenápadně postavil mezi Crafta a dveře. Mladý klenotník stál nepohnutě a pokouel se navlhčit si rty iazykem.

Chucku, pamatuje se, jak se Taverna podívala na své miniaturní hodinky a počítala, jak dlouho u zatemnění trvá?

Na některý věci si vzpomínám docela přesně Time, ozval se Baer s vánou tváří. Výraz mladého mue v naehleném obleku by na něj za jiných okolností působil směně. Pamatuju si přesně Lavernina

138

slova. Řekla: ťJe sedm třicet pět, co znamená, e proud u nejde dvě hodiny dvacet sedm minut.Ť Uvědomil jsem si to proto, e mě v té chvíli napadlo, co je to za divnou účetní, kdy neumí počítat .Ve výpočtu se spletla o deset minut. Teď ale vím, e ” počítala správně, ale vycházela z chybných údajů, skočil mu do řeči Corrígan. Domnívala se toti, e porucha proudu nastala v sedmnáct hodin osm minut místo v sedmnáct hodin osmnáct minut. Corrigan se znovu otočil ke Craftovi: Včera v noci, kdy mi slečna Thomasova telefonovala, chtěla mi sdělit, e zná vraha Briana Franka Vzpomněla sí, e hodiny tady v pracovně pana Griswalda i v prodejně ukazovaly sedmnáct hodin osm minut, kdy zhaslo světlo. Potom ale bezdůvodně oboje hodiny poskočily o deset minut kupředu. A to jí právě napovědělo, jak je to s vaím alibi, Crafte. Nástěnné hodiny jste srovnal na správný čas, ale k číselníku v trezoru jste se nedostal.

Everett Griswald otvíral ústa jako kapr na suchu. Co to má znamenat, kapitáne Corrigane? Ničemu nerozumím! Vy si myslíte, e Howard 

Myslím si, e Howard; pane Griswalde, připravte se na dalí patné zprávy. A si překontrolujete inventář, váně se domnívám, e vám bude chybět zboí asi v ceně deseti tisíc dolarů.

Griswaldovo lapání po dechu přelo v prudké nadechnutí. Staré zaslzené oči se obrátily na synovce. Howard Craft se tratil jako Alenka v říi divů.

Předpokládám, e Howard platil vaím zboím své dluhy ze sázek, pokračoval Tim Corrigan. Odhaduju ztrátu perků v ceně deseti tisíc, protoe Craft prohrál pět tisíc a překupník mu za perky jistě nezaplatil víc ne polovinu ceny.

To přece není moné! zaeptal stařec přikrceně. Revizní zpráva a Taverna vedla knihy Slečna Thomasové nekontrolovala inventář. To si dělal pan Craft sám. Údaje, které účetní zapisovala do knih, byly jen poloky nadiktované Craftem. Ovem Burnsova revizní společnost si před sepsáním

výroční zprávy provádí inventární seznam sama. Brian Frank tedy zjistil, co chybí, a začal Howarda vydírat. Místo, aby ztráty ohlásil, vzal si vaeho synovce stranou a dohodl se s ním, pane Griswalde, e bude kráde za pětadvacet stovek krýt a tím získá peníze k vyrovnání dluhu a sázek.

Howard Craft zíral na detektiva jako na někoho, kdo dovede číst mylenky.

Vae účetní knihy jsou stále u Burnsů, pane Griswalde. Poprosil jsem pana Burnse, aby je překontroloval. Ve Frankově stole nael skutečný inventární seznam, který ale vůbec nesouhlasil s polokami, zapisovanými Lavernou Thomasovou, ani s Brianovou výroční zprávou.

A jak to bylo s jeho alibi, kapitáne? ozvala se najednou Sally Petersonová.

Myslím, e jsem to právě vysvětlil.

Moc tomu nerozumím. Jsem asi pitomá, dodala Sally.

Já jsem to taky nepochopila, přiznala se Sybila, ale styděla jsem se zeptat.

Tak znova, usmál se Corrigan. Kdy se Craft vrátil z kanceláře Briana Franka do klenotnictví, posunul nástěnné hodiny v obou místnostech i hodiny v trezoru o deset minut nazpět. Potom vzal ze stolu pana Griswalda pistoli, vylezl oknem na římsu a od-oural se po ní k Frankovu oknu. Frank vás slyel, kdy jste okno otvíral, obrátil se na Howarda Crafta. Pravděpodobně jste ho pistolí přinutil, aby mlčel a nehýbal se.

Synovec starého klenotníka nebyl schopen slova stejně jako jeho strýc.

Zastřelil jste ho a ihned jste se po římse vrátil, pokračoval kapitán Corrigan. Hodiny, které jste předtím posunul, ukazovaly za tři minuty pět. Proběhl jste prodejnou, vstrčil jste hlavu do Laverniny kanceláře a upozornil ji, e je čas k nařízení hodinového mechanismu v trezoru. V místnosti slečny Thomasové nejsou nástěnné hodiny a ona by si byla musela nasazovat brýle, aby viděla na svoje miniaturní hodinky

Nenamáhala se tím, prostě spolehla na vá Časový údaj. Nenapadlo ji, e by oboje nástěnné hodiny ly patně. Teprve v noci, při dlouhotrvajícím zatemnění si Laverna uvědomila rozdíl oněch deseti minut.

A tak ji taky zabil, s hrůzou dodala Sybila.

Ano, beruko,” řekl Corrigan. Howard spal tady ve strýcově pracovně. Telefon na stole pana Griswalda je dvojče aparátu slečny Thomasové. Kdy Craft slyel, e přístroj cinká, jak Laverna vytáčela číslo, zvedl sluchátko a vyslechl, o čem se mnou hovořila. Uvědomil si, jaké nebezpečí mu hrozí, a zavřel jí ústa na vdy. Ne jsem si stačil obout boty, byl zpátky tady v pracovně pana Griswalda a předstíral, e spí.

Starý Everett Griswald se zřejmě probudil ze sna, ve kterém na několik minut ustrnul. Ne mu mohli Corrigan s Baerem zabránit, začal kolem synovce poskakovat a kubal dokonale vypracovanými klopami jeho svrchníku. Třásl jím jako malým dítětem.

Ty pitomče! Ty troubo!” křičel na něj. Proč jsi okrádal sám sebe? Komu to teď odkáu? Abych dal vechno dobročinným spolkům!

Chuck Baer se postavil mezi synovce a strýce. Brunátného starce chytil za lokty, zvedl ho opatrně do výe a postavil ho na zem o kousek dál.

Pak oslovil zkamenělého Howarda Crafta. O tom, co říkal pan Griswald, můete přemýlet, a budete sedět v kriminále kvůli dvěma vradám, Howie. A u je pohnutka k dobročinnosti jakákoliv, já se domnívám, e prachy toho lakomce by nenaly lepí uplatnění. Půjdeme, kapitáne?

Děvčata mi prominou, řekl Corrigan, ale dnes je domů odveze ty, Chucku. Já doprovodím pana Crafta.

Konec

V pozdních odpoledních hodinách 9. listopadu 1965 dolo k přeruení dodávky elektrického proudu do New Yorku, několika severoamerických států a do části Kanady.

Důvodem této kalamity byla porucha relé v kanadské elektrárně Greenstone v Ontariu. Selhala stanice regulující intenzitu proudu, rozdělovaného elektrickou centrálou. Náhlý přítok elektřiny překročil kapacitu řady elektráren a způsobil zkrat.

Třicet miliónů obyvatel zůstalo bez proudu a uvědomilo si stranou závislost moderního člověka na elektrické energii. Zastavila se kolejová doprava, zhaslo světlo, přestalo hřát elektrické topení, počítače ztratily pamě, nepřijímala letitě, nevysílala televize. Rozhlas a nemocnice byly napojeny pouze na nouzový proud. Denně opoutí po pracovní době Manhattan přes tři milióny Newyorčanů a větinou odjídějí elektricky poháněnými vlaky a podzemní drahou; z tohoto počtu uvěznilo zatemnění více ne 800 000 lidí v centru města. 600 000 uvázlo ve vlacích podzemní dráhy, tisíce úředníků zůstalo přes noc v kancelářích, stovky lidí visely ve výtazích. Na obchodě utrpěl jen samotný New York nevyčíslitelné ztráty a trvalo dva dny, ne se z této pohromy zotavil.

S podivením ale bylo, e během několikahodinové kalamity nehavarovalo ádné letadlo, nesrazily se vlaky, nevypukl an! jediný poár. Denní dávka zločinů poklesla té noci pod normál a kromě jediného vzbouření ve věznici nedolo nikde k nepořádku nebo panice. Pro velmi mladé a velmi staré obyvatele to byla noc hrůzy; ostatní se celkem dobře bavili a snaili se obnovit pokud mono normální způsob ivota. Lidé sl vzájemně pomáhali: protoe policie byla přetíena záchrannými pracemi, řídili dopravu na křiovatkách místo světelných semaforů dobrovolníci  mnich, herec a hlavně mláde, ta mláde, která obvykle působí Američanům co největí problémy; slepá ena vyvedla potmě z mrakodrapu skupinu lidí, včetně svého psa, který jí za bílého dne nahrazoval zrak; obchodní domy zdarma poskytovaly pohotění na nejjemnějím porcelánu ze svých skladů, prodejny nábytku daly k dispozici svá skladitě s postelemi jako noclehárny.

jeden z následku poruchy proudu se projevil a po devíti mě sicích, kdy nečekaně stoupla na krátkou dobu porodnost.

Této skutečné události se tedy chopila dvojice amerických autorů, píících pod pseudonymem Ellery Queen Bratranci Frederic Dannay a Manfred B. Lee se k literární činnosti dostali podivným způsobem: Spíe jen ze ertu se zúčastnili soutěe na detektivku. Přestoe zaměstnání ádného z nich nebylo ani odlehle spojeno s literaturou  Lee byl hudebníkem, ale odeel od umění a ivil se skládáním reklamních textů; Dannay pracoval jako umělecký ředitel reklamní firmy  jejích první společný román se v soutěi úspěně uplatnil a v roce 1929 byt pod názvem The Roman Hat Mystery, vydán jako první kniha Ellery Queena.

Po velkém úspěchu pokračovali bratranci dalími romány a dlouho se jim podařilo tajit, kdo se za pseudonymem skrývá. Protoe ale slavný pisatel detektivek Ellery Queen býval často zván do společnosti, bylo tam nutno najít nějakou cestu i pro druhého z autorů. Napsali tedy několik románů pod pseudonymem Barnaby Ross a potom vystupovali na veřejnosti jako Queen a Ross Nakonec se přece jen přestali za svými uměleckými jmény skrývat a zcela otevřeně se začali hlásit ke svému společnému autorství, i kdy dál píí pod pseudonymem Ellery Queen.

Stvořili dlouhou řadu detektivních románů a povídek  hodně přes sto. Jejich práce jsou velmi logicky skloubené a vdycky jsou zasazeny do zajímavého prostředí, řeí nějaký vědecký problém, probírají vánou společenskou otázku nebo vycházejí z aktuální události.

Do rámce poruchy v dodávce elektrického proudu, která před několika lety postihla Ameriku a část Kanady, zasadili Dannay a Lee děj svého kriminálního románu Stalo se ve tmé. V něm na smylených osobách Sally Petersonové, Tony Turnboldta a jeffa Ringa uplatnili zkuenosti ze svých původních zaměstnání  Petersonové je výtvarnicí v reklamní kanceláři, v ni? Turnboldt a Ring skládají k reklamám texty  a čtenáři napínavým detektivním příběhem přiblíili událost, které nemá v historii obdoby.