Tajný deník dr.Firta - Petr Bednář

ČERNÝ den

Mrazivé rána; čtvrtek devětadvacátého ledna 1976. est minut po deváté zazvonil v . apartmá číslo 1426 mnichovského obřího hotelového penziónu Arabella Haus telefon. S chvějící se rukou po něm obyvatel apartmá

sáhl. . ‘

Mr. Firt?”

Yes!

Mr. Cook si vás naléhavě ádá!”

Snad ji…? Přila ji z Prahy nějaká zpráva?” zeptal se váhavým hlasem. Vzápětí si ale uvědomil, e se hloupě ptá. Kdy ho shání Cook, ředitel amerických vysílaček v Mnichově, tak zřejmě .

Myslím  e ano  pane Firte!” zdráhavě odpověděla Cookova sekretářka.

Bystře zaznamenal její rozpačité pomlky. Zalapal po vzduchu.

Pan Cook pro vás okamitě posílá vůz. Budete připraven během deseti patnácti minut?”

Jistě! Ano! přitakal skleslým hlasem a pocítil, Jak mu po zádech přechází mráz. Úsečná slova, která právě slyel, větila černý den. Měl pocit, e Ji v nich se skrývá výtka: Jak jste mohl, pane Firte, hřát na prsou toho…?

Ale koho?

Ta otázka ho mučí ji třetí den. Kdo to jen můe být, o něm se předevčírem rozletěla z Prahy do světa zpráva, e jako důstojník československé rozvědky pronikl do Svobodné Evropy i do vedení některých emigrant-ských organizací a sedm let působil na Západě?

Kdo to jen můe být?

U od úterka se s tím trápí. Neřekli právě jemu v centrále CIA v Langley, e mu svěřují dohled nad výběrem nových lidí pro Svobodnou Evropu? Je mu nyní úzko, kdy Vzpomíná, jak o kadém zvaoval, kdy

zkoumal, Jakou by mohl mít pro Američany cenu. Kdy si ověřoval, jak je kdo k ukočírování. Ohne li se, či ne. Jak vyháněl podnikavce, kteří si mysleli, e udělají ve Svobodné Evropě kariéru řečněním o jakémsi nesmyslném socialismu s lidskou tváří a budou si přitom pod americkou střechou hrát na komunisty. Bývalý ředitel Ralph Walter obdivoval jeho čich. Máte vzácný talent, pane Firte, říkával, podíváte se na člověka a hned odhadnete, kolik se dá z něho jetě vytlouct. Mnozí, kteří v redakci Svobodné Evropy sedí, ani netuí, e u jím napřed do personálních spisů připsal předpokládanou délku vyuití a stanovil den, kdy se s nimi formálně promluví, potřese se jim rukou a budou vyputěni s přáním dalích úspěchů a s radou: něco sluného si někde najdi! Důvěrná osobní akta, která má kadý ve svém ,fajlu zaloena, zná do poslední písmeny. Ví o kadém vechno.

Co si to nalhávám?  pomyslel si v duchu Kdybych věděl o kadém vechno, neseděl bych včera jako provinilec před Cookem.

Bylo to trapné a doktor Firt, jak si rád nechával říkat, politický veterán a zkuený agent, by se býval nejraději propadl, kdy Cook, bombardován telefony, aby se vyjádřil, kdo je oním rozvědčíkem, kterého Praha anoncuje, zvedl sluchátka a jen vykřikoval: Ne

vím … ! Zatím jetě nevíme… ! Zvedli celý podnik. S bezpečnostním oddělením americké Security proli stovky jmen. Telefonní linky byly havé. Kola aut se protáčela. Hledalo se a pátralo na vech stranách. Zjiovalo se, kdo je kde, ale přilo se jen na to, e mimo Mnichov, různě na dovolené nebo na cestách je vehovudy jen est zaměstnanců vysílačky. A z nich patrně jeden . .

Jeden, ale který?

Firt se navléká do zimníku, a oněch est jmen se mu prohání hlavou.

Ten  nebo ten?

Po paměti vzal z věáku hůl, zaklapl dveře, a sjel dolů výtahem. Přeslechl i poslíčka, který ho zdravil.

Naletěný mercedes čekal před Arabellou, řidič se uklonil a zabouchl za ním dvířka.

Byli ji na Montgelesstrasse a mířili k mostu Tivoli, kdy se pokusil zklidnit a urovnat mylenky. Měl by před Cooka předstoupit s nějakou představou, rozmys—

let si, kdo asi z těch esti____Richard Cook, sám zkue

ný agent, mu přece včera napověděl:

Hledejte toho člověka mezi těmi, které si chválíte. Kdy se tady usadil, patrně to nebyl někdo  Jako Pejskař.

Připomíná si Cookův výrok a musí se hořce pousmát. Kdyby Joka Pejskař, letitý národně socialistický harcovník, který nyní ije touhou stát se králem českého a slovenského exilu, tuil, jak ho Američané cejchuji. Smutný konec. Neskončím také tak?

Snad ne a snad jenom proto, e u mu je přes sedmdesát. Najednou je mu líto, e se takové hanby vůbec doil. Samotná skutečnost, e sedm roků il s komunistickým rozvědčíkem, ho doslova děsí. Zamyslel se opět nad tím, který z těch esti to můe být. A probíral je po řadě a tak důkladně, e kráčel chodbami bílé budovy Rádia v Anglické zahradě jako náměsíčník. Vzpamatoval se teprve, kdy před ním sekretářka ote vřela dveře a z oblak cigaretového dýmu se ozval Coo-kuv hlas:

Minařík pořádal vá osobní archív, pane Firte?‘4

Ano! přikývl a posadil se.

Co jste v něm vechno měl?

Větinou korespondenci  jaksi různou/1

A ve fajlu jste měl také vá deník?

Je tam!

Dva mui, na pohled Američané, které vak neznal, se na sebe podívali, a teprve nyní mu dolo, proč padlo Minaříkovo jméno.

Snad ne Minařík, pane Cooku?”

U před hodinou si na vás vzpomněl na tiskové konferenci v Praze. Věnoval vám celou uvodili pasá, račte se podívat/*

Posadil se a rozloil si na stole pomačkaný papír, vytrený z dálnopisu. Cítil, jak se na něho upírají zraky. Asi zbledl, protoe někdo mu podal sklenici s vodou. Napil se a nadechl, přál si utiit nepříjemný třes, ale nelo to. Srovnal si alespoň řádky : a četl:

Můj první kontakt s mnichovskou vysílačkou zprostředkoval agent CIA, bývalý ředitel jejího, Československého oddělení Julius Firt, který v září .1968 působil ve Vídni, kde měl zachycovat, vytipovat a získávat Československé emigranty pro nejrozličnějí potřeby americké pionání sluby/*

Jazykem si navlhčil osýchající rty. Tak tedy Pavel Minařík!! A dřív ne o Svobodné Evropě mluví o něm.

Otřel si brýle, na Cooka se ani neodvaoval podívat.

K osobě agenta Firta bych chtěl připomenout, e byl kdysi ředitelem nakladatelství Melantrich a do roku 1948 poslancem Národního shromádění za Československou národně socialistickou stranu. Je prokázáno, e americkým zpravodajským slubám slouil u od roku 1943. Věděl jsem proto, kdy jsem se s ním v září 1968 ve Vídni setkal, s kým mám tu čest. Pro podobnou eventualitu jsem byl vybaven vhodnými materiály, které jsem mohl nabídnout. Firt je odkoupil, zaplatil a zprostředkoval schůzku s tehdejím ředitelem čs. oddělení Svobodné Evropy Jaroslavem Pecháčkem.**

No, to je ale  .

Pěkné překvapení! Pro nás také, Mr. Firte! Ale čtěte si dál!**

Firt, který v té době zastával funkci poradce amerického ředitele Svobodné Evropy Ralpha Waltera, mi v rozhovoru o mém budoucím zařazení uloil, abych Američanům poskytoval také informace o lidech, s nimi budu spolupracovat. Řekl, e do Svobodné Evropy přijdou noví lidé, kteří v Československu měli jméno jako komunisté; někteří z nich budou zaměstnáni ve Svobodné Evropě, jiní jako volní spolupracovníci. Bude prý zapotřebí znát jejich skutečné ,demokratické smýlení*. Vysvětlil mně dále, jak asi bude vypadat Činnost emigrace a e i o ní bude třeba leccos vědět. Můj souhlas s Firtovou nabídkou mi otevřel dveře nejenom do československého oddělení, nýbr, a to bylo pro mne důleité právě z hlediska mého skutečného poslání, předevím do amerického oddělení. Tato má činnost přinesla bohaté ovoce

Kdy Cook viděl, e Firt dočetl, povstal a představil oba přítomné.

Pánové Bennett a Clark z centrály. Potřebují si ozřejmit nějaké detaily, pane Firtel Po Minaříkově prohláení soudím, jste k tomu ta nejpovolanějí osoba.

Zdá se, e ano,*4 eptl. Hlas se mu zadrhl.

Musíme okamitě, pane Firte, zjistit, k jakým dokumentům se mohl Minařík dostat,** ozval se Bennett a pokračoval: Jak jste sám četl, dostal se k naí zpravodajské slubě prostřednictvím vaí osoby. To samo ji naznačuje, e má pod palcem jetě mnohem pádnějí

trumfy. Měl byste si vzpomenout, k čemu vemu měl přístup, abychom mohli učinit případná preventivní opatření, a některá  pro nás nepříjemná fakta  zveřejní. Pan Cook mluvil ji konkrétně třeba o vaem deníku. Je v něm nějaká zmínka o vaich vztazích k CIA?”

Nikdy jsem se nestyděl za práci, kterou Jsem vám odváděl. Od začátku jsem povaoval za svou osobní i politickou povinnost bojovat proti reimu doma a není tajemství, e ji v roce 1948 jsem byl obviněn v Praze ze pionáe pro Spojené státy.

Tedy leccos z toho jste si do deníku poznamenal. Je to tak?44

AnoJ… Ale ten deník Minařík nemá. Je u mne v sej-fu a jetě včera v noci, po jednání s panem Cookem, jsem se zastavil ve své pracovně a pár mylenek jsem si poznamenal. Deník byl na svém místé.tt

Měl monost ho ofotografovat?44

Podivil se. Ofotografovat?44

Minařík v Praze prohlásil, e tady fotografoval. A podle toho, co uvádí, odvezl si kromě mnoha jiných tajných dokumentů  i vae vzpomínky.44

To je ale  katastrofa, hlesl a vybelhal z Cooko-vy pracovny, aby vyhověl Bennettovi a přinesl deník

Zvolna otvíral sejf, hleděl na klíče, které mockrát svěřoval Pavlu Minařikovi. Raději na to nemyslet! Jestli někomu z nových věřil, pak právě jemu. Kdysi ho zrov na tady u té ocelové skříně Minařík zastihl, kdy lá teřil nad haldami rozházených papírů, e věčně nemá e něco najít. Tehdy vypustil z úst: Jednou bych se potřeboval do toho s někým dát. Něco vyházet, ostatní vytřídit a seřadit.44 Minařík kývl hlavou a řekl:

Kdybyste chtěl - mohl bych občas, po večerech…u

Pohlédl na palír pořadačů, které stály vyrovnány v přihrádkách. Kadý měl títek: korespondence s Peroutkou, zápisy z porad Rádio Free Europe, personální záleitosti, korespondence se sudetskýml Němci, sou kromá korespondence, Poradní sbor… Náhle pocítil nevolnost, přitáhl si idli a sedl si.

Očima hledal deník. Býval v hoření přihrádce, ale nyní leel dole, přikryt jakousi obálkou.

Včera ho měl v ruce a dával ho přece … Přistihl se, e neví. Vdy si chválil pamě a nyní zjioval, e ho rychle opoutí. Nebo zpanikařil?

Vzal obálku, v ní byla jeho závě. Ano, včera ji upravoval a pak teprve psal do deníku…

Zamyslel se. Jestli ale Minařík tady fotografoval, pak se jistě podíval i do jeho poslední vůle, kterou tak úzkostlivě tají. Vytáhl z obálky list papíru a v rychlosti si závě pročetl, aby si připomněl, co vlastně před léty napsal.

Byla datována v Mnichově dne 5. října 1971.

Kdybych náhle zemřel v Mnichově, prosím paní Vlastu Zeithammerovou, aby zařídila toto:

1. Pohřeb jednoduchý, bez projevů. Obřad nech vykoná páter Heidler, který té nech řekne o mně několik vět. Jinak ponechávám p. Peroutkovi, s ním se ze vech ijících nejdéle znám a s ním jsem také nejdéle spolupracoval, zda o tom, co jsme spolu proili, je ochoten něco perem zachytit. Dále dr. Kulhánek, který zná historii Lidovek a Borového, a p. Dresler, mohou o mé roli v nich něco napsat a současně zachytit moji činnost politickou doma a v exilu. Toto je jen podnět. Ve záleí na volném rozhodnutí výe uvedených přátel. Tím ovem nevylučuji nikoho, kdo by chtěl něco pozitivního nebo kritického o mně napsat …

2. Vechny výlohy uhraďte a vyúčtujte s vykonavateli mé poslední vůle (Reiner a Orens a dr. Karel Steín-bach) a pouijte peněz z mého konta u Deutsche Bank (filiálka Arabella Haus) a z mé vkladní kníky u tée banky, která se nachází v sejfu číslo 1259 v centrále Deutsche Bank, Mnichov, Paradeplatz. Také můete pouít eků Manufacturers Hannover Bank, jejich zásoba se nalézá v červené krabičce první zásuvky mé elezné skříně v mé kanceláři, a vyměnit příslunou částku v pokladně RFE v Mnichově. Vude má, Vlasto, moji plnou moc. Klíče y[2 v počtu) se nacházejí: jeden ve luté obálce ve výe uvedené zásuvce, kde je také Sparbuch Bayerischer Hypotheken Bank. Druhý klíč je v zásuvce stolku v mém bytě.

3. Originál mé závěti leí u advokátní firmy Reiner a Orens, 9. Rector Street, New York City. Její opis se nalézá rovně v elezné skříni v mé kanceláři ve filu FIRT PERSONÁL.

4 Knihy, které se nacházejí jednak v mé kanceláři, jednak v mém bytě, nech sí mezi sebou rozdělí přátelé Milan Schulz, Ludvík Veselý, Zdeněk Eliá, Vladimír Kulhánek, Jaroslav Dresler, event. dalí…

ID

5. Pokud Jde o můj archív, prosím Vlastu Zeithammerovou, aby filé Jan Stránský a Jaroslav Stránský odevzdala dr. Janu Stránskému. Dále, aby z filu D. vybrala moji korespondenci s dr. DucháČkem a jemu jí zaslala. Fily Zprávy z domova a můj deník (kniha v koené vazbě v horní zásuvce)  odevzdej Mr. Knauf o-vi!!! Případně osobě v té věci kompetentní!!! Jsou to věci důvěrné, které by mohly ohrozit osoby ijící v Československu!!!

Opět pocítil zamrazení. U Jména Knauf se zarazil.

Jestli tohle se rozhlásí…?

Uvědomil si, e Pavel Minařík Knauf a dobře znal. A Knauf povaoval Minaříka právě na jeho doporučení za naprosto spolehlivého a Američanům oddaného Člověka. Bude trapné, vyjde li najevo, e Robert Knauf, i kdy seděl a do dvaasedmdesátého roku v direktoriu Svobodné Evropy, víc ne o Rádio se staral o ivou agenturní sí. Kupoval informace i informátory, řídil nejtajnějí akce, které Američané provozovali pod urnalistickým plátíkem vysílačky. Byl to vlivný důstojník CIA.

Sáhl po tlusté, v kůi vázané knize. Zápisky se zdály nedotknuté. Avak Je-li pravda to, co říkal u Cooka ten Bennett, pak zřejmě zapláčí a proklejí ho mnozí přátelé jak doma, tak v emigraci. A on sám?

Zahleděl se do popsaných stránek.

Řádky mu připomínají vlnobití, podemílající břeh, na něm a dosud stál. Jak se v jejich světle rozplývá je ho vlastní tvrzení navenek, e vdy měl jen a jen Čisté ruce, e nebyl ničím jiným ne ryzím vlastencem. Přitom tu popisuje důvěrné schůzky, které měl u před únorem 1948 s americkým piónem Charlesem Katkem

V duchu proklíná den, kdy prvně otevřel tento deník a vzal do ruky pero.

Kdy to vlastně bylo?

Vzpomněl si: 17. listopadu 1947 měl padesátiny Teh dy mu přiel do bytu v Havelské ulici pogratulovat ma jor Charles Katek.

Mám pro vás malý dárek, řekl tehdy Američan  a prozradil mu přísně tajnou direktivu, kterou právě přivezl z Washingtonu Američané se rozhodil, e vy maní Československo z rukou komunistů a dopomohou k moci svým přátelům … V přítích měsících bude tahle vae zemička proívat převratné okamiky, Firtel dodal Katek. Měly by se pro budoucnost věrně zaznamenat*

Toho dne večer si sedl a začal psát:

Ke svým padesátinám Jsem nemohl dostat lepí dárek …! Zdá se, e se ledy hnuly. Gottwaldova vláda krutého mrazu končí. Nastává čas naděje. Vrací se zase nae jaro a přijde léto, nae osvobozené republikánské léto.

Protřel si oči. Ne, nechce se mu věřit, e tento jeho důvěrný zpovědník je teď v cizích rukách. Snad se Američané mýlí. Snad mají jen velké oči.

To byla také jediná světlá mylenka, která toho dne Julia Firta napadla. Dlouho se z ní vak netěil. Vzápětí si vzpomněl, e ji jednou o jeden svůj deník přiel. Snad ho ztratil nebo někde zapomněl, neví. Dlouho ho hledal a pátral po něm, ale bezvýsledně. Také mu ho někdo mohl vzít z psacího stolu. Ale kdo? Stalo se to někdy na jaře v pětaedesátém roce, a to Jetě ve Svobodné Evropě Pavel Minařík nebyl…

?

Plukovník čs. rozvědky otevřel sejf. Jedna jeho část obsahuje několik pořadačů. Na vech je napsáno: FIRT. Některé z trezoru vzal a poloil na stůl.

Julia Firta, o něm hovořil soudruh Minařík na tiskové konferenci, dobře známe, řekl plukovník a dodal: ,,A známe ho u hezky dlouho. Museli jsme se mu dívat na prsty hned od začátku. Firt toti  i kdy se spí drel v pozadí a nepatřil k táborovým reakčním řečníkům jako třeba Drtina, Zenkl nebo Ripka  stál jako oni za vemi nepřátelskými akcemi proti naí zemi. Nevynechal jediné protikomunistické a protisovětské taení, a snail se vdy přesně plnit úkoly, které dostával od americké zpravodajské sluby. I to, e se netlačil do čela, bylo na příkaz Američanů. Měli zájem, aby jejich zájmy hlídal a prosazoval z povzdálí. A současně aby vyuíval svých konexí mezi politiky, které znal z Londýna i z předmnichovské republiky  a získával )e ke spolupráci.44

Víme, kdy a jak se Firt Američanů chytil?44

Dokonce přesně/4 Plukovník z jednoho svazku povytáhl zaloutlý list papíru.

Firt byl za války v Londýně členem Státní rady.

Kadým rokem býval sice volen generálním zpravodajem o rozpočtu státního zřízení v zahraničí, ale snil o pronikavějí politické kariéře. Hledal styky, které by mu pomohly dostat se vý. Prezident Bene s ním ale do své reprezentace nepočítal, odsouval ho na vedlejí kolej. Firt byl ambiciózní a ctiádostivý, a toho Američané vyuili. Jejich agent Charles Katek se s ním spojil v Londýně koncem roku 1943. Naznačil mu, e za-chová-li se k Američanům přátelsky, později mu oplatí a po návratu domů ji přes Benee prosadí, aby se dostal přinejmením do předsednictva národně socialistické strany/*

A jeho první úkol?**

Zdá se to a podivné, ale je to tak: Američané Flrtovi uloili, aby se zajímal o tehdejího ministra zahraničních věcí Jana Masaryka, který v dubnu roku 1944 vedl londýnskou vládní delegaci na konferenci Mezinárodní ústředny práce. Kromě Masaryka si měl vímat názorů a chování i dalích členů delegace, konkrétně sociálního demokrata Josefa Kosiny, ji tehdy agenta britské zpravodajské sluby, a samozřejmě i komunistického poslance Jozefa Valo/*

Známe, co tehdy Firt o Masarykovi a dalích napsal?”

Bohuel, text Firtova hláení se nám nepodařilo zinkat ani později, ale máme jiný dokument získaný Pa vlem Minaříkem. Plukovník ukázal hustě popsaný asi pětistránkový spis adresovaný Imigračnímu úřadu USA, v něm se Firt kdysi domáhá přiznání amerického státního občanství.

Píe:

Ne jsem souhlasil s posláním, setkal jsem se s panem Charlesem Katkem z US Office of Strategie Servi ces a styčným důstojníkem vojenské pobočky u čs. vlády v Londýně. Pan Katek je nyní v USA, jeho adresa je 10030 Councilman Road. Bethesda, Maryland. Setkali jsme se v hotelu Grovenor House, Park Lané, Londýn, začátkem dubna 1944. Informoval jsem Katka o mém poslání a také o sloení delegace, ve které byl jako člen komunistický poslanec Jozef Valo. Katka potěilo, e budu členem delegace. Dal mi uitečné rady a doporučení pro mou první cestu do Spojených států. Slíbil jsem mu, e ho budu po návratu Informovat o činnosti delegace, zejména o činnosti jejích jednotlivých

členů, zvlátě Jozefa Valo… Druhým důvodem zúčastnit se tohoto přednákového turné bylo, e mi turné dalo příleitost splnit slib daný Charlesů Katkovi, abych ho informoval o Valově aktivitě a kontaktech ve Spojených státech. Samozřejmě”  podtrhává Firt  e tento důvod nemohl být znám kdekomu, ale jen Katkovi a mně, protoe podstatou byla tajná sluba.”

Takhle tedy Firt začal,” řekl plukovník. Katek si ho drel jako svoji Jedničku  prakticky donedávna.”

Plukovník rozlistoval dalí svazek několika dokumentů. Byla to hláení spolupracovníka čs. rozvědky Patrika. Četl podtrené pasáe, v nich se objevovalo Katkovo jméno.

Pátek 21. prosince 1962. Volal jsem z Vídně Firta, bude mne čekat v 11.00 hod. 23. prosince na nádraí v Salzburku li jsme na oběd do hotelu Evropa. Firt mi řekl, e je rád, e mne má v Československu. Jsem prý jeho nejspolehlivějí přítel, se kterým můe kvalifikovaně konzultovat poměry v ČSSR. Vyřídil mi pozdrav od plukovníka Katka. Vzpomíná si prý jetě dobře na pomoc, kterou jsem poskytl koncem války jeho kolegům.”

Středa 26. května 1965. S Firtem jsem se seel v Mnichově. Zítra se má Firt sejít se spisovatelem Václavem Havlem z Prahy, který je na návtěvě v Mnichově u svého strýce Miloe Havla, bývalého ředitele Lucernafilmu z Prahy, který je nyní majitelem restaurace Goldene Stadt, Monchen, Oberangerstrasse 44, telefon 242437. Firt mí sdělil, e na schůzce s Havlem má eminentní zájem Katek. Firtovi také uloil, aby kontaktoval (X. Y a Y. X.), kteří jsou právě v Mnichově s Divadlem na Zábradlí. Firt mě pořádal o informace o těchto osobách, stěoval si, e mu byl ukraden deník a e se bude snait vemi prostředky vypátrat, kdo mu ho vzal. Deník prý obsahuje kompromitující údaje

0 řadě lidí z Československa ..

Pátek 26. května 1967. Firt při setkání vyjádřil uspokojení nad tím, e Katek, který nyní vede východoevropské odděleni CIA v Langley, je s ním spokojen. Na této pochvale mám prý velkou zásluhu. Katek rovně projevil uspokojení nad tím, e pojedu do Sovětského svazu. Prohlásil, e to zvýí mé monosti a zároveň

1 kredit u CIA ..

Úterý 11. března 1969. Ve Vídni jsem měl oběd s Fir-lem Sdělil mi, e CIA vzhledem k situaci v Rakousku se hojí mezinárodní koinpromitace v souvislosti s Československými událostmi. Katek jde prý za rok do pen ze. V současné době přeel na jiný úsek a Českosloven skem se nezabývá. Odchod Katka do penze bude prý pro Firtá těká ztráta, protoe s ním byla dobrá spolupráce a nad Fírtem drel ochrannou ruku. Firt proje vil zájem o doplnění charakteristiky Kriegla, hlavně styky z mládí, někteří známí a spoluáci,. .

To bylo poslední z hláení nadepsaných jménem Pat rík.

Kdo to byl?

Přítel, odpověděl zamyleně plukovník. Také Fir tuv  ale ná soudruh. Tahle zpráva je poslední, kte rou psal k Firtovi, V té době byl ji těce nemocný, ale situace vyadovala, aby vytrval. Byl pověřen jiným úkolem  u také proto, e u Firta začal pracovat je ho nástupce, Pavel Minařík. Patrik před nedávném své chorobě podlehl, zemřel. Ale  ukázal na sejf plný spisů  jetě se s ním párkrát setkáte  i ve Firtových záznamech.

****

Prosinec 1947. Pomení, asi edesátiletý mu, jemu pod nosem trčel knír, veel do Malostranské kavárny a plae se rozhlédl. U stropu svítily z úsporných důvodů jen tři slabé árovky, kamna vyhaslá, take v loká le byl chlad a duičkové přítmí. Ale to Petru Zenklovi, předsedovi národně socialistické strany, nevadilo. Naopak!

Rozhlédl se, obeel stolky, jako by kohosi hledal a nakonec se posadil vzadu do rohového boxu.

Chvíli se díval oknem na náměstí, na rojící se vločky čerstvého, mokrého sněhu, který tědře padal z oblohy; sledoval houfy lidí, zachvácených předvánoční horečkou, jak obléhaly poloprázdné krámy se zhasnutými výkladními skříněmi. Hřál ho odvar z jahodového listí, který mu číník přinesl, a také vědomí, e se alespoň částečně vyplňuje heslo, které jeho sira na ji od léta tajně razí: ,Čím hůř, tím lépe  pro nás!

Z rozjímání ho vyruil příchozí.

Byl to lulius Firt. Postavou o málo mení ne doktor Zenkl Na první pohled se zračil v jeho tváři neklid.

Očima těkal po lokále a sotva se svlékl ze zimníku, nasadil si na oči brýle v tlusté černé obroučce.

Pokývl hlavou na Zenkla a eptl: Můe mi vysvětlit, bratře předsedo, proč se scházíme tady? Teprve před chvílí jsem dostal tvůj vzkaz. Chtěl jsem jet na ambasádu rovnou…”

Od Steinhardta mě volali, abychom přili raději oklikou.”

Aha, fízlové, co?”

Snad ani ne fízlové, ale nikdo nás nemusí potkat, e jdeme zrovna tam. Steinhardt chce uchovat schůzku v tajnosti, a tak se musíme přizpůsobit.”

Samozřejmě  a koho pozval?”

,Jen mě a tebe. Povauj si toho.”

Ani Drtinu, ani Ripku?”

Povídám, e jen nás dva.”

Firt si objednal álek melty a zanaříkal, e v kavárně nemají ani rohlík. Pak pohlédl na Zenkla.

Slyel jsem, e Steinhardt jede slavit Santa Clause do Států. Nechce nám snad dát nějaký prezent?”

Spí chce asi slyet ná názor.”

Myslí na Gottwalda?”

Vůbec  na vechno.”

A má přichystanou řeč?”

Mně je situace jasná a tobě jistě také.”

Oba hosté restaurace zaplatili, zachumlali se do límců a za chvíli ji kráčeli ulicí na Triti k budově americké ambasády.

ZBONÉ PŘANÍ

Firtův záznam. Praha, úterý 18. prosince 1947:

To, e jsem Zenkla doprovázel k americkému velvyslanci Steinhardtovl, zařídil Charles Katek, rezident americké zpravodajské sluby v ČSR. Katek se mi svěřil s názorem, e předseda naí strany má sice důvěru oficiálních amerických míst, ale e ho povaují víc za reprezentativního ne rozhodného, průbojného a dravého politika. Potvrdil jsem Katkovl, e do čela strany si ho za války vyhlédli Britové, ovem novinkou přitom pro mě bylo, e pro Zenkla byli hlavně činitelé anglické Secret Intelligence Service, kteří si ho kdysi zavázali. Prvně v ivotě jsem slyel, e se uvaovalo i o moji kandidatuře na funkci předsedy, ale propadl jsem,

jeliko Britům nevyhovovaly svazky, které jsem měl s americkou zpravodajskou slubou. Katek mi naznačil, e a se ledy pohnou a komunisté budou odsunuti na vedlejí kolej, bude nutné odklidit do ústraní i Zenkla a některé nae ministry (zejména Ripku a Drtinu). Jsou příli svázáni se starým politikařením. Národní so cialisté se budou muset naučit dret lid pevně na uzdě

Počítají tedy se mnou, ale mám o tom zatím poml čet. Proto kdy jsem se Zenklem seděl v Malostranské kavárně, hrál jsem překvapeného. Asi by nepřeil, kdyby věděl, e s pádem Gottwalda zmizí v politickém ústraní i on Měl jsem Katka informovat o Zenklových názorech na setkání se Steinhardtem. A zároveň mě upozornil na Mikuláe Bergera. Znám ho jetě z doby války. Byl hlasatelem BBC v Londýně. Po válce se objevil v Praze. Čas byl tajemníkem Lidových novin a v lé tě odjel opět do Londýna., Je prý spojkou mezi britskou zpravodajskou slubou a vedením naí národně socialistické strany. Měl bych se pokusit dozvědět, zdali je ho prostřednictvím budou o návtěvě u Stelnhardtn in formováni Britové.

U Zenkla jsem si ověřil, e očekává Bergerův příjezd.

Steinhardt s námi mluvil naprosto věcně. Pouil blí ícího se slunovratu jako příměru a doslova pravil: ,,Černá, vudypřítomná tma začíná ustupovat, slunce nabývá na síle. Oslava Kristova narození symbolizuje ná vrat naděje. Naděje, e zvítězí nae společná věc, do stává ji konkrétní podobu a letoní slunovral by měl být i začátkem radikálního obratu v politickém dění.

Pochválil nás, a na adresu národně socialistické stra ny řekl i několik lichotivých slov. Máme si uvědomit, e demokratický svět vidí právě v naí straně hlavní protikomunistickou sílu. Tlumočil, e vláda Spojených států sleduje ná zápas s velikými sympatiemi a on, Steinhardt, e nám můe jako znalec komunistické tak tiky doporučit, abychom svoji ofenzívu proti komunis tům zintenzívnili. Je přesvědčen, e lze komunisty vyřadit ji na začátku roku a předejít tak volbám, které mají být v červnu 1948 a v nich bychom nedopadli dobře. Pravil, e bude nutné pouít přitom vlivu a po moci prezidenta dr. Benee. Konstatoval, e Bene u zaujímá radikálnějí postoj vůči komunistům a naim záměrům e bude nakloněn. V podstatě sl Steinhardt představuje, e v příhodnou chvíli vyvoláme společně

s ostatními politickými stranami protikomunistického bloku vládní krizi. Ministři podal? demisi, prezident |i příjme, Gottwald zůstane v menině, Čím vláda zanikne, a Bene za podpory větiny v parlamentě vyjmenuje vládu novou. Bude to likvidace komunistů suchou cestou, podobně jako to udělali v Itálií a ve Francii. Předpokládá to vak, abychom se pokusili získat co největí sympatie lidu, a to za jakoukoli cenu

Jistě to dokáete/* řekl velvyslanec, máte nae poehnání, sympatie i pomoc!**

Býval bych se propadl hanbou, kdy Zenkl na tato slova rozvedl hovor na téma, e sympatie ho sice těí, ale zároveň Steinhardtovi neomaleně vytkl, e pro presti národních socialistů se dělá z americké strany  podle něho  tuze málo.

Viděl jsem na Steinhardtovi, e měl co dělat, aby se ovládl, ale přemohl se a zdvořile se Zenkla zeptal: jak to konkrétně myslí?

Zenkl na to odpověděl asi toto:

Domnívá se, e plán, který velvyslanec přednesl, je důmyslný. ]e nutné ale od slov přejít k činům.

Zenkl je toho názoru, e presti národně socialistické strany by se rapidně zvýila, kdyby kupříkladu jemu věnoval auto prezident Truman. V takovém daru je síla, řekl Zenkl a dodal, e lidem síla imponuje a takové dary e působí na veřejné mínění.

Velvyslanec byl v rozpacích. Řekl, e jestli nae strana nemá na auta, e opatří finanční prostředky, ale e těko můe ádat amerického prezidenta o podobný dar.

Rozhovor, do něho se Zenkl poutěl, začínal být trapný, a proto jsem zasáhl. Řekl jsem, e snad taková věc, jako je veřejný dar od hlavy státu, je záleitost skutečně velmi delikátní, e vak jde o jiné věci. Komunisté e mají před námi obrovský náskok: nejsou zkompromitováni Mnichovem ani druhou republikou, v odboji se netřítili, ale semkli se. Dělají cílevědomou propagandu tím, e krok za krokem odstraňují pozůstatky války, zasazují se o zvyování výroby a ivotní úrovně. My jsme se dostali v mnohých situacích do slepé uličky, jeliko jsme cítili povinnost bránit soukromé vlastnictví, principy masarykovského demokratického humanismu. Navenek vystupujeme jako socialistická strana, v podstatě vak musíme v zájmu naich politických stoupenců zevnitř torpédovat vlastní oficiální politiku, Měli bychom zesílit propagační činnost, abychom důkladně mohli vysvětlit, proč jsme kupříkladu byli proti tomu, aby milionáři dopláceli na neúrodu. Potřebovali bychom mít příkladně k dispozici rozhlasovou stanici, abychom mohli účinně apelovat na vědomí i cit lidí. Ve, co jsme podnikli, se samozřejmě vysvětlit nedá, ale jistě by se pro mnohé argumenty naly. Američané jsou v propagandě velice zběhlí. Mr. Stelnhardt by snad s některými odborníky mohl konzultovat, zda by nás nepoučili a nepomohli nám. Měli bychom mít monost dát protikomunistickým ideám křídla. Velvyslanec slíbil, e na přísluných místech nai ádost prohovoří a e se pokusí zjistit, zda by nebylo moné dát do naich slueb v zahraničí nějakou vysílačku, kterou bychom obsluhovali, a je by působila na posluchače v Československu.

Upozornil jsem dále, e právě poadavek, aby na určitá velitelská místa v SNB byli dosazeni nai lidé, by mohl být velice vhodnou záminkou k podáni demise ministrů.

Steinhardt si to poznamenal a pravil, e bude tento námět ve Washingtonu konzultovat.

V závěru se vak Zenkl projevil opět nerozhodně a zbaběle. Zeptal se Steinhardta, jestlie se ná záměr nepodaří, co učiní Američané, pověsi li nás čei, Jako Bulhaři pověsili za organizování vojenského spiknutí nedávno vůdce opozice Nikolu Pětková? Zenkl k tomu dodal, e by rád opakoval, co k tomu řekl před několika dny senátoru Knowlandovi, který ho navtívil a který Zenklovi na posilu připomněl, e Spojené státy podaly protestní nótu proti popravě Pětková v Bulharsku. Řekl Knowlandovi a rád by to opakoval 1 Steinhardtovi, e by protestní nota Spojených států byla malou útěchou, a by komunisté i zde Zenkla a jeho přátele a spojence věeli.

Velvyslanec Steinhardt na to reagoval sice přátelsky, ale dost podráděně. Zvýil hlas a řekl as! toto: Jak se můete, doktore, srovnávat s Petkovem? Jste sousedy Spojených států. Na vaich hranicích s Bavorskem jsou americké jednotky. A zde bych byl já, zástupce prezidenta a vlády Spojených států, kdyby se zde kdokoli odváil poruit klidný a demokratický vývoj této země.”

Opět Jsem pocítil povinnost do debaty zasáhnout. Odpověděl jsem Steinhardtovi, e dr. Zenkl neměl na mysli pochyboval o přátelství Spojených států a zejména ne o jeho upřímných sympatiích vůči nám vem, kdo zde svádíme s komunisty kadodenní zápas.

Steinhardt nás na závěr ujistil, e je nám vděčný a e oceňuje upřímnost a otevřenost, s jakou s ním mluvíme. Řekl, e tak můe skutečně mluvit jen mezí dobrými přáteli. Popřál nám příjemné vánoce, úspěný přítí rok a ujistil nás, e okamitě po návratu nás bude informovat o dalích společných krocích.

VÁNOČNÍ PARTIE

ZÁHADNÝ EMISAR

PRES PALUBU?

FIRTOVA SÍ

MALE POSTŘEHY

OPĚT KATEK

POEHNÁNI

ÚKOLY V PAŘÍI

Z ÁJEM BRITSKÉ SIS

DOBRA FIRMA

VYSÍLÁ SVOBODNA EVROPA

FIASKO

OPERACE VETO

KATASTROFA

2. Laura Jarná říká, e kdy přistávali, najednou se

VZPRUHA

KONTAKT

SKANDÁL

FINI

ZTRACENA HRA

ZÁVĚREM

VÁNOČNÍ PARTIE

U dva dny nebyl v Melantrichu. Ani v sekretariátě. Vůbec nevytáhl paty. Leel doma s nemocným lučníkem. Obestíraly ho chmury.

Před chvílí odeel Kadelík, přítel doktor Karel Steln-bach. Prohlédl ho, předepsal nějaké práky a pokon-doloval mu ke tědrovečerní krupicové kaí. Sarkasticky dodal, e si ji můe pocukrovat skořicí. Kdyby mu snad nechutnala a dal si místo ní přece jenom smaeného kapra, doporučil mu, aby hned brnkl, aby nepropásli operaci. A té se bojí jako čert kříe. Proto se jí rozehnal s vánoční rybou a smířil se s tím, e si ji budo muset večer odříci. ,

Nyní jetě uvaoval, má-li odříci návtěvu u majora Charlese Katka.

Ten mu včera telefonoval a pozval ho na dneek k sobě na Loretánské náměstí. Vrátil so z .centrály ve Frankfurtu a má nějaké novinky. Pravil, e by s ním nutně potřeboval mluvit. A na lučník prý má zázračný lék.

Nejspí mi nalije sklenici koňaku, usoudil Firt. Katek povauje alkohol za velék  a jak ho znal, marně mu bude vysvětlovat, e nesmí.

Rozvaoval: má, nemá? Svezl se z lůka a zkusil udělat pár kroků. Nohy se mu sice chvěly, ale kdy se několikrát proel pokojem, cítil se líp ne v posteli. Otevřel skříň a vyhledal tmavý oblek. Zkusí to. Dost mu také záleelo na tom, aby v Katkových očích nevypadal jako padavka. Holil se, kdy zazvonil telefon.

Helou, direktore! Co je s vámi? Ze sluchátka zazněl hlučný Katkův hlas.

U se strojím. Ale musím pomalu. Ten lučník mě pořád trápí.44

lučník bude oukej, uvidíte. Nechal jsem u chladit lahvičku martelu.44

Proboha, majore! Leda tak čaj.44

Copak jsme Číňaní, abychom pili čaj?44 Z druhého konce drátu zazněl pronikavý smích. Ale chcete-li zapíjet koňak Čajem, prosím! Máte vůz?44

Zavolám si taxi.44

To je zbytečné! Přijede pro vás Gino! Tak sebou hoďte!44

Gino Haler, někdejí filmový reisér, dělal Katkovt osobního oféra. Oficiálně. Jinak pro majora obstarával spojení s lidmi, s nimi se Katek z titulu své funkce v Praze nechtěl a nemohl kompromitovat. Julius Flrt ale mezi ně nepatřil. Měl čistý tít člena londýnské Státní rady, patřil k spolupracovníkům prezidenta dr. Edvarda Benee, ale chápal, e Katek jako americký pión se musel v Praze spojit i s těmi, kdo za války kolaborovali. Mnozí mu vděčili za to, e je dostal z moci lidových soudů a vděčně mu opláceli.

Kam bychom přili,44 říkával Katek, kdybychom ty popiněné nepozvedli? Kdy slouili Němcům, a nyní poslouí nám. Vědí, e je máme v rukách, a přetrhnou se ochotou! A budeme-li chtít, můeme s nimi i orat!14

Firtovi imponovalo Katkovo sebevědomí i jeho filo zofie. Ve Státech také filozofii vystudoval, a dřív ne přiel do zpravodajské sluby, byl univerzitním profe sorem. Kdy se to kdysi Firt dověděl, uasl. Zeptal se, proč vyměnil katedru za dobrodruný, toulavý ivot? Tehdy se Katek ze srdce zasmál.

Promluvil z vás malý český člověk,44 odpověděl. Já vím, v Čechách to tak chodí: jistoty, definitiva!44 Rodi če byli Čei, přistěhovali se za velkou loui před první světovou válkou a jmenovali se Kotkovi. On sl nejen poameričtil jméno, ale zhlédl se i v typické americké dravosti.

Co bych jako profesor mohl dokázat? Pár stovek studentů bych naučil slovanské historii, přitom bych si odřel rukávy a napsal několik učených pojednání. Ve strategických slubách zničím sice víc bot, nemam klid, jaký mají profesoři, ale zato nemusím vykládat historii, ale dělám ji. Pomáhám vytvářet svět podle na ich představ! Nejsem jenom trpným divákem!44

Julius Firt ji také nechce být jenom divákem a druhořadým politikem.

Koncem roku 1943 ho pozval Katek, tehdy styčný důstojník americké rozvědky u československé londýnské vlády, na důvěrnou schůzku. Začal opatrně. Nejdříve se nechal ujistit, e Firt nikdy neměl nic společného s komunisty ani se sociálními demokraty. Vyposlechl jeho názor na sovětské Rusko, ale také na dr. Benee a na celou londýnskou vládu, na americkou i britskou politiku, a teprve potom řekl:

Je mi sympatické, e jste nepropadl iluzím. Mnozí si myslí, e po skončení války bude svátý klid. e si budou v klidu pojídat vepřovou s knedlíky a zalévat ji pivem, a národ e vyleze do ulic jenom na jejich povel, aby zamával fanglíčkami. kdy si oni budou přát … Zapomínají, e republikánská idylka je dávno v tahu. A e z Moskvy se. vrátí Gottwald s celou suitou a s poehnáním Stalinova politbyra. Komunisté nebyli k zkrocení dřív, nato nyní… Československo bude velice citlivým jazýčkem na váze a jeho vývoj zřejmě ovlivní politické dění v Evropě. Proto musíme ji nyní, tady v Londýně, vědět, kdo je kdo!”

To byl jeden z úkolů, který od Američanů prostřednictvím Katka Firt dostal. Katek ho vyhledával při kadé příleitosti jak v Londýně, tak později v Praze, kam se po válce přemístil.

Nyní jsou ji důvěrní přátelé. Na recepcích, kdy Katek předstírá, e je diplomatem, tituluje Firta jako ředitele, v soukromí ho vak oslovuje důvěrně: Tiku! A soukromě se zejména v poslední době navtěvují často.

Dobrý den, Tiku! zahalasil hned ve dveřích Katek a robustní pravičkou stiskl pevně Firtovu ruku. Krásné vánoce a jetě lepí nový rokí”

A co zdraví, Charlesi?”

Na to se napijem!”

Firt se ani nenadál a jí drel sklenici v ruce.

Ani zaboha, majore!”

Na boha nemusíte, ale na zdraví!  a na ten nový rok, lepí a krásnějí, bych prosil. No ták, Tiku! Francouzský koňak neublíí.”

Firta napadlo: čím to je, e tomuto mui nedokáe odříct. Nikdy a nic. Zvrhl do sebe sklenici, jen si v duchu pomyslel, jak by se asi zatvářil Kadelík, kdyby ho

viděl. Ale nápoj to byl lahodný, lučník ani nehlesl.

Pak mu Katek vtiskl do ruky etui se zlatým plnicím perem.

Děkuji, ale já … Byl v rozpacích. Druhý den ji leím. Nic jsem vám nepřivezl. Rozevřel etui a prohlí í si dárek.

Co vy byste mi dával, Tiku! Ostatně jste ml dal u dost cenných rad, tohle je malý revan.”

Posadili se k achovému stolku.

Dáme si partičku?”

lednu vydrím, ale pak hned do postele.”

Hned první tah doprovodil Katek otázkou: Sepsal byste mi, Tiku, během svátků jména vaich vlivných známých…?

Z jakého oboru?”

Myslím vlivné známé, na které by bylo spolehnutí v případě ozbrojeného konfliktu!”

Pak by tedy bylo vhodné, abyste byl, majore, ve styku s některými naimi důstojníky. Co plukovník Kapar, náčelník tábu letectva? Nedávno jste s ním hovořil na recepci.”

Máte oči vude, Tiku! Jetě, e jsme přátelé… Kapar ale s námi u jde a seznámil mě ji i s některými důleitými lidmi z armády. Od vás bych potřeboval vy (ipovat civilisty. Nejraději méně známé politiky. Tím myslím takové, kteří nejsou v očích veřejnosti Jetě tolik známí. Ale přitom jsou naprosto spolehliví. Rozu míte mi?”

Firt drel černého koně nad achovnicí, zapomněl, na který čtverec ho chtěl postavit Překvapeně se zatvářil.

Snad nehrozí konflikt? A snad ne kvůli nám?”

Ze se momentálně nestřílí, to přece neznamená, e válka skončila. Bojujeme, jak sám víte, dál. A stačí krtnout… Přece nečekáte, e vám Moskva poehná, u budete vystrkovat z vlády komunisty.”

Vechno by se mělo odehrát v klidu.”

To by bylo nejlepí. Jene nezapomínejte, e Gottwald má na své straně větinu. Ta vám nebude tleskat a pravděpodobně se také proti vám rychle zvedne. Tudí není vyloueno, e budeme muset povolat svá vojska, aby tu udělala pořádek. Ve tábu naí evropské armády jsou ji na to přichystaní a krátce po vánocích si sem přijede několik naich generálů obhlédnout  jaksi terén. Samozřejmě inkognito.”

Rozuměl a přemýlel: jaká má vlastně vlivné známé, kteří, kdyby vypukla válka…?

Momentálně si vak nemohl nikoho vybavit. Snad později.

Pokračovali v achové partii, ale nedohráli ji. Firt se necítil dobře.

lučník si ádá teplo a postel,* poznamenal s úsměvem.

Katek ho sice zdroval, ale jen naoko. Firt si viml, e na sekretáři je jetě dalí etue se zlatým plnicím perem a vytuil, e Katek jenom přivítá, kdy odejde. Určitě jetě někoho čeká.

ZÁHADNÝ EMISAR

Kapitán obranného zpravodajství vstoupil do kanceláře velitele a ztěka dosedl. Byl nevyspalý, oči měl zarudlé únavou. Zapálil si cigaretu, aby se trochu vzpru-il.

Nael jsi něco? zeptal se velitel.

Mlčky přikývl a poloil na stůl desky s listinami.

Dá si kávu?*

Jestli je, tak hrneček bych si dal.

Zatímco sekretářka ohřívá vodu a vymývá álky, rozkládá na stole spisy, které zatuchle čpí archívem.

Datum narození a jméno souhlasí: Mikulá Berger, narozen 27, června 1907 v Trenčianských Bohunicích, přísluný do Bosáci, okres Trenčín… A to je on!* Kapitán podal veliteli vybledlou trojdílnou fotografii, jak ji zmáčkl před patnácti léty policejní fotograf na praské čtyřce.

V archívu jsou i jeho daktyloskopické otisky.*

Sakra, tak on u se ohřál v lochu? A za co?*

Ve dvaatřicátém roce vykradl kasičku svého kamaráda. Něco přes dvacet tisíc. Byly to prý, podle papírů, peníze idovské tělocvičné jednoty Makabi. O rok později se pokusil o sebevradu, ale konstatuje se, e to byla jenom demonstračka. Zajímavějí je, e v pětatřicátém roce se nabízel ke zpravodajské spolupráci 2. oddělení Hlavního tábu MNO  přečti sil*

Velitel si vzal brýle a sáhl po jedné z listin.

Ministerstvo národní obrany, oddělení hl. tb, v Praze, oznámilo Policejnímu ředitelství v Praze výnosem ze dne 28. června čís. 10.807/35 dův. toto:

Hlavnímu tábu 2. oddělení nabízel svého času sluby jistý Mikulá Berger. S tíme Bergerem vyjednával nyní jeden zpravodajský orgán o přijetí do slueb pod záminkou, e jde o podnik informační a detektivní, lak e Berger neměl tuení, s kým vyjednává. K vyzkouení zdatnosti a schopnosti byl pověřen získáním bliích informací o nám známé osobě. Bylo zjitěno, e Berger k této osobě přiel, řekl jí, e má podat jedné informační kanceláři, která se snad zabývá kontrapionáí, o ní informace, a poádal objekt, aby mu sám o sobě ve řekl a ulehčil mu tak práci. Z toho je patrno, e Mikulá Berger nejene neprokázal svoje schopnosti, nýbr počínal si způsobem podvodným … Mezitím bylo zjitěno, e Berger je nevlastním synem Jaroslava Ro-ánka, podezřelého z vyzvědačství… Na Mikuláe Bergera, zpravodajského podvodníka, upozorňujeme pro případ, e by vám nabízel své sluby. Zasíláme k evidenčním účelům..

Velitel odloil papír a pousmál se.

Vidí, a Londýn po něm sáhl.”

Zřejmě se vylepil ve slubách třetí říe. Podívej se tuhle!

Co říká? Přece utekl v devětatřicátém rocel41

Ale předtím: komisariát v Bratislavě upozorňuje, e jistý Mikulá Berger obstarává ve spolupráci a jistým Rudolfem Sáčkem zpravodajské spojení mezi henlajnov-ci a maďarskými faisty. Tady se hlásí zase z Koic dne 22. srpna 1936: Berger a Sack jsou ve zpravodajských slubách NSDAP. Prostřednictvím Mikuláe Bergera je obstaráván styk s přísluníky NSDAP v zahraničí. Olomouc oznamuje, e Berger je na styku s agentem abwehru Karlem Mauerem ze ternberku, Olomoucká ulice, číslo 80

Parádní minulost. A v Londýně ho koupil kdo?”

Také jsem to nael .. Dopis ministra Huberta Rip-ky. Reklamuje Bergera, aby nemusel na frontu. Je nepostradatelným pracovníkem redakcí československých listů, pracuje rovně jako hiasatei BBC … Po válce se vrátil do Prahy a dělal tajemníka Lidových novin a Pe-routkova Dneku. Poslední bydlitě: Praha VII, Badeni-ho ul. č. 4. estého června 1946 napsal ministerstvu vnitra: Prosím ministerstvo vnitra o prodlouení dokladů, které se mi za války ztratily a jejich nové opatření by vyadovalo tak dlouhého odkladu, e by byl ohro-

en účel a úspěch mojí cesty do Velké Británie, kterou hodlám nastoupit do čtrnácti dnů. Po dobu války jsem byl hlasatelem britského rozhlasu a poradce  podr sel  poradce předsednictva naí vlády v zahraničí a stálým spolupracovníkem dvou naich ministerstev. O mojí činnosti se zajisté rádo vyjádří několik členů naí vlády, kteří mne znají… Děkuji napřed za příznivé vyřízení a zůstávám ..

Kdo mu na to dal razítko?”

Doporučuji kladně vyřídit. Major Jaroslav Prosser, přednosta Zemské úřadovny Národní bezpečnosti/*

Vida, zase major Prosser!”

Mimochodem: na dneek v noci byl zase v Prossero-vě bytě Charles Katek. To u je v únoru jejich dvanáctá schůzka.”

A Berger za ním jetě nebyl?”

Po příletu se ubytoval v hotelu Esplanade. Někam telefonoval, ale nezjistili jsme kam. Ráno el za Rip-kou, ale nezastihl ho doma. Pak si vzal taxíka a zajel do Havelské ulice za Firtem. Ale ten byl také pryč. Seděl ve vládě, ve Strakovce …

DEMISE

Firtův záznam.

Praha, pátek 29 února 1948.

Události se řítí jako lavina, ani nestačím vechny perem zachytit. Ale a bude po vem, udělám si čas a vechno zevrubně popíi.

Prozatím jen útrkovitě:

Tento týden začal v pondělí vzrueným zasedáním uího předsednictva naí strany, abychom se poradili jak dál, neodvolá li ministr Nosek ohláené změny ve velitelském sboru SNB. V kuloárech operují komunisté tím, e velitelé, kteří mají být odvoláni, ztratili důvěru . lidu, paktují se s agenty západních pionáních agentur. Naznačuje se, e Katek je éfem americké pionání sluby v Praze a major Prosser, přednosta Zemské úřadovny Národní bezpečnosti, je označován za jeho spolupracovníka. Katek by si měl dát větí pozor a bratři důstojníci v Bezpečnosti také! Zbytečně se jitří lid! 0

V úterý 17. února to ve vládě vřelo. Hned zpočátku chtěli nai ministři vyzkouet Gottwalda. Do

26

máhali se jednání o personálních otázkách SNB. Ministr vnitra Nosek byl nemocen a ve vládě nebyl. Ale nai chtěli, aby se o té věci jednalo i bez něho. Lidovci, sloventí demokraté a někteří socialisté se k naim připojili. Gottwald dal návrh, aby se tato věc projednala na přítí schůzi vlády, do ní se ji ministr vnitra dostaví. Ale s tím  podle předem dohodnutého plánu  nai samozřejmě nesouhlasili. Gottwald se rozpálil a učinil prohláení, v něm nás označil za reakci a pravil, e dobře ví, e reakce připravuje puč, který má vládu svrhnout a nastolit úřednický kabinet. Zatím nevíme, odkud měl informace, ale uvedl doklady o naí .vánoční schůzce a vyjmenoval dokonce i předpokládané sloení úřednické vlády, tak jak bylo námi připraveno. Oznámil také, e o situaci, která se vytvoří, bude informovat prezidenta. Přeruil schůzi a odjel na Hrad.

Vo středu 18. února byl Zenkl s Ripkou u prezidenta Benee. Řekli mu, e jsme před demisí; a vyloili mu jak jsem byl informován  i mé protiargumenty. To, e bychom si neměli s demisí zahrávat, dokud se nerozejde sjezd závodních rad. Bene prý ale na to řekl: ,,odloíte-li demisi, bude pozdě. V neděli se vám usněnou na dalím znárodnění. Sociální demokraté s vámi v tomhle jít nemohou. Nemohou si před dělnictvem popinit tít. Ovem konflikt kvůli SNB bude populární. Bene si myslí, e to lidé pochopí. Být proti dalímu znárodnění je nepopulární… Kdy půjde o majetky, tak to prohrajete.w

KSČ vydala výzvu k bdělosti a Rudé právo odhaluje pakt ZenklLauman. Ve fabrikách začíná bouřka. Ulálo říkám: měli bychom být opatrní. Katek je stejné ho názoru, i kdy mi naznačil, e americké jednotky na bavorské hranici byly posíleny dvěma tankovými divi-zemi. jetě mi sdělil, e se do Prahy vrací Steinhardt. Má lodní lístek, ale cestuje letadlem. Vzpomínám, jak nám v prosinci řekl: ,Kdyby se zde kdokoli odváil poruit klidný a demokratický vývoj, jsem tady jetě já, zástupce prezidenta a vlády Spojených států!4

Pátek 20. února. Byl to perný den, i kdy jsem si jetě ráno myslel, e k ničemu vánému nedojde. Vdy-cky v pátek, kdy zasedá vláda, chodím do Strakovky, kde sedávám v Zenklově kanceláři, abych byl jako člen uího vedení při ruce, kdyby něco bylo nutné rychle

rozhodnout. Ale dnes v domnění, e se nic takového nestane, zael jsem nejdřív do Melantrieha. Ale asi kolem jedenácté hodiny jsem přece jen zatelefonoval Zenklově sekretářce. Ta mi, ustraená, hlásila, e situace je velice váná. Nečekal jsem ani minutu. Ve Strakovce byla chodba před Zenklovou kanceláří přeplněna dělnickými delegacemi; delegace z Mostu právě přednáela Drtinoví stínost, e jeho ministerstvo nevystupuje dost energicky proti piónům, kteří byli nějak odhaleni na severu Čech, a e se zatčení vymlouvají, e byli ve spojení se Zenklem. Drtina mě4l k nim kratí řeč, která vyzněla, e věc proetří. Vstoupil jsem pak spolu s Drtinou do Zenklovy úřadovny, v ní se to hemilo lidmi. Byli tam vichni ministři národně socialističtí, vichni ministři slovenských demokratů a lidovečtí ministři Hála a Procházka. Chyběl jen předseda lidové strany rámek a lidovecký poslanec Kopecký. Drtina mi sdělil, e Zenkl poslal Gottwaldovi dopis, v něm jménem představitelů tří stran ádal  dříve ne se dostaví na schůzi vlády  co bylo učiněno v personálních otázkách SNB. A ted se čekalo na Gottwaldovu odpověď.

Zeptal jsem se Drtiny, jak dolo k tak náhlému obratu. Odpověděl mi, e během týdne dostalo ve dramatičtějí spád, abych se na dalí podrobnosti zeptal Ripky. Zenkl stál opodál u svého psacího, stolu. Kdy jsem k němu přistoupil, volal právě hrad prezidenta republiky osobně. Zenkl mu řekl: To, o čem jsme mluvili ve středu (demise!), dnes asi nastane/* Na to prezident mluvil velmi krátce. Prý  jak mi sdělil Zenkl, kdy zavěsil projevil souhlas: Dobře, jen dejte pozor, aby se nesklouzlo/*

Stáli jsme chvíli se Zenklem zaraeni. Ani já, ani Zenkl jsme dobře nevěděli, co tím prezident myslí. Shodli jsme se, e asi k nám záhy pole doktora Jínu, svého politického referenta a naeho straníka, s bliím vysvětlením, co často předtím dělával.

Pak přila Gottwaldova odpověď. Předseda vlády ádal, aby se ministři dostavili na zasedání a sdělil, e na této schůzi učiní ministr vnitra Nosek a ministr národní obrany generál Ludvík Svoboda důleité prohláení k mostecké pionání aféře v souvislosti s článkem, který byl o tom případě uveřejněn v dnením Svobodném slově.

Je to zapeklitá věc a nemělo k ní dojít. lo o proká-zanou vojenskou pioná a článek zbytečně Jitřil veřej né mínění a bez podloení napadal vyetřujíc! orgány SNB. Za dané situace nezbylo nic jiného, ne prostě Gottwaldův návrh odmítnout. Ministři se usnesli na dalím dopisu; v něm prostě setrvali na svém původ-nim stanovisku. Tento druhý dopis, jeho obsah si přes-ně nepamatuji, měl ji ráz ultimativní a Gottwald ji na něj neodpověděl. Po chvíli čekáni se vichni přítomní ministři jednomyslně usnesli podat demisi.

Navrhl jsem, aby ji nejdříve podali ministři národně socialističtí, a to odpoledne, a aby přísluný dopis doručil prezidentovi Krajina. lo mi o to získat čas, kdyby se přece jenom objevil Jína s nějakým vzkazem a dále, aby i jinak prezident měl monost Krajinovi vy světlit, co tím ,sklouznutím1 má na mysli a případně dopis s demisí nepřijmout. Dále jsem navrhoval, aby teprve po přijetí demise národních socialistů podali demisi sloventí demokraté a po nich lidovci.

jene ve dopadlo jinak. Krajina se k prezidentovi nedostal. Dopis od něho přijal éf prezidentovy kanceláře Smutný, který Krajinu sice přátelsky, vak naléhavě poádal, aby co nejrychleji Hrad opustil. Odůvodnil to tím, e mají kadou chvíli přijít Gottwald, Nosek a Svoboda referovat prezidentovi o té pionání aféře; a e by nebylo dobré, aby se s Krajinou potkali. U Smutného nechal Krajina vzkaz pro prezidenta: e prosíme

o zprávu, je-li prezident jiného názoru.

Prezident nic nevzkázal a tak podali demisi Slováci a po nich lidovci. Jejich abdikační dopis vezl na Hrad ministr Hála s Ducháčkem. Hála se kupodivu jako jediný k prezidentovi dostal. A vyel od něho, podle Ducháčka, s rozjařenou tváří Bene prý mu řekl: Vyřiďte kolegovi rámkovi, e mu děkuji; byl jsem no pochybách, zda demisi podá.

S touto zprávou přili Hála a Ducháček k nám no sekretariát, kde zasedalo plénum předsednictva. Po tom udělení nae pochyby o prezidentově stanovisku roztály.

Zdá se, e perný den dobře končí. Nae naděje dostá vali jasnějí podobu a od hodiny k hodině se stávají reálnějí. Starost mi vak trochu dělá zítřek, kdy komunisté svolávají na Staroměstské náměstí manifestaci.

Ké bychom mohli uspořádat podobnou protiakci. Ale s kým???

Před večeří jsem se zastavil jetě na Loretánském náměstí u Katka. Přál si, abych mu zevrubně referoval. Vytkl mi, e jsem měl zabránit uveřejnění článku o mostecké pionání aféře. Naznačil mi, e leccos o agentu Pravomíru Raichlovi ví, a e na stopu té jeho podzemní důstojnické organizace, je připravovala ozbrojenou vzpouru a zavradění vedoucích komunistických činitelů, přivedl SNB chycený britský agent. Odbyl případ tím, e to byli amatéři, a e Krajina, který stojí v britských slubách ji od devětatřicátého roku, a nyní o článku rozhodoval, zase naletěl.

Jinak mi prozradil, e velvyslanec Steinhardt konzultoval nai situaci ve Washingtonu. Stanovisko Státního departmentu vyjádřil v prohláení hned po návratu na letiti, kde před novináři vyslovil naději, e Československo se vrátí do západního bloku a přistoupí k Mar-shallovu plánu.

Zeptal jsem se, znamená-li to, e nebezpečí ozbrojeného konfliktu pominulo.

Katek neřekl ani ano, ani ne. Poznamenal jenom, e v Bavorsku je připraveno čtyřicet amerických divizí, a e dvaačtyřicet amerických důstojníků přijelo dnes do Prahy. Uloil mi, abych průběně hlásil na telefon 462 52, klapka 6, kde se zdruji.

poslední ance

Za okny bylo jetě ero, kdy se probudil. Vstal, protřel si oči, oblékl upan a přistoupil k oknu. Nehtem musel odkrabat jinovatku, aby viděl na teploměr. Ukazoval deset stupňů pod nulou.

Mrzne a pratí.

Pousmál se, kdy si uvědomil, e na dneek svolali komunisté manifestaci na Staroměstské náměstí. Stane se zázrak, jestli se jich v téhle sibérii sejde pár stovek, pomyslel si. Měl sto chutí si jetě chvíli přileet, ale v předsíni zadrnčel telefon. Zvedl sluchátko a ohlásil se.

Berger? Odkud voláte?”

Od včerejka jsem v Praze. Mohu za vámi přijít?”

Ale…” zaváhal. Jetě jsem nesnídal, snad později. Kolik vlastně je?”

Půl osmé pryč. A mám pro vás velice důleitou zprávu.”

Z Londýna?”

Volám z hotelu, raději bych ústně.”

Tedy  jak si přejete, Nicku. Čekám na vás.” Zamyslel se. Co mu můe Berger chtít? Znají se sice z Londýna, párkrát se spolu setkali po válce v Praze, ne téměř před dvěma roky zmizel, a zrovna dneska a jetě v tak nevhodnou hodinu ho volá. Vytočil číslo Katka. Major ho před časem na Bergera upozornil a á-dul ho, kdyby se objevil, aby ho informoval.

Katek 

Právě mě volal Berger.”

A jede k tobě?”

Ano.”

To jsem čekal. Nejsi první a asi také nejsi poslední. Dlouho se s ním nebav a hlavně: nic mu nedávají Rozumí? Nic!”

Nerozumím, jak to myslí?”

Pochopí, a přijde. A jinak bych byl rád, kdybys byl v deset u Drtiny na ministerstvu.”

Charles Katek nečekaně rozhovor ukončil, take nechal Julia Firta na rozpacích. Ten tuil, e Berger je ve slubách britské tajné sluby, a tak přemítal, Jde-li mu o rivalitu nebo? e by se Berger spolčil Ť komu nisty? Natolik ho ale zase znal, e tuhle domněnku vyloučil. Nemohl přijít komunistům na jméno ji v Londýne, nato nyní.

V rychlosti se opláchl a oholil. V předsíni se potkal

s hospodyní, vracející se z nákupu.

Venku je boí doputění, pane řediteli!*4 Copak, paní Růičková?”

Praha se snad zbláznila Vude je lidu. A průvody.” Zamířil k oknu a vyhlédl ven. Havelskou ulici se valil proud muů a en Nesli transparent. Rudý Letov. A za ním byl jetě jeden Pomalu si heslo slabikoval, jak bez brýlí rozpoznával slova; ,Republiku uchráníme Zenkla z vlády odstraníme. Přivřel okno a vrhl se k telefonu.

Vytočil Zenklovo číslo a dlouho Čekal. Aparát vyzvá-něl, jako by měl předseda národních socialistů půlnoc. Konečně sluchátko zvedl a ospale promluvil: Halól” Pochrchlával, bylo slyet, e se u telefonu teprve probouzí

Firt mu spěně řekl, co viděl pod svými okny a co se děje v okolí Staroměstského náměstí.

Slyel, jak Zenkl zívl.

Zbytečně se vzruuje, direktore. Psát a křičet si mohou co chtějí. Tedy: zatím jetě! … Důleité je, e za námi přece stojí prezident.

Jsi si tím tak jist? Doposud nevíme, co myslel tím sklouznutím.”

Zbytečně si mučíme nervy. To slůvko nestojí za to. Ujelo mu. Ostatně jetě v noci jsem mluvil se Steinhardtem a ten mi sdělil, e Benee jistou delikátní cestou ujistil vemonou podporou. Jen se nestrachuj. Klidně si poslechni Gottwalda, nedej na křik a výhrůky. Později se sejdeme a eventuálně pádně odpovíme.*

Nebylo by vhodné zmobilizovat nae straníky?”

A kteří ti, prosím tě, půjdou  do toho mrazu?*

Tak alespoň zvlátní vydání Svobodného slova?*

Moná, snad … Ale nemyslím si, e to bude zapotřebí. Upokoj se, direktore, jsem si naí věcí naprosto jist.”

Telefon ztichl v okamiku, kdy z tlampače, umístěného poblí oken Firtova bytu v Havelské ulici na stoáru u Stavovského divadla, zazněl řízný pochod.

Nebýt hospodyně, přeslechl by býval zadrnčení zvonku.

Nějaký pán vás shání, pane řediteli!” Hospodyně se chvěla strachem. Vypadá divně,” zaeptala.

Zarazil se.

Ji včera, kdy el od Katka, napadlo ho, co by se asi stalo, kdyby selhaly plány, které mají? Komunisté mluví zcela nezakrytě o přípravě protistátního puče. Kdyby objevili v suterénu národně socialistického sekretariátu na náměstí Republiky skladitě zbraní, které tam zřídil tajemník docent Krajina, měli by i pádný důkaz. Přemýlel, co by se stalo s ním? Je nejenom v uím vedení národně socialistické strany, ale má na krku i styky s americkou pionáí. Proto ho nyní napadlo, dívaje se na vyděenou hospodyni, zdali ji za dveřmi není Bezpečnost.

Ulevilo se inu, jakmile vplul do předsíně Mikulá Berger, i kdy ho ve velké lásce nikdy neměl. Byl oblečen do elegantního vlněného zimníku s jemným beránkem, černé lakýrky přikrývaly teplé béové kamae. U krku měl vihácký uvázanou sněhově bílou álu, jako kdyby rovnou přicházel z londýnského klubu. I zjevem budil dojem, e příli nespal. Tváře měl popelavě

edivé, oči propadlé a unavené. Promluvil třaslavým

hlasem:

Promiňte, milý pane Firte, e jsem vás přepadl tak záhy. Taky se dlouho nezdrím. Čas letí, zejména v těch to chvílích. Podíval se na náramkové hodinky. Potřebují s vámi projednat jen jistou delikátní záleitost  ‘

Rozhlédl se po pokoji, jako by se chtěl ujistit, e tu jsou skutečně sami.

Jsem tu sám; jen si odlote.”

Musel jsem oklikou a spěchal jsem,” vysvětloval Berger. Mám pocit, e mě hlídají tajní. Ale dřív ne jsem si dovolil k vám vejít, tak jsem se přesvědčil, e jsem je setřásl. Proel jsem dvakrát Platýzem, zřejmě

zůstali na Národní třídě.”

Nestraí vás fantazie, Bergře? Proč by vás stopova-la policie?”

Četl jste dnení Rudé právo?” ^

Dosud jsem se neobtěoval,” pousmál se Firt.

Tam to u píí.”

.Co?”

Úřední zpráva úřadovny státní policie. Včera rozehnali Radu obchodu a průmyslu. A odhalili, e jakasi sbírka, která ji dnes měla dosáhnout částky pěti milionů, Je svým způsobem podezřelá. Mají dokonce i nějaké dohady o tom, e z těch peněz se měl financovat převrat… A já přivezl na konto Rady z Londýna větí částku. Někteří členové a činovníci jsou ji vyslýcháni.”

Firt se zasmuil. Zapeklitá věc. O té zprávě opravdu nic nevím. S těmi financemi jsme počítali. Pro vechny případy ..

Vím. Přijel jsem z Londýna perfektně o vem informován. Ale jak vidím, je u pozdě. A proto dřív ne zase odletím nazpět, rozhodl Jsem se, e navtívím vás a případně některé dalí přátele a vynasnaím se vám ulehčit  jak bych řekl  věci přítí.”

Já vám dobře nerozumím. Věci přítí?”

jistě jste ale, milý pane Firte, ji porozuměl situaci. Předpokládám, e jste pochopil, e tady je to prohrané. Alespoň prozatím.”

Nesmysl, Bergře!”

Bohuel! … Před chvílí jsem telefonoval s kanceláří pana prezidenta. U telefonu byl přednosta Smutný Znám se s ním jako vy. Řekl mi, e dělnické delegace obléhají Hrad. A v nich jsou nejen komunisté, ale i vai

straníci, sociální demokraté i lidovci. Na nádraí přijídějí zvlátní vlaky. Sjídějí se sem horníci z Kladna, zemědělci z Polabí, a praské fabriky kráčejí na Staroměstské náměstí i s kapelami. Je to lavina, milý pane Firte. A je známo, e kdy se dá lavina do pohybu, nikdo ji nezastaví.”

Je tu přece prezident.*

Je. Ale tu lavinu nezastaví ani Bene… I kdyby chtěl. Ale já si osobně myslím, e ani nebude mít odvahu postavit se proti. Abyste se v něm nezklamali.”

Firt, jak stál u okna, zahleděl se na dalekou oblohu, která se ztrácela v mlném mrazivém oparu. To, co Berger říkal, se mu nezdálo tak neskutečné; přiblině toté si myslel od začátku také, i kdy jeho názory nenaly v uím vedení národně socialistické strany sluchu. Byl proti siláckým gestům a přimlouval se za opatrný a pomalejí postup. Ale, jak o tom přemýlel, uvědomil si, e vlastně jetě nezná pravý důvod Bergerovy návtěvy. Určitě mu nepřiel povědět jenom poslední novinky. Také si připomněl Katkovo varování.

Tak to je ta delikátní záleitost, jak jste naznačil?*

Docela ne. Ale vycházím z toho, co jsem naznačili cítím povinnost se o vás postarat, protoe si myslím  ba dokonce jsem o tom přesvědčen  e dříve či později projeví o vai osobu zájem komunistická policie. Bude mít dost důvodů, aby vás označila za spiklence, za jednoho z původců protistátní vzpoury …

Příli silná slova, Bergře.”

Rozmyslete se, Firte. Jsou to fakta… Nabízím vám Jediné moné řeení: během dvou dnů vám opatřím britský pas. Samozřejmě, e na jiné jméno. Doporučoval bych vám, abyste zbytečně neodkládal odjezd z Prahy  do emigrace. A pokud jde o vae hmotné zajitění, jsem ochoten převézt co potřebujete. To jednak. A za druhé: dnes, zítra, moná, e jetě pozítří budete mít monost disponovat se svými konty. Radil bych vám, abyste je nechal formálně přepsat na mě. V Londýně vám je budu samozřejmě deponovat na vá účet. Nepřijdete ani o haléř… A jetě něco: zastupuji rovně koncern firmy Vickers, které patří některé mení podniky jako Mann a dalí. U firmy Mann objednal Melantrich několik moderních tiskařských strojů a pokud vím, uhradil ji třetinu ceny. Jedná se asi o milión korun. Myslím si, e by bylo koda, abyste o ty peníze

í

nepřiel. Počítejte s tím, e nedělní sjezd těch závodních rad vám Melantrich znárodní, a pak přijdete o vechno. Doporučuji vám, abyste mi dal plnou moc ke zruení zakázky; peníze bychom pak převedli na fingované dluné pohledávky. Firma Vickers vám je později vyplatí v hotovosti a přestane být právně zavázána k Melantrl chu, a bude patřit komunistům, nebo státu… To jsem vám tedy přiel navrhnout. Máte-li důvěru.. 

Firt vzteky zrudl. Uu se chystal Bergera vyhnat jako sprostého vyděrače, avak záhy hněv spolkl. Jetě se opanoval a rozčilení, je se ho zmocnilo, utlumil. Do mylenek se mu vkrádala pochybnost. Berger můe mít v ledačems pravdu, jednoznačné ano si vak netroufal říci, ale také se s ním nechtěl rozejít ve zlém. Neví, zda a kdy ho bude potřebovat. Rukou si přejel bradu, urovnal si zplihlé vlasy a pokusil se o úsměv.

Rozumím vám, Bergře! A děkuji vám za ochotu i za radu. Ale nezlobte se, hodnotíte vzniklou situaci bez znalostí některých okolností, které nedovolí komunis tům zajít tak daleko, jak si myslíte. Nejsem přesvědčen o tom, e je nutné spěchat, zejména pokud jde o opatření, která by svědčila o naem ústupu či poráce. Nevidíme jetě nic tak černě.44

Nechám to na vás, milý pane Firte. Kdybyste vak dospěl k jinému názoru, zavolejte mě, nebo mé vyhle* dojte. Přestěhuji se dnes z Esplanadu do Alcronu, a zdrím se v Praze jetě tak tři, nejvý Čtyři dny.”

Teprve kdy Berger odeel, uvelebil se Firt v lenoce a začal znovu přemýlet o vem, co právě slyel.

Zvenku doléhal do pokoje hluk tlampačů, co nijak nepovznáelo jeho chmurnou náladu.

PRES PALUBU?

Firtův záznam. Praha, sobota 21. února 1948 Jak si přál Katek, el jsem k Drtinoví na ministerstvo spravedlnosti. (Ale proč nezavolal? Celý den není k sehnání!) Poslouchali jsme Gottwaldův projev na Staroměstském náměstí. Zmínil jsem se mu o Bergerově návtěvě. Varuje mě. Drtina vzpomíná, e Berger ji za války v Londýně nesledoval nikdy nic jiného ne vlastní prospěch. Přifařil se k Ripkovl, aby nemusel na frontu. Na ministerstvu měl zpronevěry. Kvůli finančním machinacím musel v roce 1946 z Lidovek, íří paniku, aby se podvodně dostal k penězům. Jinak je ale takt, e přivezl značnou librovou dotaci tajného fondu. Drtina upozorní Brity. Myslí si, e Berger bude částku deřraudovat. K jeho politickému hodnocení situace dodal, e Smutný s Bergerem nemluvili o postoji prezidenta.

Z Melantricha jsem el domů na oběd. Náhle a nečekaně se objevil éfredaktor Dneka, starý kamarád Ferdinand Peroutka. A hned spustil: Co jste to zase provedli? Bez prezidentova souhlasu podat demisi! To je největí politická chyba.” Zeptal jsem se, kdo mu řekl, e se ve stalo bez prezidentova souhlasu. Peroutka to měl od prezidentova osobního lékaře dr. Klingra, s ním se setkal v Borůvkově sanatoriu, kde právě operovali Peroutkovu enu. Vyloil jsem mu, co se opravdu stalo. Peroutka tvrdil, e se stala chyba. Poádal jsem ho, aby zatím o té chybě nepsal a nezneklidnil v tak sloité chvíli veřejné mínění.

Přitom stále musím myslet na to, zdali nás Bene opravdu nehodí přes palubu. Berger má moná pravdu. Drtina ale stále prezidentovi věří a jako vdy ho obhajuje.

VALČÍK NA ROZLOUČENOU

Touil po spánku a ji si rozestýlal, kdy znovu zadrnčel telefon.

Kde jsi, Firtíku? Čekáme tě!”

Volal hoteliér Vaata. V tom shonu, jaký přes den byl, docela zapomněl, e národně socialistická mláde pořádá v Obecním domě velký společenský ples, a jeho ji před týdnem zvali jako čestného hosta.

Schází nám tady.”

Není mi nejlíp…

Zase lučník?”

Zase.”

Jen přiběhni! Dole na plese je výborná nálada, a já

ti nechám připravit speciální dietku, Určitě se zvedne. A pak  Vaata se na vteřinku odmlčel: Ti mladí Jsou optimisté a potřebovali by injekci. Zasluhovali by ti!, aby byl s nimi někdo z vedení. Dalo by jim to vzpruhu. Jsou kurání a pěkně se odvazují.”

Místo odpovědi jenom zahučel a poloil sluchátko.

Za chvíli ji vyel z domu v Havelské ulici a po Pří-

kopech se zvolna ubíral mrazivou nocí směrem k Prané bráně. Míjel vánivě diskutující hloučky, které na-vzdory zimě a fujavíci tu byly ji od rána. U ádného se ani nezastavil. Ani si příli nepřál slyet, o čem si ti lidé povídají. Stačily střípky slov, které k němu dolehly, aby poznal, e jsou zajedno s Gottwaldem.

Ve srovnání se spikleneckou ulicí zdál se rozzářený a hlučící Obecní dům, obkrouený naletěnými limuzínami, jako ostrov blaha, pořádku, pohody a klidu. Kdekdo ho poznával, kdekdo ho zdravil, kdekdo mu tiskl ruku.

Zadním schoditěm se dostal do poschodí k Vaatovu bytu. Jakmile vak vstoupil do předsíně, poznal, e hostitelova dobrá nálada, kterou překypoval jetě před chvílí v telefonu, nápadně ochabla.

Měl jsi pravdu, kamaráde, mladí jsou plni optimismu, řekl Firt. Ale ty jsi nějaký zaraený, copak?44

Jen si odlo a jdi dál/4 odvětil Vaata. Před chvílí přiel Jíe. A s pěknou jobovkou/4

Vaatův salón byl přepychově zařízen. Na stěnách gobelíny a vzácné oleje, na parketách perské koberce a uprostřed hodovní tabule s nejvybranějími lahůdkami.

Redaktor Karel Jíe, který v přítomnosti číníka sl právě nechal nakládat porci nadívaného lososa, Jakmile spatřil Firta, nechal veho a el mu vstříc. Znali se

léta, jetě z předválečného Českého slova.

Potřásli si rukama.

Prý pro mě něco má, říkal Vaata/4 netrpělivě začal

Firt.

Hlavně radu,44 řekl Jíe a rukou Firtovl naznačil, aby s ním popoel do ústraní.

Radu? To u jsi dneska druhý. Vlastně vzpo

mněl si na Katka. Dokonce třetí.44

Invektivu Jíe přeel.

Pamatuje si, co jsem ti říkal nedávno? Stahují se

mraky. Koukej zmizetl44

Nic chytřejího mi neřekne?44

Nezdá se ti to chytré?44

Nezlob se za upřímnost, ale zdá se tni to spí hloupé. A divím se, e zmatkuje  a právě teď? Věci se rozběhly a jsou v lince. Nic zvlátního se neděje… Pokud pomineme, e někteří nai lidé, kdy jde do tuhého, začínají ztrácet hlavu a poněkud malomyslní.44

Jíe beze slov pohlédl na Firta a vytáhl z kapsy výtisk Svobodného slova, který jetě voněl tiskařskou černí.

Podívej se. Tohle se zítra rozletí po republice. Svobodné slovo, v něm se píe, e staré vedení zradilo ideály národně socialistické strany, a to proto, e ádný z vůdců u vlastně není poctivým národním socialistou … Abys tedy věděl, co jsi! A jestli tomu říká malomyslnost, prosím!”

Firt rozevřel stránky novin a uasl. Oči mu potemněly, líce vybledly, krve by se v něm nikdo nedořezal.

To je nesmysl. To vytisklo Rudé právo,” vyprskl.

Straně se mýlí. Tyhle noviny vytiskl akční výbor zaměstnanců tvého Melantricha. Podniku, kde jsi byl ředitelem!”

Jak to byl?” zeptal se, prohlíeje si noviny.

Mám takový dojem, e tě tam ji víckrát nepustí.”

Stále zíral do novin a podle typů písma poznával, e skutečně byly vytitěny v Melantrichu. Ale jak se to mohlo stát? Kdo to dovolil?

Nevěřil svým očím. A také nevěřil, e je vem dnům konec.

Z plesového sálu zněl valčík.

KONEC NADĚJÍM

Firtův záznam. Praha, středa 25. února 1948

Od neděle jsem neměl čas udělat si jedinou poznámku. Ty dny se hnaly přes nás jako vichřice.

Později vzpomínky rozvedu, nyní jen pár poznámek, aby některé klíčové události neupadly v zapomenutí.

Připomínám si neděli 22. února. Od Vaatů z Obecního domu jsem se vrátil po půlnoci. Pekelná nálada. Jíe měl pravdu. Takzvaně obrozené Svobodné slovo se tisklo v podniku, kde jsem jetě oficiálně ředitelem. Celou neděli jsem byl doma. Trápila mne opět lučníková kolika. Měl jsem neklidnou noc a také jsem se pokouel o spojení s Plzní. Jsem přece stále za Plzeňsko právoplatně zvoleným poslancem! Nevím, kdo to na naem sekretariátě vzal telefon. Ani se nepředstavil a řekl, e se ji nemusím obtěovat.

V pondělí 23. února jsem se vypravil do Melantricha, abych zjistil, vpusti li mě tam, a abych se taky dozvěděl, co tam způsobila sobotní manifestace a nedělní

sjezd závodních rad. Dovnitř jsem jetě směl, ádné těkosti mi nikdo nedělal. Později se u mne seli vich-ni ministři a Krajina. Bylo konstatováno, e ačkoliv Ripka tvrdil, e venku je klid, e v krajích to Ji vře. Četné nae organizace se postavily proti vedení, mnozí nai straníci poloili legitimace, do krajských ťvýborů naí strany si sedají noví lidé, kteří se od dosavadního vedení distancují. Také bylo konstatováno, e dělnictvu byly rozdány zbraně. Krajina apeloval, abychom také vyzbrojili věrné straníky. Sdělil, e existuje plán na ob sazení rozhlasu, hlavni poty, praských nádraí a klíčových úřadů. Během jednání ho vak volali ze sekretariátu, aby ihned přiel, e zbraně, které byly uschovány v budově na náměstí Republiky, zabavilo SNB, e policie probírá i písemnosti Krajinový tajné zpravodajské sítě.

Rozeli jsme se značně deprimováni.

Odpoledne jsem úřadoval v Melantrichu. Chtěl jsem, aby lidé viděli, e loď se jetě nepotápí. Chtěl jsem se také podívat, co bude na druhý den v novinách. V téhle věci mi  jako u dříve  na Katkovo doporučení spolehlivě pomáhal dr. Kohák. Jeho úkolem bylo hlídat nae radikály. Přila za mnou také delegace závodní rady. Řekl jsem jim, e těitě situace je u prezidenta, který  podle naeho názoru  demisi nepřijme, pověří vládu, aby dále vykonávala funkci.

Večer jsme se na pár minut seli ve Stromovce s Kat-kem. Nic není prohráno. V noci jednal s Beneem Stela-hardt. Kostky jsou vreny!

Ráno  v úterý 24. února  jsem se vak dověděl,

e včera večer, přiblině v době, kdy jsem měl schůzku s Katkem, byl v Obecním domě ustaven přípravný výbor obrozené Národní fronty. Jsou v něm i nai straníci.

Druhá rána přila z Melantrichu. Papírny z Kamenice nám odmítly dát papír. Včerejí celý náklad Svobodného slova (ani Svobodného zítřka) vůbec neodeel z Prahy. elezničáři prostě odmítají nae noviny přepravovat.

V poledne hlásilo rádio, e bylo odhaleno skladitě zbraní v budově naeho sekretariátu. Zveřejňují se Králi novy plány na ozbrojené proniknuti naich lidí do rozhlasu. Bohuel, dochází na Bergerovo slova: stojime před národem jako spiklenci. Můe riás zachránit jedině Bene.

Středa 25. února 1948.

Psí den! Ačkoliv jsem měl horečku, vypravil jsem se ke Stránským do bytu do Valdtejnského paláce. Měli jsme tam smluvenou schůzku. Kolem jedenácté hodiny nastala toti rozhodující chvíle. Drama vyvrcholilo. Po marném čekání, e z Hradu někdo zavolá, zdvihl telefon Ripka a ádal prezidenta nebo Jínu. Po dalí pauze přiel k telefonu Jína. Ripka nám nahlas opakoval, co mu Jína říká: Připravte se na to, e prezident odpoledne přijme vai demisi, stejně jako demisi sociálních demokratů Majera a Tymee, které byly doručeny včera.

Vichni jsme  byl tu i Hála a dva sloventí demokraté  po té zprávě  byli zdrceni. Drtina se dal do pláče. Hned jsem volal Katkovi, ale nebyl k dosaení.

Prozatím zavírám záznamník a ukládám ho na bezpečné místo. Budou o něm vědět jenom dva důvěryhodní lidé (P + H). Jsou pro mě zárukou, e nepadne do rukou komunistů. Ztrácím naději, e ho jetě někdy otevřu. A paklie ano: bůhví kdy a kde.

Zdá se, e je konec vem nadějím.**

FIRTOVA SÍ

Kdyby měl na oknech svého bytu v Havelské ulici okenice, i ty by nechal pevně zavřít.

Nechtěl nic vidět, nic slyet, nebral telefony, zakázal přijímat návtěvy, nečetl noviny, neposlouchal rádio. Nechal svět světem a jen leel. A pokud mu to bolest dovolovala, spal. Ke zklamání a k ranám, které utril, přidal se v posledních únorových dnech i jeho věčně nemocný lučník, který ho zlobil ji léta. Tentokrát vak nebyl k utiení ani vzácnými tabletami, které mu před časem naordinoval jeho kamarád doktor Steinbach.

Těkých dní a proitků měl nyní Julius Firt víc ne dost, a ani Steinbach mu u nemohl pomoci. Po vánocích odjel do Ameriky a čekal tam, jak to doma dopadne. Nyní poslal jen lístek se stručným sdělením, e se domů nevrátí a e přijal místo lékaře v americké vojenské nemocnici. Firtovi to přiel říct Karel Machar, éf inzertního oddělení Melantricha. Vyřídil mu také Steinbachův vzkaz, aby se sebral a přijel za ním, e si najal byt v centru New Yorku, kde s ním můe bydlet. Machar se ale také svěřil s tím, e se mu podařilo udret si v Melantrichu místo  a omlouval se, e na oko Firta pomluvil, a prohlásil ho za asociála.

ale hlavně sl přál, aby měl nastraené ui. Radnitzer mu byl vděčný. Jeho jméno se sice málokdy objevilo na stránkách novin, ale přitom pilně psal intiméty pro Julia Firta. V únorových dnech mu ředitel Melantrichu stačil jetě včas poradit, aby se veřejně distancoval od politiky starého vedení. Prohlásil, e se úmyslně choval jako novinář zdrenlivě, protoe se Zenklem nesouhlasil; a podařilo se mu chytit v nové redakci dobré místo. V duchu Firta velebil. A ten byl zase rád, e tah s Radnitzerem vyel.

Začátkem března dostal Radnitzer důvěrnou cestou pokyn, aby vyrozuměl Firta, e na desátého toho měsíce je přichystán jeho odvoz za hranice. Lámal sl hlavu tím, jak to Firtovi sdělí. Nesměl mu telefonovat, ani ho na vtívit.

Tak začal korzovat Havelskou ulicí a čekal, zdali se náhodou bývalý ředitel Melantrichu neobjeví.

Ale čekal marně.

Viml si, e kolem osmé ráno vychází z domu číslo 16 Firtova hospodyně na nákup Jednou  v okamiku, kdy se míjeli  shýbl se před ní pro kapesník, který z kapsy předtím vytrousil.

Není vá, paní Růičková?

ena překvapeně zavrtěla hlavou.

Stačil mu vak zlomek vteřiny, aby jí nenápadně v rychlosti řekl:

Vyřiďte panu Firtovi, a okamitě volá EmanaT Nad zvedl klobouk a zmizel.

Růičková, celá vyplaená, přiběhlá s touhle zvěstí domů.

Představte si, pane řediteli, potkal mě nějaký oral-ka  asi blázen a povídal, e máte zavolat nějakého Emana.

Emana? ádného neznám/1 prohodil Flrt a jen s námahou utajoval před hospodyní vzruení, které se ho zmocnilo.

Dr. Gregora záhy přemluvil, aby mu povolil alespoň kratí procházku. Venku je takový svěí vzduch, kdyby se mohl alespoň na pár minut projít.

No, zkuste to. Ale pomalu a ádnou dlouhou túrul”

V duchu zajásal. Z bytu toti telefonovat nechtěl. Stá le měl pocit, e je střeen a pozorován. Přál si dojít ale spoň k nejblií telefonní budce. Nejlíp krátce po deváté, kdy Radnitzer bývá v redakci.

Nazítří vyel do ulic. Kdy míjel Stavovské divadlo, najednou se zastavil a rozhlédl. Telefonní automat měl na dosah ruky, za sebou nikoho podezřelého neviděl.

Během minuty dostal s Radnitzerem spojení.

Radnitzer!”

Eman!” úmyslně se představil krycím jménem redaktora v domnění, e pochopí. Volám z Ovocného trhu. Prý pro mě něco má?!”

Desátého  to je ve středu  v deset dopoledne před hotelem Savoy na Pohořelci čeká černá limuzína se značkou CD… Hodně těstí…”

Děkuji vám také. A ozvu se, jak jsme se dohodli.”

Desátého ráno vycházel Firt z domu v Havelské ulici docela svině a bez obtíí. Na nemoc u neměl mylenky. Uvaoval jen, jak se nenápadně dostane na Pohořelec.

Ubíral se k Václavskému náměstí, kde bylo stanovitě

taxíků. Měl těstí. Jeden právě přijel a byl volný. Vklouzl do něho a poádal řidiče, aby ho odvezl na Palmovku. V Libni vystoupil a přesedl do tramvaje, kterou se dostal oklikou na místo schůzky. Nikoho v patách neměl, ale strach, zdali bude auto na místě a zda ve dobře dopadne, v něm neúprosně hlodal.

Jak přijíděl k Pohořelci, viděl ji z dálky černou limuzínu parkující před hotelem.

Seděli v ní dva mui, livrejovaný ofér a civilista, mladík. Od vidění ho znal z americké ambasády. Dělal tam nějakého zřízence!

Poněkud byl zklamán. Představoval si, e ho bude doprovázet větí are. Alespoň někdo v hodnosti tajemníka.

Zaklepal na okénko auta, dveře se pootevřely.

Jmenuji se Firt…”

Sedejte! Já jsem Kolárek,” řekl civilista.

Usadil se na zadní sedadlo a auto se rozjelo. Mířilo k Plzni a Firtovi bylo nápadné, e jeho průvodci mlčí.

S panem Katkem se neuvidím?”

Vzkazuje vám, abyste vykonal přesně, co budu vyadovat. Později vám dá zprávu z Frankfurtu!”

Kolárek mluvil stroze a Firtovi se zdálo, e málo uctivě.

Postrádám jaksi pokyny ..

Mám vám pouze sdělit, abyste zatím odpočíval a omluvil provizórium. Pochopitelně nebudete ubytován

v táboře, budete v jistém naem objektu, ale přesto máte omluvit provizórium. Nemůeme zaručit stopro centní komfort. Jistě chápete, je vás mnoho.”

Kolárek mluvil odměřeně a skoupě. Ve Firtovi zmírá ly iluze, které si v době nemoci vybájil o svém útěku. Představoval si, e to bude s větí pompou, či s větí úctou. Je přece někým.

Projeli Plzní. Pohledem se rozloučil s městem, kde před čtvrt stoletím začal získávat první ostruhy své po* litické kariéry, je nyní, jak se mu zdálo, tak zoufáte rychle skončila. Alespoň tady.

MEZI PROMINENTY

Firtův záznam. Bad Oberursel, pondělí 15. března 1948.

Konečně po dlouhé době jeden sluný den. Zastavil se u mně major Brox x frankfurtské úřadovny CIC. Vyřídil mi pozdrav od Katka (byl ve Frankfurtu minulý

týden, proč za mnou nepřijel?) a přinesl mi můj zpovědník, který jsem včas prozřetelně schoval u P. Katek mě prý pozve, jakmile mu jen čas dovolí. Zatím mám prý doléčit lučník a odpočívat. Také samozřejmě si mám vímat veho a vech. Bydlíme tu docela sluně, srov-návám-li to s bídou, jaká podle vyprávění musí být v táborech, konkrétně v sousedním Wassoralřlngouu, kam se omylem na pár dní dostal po útěku bratr dr. Drábek. Říká, e mohl zeílet, kdy zjistil, e jeho, člena Nej vyího soudu a osobního přítele Benee a Drtiny dreli v lágru s řadovými uprchlíky, mezi nimi je i hodně kriminálních ivlů.)

Jsme ve vile Alaska-Haus, v krásných lázničkách Obor umel, ve které byli jetě nedávno němečtí váleční zlo činci. Ted ji vyprázdnili pro nás. V ,Aljace  jak vile říkáme  je také docent Krajina, který unikl z Prahy jenom o vlásek, protoe byl na něho vydán zatykač, nejen jako na éfa naí tajné stranické zpravodajské slu by, která měla své skladitě zbraní, ale i pro Krajinovu spolupráci s nacisty. Dokud byl Drtina v úřadě, lo při krýt, e se zapletl s gestapem a e si ho K. H. Frank drel jako prominentního vězně a počítal s ním do ko laborantské vlády. Komunisté vak nemohou Krajinoví odpustit, e prozradil jejich odbojové pracovníky, s nimi byl ve styku, zejména v severovýchodních Cechách a v Čelákovicích.

Kromě Krajiny jsou tu jetě někteří nai poslanci: Číek, Hora a řada jiných, z lidovců se americké pozornosti těí dr. Ivo Ducháček (s tím si rozumím nejlíp!}. Větinou spolu chodíme celé dny dokolečka za drátěným plotem, přemítáme minulost a děláme plány do budoucna.

Předevčírem s námi udělali ve Frankfurtu tiskovou konferenci. Oficiálně tím ohlásili i můj příchod do svobodného světa. Reportéři mě fotografovali jak vzácnou opici. Moc jsme toho ale nemohli novinářům říct. U také proto, e major Brox z CIC nás předtím poádal, abychom ,tady venku* neoslabovali autoritu prezidenta Benee, který by měl zůstat pro vechny nekomunisty navdy jediným symbolem naí demokracie. (Znovu se tedy z Benee začíná vytvářet modla  a nebýt jeho strachu, mohly být americké tanky ji téměř měsíc v Praze!)

Broxovo přání vak byla jedna věc a otázky novinářů druhá. Byli tam zástupci amerických, britských a francouzských novin, a ti vichni chtěli vědět, proč právě nás Bene nepodpořil a vyhověl Gottwaldovi? Nemohli jsme naplno říct, e se Bene, kdy viděl, jaké masy za Gottwaldem stojí, zalekl. Těko se také v té souvislosti odpovídalo na otázku, proč se neobrátil se ádostí o pomoc na Západ. Zdejí urnalisti vidí nae události velice naivně, a myslí si doposud, větina lidu stála za námi. Tuto iluzi jsme jím nebrali, ale také jsme ji pro jistotu příli nepotvrzovali.

patně se nám také vysvětlovalo, jak k událostem dolo.

urnalisté tudí nebyli tiskovou konferencí nijak nadeni. Čekali senzace o ruských agentech a zatím slyeli dost nemastné neslané povídání. Pro budoucnost,  hlediska propagační činnosti, bychom si měli některé aspekty ujasnit a předevím sjednotit, aby jeden nemluvil hot a druhý čehý.

Pamětlív Katkových slov, abych myslel na informační činnost, načrtl jsem předběný plán. Přitom jsem si vzpomněl na Bergera. (Kromě jiného i na to, e jsem ho měl poslechnout a převést kapitál na jeho jméno: takhle mám jen pár dolarových bankovek, které (sem měl doma v hotovosti. Nevím, jak vydoluji své peníze z praské ivnobanky, nato majetek, který se nalézá v mém bytě.) Rotačky, které objednal Melantrich a které

jsou Ji částečně zaplaceny, mohly by být základnou naeho nového vydavatelského podniku. Američané by nám mohli poskytnout úvěr (nebo uhradit zbytek z vlast nich prostředků). Umonili by nám tak obnovit tiskový orgán národně socialistické strany, který by mohl mít předválečný titul: ,České slovo*. Jistě by la zařídit kol portá i do komunistického Československa. Redakci bych obsadil naimi stranickými redaktory, kteří tu Ji Jsou, nebo těmi, kteří jetě přijdou. Nali by nejen obl vu, ale mohli by burcovat dál ducha naich lidí, kteří jsou nyní pod vlivem Rudého práva a akčního výboru obrozeného ,Svobodného slova*.

V dalí části plánu naznačuji, e hlavním propagač ním prostředkem by měla být speciální rozhlasová vy sílačka, která by se výhradně zaměřila jen na Cesko-slovensko. Musela by být dostatečně silná, aby svým vy síláním pokryla celé území státu, který jsme museli opustit. Je to nákladná záleitost, ale Američané by ve vlastním zájmu měli tento podnik podpořit a financovat. Vysílačka by měla být umístěna někde v blízkosti naich hranic, aby měla dobrou slyitelnost a zároveň, aby mohli být v úzkém kontaktu s domovem. Informace bychom mohli získávat odposlechem praského rozhlasu, prostřednictvím naich lidí doma, kteří by s vysílačkou taj ně spolupracovali, vytěováním uprchlíků, kteří budou z domova přicházet. Přitom by se určitě přiivila i americká tajná sluba (moná, e i Britové a Francouzi), klerá jistě bude mít zájem na informacích. Pro vysílačku navrhuji ,Svobodné Československo* nebo ,Hlas svobodného Československa*. Technicky to není ádný problém, mít finance.

Dr. Ivo Ducháček je tímhle nápadem naden. Navrhl, e by se pro tento plán dal jistě získat i Pavel Tigrid, redaktor Vývoje, který prozřetelně včas vycestoval sluebně do Anglie a je ji v Londýně. Osobné bych souhlasil. S lidovci musíme táhnout za Jeden provaz. A to i proto, e sotva měsíc po převratu doma ne ji tady v emigraci mnoí politické skupinky. Jedni se prohlaují za agrárníky a vychloubají se tím, e si s komunisty nezadali, druzí se nazývají křesantí demokraté a vyhlaují program zavánějící faismem; dokonce na nás  národní socialisty  ji zaútočili. Obvinili nás, e oddaností k Beneovi a nerozhodností jsme zapříčinili i jejich katastrofu.

Tvrdí, e kdyby mi komunisté nabídli místo ve vládě, e bych byl těstím bez sebe a nikam neutíkal.

Začíná zkrátka opět staré politikaření. Musíme se na to připravit. Kdekdo bude chtít nyní na současné situaci něco trhnout Toho se nejvíc bojím. Uklidňuje mě jenom vědomí, e snad Američané neztratí rozum a budou si pamatovat, s kým se do bitvy pustili, a e to ve, co jsme doma realizovali, byl předevím jejich záměr a plán.

U aby se ukázal Katek. V téhle situaci je to má záchrana. Věřím, e bude mít pochopení. Navrhnu mu, aby nae politické protivníky zleva, ale i zprava rázně likvidoval.**

MALE POSTŘEHY

Firtův záznam. Bad Oberuřsel. Středa 17. března 1949.

Jinak je tu nuda a pusto! Raději proto píi. I drobné postřehy se moná jednou budou hodit

Americký velitel, který velel Alaska House, kdy v ní byli němečtí váleční zločinci, se vrátil z dovolené, a protoe jetě nebyl informován, co se z Alaska-House v mezidobí stalo, e ,patří nám, českým prominentům, poslal k nám nějaké dva německé zajaté důstojníky, kteří přicestovali z Anglie. Jedou prý někam k soudu. Kdo ví, co to bylo za vynikající nacisty! Byli jsme v pěkné společnosti,

V sobotu vypukla nouze o cigarety. Nai zpravodajtí důstojníci, kteří utekli z Prahy a jsou tu s námi, na to li odborně. Odmítli při výsleích Američanům odpovídat, dokud nebude co kouřit. Vyhráli! Výslechy pokračují. Séf zpravodajských důstojníků, generál Moravec ji odcestoval. Asi si ho vyádali Britové.

Profesor Machotka se zúčastnil jakési schůze, kde byli delegáti ze vech uprchlických táborů. Vrátil se zdrcen a sděloval, e se o nás v táborech mluví nepěkně. Prý se staráme jen o sébe. A zatím my nemůeme ani na krok a nikdo se nás ani na nic nezeptá.

Včera se také v Aljace objevil redaktor Josef Josten. asnu! Vzpomínám si, e jsme měli doklad o tom, jak ho SS Sturmbannfůhrer dr. Robert Giesse převedl z agenturní sítě gestapa do sicherheitsdienstu. Tehdy se Jetě Josten jmenoval Stein. Němci ho. poslali do Anglie s úko

lem, aby pronikl do britské zpravodajské sluby a do okruhu nejbliích spolupracovníků prezidenta Benee. e si ho tu vyzvedl nějaký anglický potentát. Úsmě vy, stisky rukou, objímání. Div, e mu nelezl do zadku, Josten, kdy se se mnou loučil, pozval mě do Londýna. Prý by tam rád dal dohromady protikomunistickou Informační kancelář. Musím sdělit Katkovi. Josten patří za mříe a ne do Londýna.”

OPĚT KATEK

Firtův záznam. Bad Oberursel. 21. března 1948, neděle

Konečně se ozval Katek. Volal mě telefonem k veliteli. Nikdo nemá vědět, e se mnou mluvil. Zítra mě k němu do Frankfurtu, kde momentálně dlí, odveze Brox. Vyetřuje se tu melina. Dr. Fratacký a dr. Glaser z Bernu sem přijeli a měnili zbytky naich korun. 100 Kčs za 0,80 výcarských franků. Pod záminkou vyetřování odveze mě Brox za Katkem. Ten mi naznačil, to v úterý zmizím z Aljaky definitivně. Má zájem na tom, abych jel spolu s lidovci  dr. Ducháček a spol.# nejdříve do Paříe. Slíbil, e si ústně řekneme víc.

jsem navýsost asten, e se zbavím zdejí společnosti. U toho mám po krk.”

POEHNÁNI

Hlava mu připomínala vosí hnízdo. Rojily se v ní mylenky, náhle se vynořovaly a rychle odeznívaly; chtěl si je urovnat a seřadit, aby a se setká s Charlesem Katkem, mohl mu souvisle vyloit svůj plán, jaký v imigraci a s emigrací má.

Pozvání, které Firt z Frankfurtu dostal, hrál zároveň jako velkou a neopakovatelnou příleitost prokázat, e ji dávno není politikem druhé kategorie, ale hlásí se ke garnituře, která by právě nyní měla čile zapracovat a odčinit taktické i jiné chyby a omyly, kterých se do-poutěli bývalí političtí rutinéři, a jimi přivedli v Československu ke krachu i americké zájmy.

Chtěl na sebe upozornit ji také proto, e samotní Američané mu před Časem naznačili, e přichází v úvahu, aby vzal po Petru Zenklovi do ruky otěe národně socialistické strany. Stárnoucímu, pohodlnému a opatrnému Zenklovl nyní navíc přisuzovali i hlavní vinu na poráce, kterou doma utrpěli.

Přemýlel, zdali je stejného názoru i Katek. Firt vě děl, e ve slubách americké pionáe odvedl slunou práci. Dal dohromady kvalifikovanou a dobře informovanou agenturní sí, která je nyní v komunistickém Československu rozprostřena na mnoha místech. Jsou v ní vojáci, národohospodáři i kulturní pracovníci, dokonce i sportovci. Díky jemu mají nyní Američané jistě sluné zázemí44, informační zdroje, ale i kádry, které se dají vyuít k diverzní činnosti. Hlavou mu probleskla také mylenka, zdali si ho Katek nevolá nakonec proto, e některý z jeho lidí vyhořel. Nebo zklamal? Vzápětí to ale vyloučil. A na výjimky by mohl dát za lidi, které pro Američany vybral, ruku do ohně. A pak: jeden neví o druhém. Snail se přísně dbát vech konspiračních zásad; nebezpečí odhalení a likvidace sítě nemůe hrozit. Podle tónu Katkova telefonu usoudil, e nepůjde jenom o zdvořilostní setkání, ale zřejmě pro něj mají přichystán nějaký dob.

Z okna jedoucího auta spatřil pláň nedohledného rumitě. Bylo smutné a eré, přesto, e se koupalo v jasných paprscích jarního slunečného rána. Jak si ale viml, v podzemí trosek existoval ivot. Pobíhaly tu děti, enské se tu skláněly nad neckami s prádlem, mutí klábosili při kartách, z děr stoupal kouř.

Kde to jsme? zeptal se majora Broxe, který ho provázel.

Frankfurt,44 řekl.

Tohle e je Frankfurt nad Mohanem? Velkoměsto?*4

Poněkud zplanýrované,44 zařehtal se Brox. Jednou, kdy bůh dá, zaeneme takhle do děr í komunisty u vás. Pak přestanou vyskakovat. Jo, milý pane poslanče, máto smůlu, e existují diplomaté,44 řekl z ničeho nic Brox. Ti zpackají, kde se co dá. Být to na mně, kdy to u vás začalo, vrazil bych k vám s celou parádou a mohl být pokoj. Takhle se to potáhne bůhví jak dlouho. A stejně nakonec k vám půjdeme, a půjdeme i dál na východ, a nebude to dlouho trvat.**

To se tady říká?4* asl Firt.

Copak říká. V armádě u jsou na to přichystané rozkazy. Zatím v zalepených obálkách. Kdy se o tom píe v novinách, tak u musejí být instrukce pro vojska, no?*’

Noviny jsem teď pár dní pořádně nečetl.

Ne? To jste o dost přiel… Tak koukněte do těchhle.

Brox měl v kapse sloené New York Herald Tribune.

Byly týden staré, ze 17. března 1948. A ukázal Flrtovi na článek, který byl podepsán známými americkými ko mentátory. Bratři Joseph a Stewart Alsopovi. Říká se o nich, e tlumočí názory Bílého domu.

Přečtěte si tenhle odstavec,” ukázal Brox prstem.

Nasadil si brýle a přiblíil si noviny k očím.

Dnení atmosféra ve Washingtonu,” četl, není ji atmosférou poválečnou. Bez obalu řečeno, je to atmosféra před válkou. Nyní se veobecně připoutí, e se dá s určitostí mluvit o monosti války v několika nejbli-sích měsících.”

Kdy tohle píe polooficiální americký list, jeden z největích a nejrozířenějích, pak zřejmě půjde opravdu do tuhého. Nyní mu dolo, e tohle je asi pravý důvod, proč Katek přiletěl z Prahy do Frankfurtu, a hned si ho zavolal. Náhle mu vechny úvahy o budoucnosti a jednotě emigrace připadaly malicherné a zbytečné. První, co by se mělo udělat: postavit vysílač ku. jak u načrtl v plánu. Silnou, mocnou vysílačku, která by doma připravila půdu pro příchod západních armád! Dřív ne přiletí bombardéry, měla by být Praha ve dne v noci bombardována z éteru působivou propa gandou. Stále dál a dál promýlel svůj projekt, a byl Mroxovi za noviny, které mu ukázal, vděčen. Pomohly mu také urovnat rozházené mylenky, s nimi Ji za chvili předstoupí před Katka. Okamitě bude ve věci, a to má major vdy rád; kdy se jedná bez oklik a o tom nejdůleitějím.

Jsme v bance,” řekl ironicky Brox do skřípění brzd auta.

Zastavili před mramorovým palácem na Goethastrasse, na něm byl nápis: Dresdner Bank.

Asi se zatvářil dost hloupě, protoe Brox se při pohle du na něho znovu zařehtal a na vysvětlenou dodal:

..Sejfy jsou tu sice u vybraný, ale pořád se tu motají veliký prachy. Znáte to, ne?”

U vrátného měl major Brox vzkaz, e má přivést pa saéra za panem Katkem do jídelny.

Stalo se.

Katek se s Firtem srdečně přivítal.

Prvně po dlouhé době se Firt opět cítil na vrcholu

blaha. Jednalo se s ním, jak se sluelo. Charles Katek mu dal okamitě najevo, e staré přátelství platí dal, e časem .ani trochu nezvětralo. Naopak. Snídani s ním zapil ampaňským, a ampaňské, jak věděl Firt, pil Katek jen při slavnostních příleitostech. A Ji v jídelně mu naznačil, e plán, který má s vysílačkou, se ve Washingtonu moc líbí.

Ale o podrobnostech nechtěl v jídelně mluvit. Ty spolu probrali a později mezi čtyřma očima, nahoře v Kat-kově frankfurtské pracovně. Kdekdo nastavuje dlaň, a místo na obnovu republiky víc myslí na její výprodej. Američané potřebují vědět, kdo zastává jaké názory a kdo je kým placen, aby věděli s kým mohou počítat v přítí době při novém uspořádání pořádku v Evropě, a koho mají odepsat. Doufám, e se mi tady v Paříi a později i v Londýně podaří mezi ně proniknout, abychom získali informace z první ruky.

ÚKOLY V PAŘÍI

Firtův záznam. Paří, neděle 2. května 1948

Pětidenní vysilující cesta nacpanými vlaky z Bad Oberurselu skončila ve středu příjezdem do Paříe.

Madam Saquiová dostala Katkův telegram včas, take jsem měl ji připraven útulný pokojík v osmé čtvrti na rue Lincoln v domě č. 2. ádný velký luxus, ale je tu čisto a klid; koupelna je přes chodbu a hned jsem jí s chutí pouil. Výhled z oken mám přiblině tentý jako v Praze: do tiché ulice na protějí domy. Ji jsem se také smířil s osudem, který mí byl určen. Samozřejmě, e bych býval jel raději z Německa přímo do Spojených států, ale chce-li Katek vidět pod pokličku naeho exilu, kde se co vaří, kde se co peče, má tato anabáze důleité opodstatnění. Plně s Katkem souhlasím, e je nutné nyní mít nae slavné prominenty na očích. Cítí neobyčejnou volnost a mnozí si ji vykládají po svém. Jsou ochotni se paktovat kde s kým: katolíci s Vatikánem, Majerovi sociální demokraté s anglickými labouristy, jiní s generálem Prchalou, který má kontakty na německého kancléře Adenauera a sudeáky.

Broxův názor, e taení na Východ vypukne jetě letos v létě, Katek vyloučil. Vysvětlil mi, e čas k tomu jetě neuzrál. Nicméně vak americká propaganda má pokyn ivit válečnou psychózu vemi dostupnými prostředky. Má neustále připomínat komunistické nebezpečí, které světu hrozí a s ním bude nutné dříve či později zúčtovat. A nepůjde to zřejmě jinak ne válkou.

Pro dokreslení atmosféry si ocituji pro zapamatování úryvek z časopisu ,Time, který jsem si dnes koupil: Stratégové odhadují, e do konce roku 1948 bude Rusko schopno poslat proti Spojeným státům 1000 letadel, která se nebudou vracet zpět. Do roku 1949, soudí, bude mít Rusko pravděpodobně řízené projektily s jed tunovými náloemi v hlavicích o dostřelu 3000 mil. Do roku 1952 mohou být ji prakticky pouitelné bakteriologické zbraně, roznáející epidemické choroby. Kdykoliv, počínaje rokem 1952, je velmi pravděpodobné, e Rusko bude mít atomové pumy…”

Válka Je nevyhnutelná! Útěchou nám můe být, e vzdáleni od Evropy Ji přeijeme ve zdraví, a e vlasti,

i kdy způsobí Jistě četná hoře, navrátí ztracenou ho dnotu! Přitom bychom měli sehrát důstojnou roli a ne-měli bychom se vracet znevařeni a ve spolku s Němci.

Katek mi rovně naznačil, e se v Americe nepomýlí obnovit republiku ve starých hranicích, jak si tady mno zí, nás naivně představují. Předpokládá se, e po třetí světové válce, se napraví chyby druhé světové války, a e se uskuteční irí konfederace středoevropských ná-rodů.

V tomhle směru mám vysondovat současné názory Huberta Rípky, který se ji z Prahy přemístil rovně do

Paříe.

Jinak mě v Paříi a později v Londýně čekají jetě dvě záleitosti:

Za prvé oivit spojení s domovem. Prověřit moné styky. Nae lidi, kteří půjdou za hranice a na nich nám záleí, mám instruovat, aby okamitě, jakmile se octnou na půdě Německa, poádali prvního amerického důstojníka, aby je spojil s Frankfurtem, telefonní číslo 19566 Nejlépe je volat po sedmé hodině večerní. Mohou mluvit česky a mají uvést své jméno a místo své-ho dočasného pobytu. Ve s odvoláním nu mě.

Za druhé se musím okamitě spojit s Bergerem. Udělám to pod záminkou jednání o pohledávce, kterou slo il Mnlantrich na rotačky u firmy Vickers. Katek mi prozradil, e Berger je agent britské Intelligence Service speciálně nasazen na nai emigraci. Katek tvrdí, se Angličané se chovají jak kanibalové. Verbují pro

svou tajnou slubu kde koho, bez výběru. Jen z prestiních důvodů. Jsou vedeni nepochopitelným konkurenčním bojem, touhou přetrumfnout Američany. Chystají teroristické akce, ani by tuto činnost koordinovali. Jsou obavy, aby doma nenapáchali víc zla ne uitku. Musíme je mít pod kontrolou a nabízí se monost Bergera převerbovat. Je dychtivý na peníze, to ostatně byl ji za války. Mám se pokusit, abychom viděli i do jejich kuchyně. Nabídnou-li spolupráci oni mně, nemám ji přijmout, ale ihned Katka informovat.

Pokud jde o vysílačku, ujal se věci americký senátor Jackson. Uvauje se, e by byla naoko řízena soukromou společností, která by se zapsala do obchodního rejstříku. Samozřejmě ve pod patronací americké zpravodajské sluby. A jednání o zřízení vysílačky dostane konkrétní podobu, budu povolán do New Yorku. Zatím mám uvaovat o personálním obsazení redakce. Okamitě jsem navrhl Katkovi, aby získal pro stanici Ferdinanda Peroutku. Jeho jméno potřebujeme v první řa dě. Pak jsem jetě navrhl dr. Koháka, který je momentálně v Alaska-House a souhlasím s Katkem, abychom zainteresovali i Pavla Tigrida. Při vyslovení Tigridova jména se Katek jen pousmál. Za války v Londýně pracoval Tigrid pro anglickou IS. Soudím, e ale asi ji přesedlal k Američanům. Jemu to nedělá problém. Kdysi koketoval s marxismem, uměl rychle přejít z levice na pravici, později promptně přeel z idovství na katolicismus; Katek s ním jistě neměl velkou práci. Ale vyzná se v protikomunistické propagandě; příleitost mu dáme!O dalích redaktorech uvauji.

V Paříi mám tedy práce víc ne dost.

Snad to vechno stihnu, a Katkovi se v Paříi vypla tím.w

POSLÁNÍ V LONDÝNĚ

Okruní linkou londýnského metra dojel a na sil nici Barbican. el kousek po Aldersgate směrem k Tem i a první ulice vlevo; ano  bylo to tak, jak mu řekl do telefonu doktor Alfred Druckner. Byl to London Wall. A tam v domě č. 62 poblí rohu je Drucknerova advokátní kancelář.

Julius Firt přicházel za Drucknerem nejen jako za advokátem, ale zároveň jako za starým známem ochotným, obětavým přívrencem národně socialistická strány. Znal advokáta ji dlouhá léta z Londýna i z Prahy a cenil si zejména jeho nesmírné předvídavosti, je mu zakládala na vlivných konexích, které mu umoňovaly dokonale poznat zákulisí politická, společenská a hospodářská. Navíc měl Druckner dobrou kombinační schopnost a dovedl dělat závěry i ze zdánlivých názna-ků a maličkostí, které častokrát přehlíeli í rutinovaní politici.

Kdy vcházel do jeho domu, vzpomínal, e ji na jaře sedmnačtyřicátého roku se mu Druckner v Praze svěřil, raději zvedne kotvy, protoe nic doma nepokládá za důleité, a přesvědčoval tehdy Firta o poráce, kterou dříve či později národní socialisté, lidovci i sloventí demokraté utrpí.

Klamete sami sebe,” řekl tehdy Druckner. Jestli si myslíte, e v přítích volbách něco získáte. Poslouchej-te, co říkají lidé. Ve fabrikách nemůou nám, brkou-nům, přijít na jména. A od té doby, co jste dovolili, aby do strany vstoupilí agrárníci v čele s Feierabendem, je ztracený i venkov.w

Krátce poté svoji advokátní kancelář zlikvidoval a přestěhoval se do Londýna.

Nyní Firta vítal s úsměvem a s rozevřenou náručí.

Tebe rád vidím, tebe ano!”

Mohu se zeptat, koho vyhazuje?” otázal se v ertu

Firt.

Já myslím, e to ví, nebo e chce se mnou mluvit právě kvůli tomu.”

Co?”

Nepřichází za mnou kvůli Klátilovi?”

Ach  ty má něco s redaktorem Klátilem? Ani nevím, e je v Londýně. Naposled jsem ho viděl, u ani

nevím kdy, snad začátkem února v redakci Svobodné ho slova.”

Tehdy tam psával sluné věci. Vzpomínám si. Vycházely pod hlavičkou: Rovně a jasněl Ale kdybys vě děl, co dal dohromady tady..Druckner mávl rukou.

Znal jsem ho jako ikovného urnalistu, řekl Flrt.

Kdy utíkal, tak asi tu ikovnost přitom potratil, hnulá rovně a jasně: přinesl mi maketu Jakéhosi plátku, který chtěl v Londýně vydávat, a ádal mě, abych je financoval. Nebyl bych proti. Na penězích si nese ŚMm, ale kdy jsem si ty vásty přečetl, sluně jsem ho

poádal, aby na mě jednou provdy zapomněl Uráel kdekoho a napadal kdeco. Třeba, představ si. Rozmazával tam, e Majer, sociální demokrat, bývalý ministr, je věčně v lihu, e whisku snídá, obědvá i večeří. Dalímu socdemákovi Vilímovi zase vyčítal nějaké holky, které má v Soho  copak tohle se hodí? Nad sociálními demokraty drí ochrannou ruku Lord Nathan a vedení labouristů. Mají v rukou Trust Fund, z něho čerpáme prostředky i pro pomoc naim lidem, a nějaký Klátil to jedním pomlouvačným článkem zbytečně vem rozvaří. Navíc je víc ne jisté, e takový Časopis by se jednoho dne dostal i domů, a to by byla pro komunisty lahůdka.”

Byl to ikovný novinář. Ale míval vdycky sklony k přehánění,” poznamenal Firt.

A s něčím podobným přiel také Joston. Zná ho?”

Jak by ne! Co ten na tobě chtěl?”

Ten si vymyslel, e zařídí informační slubu a chce vydávat nějaký cyklostilovaný bulletin. Ale kdyby jen to. Přiel také s nápadem nakoupit zrezivělý ostnatý j drát, nastříhat ho na kousky, zatavit do těítek, a ta prodávat jako suvenýry ze elezné opony. Dvacet pro cent z trby e by prý dal na uprchlíky, osmdesát pro sebe. A ostudu, která by s tím byla, tu bychom měli na hlavě my. S tou u nekalkuluje.”

Take jsi mu také ukázal dveře?”

Jetě jsem měl chu se ho zeptat, jestli nechce vydat své paměti. Byl to přece konfident.”

Nejdřív gestapa a pak sicherheitsdlonstu.”

Tak vidí, koho si hřejeme ve vlastních řadách… Ale proč tě tím vlastně zdruji?”

Dobře, es s tím začal. Já toti měl také čest s jedním podobným. Přicházím se tě zeptat, zdali zná  Bergera?”

Mikulá Berger, ústřední tajemník Svobodných novin a Dneka. Dříve Praha, nyní Londýn. Vydává se za reprezentanta firmy Vickers a Je ochoten za určitou provizi zařídit, aby se komunistům nedodaly tiskařské stroje, které jste zaplatili. Myslím tím správní radu Melantricha. Uhodl jsem?”

Přesně. Navíc mi smluvil schůzku s jistým doktorem Thompsonem. Tvrdí, e je to právní zástupce firmy Vickers, a e na něm záleí, jestli ty stroje zůstanou v Anglii nebo se polou do Prahy. Firma Mann, která

Je výrobcem, a je patří do koncernu Vickers, prý má nesmírný zájem na obchodních stycích s Československem, a jsou prý obavy, e kdy se nám vyhoví, obchodní svazky se zpřetrhají, jedině ten Thompson prý můe něco udělat.”

Na doktoru Drucknerovi bylo vidět, e se dobře baví. Pokuřoval doutník a oči se mu smály. Kdy Firt řeč dokončil, kývl hlavou.

To je zcela nový Thompsonův převlek. Jinak to je, abys dlouho netápal, plukovník britské tajné sluby. Počítám, e Bergerův jakýs takýs nadřízený; a pokud jde o ty stroje, tak koncern Vickers, pokud jsem informován, na nich nemá ádný zájem. Mann sice chce obchodovat s Prahou, ale kdybychom moná zaalovali, e prodává vlastně zcizený majetek, i kdy vím, e to tak není  ale vycházejme třeba z toho, e větina členů správní rady Melantrichu je v zahraničí  musel bych se poradit, ale počítám, e by se to dalo vyhrát. Chce mi to svěřit?”

O to jsem tě přiel hlavně poádat.”

Samozřejmě, e udělám vechno, co půjde. A o honoráři se dohodneme. Vyúčtuji si jen výlohy… Ale vidí: zrovna v tomhle případě budeme potřebovat intervenci lorda Nathana. Přes Nathana se dostanu k Man-novi, uvidíme. Nakonec by z toho mohl být i sluný politický proces, v něm bychom mohli skandalizovat celé to poúnorové znárodnění. Zrovna teď se soudí Rotschil-dové se znárodněnými Vítkovicemi.”

V tom případě mám či nemám jednat s Thompsonem?”

Být na tvém místě, promluvil bych si s ním. Je to celkem vlivný člověk. Ovem Berger je unt. S tím si moc nezadávej. A bude-li s ním, dr si i kapsy. Byl vdycky na peníze, ale teď se do nich zbláznil. Nejraději by u kasíroval i za podání ruky. Kde má s nimi schůzku?”

Jsem pozván na oběd do klubu Carlton.”

Jejich podnik,” dodal, Podíval se na hodinky. Mám cestu na City. Mohl bych tě tam doprovodit. Ale bude lepí, kdy o mně zatím nebudou vědět. A vůbec bych ti radil, abys pomlčel i o tom, e se chceme s Mannem o ty stroje eventuálně soudit. Spí poslouchej, co ti nabídnou. V ádném případě se vak k ničemu nezavazuj, nic napůl, ádné provize. A nic nepodpisuj!”

Jsem rád, e mi Zenkl poradil, abych za tebou zael/

Ty jsi mluvil s předsedou? Já myslel, e je v New Yorku/

Je tam, telefonoval jsem s ním. Málem bych zapo-laněl vyřídit ti pozdrav/

Ze děkuji. Posly, kdy ses zmínil o Zenklovi. Prý dává v Americe dohromady nějakou reprezentaci: Radu nebo Národní výbor. Je neskromné, kdy bych poadoval místo honoráře  ehm .. /

Křeslo? Pro sebe? Samozřejmě. Zařídím/

Firt se s Drucknerem rozloučil. Pevně si stiskli ruce a slíbili si, e se o dalím záhy domluví.

Cestou do City ho napadlo, e by Druckner určitě také zajímal Katka. Uvaoval, zdali by neměl advokáta získat i pro zpravodajskou spolupráci. Američané by jistě velmi přivítali jeho znalosti a Charles Katek by tu měl dalího spolehlivého člověka.

Vystoupil z poschoďového autobusu a kráčel po runé Picadilly směrem ke klubu. Přitáhl si álu a rozklepán zimou vsunul ruce do kapes. Dýchal jen nosem; londýnský podzim mu býval vdycky protivný. Ji za války. Tehdy se ale musel pohybovat v kluzkých a pro-vlhlých ulicích. Neměl kam jinam se uchýlit. Nyní mu v mylenkách vytanula vidina New Yorku. Usmyslel si, e jetě během večera by se měl pokusit o spojení s Katkem přes frankfurtskou centrálu. Poádá ho o souhlas ke kontaktování Drucknera. Současně ho poádá o dovolení, aby směl odcestovat do Států.

Známá ulice, kde ve stínu pod hořící fasádou neónů se blýskla mosazná tabulka s nápisem Corlton, mu připomněla, e nyní se Jetě musí soustředit na důleité jednání s Thompsonem. I to bude zcela Jistě Katka zajímat. Úspěch čí neúspěch rozmluvy ovlivní i délku jeho londýnské anabáze.

Thompson ho v klubu Ji čekal. A kupodivu tu byl sám, bez Bergera, co Flrtovi Jenom vyhovovalo.

Úmyslně ale udělal ze sebe překvapeného.

Přítel Berger nepřijde?M

Omlouvá se, pane řediteli. Jsem vak přesvědčen, e vechno vyřeíme sami. Někdy se mezi čtyřma očima jedná dokonce i lip, nemyslíte?”

Firt dodal, e o důleitých věcech jedná nejraději mezi čtyřma očima, čím Thompsonovi naznačil, e

v oboru není začátečník. A zároveň dal partnerovi najevo, e ví  nebo při nej mením, e tuí, kým Thompson je.

Thompson zvedl sklenku a vybídl Firta, aby sl připili.

Jsem rád, e vás poznávám a e můeme jít přímo k věci. Věřím, e si budeme dokonale rozumět.**

jsem o tom dokonce přesvědčen, sire,** odpověděl Firt a čekal, kdy se mu Thompson představí jako plukovník zpravodajské sluby Jeho Veličenstva. Stalo sa to okamitě.

Z ÁJEM BRITSKÉ SIS

Firtův záznam. Londýn, čtvrtek 14. října 1948.

V rozhovoru, který byl velice přátelský, mě Thompson označil za edou eminenci přítí exilové vlády.

Přiznávám se, e mě to polichotilo. Ptal jsem se, jak k tomu doel? Zdali nepřehání?

Obírně mi vyloil, e Londýn původně počítal, e se opře o sociální demokraty (Majer, Hais). Zpravodajská sluba si vak průzkumem ověřila, e reprezentují Jen hrstku lidí, kteří jsou doma ji svými bývalými politickými stoupenci dávno odepsáni. V Londýně prý sociální demokraté předvádějí jen divadýlko, které lahodí očím leda některých sentimentálních labourlstlckých politiků.

Zpravodajská sluba zjistila, e největí síla Je v na-í národně socialistické straně; nejvíc naich lidí Je venku, ná antikomunismus je zcela jednoznačný. Výhrady vak mají Britové k Zenklovi. Oficiálně mu vytýkají (jako Američané) nerozhodnost a malou politickou předvídavost. Ve skutečnosti mu vak nemohou zapomenout, e, ač byl do čela strany dosazen právě z popudu britské zpravodajské sluby, zachoval se v uplynulých letech k Londýnu macesky. Thompson doslova řekl, e se Zenkl nechal kočírovat Američany v domnění, e ho jednou posadí na Hrad místo Benee. Přitom ignoroval instrukce, které dostával z Londýna. Dověděl jsem se, e Mikulá Berger s ním byl Jako kurýr britské tajné sluby častokrát ve styku. Zajímal jsem se, o jaké instrukce lo. Thompson mi sdělil, e Londýn se v podstatě shoduje s politikou State Departmentu, radil vak k větí opatrnosti. Američané jsou podle Thompsona příli namylení.

Naznačil mi, e ví o mých válečných stycích na americkou zpravodajskou slubu; netuí vak, e jsem pokračoval ve spolupráci s Katkem. Opírá se zřejmě o nějaký Bergerův elaborát, v něm jsem vykreslen jako člověk, který stál v pozadí a který spí patřil do uměleckého ne do politického světa. Tohle si zřejmě Berger vycucal z prstu, ale budil

Dostal jsem zajímavou nabídku, abych z naich poslanců, kteří jsou ve Francii nebo v Londýně, dal dohromady skupinku, která by promlouvala k domovu na vlnách BBC; ovem v separátním vysílání, které by se konalo pod hlavičkou naeho exilu. Britové se prozatím nehodlají rozejít ve zlém s praskou komunistickou vládou, zřejmě proto ne, e dosud mají v Praze horká elízka. Z Thompsonových slov dedukuji, e britská ambasáda v Praze se stala nyní důleitým zpravodajským centrem za eleznou oponou.

Namítl jsem, e můj pobyt je v Londýně časově ohraničen, protoe se chci zúčastnit budování Rady svobodného Československa, která se má ustavit na půdě Spojených států. Thompson mně doporučuje, abych nezmekal přípravné práce, poádal mě o informace. David Linebaugh z American Embasy v Londýně ml sdělil, e mám Thompsonovi ve vem vyhovět, Američané si jen přejí jeho příkazy kontrolovat. Schválili vystoupení v BBC.

Uskutečnili jsme několik relací a mám tu jí také od svých lidí první ohlasy. Mluvil jsem o tom s Katkovým londýnským prostředníkem D. Llnebaughem a ten mě potěil zprávou, e ji záhy budeme mít příleitost ukázat, co umíme. Návrh na zřízení silné vysílačky, která by operovala proti komunistickému Československu, byl prý na přísluných místech schválen, a jsou ji činěny kroky k zaloení jistého komitétu, který se stane provozovatelem tohoto rádia. Mám se pěkně rozloučit s Thompsonem, ve mu slíbit, Londýn přenechat dr. Drucknerovi (Američané si ho pochvalují) a odjet nejblií lodí do New Yorku.

Thompson mi vyplatil honorář za rozhlasové relace. Do začátku sluný počinek. Zaloil jsem sl konto uWest-rninsterské banky. O stroje Melantricha, které jsem tady chtěl zpeněit, se prý ji nemám starat. Řekl to dost dvojsmyslně. Jako kdyby měl informace od poslance Bartoe, který jediný mě obvinil, e ten milión si chci ulít pro sebe. Poněkud se mýlí. Chtěl jsem i jemu přispět, a počítal jsem, kromě Rípky, s určitou částkou i na poslance Číka. Dělá-li ale Barto řeči, e chci zbohatnout z peněz, o ně jsem chtěl připravit komunisty, bude suit hubu. Nechám ho jetě uleet v lágru Noisy le See, snad později se bude vyjadřovat vybraněji.

Bergera, protoe jede do Československa, jsem poádal, aby se pokusil vyvézt nějaký můj majetek: knihy, některé obrazy, sbírku mincí. Choval se ke mně pře-uctivě a vechno slíbil. Nabídl se, e by eventuálně obstaral i spojení s některými mými lidmi. Zřejmě na příkaz Thompsona sondoval, koho v Praze mám.

Poděkoval jsem mu. Nikoho doma nemám, nikoho sluného tam neznám, nic nevíra. Umělecký svět, v něm jsem il, se rozprchl. Pokýval hlavou, ale nebyl si Jist, zdali si z něj neutahuji.*

ZAČÁTKY V AMERICE

Toho dne chodil od ničeho k ničemu a náladu měl pod psa. Drela ho od Časného rána. Sotva se probudil,

pocítil hučení v hlavě, zdálo se mu, e mu bolestí pukne.

Doktor Karel Steinbach, u něho v New Yorku bydlel v Jackson Highst na 83roe Street, ho vak vyháněl k snídani.

Polez, Tiku, vajíčka jsou na stole.*

Dneska nebudu, nezlob se, Kadelíkul*

Ty nebude snídat, a proč?* podivil se lékař.

Nějak nejsem ve své kůi. Snad na mě leze chřipka nebo co?

Uka ruku.*

Steinbach změřil Firtovi tep, sáhl mu na čelo; nemel teplotu.

To budou nejspí nervy,* řekl a po krátké odmlce se dotázal: Posly, nejsi otrávený z toho včerejího sezení?*

Asi,* odpověděl, oblékl se do upanu a odoural se ke stolu.

Usoudil, e Kadelík se trefil. Ze včerejího sezení byl nejen otráven, ale í notně znechucen. Vdycky si před stavoval, s exilová vláda bude něco nesmírně pompézního, e si tam vichni podají ruce, a vichni jako jeden mu, e se svorně pustí do díla. Nebude rozbrojů

ani hádek, kolem jednoho stolu e se sesedne výkvět České a slovenské emigrace. A zatím?

U snídaně mu přítel dr. Karel Steinbach radil, aby se na to nesmyslné hateření vykalal a dělal si své. By lo by to nejrozumnějí. Katek Firta dobře usadil v newyorském nakladatelství Arts na Severxth Avenue. Není to sice Melantrich, ádný kolos, ale je tu za větrem. Katek si přál, aby dění v emigraci sledoval z povzdálí a pokud mono, aby s představiteli různých politických směrů vycházel po dobrém. S nikým aby se zbytečně nepřel a předstíral, e politická činnost je pro něho jen podrunou záleitostí. Proto mu také poskytl finance, za ně si zřídil malé knihkupectví na Madison Square. Je to pěkný obchůdek, a občas si sem zajdou pro kníku a na kus řeči různí pánové. Porůznu nakoupil i staré kníky, to mu Katek dobře poradil. Mají cenu zlata. Za Beneovy Paměti, které sehnal ministru Majerovi, se dověděl, e sociální demokraté v emigraci budou podporovat nároky sudetských Němců a e budou prosazovat, aby ti, co byli odsunuti, se zase vrátili. Zastavil se u něho také dr. Jozef Paučo, o kterém se ví, e byl bratislavský agent nacistického sicherheits-dlenstu. Nyní je předsedou americké odbočky .Slovenské národní rady v zahraničí*. Zařizují si knihovnu a shánějí slovenské kníky. A mají plné zuby Američanů, kteří prý nechtějí ani slyet o slovenské samostatnosti. Do podunajské federace, kterou by Amerika ráda slepila, ale zase nepůjdou sloventí separatisté; radil Firtoví, aby i četí národní socialisté pamatovali na to, e mají ve svých řadách katolíky, a Vatikán má nejen prostředky, ale i dlouhé prsty, aby pomohl těm, kteří se přičiní. Katolická církev zanechala doma obrovský majetek, s ním se nehodlá na věky rozehnat.

Toho dne mu procházely hlavou různé mylenky. Neustále se vak vracel ke včerejku. Pálil ho okamik, kdy předseda Rady dr. Petr Zenkl oznámil, e Američané ustanovili komitét .Svobodná Evropa’, který má pomáhat politickým exulantům v boji s komunistickým reimem doma, a e ádají, aby za Čechoslováky v něm zasedal Firt. Ani větu nedořekl a ji se rozlehl um.

Za Slováky protestoval Zibrin a navrhoval do národního komitétu .Svobodná Evropa* faistu Ďurčan-ského. Lidovecká poslankyně Koeluhové prohlásila, e si velice pana Firta cení, leč si myslí, e v komité-

tu by měl za Čechoslováky být někdo mladí a politikou neopotřebovaný. Navrhuje redaktora Pavla Tigrl-da. Papánek se divil, proč o obsazení tak význačného místa rozhodli Američané sami. Myslí si, e by měli nechat Radě volnou ruku, aby sama delegovala.

V duchu se nyní pousmál.

Vichni, kdo tam seděli, mu připadali jako děti, kteří věří na Jeíka. Mluvili jeden přes druhého, e komitét ,for Free Europe* vzniká ze soukromého podnětu, e mají informace o rozsáhlé balíčkové akci, kterou bude financovat ze sbírek, aby se pomohlo uprchlíkům, jim nebylo jetě dopřáno, aby se mohli v plné míře těit ze ivota ve svobodném světě, nebo tisíce jích stále vězí v bahně utečeneckých lágrů. Hlásili se o slovo lidovci, a e v hrozné bídě ije jejich poslanec Buna, který zorganizoval atentát na komunistického partyzána majora rama, a adonili, e by si snad zaslouil za to alespoň jistou finanční pozornost. Slováci se domáhali, e kdy se bude platit Buna, měli by dostat apaná také Obuch a spol., kteří u na podzim v sedmačtyřicátém roce chystali ozbrojený převrat, a bohuel byli odhaleni a zatčeni.

Mlelo se páté přes deváté a přitom závistivé zraky mířily na Firta. Ta jedna idle v komitétu ,Svobodná Evropa* hrozila být načasovanou pumou, která co chvíli vybuchne a rozmetá vekeré úsilí vynaloené k to; ni li, aby alespoň navenek to vypadalo, e emigrantské pičky táhnou za jeden provaz. Jistěe mnozí tuili, e Firta si vybrala k té funkci přímo americká zpravodajská sluba, leckteří v sále byli jejími agenty jako on, a právě proto se v duchu ptali, proč Firt a ne oni. Ale nahlas nemohli tyhle své úvahy vyjevit.

O zbytečný manévr se jetě pokusil sociální demokrat Václav Majer. Dal k úv$ze, zdali by nebylo taktičtějí, kdyby do křesla v komitétu zasedl některý

ze sociálně demokratických předáků. Jeho strana  myslí si má k dělnictvu blí ne vichni ostatní.

A na dělnictvo, na pracující doma, bude nutné se pře

devím zaměřit. Ale vypískali ho.

Jaké dělnictvo jste za sebou měli?” vykřikl kdosi. e si nedáte pokoj. Mohli jste ovlivňovat dělnictvo doma, kdy tvrdíte, e jste dělnickou stranou. Je přece známo, e právě dělnictvo s vámi zametlo a lo

s Gottwaldem.”

Majer zrudl a chystal se odejít, kdy vtom jako spasitel povstal za předsednickým stolem Dewitt Pool, sekretář nového komitétu.

Ale, pánové! Zanechte svárů a hádek,” řekl sametovým hlasem protřelého amerického diplomata. Poádali jsme o pana Firta proto, e má dlouholeté zkueností ve vydavatelské a nakladatelské činnosti. A jedním z cílů National Committe for a Free Europe bude právě informační činnost, v ní postupně nalezne uplatnění jistě řada pánů, kteří jsou v tomto sále shromáděni.”

Firt o Poolovi od Katka ji slyel.

Je to velice zručný člověk. Jeden z poradců někdejího amerického prezidenta Wilsona. Byl při tom, kdy vypukla v Rusku revoluce a s Masarykem zařizoval zapojení československých legií do války s rudými. Důvěrně se znal i s Beneem. Za války byl Dewitt Pool referentem ve State Departmentu, právě přes země střední Evropy. Měl vás, Čechoslováky, na starosti. Znal se taky dobře s generálem tefánikem.” I

Tak Katek Firtovi prozradil, e v čele komitétu ,Svobodná Evropa4 sedí odborník, který má k Československu svůj vztah.

Kdy nyní o včerejku přemítal, nemohl se ani troku soustředit na práci, kterou měl před sebou. Dělal korektury ve stránkových obtazích své kníky o Kafkovi v Praze, ale pohledem těkavě odskakoval z řádek k telefonnímu aparátu. Mr. Pool, kdy se včera ve Washingtonu loučili, ho poádal, aby si na dneek udělal čas. Naznačil mu, e by si s ním důkladně potřeboval pohovořit v přítomnosti Malcolma Davise. Je to jeden z ředitelů Carnegiovy nadace, ]e sídlí ve výcarsku a je ji dlouhá léta centrem pro studium otázek, souvisejících se zřízením federace států v podunajské oblasti. Mr. Malcolm Davis byl povolán do New Yorku, aby se stal členem komitétu.

Konečně se bzučák, skrytý v bakelitové telefonní skřínce, ozval.

V prvním okamiku byl Firt zklamán. Cekal jiný telefon ne tento. A hned také nerozpoznal hlas volajícího, i kdy mu známý byl. Snad ne Ferdinand Peroutka?

To jste vy, Peroutko?”

Ani se nedivím, e mě nepoznáváte po hlase, Tiku. Mám vymluvené hlasivky z těch věčných urgencí, ne se zdejí páni rozhoupali a dovolili mi spatřit sochu Svobody.”

Osobně jsem intervenoval na nejvysích místech.14

Vím, a přesto se to táhlo jako Lovosice. A také dík, e jste mně přes Katka pomohl, abych se vůbec z té bryndy tam doma dostal.”

Tady budete mít pokoj a je nejvyí čas, e jste přijel. Počítám, e nebudete dlouho zahálet.”

Noviny?”

Něco větího. Ale kde jste teď?”

Domluvili se, e se večer sejdou u hoteliéra Vaaty, který se přestěhoval z Václavského náměstí do svého nového podniku na Eaest 75th Street.

V duchu si Firt chválil, e Peroutka je tady. U s Katkem o něm mluvili jako o nejvhodnějím kandidátu na křeslo éfa vysílačky ,Svobodná Evropa4. Firt bude v pozadí ve funkci zvlátního amerického poradce. A Peroutka bude jakoby éfovat před veřejností. Byl od léta 1945 v národně socialistické straně, ale v povědomí českých intelektuálů zůstal spí zapsán jako nezávislý a nadstranický novinář, který, by byl kadým coulem odpůrcem komunismu, takticky koketoval ve vemi a s kadým.

Jak přemýlel o Peroutkovi, a v duchu ho posazoval do křesla éfredaktora ,Svobodné Evropy4, zabzučel telefon znovu. Je to ten, který od rána očekává?

Ano, volal Dewitt Pool a zdvořile se Fírta ptal, stihl-li by během půlhodiny zajet k němu.

Ne, do kanceláře ne. Zvolil jsem pro nai schůzku příjemnějí prostředí. Napite si adresu ..

DOBRA FIRMA

Byla to konspirační vila asi dvacet mil za Richmon-dem, kam Dewitt Pool Firta pozval. Dvojice ramenatých stráců ho čekala u taxíku a uvedla dovnitř. V pokoji seděli tři mui, ale Firt znal jenom Poola.

Zvolil jsem klidnějí prostředí pro nai schůzku,” přivítal ho Pool omluvným hlasem. A je tu Jistě i příjemněji ne v Yorku.”

Kdy si Firt odloil, byl představen panu jacksonovl, předsedovi komitétu.

Těí mě, e vás poznávám,” řekl Jackson chladně a podal Firtoví ruku.

Je mi nesmírnou ctí,” uklonil se Firt, a nelhal.

O Jacksonovl věděl, e je význačným muem v americké urnalistice. Byl jedním ze zakladatelů časopisů Time, Life a Fortuna, vycházejících v miliónových nákladech a prodávaných po celém světě. Navíc jsou redigovány ostře protikomunisticky, a to bylo příslibem, e Jackson ze své funkce ovlivní i propagandistickou činnost komitétu.

Pak se Julius Firt seznámil s dalím muem, o něm tuil, e je to ohláený Malcolm Davis, jeden z amerických ředitelů Dunabian Inquiry v Curychu.

Těí mě, pane Davisi,” řekl Firt.

Hodně jsem o vás slyel, pane řediteli, a jsem rád, e vás poznávám osobně,” pravil Američan.

Firt se skromně zatvářil.

O mně e jste slyel? Veřejně jsem se příli nevystavoval.”

Vím, vím  vdy jste byl v pozadí, ale byl jste vdy u veho. Máme trochu podobný osud.”

Snail jsem se pro nai věc udělat ve, co bylo v mých silách.”

I to o vás vím! Přítel Charles Katek mi řekl, e v naí přítí práci můete se stát naím nejschopnějím poradcem.”

Jackson se podíval na hodinky, co sekretáře komitétu popohnalo, aby promluvil k věci.

Pool začal.

Pozvali jsme vás, pane řediteli, abychom vás informovali, e dozrála velká věc. Z přísluných míst máme souhlas ke zřízení silného vysílače, který dá křídla naim společným idejím. Upozorňuji vás na dvě přísné zásady, jich se budeme muset dret. Za prvé: vláda Spojených států nesmí být nikdy s touto vysílačkou spojována. Bude toti vyuívána i k jiným ne propagačním účelům. Nae zpravodajská sluba vyuije této stanice i ke spojení se svými spolupracovníky za eleznou oponou. Druhá zásada, kterou nelze obcházet, úzce souvisí s tím, co jsem ji řekl: právě proto, e vysílačka bude zároveň obsluhovat i zpravodajskou sí, je nutné, aby ve vedoucích funkcích byli američtí pracovníci. Patrně to moná v jistých exilových kruzích

vzbudí nelibost nebo se to stane předmětem různých úvah; chtěli bychom, abyste si nael argumenty, kterými toto opatření přísluně vysvětlíte. Dá se argumen tovat tím, e my, kteří celou záleitost financujeme, jsme si vymínli přísluný dohled nad tím, co se vysílá a zároveň, e přísluní pracovníci tam budou i vzhle dem k nutné ochraně. Komunisté se jistě pokusí Infiltrovat, nasadit do redakcí tohoto rádia své lidi, a to v ádném případě nesmíme dopustit. Z toho hlediska jsme se také rozhodli pověřit vás výběrem lidí, kteří by měli v rádiu působit. Prosíme vás, abyste urychleně vypracoval návrh a pečlivě váil zejména politickou spolehlivost kadého z moných kandidátů. Mr. Malcolm Davis je zplnomocněn příslunými místy, aby byl s vámi ve styku. Později vás seznámí s podrobnostmi,,. Máte nějaký dotaz?**

Já souhlasím zcela se vím.**

Mr. Jackson, který zatím jen mlčky přihlíel, povstal a popoel k Firtovi.

Řekněme si zcela otevřeně, e ne ke vem pánům, kterým jsme poskytli politický azyl, márne stejnou důvěru jako k vám Rozeznáváme věrné, spolehlivé a sympatizující. A také schopné, neschopné, líné a hloupá. Mluvím zcela bez obalu Najdou se mnozí, kteří vzplanou touhou proslavit se na vlnách éteru. Prosil bych vás, abyste tomu vhodně předeel, jako abyste zabránil v práci na tomto projektu vem, kteří si budou plést vysílačku se zlatým teletem. Jedni, druzí i třetí nech si uvědomí, e tuto rozhlasovou stanici zřizujeme pro Československo jako první. Postupně vyhovíme Polákům, Maďarům, Rumunům i Bulharům; postupně. Čes koslovensko má vak prioritu, a to by si měli vichni pánové ve vaí reprezentaci uvědomit.

Věřím, e na tento čin bude pohlíeno s neskonalým vděkem. Chtěl bych vám poděkovat, pánové, Jmé nem celého československého exilu, řekl a pomalu se zdvihl. Jsem si jist, e tento projekt přispělo vydatnou měrou k likvidaci komunistického vlivu v má vlasti a bude poehnáním pro Spojené státy a pro vechnu západní civilizaci.**

Zauvaoval, zdali slova díků nepřehnal, nebo se mu zdálo, e promluvil jako mesiá.

Ale pánové Pool, Malcolm Davis i Jackson so tvářili nadmíru slavnostně a důleitě.

VYSÍLÁ SVOBODNA EVROPA

Firtuv záznam. New York, neděle 20. května 1951.

 … Malcolm Davis se vrátil z Mnichova. Seel se tam s Katkem a přivezl mi potu. Byly to dopisy od Radnitzera a Machara. Oba jsou stále jetě v Melantrichu a drí se. Informace od Machara jsou vak slabé. Vysvětluje to tím, e pramen, který měl v předsednictvu vlády, vyschl. koda. Dalí z dobrých informátorů je na dně. Katek mi vzkázal, e souhlasí, abych se spojil s dalí garniturou. Nastal čas, abych ,oivil1 přítele P., s ním jsem vak počítal jako s rezervou na léta přítí, kdy podle prognóz Washingtonu se situace v komunistických zemích radikálně vyhrotí.

Jinak spojení přes ambasádu funguje spolehlivě. Zprávy z Prahy ale naznačují, e tam rychle odhalují nae sítě. S Davisein jsme uvaovali o příčinách. Shodli jsme se na tom, e někteří z naich nevydreli a podlehli propagandě. I v Macharově dopisu je zmínka o tom, e situace doma se zkonsolidovala, a někteří nai stoupenci vidí větí jistoty v komunistické reprezentaci ne v naí. Davis se domnívá, e komunisté pronikli i do řad emigrace. Upozornil mě, abych soustavně prověřoval členy Rady svobodného Československa. Uvauji-lí o tom, leccos nasvědčuje, e i v tomto orgánu mohli být zrádci. Navenek vypadá sice Rada jako politický kolos, ale pro neustálé rozepře není schopná se sjednotit k ádné důrazné akci. Je to papírový spolek, který začíná být pro smích i krajanským novinám. Je také docela moné, e některý z komunistických agentů pronikl i do zpravodajských skupin v západní Evropě, které řídí Katek prostřednictvím plukovníka Kapara. Alespoň podle Drucknera známe ji dva zpravodajské důstojníky, kteří s chamtivostí pracují jak pro Angličany, tak pro Američany. Není vyloučeno, e přenechávají informace i Praze. Musím na to upozornit Katka!

Druckner z Londýna mě opět varoval před Bergerem, jeho předválečná minulost, kdy nabízel spolupráci nám a současně pracoval pro nacisty, je víc ne podezřelá. Mne nyní Berger také zklamal. Slíbil, e zařídí převoz mých kníek z Prahy,, v Praze je sice vyzvedl, ale marně ho urguji, aby mi je poslal do Států. Peníze, které jsem mu poukázal, shrábl, ale místo kníek dostal jsem

od něho jenom dopis. Dobře nerozumím lichotkám, ji-mi mě častuje. Píe: ,e Vae podnikání bude úspěné a výnosné, o tom ani na okamik nepochybuji. Jste poehnaně nadaný, věčně mladý člověk, který prostě musí mít úspěch.1

Proč ta chvála? Určitě za tím něco vězí. Také to můe být pička, kterou Bergerovi vloil do pera plukovník Thompson. Pár okrajových informací jsem mu sice poslal. Měl by si myslet, e neuhýbám od slibu, který jsem mu v Londýně dal, pokud nemá o mně jiné informace. V kadém případě se jistě doslechl o mé Činnosti v komitétu. Ta Bergerova naráka, e jsem úspěný, je moná vyvolána i dobrým startem naí mnichovské vysílačky, která ji byla uvedena do pravidelného provozu.

Trochu mě mrzí, e Američané byli proti, abych se při slavnostním ceremonielu zahájení vysílání v Mnichově ukazoval. Pro dny přítí je to ale jistě rozumné. Máme informaci, e praská vláda předloí v nejbll-ích dnech protestní notu proti ,Svobodné Evropě a není zájem, abych byl alespoň prozatím s tímto podnikem spojován.

jetě nenastala doba, aby se vyjevila skutečná pravda. Těch pár dolarů, které komitét posbíral předevím od amerických průmyslníků, sice nemá velký hmotný význam, avak před veřejností to dobře vypadá a kryje to i faktickou subvenci, kterou na zřízení vysílačky poskytla americká zpravodajská sluba CIA. Allan Dulles z CIA, který ji za války se snail spojit Západ s Německem ke společnému boji se sovětským Ruskem, je velice komitétu i vysílačce nakloněn. Presti ,Svobodné Evropy4 také podpořil generál Lucius D. Clay, který projevil přání být v Čele tohoto hnutí, proče Mr. Jaek-son z taktických důvodů mu okamitě uvolnil předednické místo. Je veobecně známo, e generál Clay ji v roce 1948 jako velitel amerických okupačních vojsk v západním Německu se zcela váně chystal  jak řekl  probít se na tancích do západního Berlína”, a v boji proti komunismu dávno odloil glazé rukavičky.

Pro historii chci jetě zaznamenat, jak byly formulovány úkoly, které dostala Svobodná Evropa do vínku: .

1. Vyuívat emigrantů, kteří k nám přili z východní Evropy. Tuto Činnost nelze povaovat za nějakou filantropickou akci, protoe přijde doba, kdy komunís-tické reimy se zhroutí nebo budou likvidovány, a pak těchto lidí bude potřeba.

2. Umonit politikům, kteří emigrovali ze svých zemí, vyuít rozhlasu, aby jejich hlas slyely evropské národy, a aby jej slyely ve svém jazyce. Pomoci jim také, podle moností, v předávání informací tiskem.

Jeden z listů Mr. Jacksona, časopis ,Fortune* píe, e Svobodná Evropa bude poradnou pro aktivní odpor*4. ,Der Tagesspiege uvádí, e Svobodná Evropa bude podkopávat zřízení socialistických států a působit, aby se vrátily do lůna svobodného světa. Dánský list ,Berling-ske Tidende* napsal: Není druhé tak velké organizace na světě, která se neoficiálně zabývá sbíráním zpráv veho druhu o situaci ve východní Evropě.

Zaznamenávám jetě důleitý výrok, který pronesl jeden z amerických poradců naeho komitétu Mr. Lewis Galantiere:

Kdyby začala válka, byly by země východní Evropy tím, co se nazývá pásmem konfrontace. Ale můe li vysílání Svobodné Evropy dosáhnout, aby se toto pásmo, tyto země staly pro sovětskou moc ji před tím nespolehlivým pásmem, které je obýváno potenciálními dí-verzanty a sabotéry, pak to stojí za námahu.M

Jsem rád, e proel můj návrh na jmenování Ferdinanda Peroutky éfredaktorem Svobodné Evropy. Jistě to vezme pořádně do rukou. Chválil si ho i Malcolm Davis. Líbil se projev, který Peroutka přednesl při zahájení vysílání.

Ani se nedivím, e bude Praha protestovat, jak mí vzkázal Machar. A to teprve začínáme!

Modlím se jenom, aby vyel ná ,podnik* v Ai, k němu snad ji dostal ode mne Machar instrukce. Prove-dou-li to nai doma tak, jak jsem jim naznačil, pak se o Svobodné Evropě rázem dozví celý svět.

Katek správně řekl, e to bude nae maturita. Měla by vyjít na výtečnou Nyní vechno záleí na výpravčím T. z Ae. Doufám, e si připomněl, jak jsem ho vytáhl z oklivého maléru, kdy melil s ukradenými potravinovými lístky.

Léto přeběhne jako voda a v září uvidíme.

Krátce po půlnoci v sobotu 11. září 1951 zazvonil ve Steinbachově bytě v Jackson Higst telefon. Centrála ohlásila, e volá Frankfurt. Firt se nedočkavě chopil uluchótka.

Vzkaz od M ?*

Byl stručný: Vlak přijede dnes v 15.00 hod.

Přivřel oči a chvíli rozmýlel. V duchu chválil Karla Machara, kterého prozřetelně posadil na začátku osma čtyřicátého roku na éfovskou idli v inzertním oddělení Melantrtichu. Svůj vděk mu Machar projevil ji v průběhu únorových událostí, a v pravidelném písemném styku přes americkou rezidenturu byl s ním i později. Vyplnil Firtovo přání a pomohl před rokem zaloit protistátní organizaci s krycím jménem Wenzel, pod její střechou se seli národně socialističtí funkcionáři jak z Prahy, tak ze západních Cech, z Firtova volebního kraje. Machar v té době zapřáhl do práce i výpravčího z Ae. Jmenoval se Truksa a pomáhal k útěku mnohým národně socialistickým poslancům a funkcionářům. Dovolil jim, aby se zahrabali pod uhlí v nákladních vlacích, které jezdily přes hranice do americké zóny v západ ním Německu. Truksa měl jednotnou taxu: 50 tisíc za mue. Z peněz se mu zatočila hlava, začal si ít nad poměry a vytuil, e tím na sebe upozornil. Přes Machara vzkázal, e potřebuje zmizet, a prosil Flrta, aby se u něj venku postaral.

Tehdy přiel Julius Firt na nápad.

Snil u dlouho o tom, jak doma cosi zorganizovat, co by zahýbalo světem. Něco, čím by se emigrace proslavíla.

Kdyby se tak podařilo ujet na Západ s celým vlakem …

Machar měl o tom s Truksou promluvit, zdali je to moné, a záhy dostal Firt zprávu, e teoreticky to moné je. Pár stovek metrů za aským nádraím přehrazuja koleje hraniční závora. Vlak, který se pořádně rozjede, u v něm budou spolehliví lidé, kteří pohlídají ruční brzdy, by mohl být rázem na druhé straně.

Katkovi se Firtův nápad také líbil a kdy probírali detaily, doli k závěru, e vlastně nehrozí ani ádné velké riziko. Kdy se útěk nepodaří, odnese to Truksa  a moná e jetě dva tři jeho lidé. Ale ji z toho by mohla

propaganda vytlouct sluný politický kapitál.

Mohlo by se mluvit a psát o vlaku svobody/* navrhl Firt a Katek přikýval:

To zní hezky. Spuste to!

Macharovi k ruce poslal Katek jetě mladého agenta Vladimíra ilhu, kterého v létě nechal prokolit ve speciálním kursu pro zabijáky v Bad Tělzu. Firt Jetě Truk-sovi vzkázal, aby se pokusil pro akci získat strojvedoucího Konvalinku, kterého dobře znal jako národně socialistického funkcionáře z Chebu.

A nyní  konečně!

Firt se vytrhl z rozjímání a vytočil Peroutkovo Číslo. Nezlobte se, e jsem vám přetrhl spánek  ale vzpomínáte si, jak jsme spolu v létě mluvili o tom vlaku?** Ano …! Vzpomínám si, jene proč …?

Právě jsem byl vyrozuměn, e dnes se to stane. Ano? Ale to je velkolepé.

Měl byste se hned spojit s Mnichovem a vytáhnout z postele Tigrida. Podle mě by měl okamitě vyhlásit v rádiu poplach, a nejlepí lidi poslat hned do Selbu. Tam podle dohody vlak zastaví, Američané ho dál nepustí. Půjde-li vechno hladce, budou cestující převezeni do vojenského tábora v Grafenwohru, kde kadý bude izolovaně vyslechnut. A nejen to: bude zapotřebí ty lidi zpracovat, aby hned chtěli azyl. K tomu by mohli pomoct redaktoři z Rádia. Myslím si, e kdy s nimi budou natáčet rozhovory, které hned vypustíme, a ti lidé sl to poslechnou, přejde je chu, aby se vraceli. Snadno je pak přesvědčíme, e by na ně doma nečekal teplý domov, nýbr basa.**

Hledím, e jste hlava, Firtíku. Skoro gangster/* zasmál se ji probuzený Peroutka do telefonu.

Očel světí prostředky, ne?

Ale ano, rozumím vám. Je to velíce chytré.**

Musíme také počítat s tím, e se Praha okamitě zmobilizuje a bude do nás prát ostoest. Určitě zjistí, e v tom měl ruce Truksa a moná e objeví i toho ilhu a vyrukují s tím, e vlak unesli teroristé  za dolary  a tak, rozumíte mi? U ručních brzd jsou nai lidé ozbrojeni. S holýma rukama by asi málo pořídili. A to nám určitě přiijí na triko. Tak si myslím, e by se zároveň měl připravit nějaký vhodný komentář Moná vy, ale ne hned. A se nejdřív ozve některý z mnichovských redaktoru a vy byste měl pak později odvysílat odtud z New Yorku rozklad, a jak se celá věc vy-vine.

Ano, ano, Firtíku, u volám Tigrida, aby ty své lenochy tam zvedl/*

Pavel Tigrid, éf čs. vysílání Svobodné Evropy v Mnichově, se rychle probral, kdy mu Peroutka zvonil z New Yorku, jaký ho čeká den. Nedávno, kdy byl ve Vídni a mluvil s Katkem, Američan mu napověděl, e se chystá ,větí věc, a tak usoudil, e to je ono. Hbitě se oblékl, nastartoval vůz a rozjel se jetě spícím městem k Anglické zahradě.

Ze veho nejraději by býval jel přímo do Selbu, aby byl osobně u toho, e se z Chebu přiřítí expres č. 6’”?, který a dorazí, nenechá tady na Západě jedno oko suché. Alespoň tak si v duchu kreslil kampaň, která odpoledne vypukne. Do Selbu se jistě sletí reportéři jako splaené vosy, a jeho redakce přitom měla hrát prim. Ne, nemůe z Mnichova, musí odtud celou akci řídit. Uvaoval, kolik cestujících vlak asi přiveze? Je sobota, a po obědě se lidé vracejí z práce, určitě budou v soupravě i studenti-Na ty je třeba skočit nejdřív. Měli by být tvární, kdy se s nimi promluví, něco se jim slíbí  třeba Amerika nebo cesta kolem světa, pár nejikovnějích by mohlo být přivezeno do Mnichova, aby viděli západní velkoměsto, lákavé obchody, tančírny . . Pověří tím Adolfa Kypěnu. Jetě ne se dostal do Svobodné Evropy, tak ho Američané vytrénovali. Loví v lágrech a ji nejednou vytáhl za pár marek z utečenců sluné interview.

Tigrid si cestou do redakce Svobodné Evropy srovnával jména svých lidí a uvaoval, které pro dnení velkou událost pouije. Kadou sobotu má komentář jeho zástupce Jaroslav Netík. Včera mu schvaloval text, večer ho asi natáčel, chtě nechtě bude muset komentář přemluvit. Jen jestli bude mít po ránu vech pět pohromadě. U včera odpoledne, kdy psal, odskakoval si do kantýny a nasával, dost to v poslední době s pitím přehání. Trápí ho ena, to Tigrid věděl. Před týdnem jí Netík přistihl v Krabbenlochu, jak tam v Evině roue obastňovala pokladníka národních socialistů v exilu inenýra Vrbu. Manel ji nudí, jak se občas svěřuje zná mým, jene manel zase tvrdí, e svobodu, pro ni ona horuje, poněkud přehání, a e na takovou svobodu, jakou si představuje madam, na tu nebyl před útěkem

z domova přichystán. A proto prý tolik pije. Jakmile přijde do redakce, hned ho zavolá. Jen jestli Netíka probudí? Vzpomíná si, e se včera večer chystal do Havlova lokálu, který na Oberangerstrasse provozuje bývalý číník z barrandovského Trilobitu Duan Hubáček pod firmou ,Goldene Stad. Tam kdy Netík zapadne, a pfe-slabikuje si slogan napsaný na stěně: Budete sn cítit jako kdysi ve staré vlasti”, hned si poručí slivovici, a kdyby jen jednu. Tigrid ho vak musí z postele zvednout, i kdyby měl pro něho poslat.

Za skly auta se ji mihotala světla probouzejícího se Mnichova. Pohledem Tigrid zjistil, e je ve Schwabingu, a odtud ho ji od sídla Svobodné Evropy při řece Isaru dělilo jen pár minut cesty.

Koho jetě zvedne?  uvaoval.

K té věci by měl promluvit i Vaněk. Tigrid sice neměl bývalého éfredaktora Práva lidu dr. Miloe Vaňka ve velké lásce. Hrál si na socialistu, ale kdy Američané vypláceli prémie, třásl se na dolary jako ratlík. V Rádiu byl známou postavou a pod jménem Pravdomluvná Bata často promlouval k domovu. A se dnes projeví, pomyslel si Tigrid. V duchu se pousmál jednomu Vaňkovu výroku, který si nyní připomněl. Kdybych přiel k mikrofonu a řekl: Národe, povstaň  chvástal se jednou  bylo by během dvou hodin po komunistickém reimu.” Tigrid sevřel rty a jízlivě se uculil. Za chvíli mu dá budíček  a řekne: Dneska máte, Vaňku, příleitost se ukázat!”

Určitě ale musí přizvat otce Křiana, jak se pojmenoval redakční farář dr. Alexander Heidler. Zítra dopoledne se vysílá jeho obvyklé kázání. Jestli to s těmi pasaéry vyjde, bylo by příhodné, kdyby se me odvysílala z Grafenwohru.

Jak probíral různá jména, připomněl si i Zdeňka Eliáe. Patřil mezi zručné reportéry, a Tigrid se rozhodl, e ho pole do Selbu s Kypěnou. Navíc se důvěrně zná s mnoha důstojníky americké tajné sluby, kteří budou zřejmě při tom, a pak jako bývalý praský korespondent agentury United Press jistě ikovně zformuluje zpravodajské raporty, které by měla mít ,Svobodná Evropa* důkladné a vyčerpávající.

Tigrid projel kolem tenisových kurtů a zaslavil na parkoviti před budovou Svobodné Evropy.

Z ní právě vycházel redaktor Ota Gráf, který měl noční. V Mnichově nebyl dlouho Hranici přeběhl nedávno, a po vyhazovu, který dostal v Právu lidu, úřadoval jetě nějaký čas v Paříské ulici, kde redigoval časopis stavebních závodů. Stále byl terčem naráek, protoe kdekdo se divil, proč neutekl z republiky hned po únoru 1948. Dokonce Američané ho prověřovali, zdali není komunistický agent. Asi třikrát byl z toho na psychiatrií, párkrát seděl na lidetektoru; nakonec z něho vydolovali, e jako odborový funkcionář ve stavebních závodech zpronevěřil příspěvky, které vybíral, a proto prchl. Nyní si dal jméno Tábor a jeliko dělal doma v odborech, stal se nyní expertem přes odborovou politiku ve vysílání Svobodné Evropy.

Viml si Tigridova auta a přiběhl k němu.

Uctivě se uklonil. Co tak časně, pane éfredaktore?”

Tigrid z auta povylezl, ignoroval Gráfovu otázku a zeptal se:

jste moc ospalý, Gráfe?”

Ani  ani ne!”

Tak si skočte do kantýny na kávu, troku se omyjte a přijďte za mnou… Byl jste někdy v Selbu?”

To jsem jetě nebyl,” udiveně odvětil.

Alespoň se trochu vyvětráte… A jetě něco; dřív ne si sednete v kantýně, zavolejte mi Kypěnu, Netíka a Eliáe.”

Ale asi jetě spí.”

To předpokládám a proto chci, abyste je vzbudil. A co nejrychleji přiběhnou.”

Ota Gráf se zmateně podíval na Tigrida.

Stalo se něco?”

Stane se” řekl, Tigrid. Pokud si vzpomínám, psal jste do Práva lidu docela sluné reportáe. Tak si rychle vzpomeňte, jak jste to dělal. Dneska budete mít v Selbu příleitost se vytáhnout, jestli to jetě umíte.”

S pootevřenými ústy hleděl Ota Gráf na éfa a chvilku trvalo, ne je zavřel.

FIASKO

Firtův záznam. Boston, úterý 30. října 1951.

V Bostonu jsem ji estý den a oslavy 28. října, na nich jsem byl jako vedoucí redaktor Rádio Free Euro pe v New Yorku hlavním řečníkem, byly důstojné a krásné. Hned po příjezdu do Bostonu dne 25. října jsem

se zúčastnil valné hromady Masaryk Circle, na ní jsem měl projev. Přítí den jsem měl tiskovou konferenci. Vysvětlil jsem zástupcům bostonských denních listů situaci ve střední Evropě, a přítomnou situaci a činnost Radia Free Europe. Největí zájem se soustředil na události, je se seběhly kolem naeho Vlaku svobody.

Některé otázky byly vak nepříjemné. Proč prý ze 110 cestujících, kteří byli ve vlaku, jen 11. září 1951 prorazil hranici za Ai a přijel do západoněmeckého Selbu, poádalo o azyl jen deset osob, co je skupinka, kterou označila Praha ,za skupinu teroristů, řízenou a zásobovanou penězi i zbraněmi americkým agentem?* Musel jsem prohlásit, e to je výmysl komunistické propagandy, ve vlaku ádní američtí agenti nebyli, únos provedli svobodomilní občané, pro ně ivot v Československu byl Ji nesnesitelný. Okázal jsem novinářům letáček, který Jsme okamitě po únosu nechali vytisknout v New Yorku. Je na něm vyobrazen výpravčí Truk-sa a strojvedoucí Konvalinka, a pod snímkem Je ná příhodný text:

,Strojvůdce Konvalinka posílá do Československa ten to vzkaz: Drazí krajané, prosím vás snaně, nevěřte, e s naím útěkem měli cokoli společného američtí agenti. Je to jen dalí z celé řady lí, které komunisté roziřují. Připravili jsme svůj únik sami s Truksou, protoe poměry doma byly nesnesitelné. Kdy jsme překročili hranice, spadl nám kámen ze srdce.4

Ani přesto vak někteří dopisovatelé nemohli pochopit, proč nezůstali na Západě i dalí pasaéři, kdy se jim ji podařilo proniknout neprostupnou eleznou oponou. Nemohl jsem přiznat, e tato skutečnost překvapila i nás, zejména kdy reportéři ze Svobodné Evropy: Kypěna, Gráf a Eliá se vemoně přičiňovali, aby v rozhovorech natáčených pro rádio rázné osoby zkompromitovali; a nemálo úsilí bylo vynaloeno při přesvědčování zvlá vybraných pasaérů. Pracovníci CIA z Norimberku i z Mnichova i úředníci z US Land Resident Office pracovali vskutku nepřetritě tří dny a tři noci, bohuel bezvýsledně. Tigrid sepsal o celém tomto fiasku důkladný rozbor, domnívá se, e nae propaganda je dosud málo účinná a e cestující z vlaku (jako i ostatní občané v ČSR) nejsou přesvědčeni o ádných výhodách, které by jim emigrace mohla poskytnout.

jsou přesvědčeni, e ivotní jistoty mají doma.44 Tigrld konstatoval ve své zprávě i to, e čs. občané, kteří byli v uneseném vlaku, jednoznačně odsuzovali ozbrojené teroristy a povaovali únos za akt násilí. Vztah k Američanům není dobrý. Z výslechových listin vyplývá, e lidé doma odsuzují teroristické akce: vradu mu jora rama, vradu v Babicích, kde agent CIA Malý 11 kvidoval tři stranické funkcionáře  a dalí. Zřejmě nevěrohodně vyvracíme, e za těmito akcemi nestojíme. Tigridova zpráva se probírala i v komitétu, kde z ní byli pánové rozčarovaní. Katek se dotazuje, kdo o vlaku jetě doma věděl, protoe hned po únosu lo SNB na jisto. Zatkli Machara a dalí nae stoupence ze skupiny Wenzel. Bohuel netuím, zdali se Machar někomu svěřoval. Začal jsem si to zjiovat přes Radnitzera, ale zatím jetě neodpověděl. Berger z Londýna mi telefonoval, zdali jsem o únosu předem věděl. Asi plukovník Thompson mu přikázal, aby mě vyzpovídal. Řekl Jsem, e o celé věci jsem neměl ani zdání. Berger jezdí zase do Prahy a nejsem si jist, jestli umí dret jazyk.

V komitétu, kdy se o této akci jednalo, dolo sn k rozhodnutí, e musíme pozvednout v očích domova presti svobodného světa. Musíme dokazovat, e ame rická místa s tím vím nemají nic společného. Zároveň je nutné zesílit propagandistickou činnost. Lidem doma musíme namluvit, e poměry v uprchlických táborech nejsou tak zoufalé, jak o tom občas proskočí zprávy. Za tím účelem byl pověřen Kypěna a Eliá, aby vyhle dali vhodné emigranty, kteří promluví o táborech do rádia. Komitét uvolnil mimořádnou částku na honoráře, které těmto lidem za pozitivní vystoupení zaplatíme. Tigrld dostal od Peroutky Instrukce, aby v součinnosti s mnichovskou rezidenturou CIA vytěoval uprchlíky a dle jejich výpovědí aktualizoval zpravodajství Svobodné Evropy. Posluchači doma by měli mít pocit, e jsme v nepřetritém kontaktu s domovem, e Jsme o vem informováni z nejspolehlivějích pramenů. Projedná se také monost tisknout skládané noviny a letáky pod hlavičkou Svobodná Evropa. Mají být titěny na tenkém lehkém papíru, aby mohly být dopravovány přes hranice balóny. Odsouhlasí-li nám CIA tento projekt, zaplavíme v přítích letech Československo tiskovinami, jejich obsah by mohl zlepit vztah naich lidí doma jak ke svobodnému světu, tak k naí emigraci.

Jen Je třeba jednat rychle a rázná. Nechat se ukolébat řečmi o míru a mezinárodní spolupráci znamenalo by prohrávat bitvu za bitvou ve válce, v ní Jsme. V tom smyslu Jsem také promluvil na závěr tiskové konference v Bostonu. Takté Jsem některé tyto mylenky podtrhl na obědě, který uspořádala Harvardská univerzita. Večer jsem promluvil ke studentům Massachusetts Institute of Technology.

Včera, v pondělí 29. října, mě pozvala rozhlasová stanice WCOP, abych pronesl projev v rámci Crusade for Freedom”. To je civilní” organizace komitétu Svobodná Evropa. Opatřila dalí fondy k podpoře kampaně, kterou vede komitét. Crusade for Freedom41 podporují větinou američtí průmyslníci v čele s automobilovým králem Henry Fordem. Průmyslníci do tohoto hnutí s důvěrou investují, nebo toto křiácké taení je příslibem, e navrátí bývalým majitelům miliónové znárodněné majetky ve východní Evropě. O tom jsem se samozřejmě nezmiňoval a činnost Svobodné Evropy a dalích podniků jsem vysvětlil tak, e to ve přináí silnou naději na svobodu národům za eleznou oponou, a e tato činnost  vysílačky i chystaná letáková propaganda  slouí ve své podstatě důleitým ivotním cílům americké společnosti. Můj projev v rádiu WCOP měl formu rozhlasové debaty a u mikrofonu byli se mnou komentátor Jacques Charse a prof. Rudolf turm.”

OPERACE VETO

Plukovník československé rozvědky měl málo času. Přeel rovnou k věci.

Nechal jsem vám připravit přehled o operaci VETO. Jen pár slov úvodem. Celá tato operace byla největí letákovou akcí vedenou od konce druhé světové války. Měla psychologicky připravit obyvatelstvo Československa na ,přijetí* jiných forem západní pomoci, tedy i na případ ozbrojené intervence západních armád, jako tomu bylo pór let před tím v Korejské lidově demokratické republice. Svobodná Evropa, která byla pověřena koordinací této akce, spolu s odborníky amerických ozbrojených sil, ji zahájila počátkem roku 1954 po dlouhých přípravách. Operace byla rozvrena do tří etap. Prvá, která byla ukončena 20. února 1954, byla zaměřena na negaci vech opatření vytyčených předvolebním a předsjezdovým programem KSČ a Národní fronty. Měla ovlivnit průběh výročních schůzí v organizacích strany a volby do závodních rad, které měly probíhat v únoru a březnu. V druhé etapě, která byla ukončena 15. května, byl obsahem letáků program tzv. ,lidové opozice4 obsahující poadavky .občanských svobod4, výzvy ke stávkám a omezení dodávek zeměděl ských produktů státu atd. Letáky obsahovaly rovně pomluvy a očerňování jednotlivých stranických a vládních funkcionářů. V květnu 1954, těsně před volbami do zastupitelských orgánů v Československu, byly nad naím územím shazovány dezinformační letáky, mající vzhled oficiálních předvolebních materiálů. Celkem v obou etapách bylo shozeno 40 miliónů letáků. K jejich dopravě bylo pouíváno balónů, vypoutěných 7. amerických vojenských základen na území NSR. Samozřejmě shazování letáků bylo doplněno vysíláním Rádia Svobodná Evropa, které ve svých relacích nejen doslovně citovalo jejich texty, ale vysílalo i výzvy k bojkotu kandidátů NF a teroristickým činům v rámci tzv. .vzkazů domovu1.

Co to vlastně bylo za relaci, ty .vzkazy domovu1?”

Byla to ta druhá stránka Činnosti Rádia Svobodná Evropa, jak o ní ji v roce 1949 v New Yorku hovořil s Juliem Firtem pan Pool. V této relaci byly jednak vysílány různé pozdravy a sdělení poúnorových emigran tů jejich příbuzným a známým v Československu, jed nak, a to byla podstata relace, ifrovaná hesla a pokyny agentům CIA na území naí republiky. To bylo Jejím hlavním smyslem. Celá relace byla doplňována písnič kami na přání údajných posluchačů z Československa. Jen pro zajímavost  jedna z nejhranějích písniček v tehdejím období nesla název ,Veto\

Z toho, co jste říkal, by vyplývalo, e operace byla ukončena v květnu 1954, ovem v lednu 1956 dolo ke sráce letadla ČSA na lince PrahaKoice s jedním balónem Svobodné Evropy. Jak to bylo moné?”

Operace VETO neskončila volbami v ČSSR. Pokračovala dále. V následujících etapách, před sjezdem KSČ a po něm, bylo nad naím územím svreno z balónů dalích 58 miliónů letáků. Tentokrát obsahovaly hlavně nacionalistická hesla a po-adavky odtrení Československa od socialistické soustavy. Vysílání balónů s letáky pokračovalo a do března 1956.

*

Zaloutlé letáky podávají svědectví o marnosti snah CIA a Svobodné Evropy. Je vak a s podivem, kolik hesel a frází z letáků operace VETO znovu oilo v heslech pravice v krizových letech 1968/69.

Operace VETO vak byla stejně jako celá činnost Svobodné Evropy od jejího vzniku poznamenána krví nevinných obětí zběsilého antikomunismu.

KATASTROFA

Na bratislavském letiti zaumělo v tlampačích  a hned nato se ozval příjemný dívčí hlas:

Prosíme cestující do Koic, aby se připravili k odletu.”

U pultu razítkují letenky. Mají datum 18. ledna 1956. Linka má číslo 1907 a letoun označení: OK  WDZ.

Kapitán  pilot Václav Dráb si prohlíí meteorologickou ,fiku\ Nevypadá dobře. V Koicích je nízká mlha a letitě tam zatím nepřijímá. Ale řekli výslovně: zatím Zdá se, e počasí se kadou minutu lepí a během letu se jetě leccos můe změnit. A kdyby ne, tak má pilot příkaz přistát na letiti PopradTatry. Pilot Dráb se nad tím trochu pousmál. I počasí ho posílá domů? Co se u v Tatrách nalétal. Nejdřív jako podnikový pilot Tatrasvitu, a naposled tu létal loni, kdy potřebovali pilota pro vyhlídkové lety nad horami. Kdo jiný ne on můe vědět, co třeba udělá se vzduchem pod Lomnickým títem podvečerní letni slunce? Nebo co se děje nad letitěm, kdy najednou zafouká z Polska od Gerlachu? A co kdy přijde naráz tatranská bouře? Kdo ví, jak se jí dá lehce uletět?

Ve sluchátkách se mu najednou ozvala vě. Nahodil motory. Koukl na hodinky:

13.56!

U za čtyři hodiny bude zase zpátky v Praze a jetě udělá dnes jednu Paří.

Vrtule dakoty se roztočily.

Kontroluje obrátky, motory jdou jako hodinky; popojídí po betonu, jetě zkouka brzd, plný plyn… a start!

Letoun OK WDZ se lehce odlepil od země a rychle nabral výku. Nad Bratislavou je tak nádherně, jak můe být nad Koicemi mlha? Země dole je plná slunce, a jiskří.

A co vzadu cestující?

Ivanka turmová tlačí bázlivě čelo ke kulatému oknu. V dlani svírá zmačkaný kapesníček a loktem se křečovitě tiskne k sedadlu. Kde zůstal Dunaj? A takhle e vypadá vlak? A takhle silnice …? -Zítra se v Koicích vdává. Boe, jak je na světě krásně.

Ředitel preovského divadla si nacpává lulku a čeká jen, a zhasne nápis, e se nesmí kouřit, aby sl hned zapálil. Vedle sedí kolega z koického divadla, ale co si mají povídat? Vechno si u řekli ráno na poradě .., Ten si hledá v aktovce něco k jídlu. Kromě několika káv nevzal od rána nic do úst.

Marta Baicarová sedí spokojeně zabořena v křesle. Jak jí to jen vylo! Sháněla letenku od včerejka, aby stihla zkouky na koické zdravotnické kole. Ale v aerolinkách jí pořád říkali do telefonu: obsazeno … bohuel, obsazeno! Nakonec jí poradili, aby to zkusila před odletem. Příli na tuhle náhodu nevěřila, ale co kdyby?

Nesháníte letenku?* zeptal se jí mu u přepáky.

Přikývla a sáhla do kabelky. Představil se jí jako doktor Reko. Nerad letenku prodává, ale má jetě v Bratislavě co dělat, pojede a nočním rychlíkem ..

jak má člověk někdy těstí, myslí si Marta Baicarová a nechává se hukotem motorů zvolna uspávat.

Paní Čuhelová let příli nevnímá. Jurka jí poslal te legram: Mamko, sedněte na letadlo a přijeďte. Máma kluka a jmenuje se po mně! S tím letadlem, to u byla jejich dávná dohoda, e a budou krtiny, poletí. Prvně v ivotě.

A pak, o čem přemýlí doktor Jánský? Odloil noviny  a řekl sousedovi: Zase se nael nějaký balon a zabil chlapce.*

Laura Jarná, která sedí vpředu hned za pilotní kabinou, se dívá na hodinky. Půl třetí pryč. Zná to tu. To u by měli být nad Batizovcemi.

Telegrafista ukl pilota do ramene a podal mu kartu:

14.39 hod…. Koice definitivně nepřijmají .. Přistát Poprad Tatry … Je souhlas vstoupit do okruhu letitě!

Pilot přikýval a lístek vrátil.

Pohlédl dolů. ňůrka silnice  a támhle Je u letítě … Za pár minut na něm přistanou, Jen co vytočí nad Levočou a nad horou kapovou předepsaný okruh. Sevřel páku oběma rukama. I kdy ví přesně, jak pů-jdou pokyny z popradského gónia, musí se soustředit. Podívá se na přístroje. Jsou v pořádku.

Zatím ji telegrafista Vládo Jurik zaslechl ve sluchátkách hlas popradského kolegy Muzslaye.

Lete směrem nula sedmnáct est stupňů 5 a půl minuty a klesejte do 1300 metrů sol  dva a půl metru za vteřinu.”

Děkuji! Zavolám!” odpověděl Jurik a jetě se zeptal na tlak vzduchu na letiti.

Znovu volá ve 14.45 hod.:

Začínáme pravou standardní zatáčku …

Dobře! Po zatáčce lete směrem 266 stupňů  a klesej dva a půl metru za vteřinu sol “

Děkuji! Zavolám!”

A po chvilce? Náhle ve sluchátkách popradského telegrafisty zapraskalo. U ze zvyku se podíval na hodinky a čas zaznamenal do deníku:

14.49 hod.! ,

Gónio Tatry… Gónio Tatry!” Frantiek Muzslay čeká na dalí slova. Ale co najednou ten třeskot a um?

Oběma rukama si tlačí sluchátka k uím. Křičí do mikrofonu:

Tady gónio Tatry… Poslouchám!… Mluvte…!44

Naráz tichne i ramot. Sluchátka ztichla, jsou mrtvá.

Volám OK-WDZ 07… Opakuj!”

Ale rádio ji jenom mlčí.

Telegrafista Muzslay hledí na hodinky. Je pár minut před čtvrtou. Před patnácti minutami přistál tady na popradském letiti ,Koický expres4, linka 05. Také da-kota a letěla po stejné trase. A dosedla naprosto bezpečně.

Telegrafista přemýlí, co se mohlo stát pár stovek metrů před letitěm, těsně po tom, co letoun vytočil pravotočivou zatáčku. Vyruilo ho zadrnčení telefonu.

Co je s nula sedmičkou?”

Je nezvěstná!”

Toho dne večer byl v kemarských kasárnách vyhláen poplach. Kdy se vojáci seřadili, promluvil stručně velitel… Pohřeuje se dopravní letadlo, zdá se, e ha varovalo poblí Levoče. Počasí je mizerné, schůdnost terénu velmi patná. Výlet to nebude. Je moné, e někdo z cestujících katastrofu přeil. Musíme do hor…! Hlídka kapitána Handlíře vzbudila v Toriskách mladého lesníka Votěka, který jí má vést dál, do hor.

Votěk se podivil, kdy slyel o havárii.

A kdy to mělo být? … Odpoledne?”

Vzápětí se upamatoval. Odpoledne, kdy se vracel na lyích z lesů, slyel hukot letadla přímo nad Toriska-mi… Pak se zastavil na Čistém díle, kde dělali dříví Tabák se Sivcem. Zakouřil si tu s nimi a něco říkali, ze jako zaslechli letadlo, a pak jakýsi praskot a ránu. Motory e najednou utichly … Kterým směrem to mohlo být? Votěk se rozmýlí. Ano  tím, co půjde hlídka. Nasoukal se do atů, hodil si přes rameno brokovnici a el.

Nejhorí, e do sněhu prí. Vichni jsou promáčeni u po pár krocích a cesta pustými horami se zdá nekonečná. Asi po dvouhodinové vyčerpávající túře zaslechne Votěk jakési volání. Není to halucinace? Ne. Ji zřetelně rozeznal zoufalý enský hlas. Hajný vypá lil z brokovnice několik ran, mávl na vojáky a vede je dál. Neznámý hlas slyí stále zřetelněji, ale ozývá se ji s větími odmlkami. eně zřejmě ubývají síly.

Honem! Jetě kousek!” Votěk vahou těla prolomil křoví. Rozsvítil baterku. Vidí mýtinu zpřelámaných kmenů a větví. Kuel světla poskakuje pár metrů před ním  a najednou. Něco se zablesklo. Byly to trosky letadla.

Hajný obeel s kapitánem ztroskotaný letoun. Motory vylomené z křídel nali asi dvacet metrů před trupem. Blízko nich leel pilot, zaryt tváří do sněhu s ru kama před obličejem, jako by se v poslední vteřině ně čemu bránil… Vedle byl jiný mu z posádky, probod nutý kusem rozlomeného eleza. A kolem vude roztrhaná těla. A sedačky, jak je vyrazil z letadla náraz … Ale tu se něco pohnulo. Sáhli na hromadu mrtvol  a pod nimi byla ena. ivá. A dokonce schopná mluvit.

O kus dál, aby se nevznítil benzín, rozdělali oheň. Zdravotník hlídky dal eně do dlah zlomené nohy. Pomalu přicházela k sobě. Zeptali se jí na jméno:

Jarná! … Laura Jarná!”

Jak se to, prosím vás, stalo?”

Letěli jsme úplně klidně. U se přistávalo. Svítila ta tabulka: Nekouřit  přistáváme!… V tom najednou taková rána! A prudce jsme spadli… Víc nevím!”

Po chvilce zaeptala: Jetě někdo to přeil?” Votěk ji prohlíel mrtvé, jednoho po druhém, s kadým třásl, při tom objevil jetě tři ivé: jednu enu a dva mue. Ale zbylých osmadvacet spalo ji věčným spánkem.

Později obhlíí trosky letecký inenýr s reportérem.

Nemohlo jít o nouzové přistání, podívejte se sem,” ukazuje na centrální vypínač v pilotní kabině. Je zapnutý! Přívod do nádrí je otevřen… baterie jsou zapnuté, a podvozek byl vysunutý …! Takhle by nouzov^ nepřistával ani začátečník, nato kapitán Dráb.”

Proč tedy ke katastrofě dolo?

Stroj pracoval do posledního okamiku přesně a bez poruchy, to komise změřila, zjistila a propočítala. Ale stalo se něco jiného. Připomeňme si dvě svědectví:

1. Popradský telegrafista zaslechne volání, rozumí čtyřem slovům  a najednou hlas Jako kdy utne…

2. Laura Jarná říká, e kdy přistávali, najednou se

ozvala jakási rána … *

Inenýr ukazuje rukou na tenkou nitku kabelu vedoucího od radiotelegrafu, podél kovové stěny a ke stropu … A v něm je díra. Tam by měla být silná e lezná tyč  anténa hlavní radiostanice. Ale ta chybí.” Z otvoru vyčnívá jenom přervaný drátek.

Nárazem se uvolnit nemohla, kdy ho přeily citlivé elektronky v palubních přístrojích i radiokompas.

Na anténu musel narazit nějaký těký předmět. Letoun přece přistával ve směru 266 stupňů. Ale teď leí v kursu 300 stupňů. Něco jej tedy vychýlilo. Nějaký cizí předmět. V době havárie bylo hláskami protivzduné obrany v uvedeném prostoru zjitěno několik balónů Svobodné Evropy.

Stovky jich denně přilétaly ze Západu. Bylo jich tolik, e tři dny po této katastrofě odřekla i belgická společnost SABENA lety mezi Prahou a Bruselem. Protestujeme! Avak Washington k naí nótě sdělil, e ,letáky vyjadřují zájem americké veřejnosti o blaho československého lidu4.

Kdy ze strání kapové seel sníh, nali skutečně lesníci asi 2 km od místa katastrofy letadla OK  WDZ potrhaný nylonový obal balónu. A nala se 1150 kg zátě plná letáků s ,Vánočním poselstvím4. Vánoční tisk Svobodné Evropy. Vánoce 1955! Skříň s letáky byla na straně rozata eleznou tyčí. A nala se i anténa. Uvázlo na ní několik třísek. Poblí na větvi visel i kus tenkého rezavého drátu, u něho chyběla Jen spirála s izolátorem.

Svobodná Evropa, Její mnichovskou redakci v té době Jí řídil osobně Julius Firt, k tomu prohlásila, e kodí-li někomu balóny, pak Jedině komunistům, a proto se s nimi nepřestane!

PEKLO

% . *’ 

Fírtův záznam. Mnichov, neděle 6. ledna 1957.

Ačkoliv Jsme si jetě před týdnem přáli spokojený a astný Nový rok, člověk a asne; uběhlo pór dnů a staré hádky a spory Jsou opět na denním pořádku. Nemám z toho nejlepí pocit, u proto ne, e na Jedné straně se mi tvrdí, e Jsem nae oddělení Svobodné Evropy tady v Mnichově vytáhl z bahna, které dokonce Oswald Koetrba nazval dobou temna, a na druhé straně, za mými zády se opět rozdmýchávají váně. Velký podíl mají na tom i Američané, kteří nae rádio napadli a viní nás, e Jsme způsobili krach ,převratných událostí4 v Maďarsku. Jsme tady nyní ve dvojím ohni. Komunisté vytahují na nás nahrávky, e jsme Maďary vyzývali, aby začali ozbrojené povstání, e na vlnách Svobodné Evropy Jsme slibovali přísun zbraní a způsobili Jsme tak nesmírné krveprolití. Američané nám zase otloukají o hlavu, e to bylo netaktické a neprozřetelné, kdy Jsme ujiovali Madary vojenskou pomocí, která nebyla moná; a vzbouřence jsme připra vili o gloriolu udatných vlastenců, na které se nyní pohlíí jako na reakční, Američany zorganizované a financované bojůvky. Vytýká se nám, e jsme dělali propagandu holí, a slyím a čtu, e současná garnitura lidí, kteří jsou ve Svobodné Evropě je neschopná, odtrená od dění ve staré vlasti  atd.

Němci, kdy zpozorovali, e jdou proti nám 1 Američané a e jsou nespokojeni se Svobodnou Evropou tak, jak se provozuje, přidali si rovně svá polínka. Dokud neměli svoji administrativu  tak se nám vyhýbali, nanejvý se bavili o tom, e v Mnichově se roztahují Čei a Slováci, z nich mnozí so přičinili r> vyhotění sudeáků z republiky. Od roku 1955, kdy vak musíme ádat oficiálně jejich úřady o prodlouení licence k vysílání, napadají nás ji zcela veřejně a neomaleně. Začalo to v červnu 1955, kdy západoně-mecký obrázkový týdeník ,Der Stern* přinesl velkou reportá o Svobodné Evropě, kterou nazval ,Rudým kukaččím vejcem na Západě!4 je to pomatení jazyků jako v Babylóně. Jeden jako druhý jsme jednoznačně odpůrci komunismu a činíme ve, co můeme a umíme, aby komunismus byl vymýcen nejen ve staré vlasti, ale i na celé planetě. A to máme poslouchat takováto nařčení? Při nejblií schůzce s Katkem na to upozorním. Američané by měli svou vahou zmírnit ty odpudivé názory svých německých přátel. ,Stern4 uveřejnil fotografii redaktora Miloe Vaňka, jak je u mikrofonu s emblémem RFE a pod to napsal: ,U mikrofonu je nenávist!4 Dále se psalo, e Vaněk a dalí redaktoři československého oddělení RFE soustavně tvou proti Němcům, prý schvalují odsun Němců z Československa. Kampaň jde tak daleko, e někteří Němci ádají, aby můj slovenský zástupce dr. Martin Kvetko, který byl po roce 1945 ve státní funkci, byl postaven před soud za to, e kdysi jako pověřenec přivolil k odsunu. Malér s Němci jde tak daleko, e ,Sudetendeutsche Zeitung4 klade v jednom ze svých titulků otázku: Kdy skončí RFE svou činnost?44

Tyté noviny uveřejnily interview s Ferdinandem Peroutkou na toto téma. Nevím jestli se předtím Peroutka v New Yorku s Američany konzultoval, ale jako ná politický a ideologický teoretik v rozhovoru zabředl a omlouval se za některé invektivy. Ale nepůsobí dobře, e odpovědnost za program Svobodné Evropy svaloval na Američany. Američané nás samozřejmě kontrolují a dělají to u od začátku. Pokusil jsem se to vysvětlit jí mnoha naim pánům, proč tak Činí. Nemohou přece dovolit, aby kadý, kdo sedá ve Svobodné Evropě, si povídal do mikrofonu, co by chtěl Sotva také popustili kontrole před rokem trochu uzdu, ukázalo se k čemu to vedlo: Maďaři se předháněli ve slibech jeden přes druhého, toté Poláci, ti u také volali po ozbrojeném povstání, a u nás? Upřímně řečeno nebránil jsem iniciativě některých naich lidí (ani Peroutka v New Yorku!), kteří ili v domnění, e rovně nastal čas i v Praze a Bratislavě, aby se nai doma chopili zbraní, nyní jsme za to plísněni; domnívám se vak, e Američané dost dobře nekoordinují zájmy, které prosazují. Podle Katka a dalích Činitelů zpravodajské sluby bych řekl, e jsme udělali správně, kdy jsme se roz-bodli k tvrdímu postupu a k ostřejí propagandě. V CIA převládají přívrenci radikálního řeení. Ostatně není tajemství, e v tamějích kruzích se mluví i o případném válečném konfliktu. Rád bych se přesněji v té americké politice orientoval. Zatím jsem vak odkázán na direktivy amerického ředitele RFE Mr. Erika Házel-hoffa. Je to původem Holanďan odněkud z Jávy, nevím ke které skupině v aparátu zpravodajské sluby patří, ale kontrole přitáhl řemen a zakázal sl jakékoliv řeči, je se tu vedou o svobodě projevu  atd. Kadá věta, ne se odvysílá, bude nyní procházet mnoha cenzur-ními síty jak v Mnichově, tak v New Yorku. Půjde nejméně přes pět lidí. Nai, ne vichni  ale větina  na to zbytečně podráděně reaguje. Ale je to nerozumná rebelie. Nemůeme si hrát na vlastním písku. Američané sledují v politice jistou linii a vichni si musí tady uvědomit, e pracují v americkém rádiu, e se musí podřídit. Začaly řeči, jestli bychom se neměli obrátit na americkou novinářskou organizaci ,News-pager Guild s ádostí o podporu, aby podepřela na e práva na svobodný projev, na vlastní tvorbu programů, ale povauji to vysoce za nesmyslné. Nevím, s jakými představami sem mnozí přili, ale někdy se mi někteří lidé v naem desku zdají jako fantastové. Začnou-li nyní Američané jednat s Rusy a budou-li z taktických důvodů prosazovat sbliování, nemůeme ze Svobodné Evropy vysílat výzvy k povstání a nemůeme vechno jenom hanobit. Metody, které byly pouívány a dosud, zkrátka zastaraly a bude třeba v sou ladu s americkou politikou hledat nové. A proti tomu ádné siléctví nic nezmůe. Ono rakouské: Maul halten und weiter díenen, to pořád platí! A čím dřív sa v mylení zmodernizujeme, tím rychleji vybředneme z letargie, která u poválivě doléhá na ná desk a která )e jistě patrná i ve vysílání. Research and Evaluation sondovalo, jak jsme doma poslouchaní. Výsledek byl alostný. Papírově se nám přiznává 30 tisíc posluchačů, ve skutečnosti to bude sotva třetina. A kdy si spočí tám, kolik asi z nich poslouchá jen ze zvědavosti nebo z dlouhé chvíle, zjiuji, e něco musíme podniknout, abychom na sebe upoutali pozornost, alespoň takovou, jakou měla nae stanice kdy začínala. Mr, Hazelhoff mi naznačil, abych se poohlédl po posilách. To je dobrá rada, jenom kde někoho chytrého a ikovného najít?”

VZPRUHA

Bylo krátce před desátou, kdy na vídeňském letiti Schwechat přistála dakota z Frankfurtu, do ní Firt v Mnichově přisedl. Chytal letadlo na poslední chvíli, protoe toho dne vůbec s ádnou cestou nepočítal. Dokonce i v Rádiu ohlásil, e bude pracovat doma, chtěl si uspořádat zápisky a začít psát kníku pamětí. Zenkl naléhá; předevčírem dostal od něho dopis, v něm ho prosí, aby sepsal historii a vzpomněl oněch runých deseti let, která jsou ji od odchodu z domova za nimi. Radí mu, aby se chopil pera, dokud jsou mylenky ivé a dokud pamě slouí.

Firt se snail ji včera si spřádat v mylenkách osnovu svých pamětí, které by opravdu měl rychle sepsat a vydat, protoe zejména ti mladí, kteří jsou v emigraci, měli by se zamyslet důkladněji nad světem, v něm ijí. Útěk na Západ větinu z nich demoralizoval. První anglické slovo, které se naučí, zní: dob! Jdou po dobech. Vidí jen sebe. Vlast, národ, demokracie, to jsou pro ně cizí  a snad dokonce nesrozumitelná slova. Starají se jen o to, na čem trhnout.

Nedávno za Firtem přiel jeden, jmenoval se Dostál. e prý má od přátel čerstvé zprávy z domova, jestli by je nekoupil pr.o Svobodnou Evropu.

Proč ne?

Vytáhl z taky pět popsaných stránek a e mu prý stačí, kdy za ně dostane pět set marek. Byly to zajímavé věci: jedna zprávička o nějaké kole snad v Plzni, která spadla, sotva jí slavnostně otevřeli, pak zmínka o zmetcích, které se objevily v ČKD, informace o důlním netěstí, které podle Dostála bylo zaviněno spěchem v nějaké soutěi… Chvíli sl je četl a některé z nich mu připadaly známé. Poádal Dostála, aby si přiel pro peníze na druhý den. Mezitím uloil redaktoru Kovtunovi, aby ty Informace prověřil. Za hodinu byl Kovtun u něho zpátky. Táhl svázaná Rudá práva  a oči měl navrch hlavy. Vechno, co přinesl Dostál, bylo opsané. Jen nějaká větička tu a tam byla tendenčně připsána.

Dostál se ale drze usmíval.

Prý, co je na tom? Ano  přiznal, e ty zprávy opsal z Rudého práva. A vyklopil, e ta Rudá práva koupil od Netíka a Eliáe, kus za pět marek.

Netík s Eliáem v něm skutečně poznali člověka, kterému v Havlově restauraci ta Rudá práva prodali, ani se tím nijak neskrývali. To se prý dělá v Rádiu běně. Redakční poslíček Láďa Tipl prý dokonce krade telefonní seznamy z domova, které za drahé peníze nechal nakoupit dr. Kvetko. Proč? Dal se dohromady se spolupracovníkem belgické rozvědky, který mu platí za seznam padesát marek.

Nemáte v sobě kus cti,44 rozvzteklil se na Dostála Firt, ale Dostál zůstal v klidu.

Mít čest a nemít peníze? To je snad lepí opačná,” řekl. Patrně nevíte, pane řediteli, e sbírání hřbitovů je tady rozířenou profesí.44

Sbírání hřbitovů?44

Tenhle výraz slyel Firt prvně. Zajímalo ho, oč jde, a Dostál mu to řekl. V lágrech se pohybují různí agen ti, kteří vytěují uprchlíky a za informace platí. Za plánek kasáren v tom čí onom městě je deset marek. Kdy k tomu jsou jména důstojníků, přidá se dalích deset. Isou-li informace zevrubnějí, platí se víc. V táboře Valka byl jakýsi kapitán Buchta. Také ho vytěovali. Namluvil Američanům, e před útěkem se mu podařilo získat ze spolehlivého pramene seznam jmen vojenských poradců v Československu a e jestli Je zájem, e ta jména sepíe.

Poručík Clark, Firt ho zná z Katkova vyprávění; Je to takový mladíček, který si brousí zpravodajské ostruhy v úřadovně CIA v táboře Valka, byl z nabídky u vytrení.

Nazítří měl seznam. Osmdesát ruských Jmen.

Toho Buchtu jsem dobře znal. Nebyl sice kapitán, jen desátník, ale fantazii má ohromnou. Věděl, e znám ruský44  líčil Dostál  a tak mě prosil, abych s ním zael na hřbitov, co je hned nad Válkou. Kdysi tam byl koncentrační tábor a je tam pochovaných osmdesát ruských obyvatel. Na kadém pomníčku Jméno, ta jména jsou psaná azbukou. Přečetl jsem mu je, on si je napsal, dal Clarkovi  a poradce Jsme pak propíjeli celý měsíc.44

Nestydíte se?44 zeptal se Firt, ale Dostál se nestyděl.

Proti vaemu holubovi nebyl tenhle podraz nic,44 pousmál se Dostál, ale Firt dobře nerozuměl Čemu. O jakém holubovi mluví?

Ten, co byl tady ve vestibulu Svobodné Evropy ve zlaté kleci.”

Jakby ne, ale …?

Ve vestibulu budovy Rádia Svobodná Evropa byl skutečné dlouho v pozlacené kleci holub  nazvali ho tehdy ,Holub svobody*. Kdosi ho přinesl  ano, byl to Jaroslav Kusý, který neměl rád národní socialisty a zaloil konkurenční stranu českých křesanských demokratů. Firt si vzpomněl, e Kusý měl tehdy někde chytit holuba, který měl ve schránce poselství. Bylo adresováno z ,Nepokořené Plzně1 a mimo Jiné v něm stálo: Prosíme, abyste v ničem neslevilí komunistům, nebo komunismus musí být potřen!”

S holubem svobody se tehdy udělalo hodně slávy. Byl důkazem ,o revoltě, která buí v srdcích lidu*, jak pravil v komentáři Milo Vaněk. Byl důkazem, e ,poro-bený národ nebyl zcela pokořen a e si nachází cesty, Jak i přes eleznou oponu dosáhne, aby si stiskl ruku se svobodným světem*.

A ten holub  snad?” Firt se a zalekl.

Přesně vám řeknu, odkud byl. Koupil Jsem ho za est marek od vdovy po sedlákovi v Irlachu. Kusý mi dal za něj sto marek a pak jetě stovku přidal, abych mlčel. Ale kdy nechcete koupit mé zprávy, snad tuhle historku někde prodám, co?”

Od Dostála to nebyl jenom nehorázný podvod, ale i odsouzeníhodné vydírání, leč… Jeho informace raději koupil a přichystal se na Kusého.

Vládnou tu podivné poměry, jimi mladí snadno načichnou, a proto kniha pamětí, k ní ho vybídl předseda strany Petr Zenkl, aby jí napsal, měla by zapůsobit a probudit v lidech tady alespoň zbytky ulechtilých citů.

Začalo svítat, kdy začal prohledávat staré zápisky, které měl z Londýna, a které jetě nestačil přepsat do svého zpovědníku, jak říkal kníce v koených deskách, které se Čas od času svěřoval.

Bylo krátce po sedmé, kdy ho z práce vyruil telefon. Ze sluchátka se ozval hlučný, jiskřivý hlas:

Helou, Tiku! Neruím vás v milostném rozjímání?”

Hned poznal Charlese Katka.

Pousmál se. Nezapomněl jste, e mi je u edesát?”

Slyel jsem, e jste oslavoval. Dodatečně vám gratuluji  a taky k paní Vlastě. Je to prý aramantní

dáma. Ale zřejmě jste zanedbal konspiraění pravidla, ten její vás líčí jako obratného svůdníka.w

Poněkud mu ta slova vyrazila dech.

Jsme jen přátelé  s paní Zeithammerovou. Ale kdo vám to donesl?”

Zbytečná otázka, Tiku. 0 informátorech přece mlčíme,” smál se do telefonu Katek. Ale víte, co praví * Zákoník lásky z dvanáctého století?”

To neznám.”

Nic nemůe zabránit tomu, aby ena nebyla milována dvěma mui, a mu dvěma enami.”

Nějak dobře jste se vyspal, Charlesi.”

Kdy mám od vás dobré zprávy, tak nejen e dobře spím, ale mám i dobrou náladu. To přece ji dávno víte.”

Jaké myslíte?”

Vy jste u zapomněl, e jste mi psal o panu Petersso-novi ze Stockholmu, který . . Ehm!”

Ano, jistě. S tím přítelem, který hledá ke raně přes Peterssona cestu, bych se měl sejít v Paříi  asi za měsíc. Je to v pořádku?”

Je to přímo skvělé, ale potřeboval bych s vámi mluvit o tom, ale i o jiném. Co kdybyste sedl do letadla a přiletěl do Vídně. Ale muselo by to být jetě dnes. Zítra toti mám jednání ve Washingtonu a ve Státech se zdrím asi měsíc.”

Do Vídně? Dnes?… Kolik je hodin?”

Kdy si pospííte, chytnete linku Pan American.”

Dobrá. Já to zkusím,” řekl váhavě. Počkáte na mě na letiti?”

Rád bych, Tikul Ale praská konkurence si mě v poslední době nějak moc vímá a nerad bych jim lezl na oči. Bude lepí, kdy na vás počkám doma. Ve Schwe-chatu si vezměte taxík a nechte se přivézt do Hungerbergstrasse 14. Je to v devatenáctém vídeňském okrese. A abych měl jistotu, e jste letadlo chytil, zavolejte mi z letitě. Mám domů telefon 364407… Poznačil Jste si to?”

Nyní tedy byl ve Vídni. Katkovi ji zatelefonoval, a sedě na zadním sedadle starého mercedesu se díval, jak projíděli předměstskými ulicemi, které mu podobou připomínaly Libeň nebo Vysočany. Byly tu staré začouzené činovní domy, sousedící s továrními zdmi, pinavé kouty velkoměsta, je v něm  a byly kde

byly  vdy vzbuzovaly odpor. V těch místech se zdálo, e Vídeň ji končí a nechápal, kam se to Charles Katek, rezident americké zpravodajské sluby pro východoevropské země, nastěhoval. Nespletl se taxikář?

Jedeme správně na Hungerbergstrasse?

Jistě, jetě chvilku, uklidnil ho taxíkář. Mercedes jetě chvíli drkotal po dlabě, pak ale projel lesíkem a po rovné asfaltové cestě zamířil k vilové čtvrti. Připomínala mu dejvickou Hanspaulku. U patrové vily s arkýřem, která celá byla porostlá břečanem, taxík zastavil. Zahlédl Katka, jak stojí u pootevřeného okna.

Co dělá lučník, Tiku? přivítal ho s irokým úsměvem plukovník.

ádný koňak, ohradil se. Věděl, kam Katek otázkou míří.

Seděli u kávy a Katek si přál, aby vyprávěl, jak se mu podařilo dát dohromady redakci, která po Tlgrido-vě a Kohánkově působení byla v alostném stavu. Počáteční nadení vyprchalo, a ti, co se ve Svobodné Evropě usadili, přestávali s přibývajícími léty ztrácet elán. Bylo to i proto, e byli zklamáni vývojem situace. Sami od jednapadesátého roku ujiovali posluchače doma, e za rok  nejvý za dva roky se ve změní, e se domů zase vrátí a e komunisté nebudou stačit z republiky utíkat  a zatím? Z domova přicházely opačné zprávy, a také pohasínala naděje, kterou viděli v moném válečném konfliktu, který se na začátku padesátých let zdál nevyhnutelný. Postupně jim docházelo, e jejich pobyt na Západě není jen přechodný, ale e se zřejmě ádné převratné změny jí nedoijí. Kadý věděl, e definitivu tu nemá, a jakmile se opotřebuje a vypíe, skončí jednoho dne na ulici, jako ji někteří z redaktorů skončili. V tom jsou Američané neúprosní a koho odepíí, ten je ponechán svému osudu.

Vyhasínaly i zdroje v utečeneckých táborech a ne kadý z redaktorů byl nadán fantazií jako Vaněk. Tak si větina redaktorů odepsala jen své povinné penzum, a někdy ani ne to, a spí kadý přemýlel o vlastní budoucností. Ke klidu nepřispěly ani hlasy, vybízející americkou vládu, aby vysílačku zruila, nebo alespoň z Německa přestěhovala. A tak zavládl marasmus, který se větinou léčil pitím a sháněly se finanční prostředky ,na zadní kolečka*. Jednou se přilo na to, e 1 tehdejí ředitel československého odděleni Svobodné Evropy Pavel Tigrld vykazuje ,mrtvé due* a vykrtává si na ně honoráře. lo to do desetitisícových částek.

Ututlalo se to a příchodem Julia Firta měla nastat nová éra. Měl morálku svých lidí zvednout. Pár si jich tehdy pozval na koberec a naznačil jim, e jestli se hodlají ve Svobodné Evropě jenom přiivovat, patně skončí.

Proto i na Katkovu otázku, jak dal Svobodnou Evropu dohromady, mohl nyní odpovědět pouze vyhýbavě.

Mizerné je, e se nám doma dnes ji vůbec nevěří. Ano  je to i nae vína. Poněkud jsme to s těmi sliby v estapadesátém roce přehnali … A ty balóny, nevím. Nebylo to nejchytřejí. Zejména reakce Washingtonu na katastrofu, k ní dolo v Tatrách … Doma jsou na tyhle věci lidé citliví. Uvauji, Charlesi, ji dlouho, jak dělat propagandu působivěji.44

Proto jsem vás také pozval, Tiku,44 ozval se Katek. Zamyleně pohlédl na Firta: Neuvaoval jste někdy náhodou ji o svém nástupci?44

Mám jako…? Hlas se v hrdle zadrhl.

Katek si okamitě uvědomil, e jej vylekal.

Ale, Tikul Jen si myslím  a nejenom já  jestli vás není koda: sedět na idli, podpisovat a schvalovat lokálky, soudcovat hádky a hlídat rozpočet. Rozčilovat se a zdrovat maličkostmi. Potřebovali bychom vás jinde …

V Mnichově jsem si ji docela zvykl.44

Jednou mi musíte tu paní Vlastu představit,44 prohodil v ertu Katek, čím chtěl naznačit, e Firtovi porozuměl, proč si brání místo v Mnichově.

Ano  i kvůli ní  bych rád v Mnichově zůstal.44

Nejsme proti. Vůbec netvrdím, e byste měl z Mnichova odcházet, jen si myslím, e tam se zbytečně unavujete, a to podřadnými věcmi. Ale měl bych návrh: zůstanete v Mnichově, ale ne jako ředitel, nýbr jako poradce amerického éfa. Pokud vím, s Hazelhoffem vycházíte dobře, a jestil ho vystřídá generál Rodney Smith  jako e ano  pak s tím si porozumíte jetě lip, to zařídím.44

Myslíte, Charlesi, e jsem na tu funkci vhodný?44

Nechte té zbytečné skromnosti .. Kromě toho, abyste neseděl stále v Mnichově, chtěl bych vás poslat na cesty. Paří, Londýn, Vídeň, různě .. Dnes jste ji velice známý člověk a potřebovali bychom, abyste pomohl

navázat různé známosti. Musíme se nové zformovat a po fiasku, k němu dolo v Maďarsku, začít znovu. A pokud mono s novými lidmi, nebo vyhledat takové, kteří nezkostnatěli, kteří jsou prostě k pouití. Také se musíme orientovat na některé osoby z domova. Nevadí nám, e jsou loajální  naopak. Jen kdy budou tvární. A vy jste člověk, který umí získávat přátele. Víme o některých, kteří by se dali ikovně koupit. Někteří jezdí na Západ a jejich přesvědčení není zrovna pevné. Jsou mezi spisovateli, umělci i sportovci; myslím, e by to bylo něco pro vás. ádný horror, ádné velké zpravodajské kontakty, jak by to třeba dělal Kypěna nebo Pejskař, ale pomalu. Pozvání na kávu, na oběd, zavzpomínat si na Prahu  rozumíte mi asi..

Vypadá to rozumně a chytře.”

Psal jste mi o tom  jak se ten člověk Jmenuje?”

Petersson.”

Ano. Petersson. Prověřili jsme ho  i toho vaeho známého v Praze, který přes Peterssona k vám hledá cestu. Podle zprávy, kterou jsem zrovna včera dostal, oba jsou podle nás v pořádku … Začněte s tím přítelem. Moná, e vám sám někoho přihraje. A Časem vám dám tipy, na kterých lidech máme zájem a kde byste se mohl s nimi setkat.”

Dělá mi starost, kdo převezme oddělení. Sotva trochu stojí na nohách …”

Co byste říkal Fischelovi?” zeptal se Katek.

Fischel? Toho neznám.”

Ty nezná svého zástupce?”

Firt se nechápavě zatvářil. O kom to Katek mluví? Snad se plete.

Mými zástupci jsou přece Kvetko a Kostrba.”

Promiň, Fischel se teď jmenuje Kostrba… ano Oswald Kostrba, rytíř Kostrba ze Skalice,” pousmál se Katek. Já ho kdysi poznal jetě jako Fischela. A v lednu 1948 se nechal přejmenovat na Kostrbu.”

V rádiu se podepisuje jako Jindřich Skalický.”

Jeho manelka je příbuzná kníete dr. Karla Schwar-/ zenbergera. Je trochu namylený, někdy a nebezpečně ctiádostivý, ale mě poslouchá na slovo. Od té doby, co jsem mu přiel na styky s Gehlenovými lidmi  e ml zanáí, chová se opět jako beránek.”

Ale vůbec neumí jednat s lidmi. Je arogantní, netaktní.”

Copak o to, tvrdí ruka není marná,** řekl Katek a zamyslel se. Mluvil Jsem s ním nedávno  a zdá se mi, e Je Jedním z mála, kteří chápou, e se v československém desku v posledních létech dost toho zanedbalo. A předevím Je mu Jasné, e nae propaganda se musí rychle zmodernizovat a přizpůsobí se současné situaci.**

Cinkot nádobí, který zazníval z vedlejího pokoje, značil, e nastal čas oběda, k němu Katek Firta pozval.

Jak si později zaznamenal Julius Firt v deníku, povaoval za milou pozornost, e Katek nechal na jeho počest servírovat vestkové knedlíky, Firtovo oblíbené jídlo. Při obědě se také Firt dověděl, e později bude na čas  asi na tři nebo čtyři měsíce pozván do centrály v Langley. Specialisté tam pracují na nové koncepci Ideologického pronikání  a chtějí i od něho slyet radu.

KONTAKT

Plukovník rozvědky, který nám poskytl Firtovy záznamy, v nich jsme doli k setkání s Katkem ve Vídni v Hungerbergstrasse 14, poznamenal:

Věděli jsme tehdy dřív ne Firt, e Američané ho poádají o spolupráci na nové koncepci ideologického pronikání. Proto jsme k němu také vysadili přes védského obchodníka Peterssona naeho spolupracovníka Patrika. Novou koncepci připravovali Američané dlouho a důkladně a zmobilizovali tehdy k tomu vechny své specialisty, koncepcí se zabývala i četná vědecká výzkumná centra. Ku příkladu: Research Institute of Communist Affairs při Kolumbijské univerzitě v New Yorku, který řídil Zbigniew Brzezinski, Ruský výzkumný ústav při Harvardské univerzitě, jeho pracovníkem byl pozdějí ministr zahraničí USA Henry Kissinger; Center of Internacionál Studies, při Massachusettském institutu. Projekt ,mezinárodní komunismus* tam řídil dalí odborník na antikomunismus William Griffith, mimochodem dlouholetý pracovník Rádia Svobodná Evropa; RAND  Corporation v Santa Monica v Kalifornii  a dalí a dalí. Projekt nového ideologického pronikání pomáhali dát dohromady i Britové, významné slovo měl při tom Ostav pro strategická studia, středisko na lancasterské univerzitě, v jeho čele byl britský velvyslanec v Praze Cecil Parrot… Prostě přípravy byly velice důkladné a Firt měl být do nich zapojen.

Jak se k Firtovi Patrik dostal?”

Mohu vám říci jenom to, e plán, který Jsme k vysazení Patrika připravili, vyel naprosto přesné. Patrik se velice ikovně k Firtovi přiblíil a u Firta nevznikl ani stín nedůvěry. Naopak. Některá sdělení, která pro něho Patrik měl, zapůsobila na Firta přímo zázračně. Od prvního okamiku měl dojem, e Patrik Je jeho člověk a velice si ho oblíbil. Dokonce se mu svěřoval i se svými osobními starosimi, které tehdy měl ve vztahu k Vlastě Zeithamměrové, kterou pověřil dokonce i uspořádáním svých posmrtných záleitosti, její manel byl tehdy zaměstnancem Svobodné Evropy a Flrt měl kvůli tomuto svému románku dost nepříjemností .. Ale to není důleité Patrik se zachytli pevně - a protoe dost cestoval mezí Prahou a Západem, často se s mm Firt setkával. K prvnímu kontaktu mělo dojít v roce 1958 v Paříi,, kam Patrik jel s výpravou Čedoku. Pak úmyslně Patrik vyčkal téměř rok, a za rok se konečně sesli v hoteiu Sacher ve Vídni.” 

Ze sloky označené jménem Patrik vzal plukovník popsaný list.

PATRIK. Vídeň, čtvrtek 10. září 1959:

Schůzka s Fírtein v 9 00 hod. v hotelu Sacher. Firt se zajímal podrobně o můj osobní ivot, perspektivy, styky. Chtěl vědět, co je nového v Melantrichu, co dělá jeho někdejí ředitel Salda a jeho syn, proč Salda nepouil v roce 1948 jeho instrukce k útěku, kdy mu přes agenta chodce . poslal plánek útěku i telefon na re-sidenturu CIA, kde byl ji předem ohláen. K sobě Firt sdělil známé: e je zástupcem vedoucího čs. redakce RFE F. Peroutky v Mnichově, ale e toto místo patrně postoupí Kostrbovi a bude poradcem pro Československo-amerícké vedení vysílačky. Nejblií ze zaměstnanců RFE jsou mu redaktoři Pejskař a Meloun, ale touil by po rovnocennějích partnerech. Slíbil, e přes své přátele mně zajistí pozvání do Paříe, kde je .větí klid/ a kde si budeme moci lépe pohovořit. Doporučil mi, budu-li ho volat z ciziny do RFE, aby se představil jako Petersson a v případě, kdyby nebyl přítomen, abych ho volal do bytu: Mnichov, Klarstrasse, telefon 372279. Asi po tříhodinovém rozhovoru se Firt rozloučil s tím, e odjídí do Strasbourgu, na zasedání Evrop-Julius Firt Ą

ského parlamentu, kde zastupuje zájmy Rádia Svobodná Evropa. Podrobná informace následuje smluvenou cestou.*

NEKLID

Hotýlek v Alpachu byl jeho tajnou skrýí. Sem ujíděl z Mnichova, kdy sí potřeboval odpočinout od starostí, kdy mu třetila hlava z věčných sporů, které se v redakci vedly.

V čistopise svých pamětí u měl přes edesát stránek, co vak byla nejvý čtvrtina rukopisu, který musel do konce roku dokončit, chtěli, aby kníka vyla k patnáctému výročí únorových událostí, jimi jeho pa* měti začínaly a od nich se odvíjel pak celý děj.

Proto kdy 15. srpna 1960 odevzdal redakci Oswaldu Kostrbovi, popřál jemu a vem zaměstnancům oddělení hodně úspěchů, popadl kufr a psací stroj a nechal se zavézt do hor.

Bylo ji po sezóně, hotýlek poloprázdný, měl tu klid k odpočinku a pohodu k práci. Přes den často vycházel, aby jetě uil posledních vlahých paprsků babího léta a nadýchal se Čerstvého vzduchu, který je v Alpachu křiálově čirý a voní ozónem a jehličím. Večer pak dlouho sedával u hořícího krbu a pořádal si svó zápisky, které pak v noci, kdy v hotýlku bylo hrobové ticho, překlepával do stroje a řadil do kapitol.

Pootevřel okno, jím zavanul chladný větřík. Vyklonil se, aby osvěil hlavu i zrak, oči ho od čtení a psaní pálily. Ke vemu se cítil roztěkaný. Sotva usedl k práci, mylenky mu z hlavy prchaly, nemohl se přímět, aby se soustředil a přestal myslet na Rádio, v něm se schylovalo k prudké bouřce.

Vlasta Zeithammerová, která jediná znala jeho tajnou skrý v Alpachu kromě Katka a ředitele Erika Ha-zelhoffa, přijela za ním krátce po poledni. Byl rád, e přijela. Mohli se v klidu projít, ani by se museli ohlíet, zdali jim někdo je cl není patách, jako v Mnichově. Neuili si vak pěknou procházku; Vlasta byla neklidná, kdy vyprávěla, jak se Kostrba uvádí, a její li-* cení rozčílilo i jeho.

Chová se, jako kdyby mu ta redakce patřila. Zahazuje rukopisy, nic, co se mu předloí, není dobré. Eliáovi řekl, e píe klackem, Pejskara vyhnal, o prý ty

jeho vásty nebude trpět, křičel, e místo propagandy se tu vyrábějí pohádky pro nemluvňata  prostě pohrom a. 

Firt tuí, e Kostrba má v ledačems pravdu, ale s arogancí ji neprosadí. Lidé v redakci se musí přizpůsobit novému trendu, nelze mluvit o blíící se válce, kdy v OSN se předkládají návrhy na odzbrojení, k ním z taktických důvodů připojují hlas i Američané. Je to sloitá, nová doba. Redakce na ni není připravena, ale kvůli tomu se přece Rádio nezavře. Musí denně vysílat a získávat si znovu, krůček po krůčku, důvěru. K tomu je třeba hodně ikovnosti, která se vak nedá naučit přes noc ani se nedá do lidí nahnat křikem.

Julius Firt neměl nyní mylenky na práci, dokonce se mu protivilo i ticho hotýlku v Alpachu, které jindy tak vítal. Zabýval se mylenkou, e by bylo nejlepí, aby odtud ráno odjel a vrátil se do Mnichova.

Měl by se spojit s Peroutkou  a znovu s ním o vem promluvit. Peroutka by mohl jetě ledacos zachránit.

el znovu k oknu a pohlédl k jasné noční obloze, která se třpytila hvězdami.

Tady byla noc. Uvědomil si, e v New Yorku teprve začíná večer. Měl sto chutí seběhnout dolů a zavolat Peroutku. Spojení moná dostane nyní hned. Nebylo hned, ale během dvaceti minut měl Ferdinanda Peroutku na drátě.

Zrovna vám píi dopis, Firtíku! Copak se děje?

Stručně mu začal líčit, co přivezla do Alpachu Vlasta Zeithammerová.

Ano, vím o tom, Firtíku. Právě se vám chystám kvůli tomu psát. Hlídám to. Jen klidně odpočívejte. Myslím, e problémy budou, ale skandál, o jakém se zmiňujete, zatím nehrozí. Ve vám obsáhle popíi.”

A zatímco Firt uléhal, docpal si daleko za velkou vodou Ferdinand Peroutka svou lulku, usedl k psacímu stroji a začal:

-;Milý Firtíčku,

kdy tak na mapě studuji Vae cesty po světě, mám dojem, e jste si zvolil lepí stránku a já horí. Ale bují i  vám přáno.

Nechci se vracet k věcem, které souvisejí s nástupem Kostrbovým, ale věci se udály příli rychle za mé dovolené a Tom Brown mi z Mnichova telefonicky řekl, e se musí jednat rychle, poněvad informace o tom

u se vude rozířily a e |e lépe rozčílení rychle skončit definitivním stavem. ]á sám bych dal moná přednost tomu, aby Kostrbovo nástupnictví bylo na nějakou dobu chápáno jako provizórium, aby chápal, e v ně kterých věcech se jetě musí osvědčit. Víte jistě, co mám na mysli, je to poměr k lidem, jeho někdy pánovité chování, jeho skoro krutost k starím spolupracovníkům. Psal jsem o tom také Hazelhoffovi, abych ho na tento rys v Kostrbově povaze upozornil, a poádal jsem ho, aby Kostrbu pokud mono vedl na cestu tradice, kterou vy po sobě zanecháváte a která je v tom, e se s lidmi má pokud mono jednat sluně.

Jetě jen toto: povauji za mnohem důleitějí, aby nyní Kostrba přijel do New Yorku, ne abych já přijel do Mnichova Je nutné, aby se seznámil se zdejími poměry, aby aspoň jednou viděl Ameriku, aby se mu nezdálo, co přichází odtud, je hlas z podezřelého neznáma. Také je neobyčejně třeba, aby se seznámil se zdejími lidmi a oni s ním. Víte, jak sám jste cítil potřebu aspoň jednou za rok se dotknout politicky americké půdy. Tak Vás moc pěkně pozdravuju a doufám, e nae korespondence teď neskončí úplně… Vá Ferdinand Peroutka.41

SKANDÁL

Firtův záznam. Mnichov, pátek 17. listopadu .1961.

… zase se převalil rok, jetě jeden a bude mi 65 let  a budu penzista. Příli si asi té penze neuiji, jako jsem si neuil ,poradcovství kvůli němu jsem popustil idli Oswaldu Kostrbovi Psal jsem tehdy Perout kovi  opis toho dopisu z 1. 10 1960 mám při ruce : Kdy jsem doporučoval Kostrbu za svého nástupce, měl jsem určité výhrady, které jsem sdělil Hazelhoffovi: vztah ke Slovákům, ke starím lidem a vůbec poměr k lidem a touha po absolutním ovládání lidí a věcí. Hazelhoff, americký éf RFE, mi na to vdy odpovídal: Je rozdíl, jak se inteligentní člověk chová, kdy nemá, nebo má plnou odpovědnost. A ukázalo se jak se zachoval. Bleskem jsem se spojil s Katkem. Ten mě poádal, abych se do toho nepletl, e v Langley u řeení nali, a důvěrně mi sdělil, e osmnáct redaktorů, kterým Kostrba dal výpověď, zůstane, ale e z RFE zmizí Hazelhoff i se svými náměstky Mac Neilem a Davidem

Permem, a samozřejmě také Kostrba. Katek mi oznámil, e ho nechá přeloit do Vídně, kde bude dělat vedoucího pobočky Svobodné Evropy, a jeliko bude po tom skandálu zdrcen, e ho rozptýlí jetě dalí prací. A tehdy jsem se také dozvěděl, é v Langley rozhodli, e se mám zase vrátit na svoji starou idli, ale s tím, e současně budu plnit i funkci poradce nového ředitele RFE, kterým se stal  jak u mně před léty Katek naznačil  generál americké armády Rodney Smith. Je tó báječný pán a dobře si s ním rozumím. Rádio upadá. Konstatovalo se to i na sezení ve Washingtonu, kdy jsme projednávali některé sumární aspekty týkající se nové koncepce ideologického pronikání. Dobře, e se ha tom projektu začalo pracovat Současná situace je neúnosná. Po odchodu Kostrbově to pochopili vichni v Rádiu. Ostatně ani diverze nic neřeí, jak jsme poznali letos, kdy se ubránila Kuba, na ní mají Američané dokonce vojenskou základnu. Ale nic není prohráno, o tom jsem se v Langley ujistil. Naučíme-li se jemné prácí, budeme-li trpělivě a nenápadně podkopávat komunistický reim doma, dojdeme i tak jednoho dne k cíli.

Mrzí mě, e v ruchu těchto událostí jsem nemohl do Holandska, kam mě zval praský Přítel. Opravdu to ale nelo. Prosil jsem ho, aby se přihlásil při nejblií příleitosti, ale zatím mlčí. Doufám, e je v pořádku. Nerad bych to spojení přes něho ztratil.”

PŘÍSNĚ TAJNÉ

Přelistovali jsme dalích pár Firtových záznamů a nikde není o setkání s ,přítelem4 ani zmínka. Co se s ním stalo?

Byl za ním, vysvětluje plukovník. Jene zatím jsme neměli důvody k Častějím schůzkám. Firt se zabral do práce v Rádiu; tehdy Svobodná Evropa nás začala bombardovat mnohahodinovými náloemi nahrávek z rock*n roli show, Přitahovala zejména mladé posluchače. Věděli jsme, e najídí na novou koncepci, ta vak v té době nebyla jetě zcela dotvořena. Patrik musel na Firta opatrně. Nechtěli jsme, aby Firtovi zevedněl, a pak také jsme potřebovali, aby Firt ho nejdřív docenil. Při jednom kontaktu, přesně 13. listopadu 1960  kdy Patrik Firtovi telefonoval, dostal vzápětí nabíd

li. 0

ku chce-li emigrovat* Firt z jistýcli důvodů, které zatím není moné rozvést, cítil povinnost Patrikovi nějak pomoci: nabízel mu americký pas a dokonce místo ve Svobodné Evropě* Můe se třeba někomu nyní zdát, e by tím Patrik získal, kdyby býval seděl přímo v Rádiu jako později Pavel Minarík. Ovem tehdy jsme měli docela jiný taktický plán  a navíc jsme nepotřebovali Patrika umístit v Mnichově. Plnil zcela jiné poslání  a bylo i součástí jeho úkolu, aby se načas odmlčel. Firtovy obavy o Patrikův osud jsme znali z jiných pramenů, přiznám se, e jsme je i úmyslně ivili: čím bude Patrik pro Firta vzácnějí, tím blí se k němu dostane, a přáli jsme si, aby se předevím dostal k dokumentu, který byl vypracován v Langley. lo o přísně tajné směrnice nové koncepce ideologického pronikání. Museli jsme je znát, museli jsme mít jejich přesné zněni, abychom tomuto pronikání mohli čelit.

Firt jel do Ameriky začátkem roku 1962. Dokument tehdy procházel připomínkovým a schvalovacím řízením, nebyl jetě schválen, ale počítali jsme, e během roku bude. Tak nadeel čas, aby se Patrik Firtovi opět ukázal. Bylo to v dubnu 1962 ..

Patrik. Vídeň, sobota 7 dubna 1962:

Volal jsem z Vídně Firtovi. V RFE nebyl. Nechal jsem mu vzkaz, aby volal Mr Peterssona a číslo telefonu. Ozval se teprve v jednu hodinu po půlnoci. Zval mě do Mnichova; sdělil jsem, e nemohu: sluební výjezd mám jen do Rakouska. Pochopil. Navrhl Jsem schůzku v Salzburgu. Odjel jsem tam ranním vlakem. Firt mě jí čekal na nádraí, přesto, e schůzka měla být v hotelu Oesterreíehes Hof. Prý mne chce seznámit se Zdeňkem Eliáem, který byl v RFE jmenován jeho zástupcem. On sám se opět stal ředitelem celé čs. redakce. Eliá nás čekal před nádraím ve voze pozná vací značky M - DD - 585. Odjeli jsme do hotelu, poobědvali a pak jeli na výlet do okolí Monsee. Tam na procházce, bez Eliáe, mi Firt vysvětloval poměry v emigraci (samostatná zpráva). Nabídl mi opět místo v RFE a americké občanství, budu li chtít s ním spolupracovat. Poděkoval jsem s tím, e v budoucnu eventuálně jeho nabídku vyuiji. Prozatím e mě rodinné důvody nutí, abych zůstal. Schválil to, ba dokonce pravil, e je rád, budu-li v ČSSR. Pokud mi nehrozí doma nebezpečí, a pokud budu chtít, mám zůstat. Potřebuje prý

v Praze spolehlivého člověka, Jako Jsem já. Doporučil

mě prý i Jan Stránský, syn někdejího národně socialistického ministra Znali jsme se, zřejmě souhlasí. Po návratu z procházky mi dal Eliá své telefonní číslo do bytu v Mnichově (571287). Poádal mě o prověření některých osob v ČSSR z řad umělců a spolupracovníků Literárních novin (viz seznam).*

Patrik. Brusel, středa 12. září 1962:

Firt ubytován v hotelu Amigo. Po večeři mě pozval k sobě na pokoj, kde mi vyplatil 200 DM ,na přilepenou. Pak mi představil  prý svého dobrého známého z CIA  z centrály ve Frankfurtu n. M., který prý by mě chtěl poznat. Tento pracovník, který se mi představil jako D., bydlel rovně v hotelu Amigo/1 Lovaň (Belgie), pátek 14. září 1962:

Krátká schůzka s Firtem a jeho americkým přítelem. Firt se omluvil, e odlétá do Mnichova. D. si vyádal rozhovor. Trval asi dvě hodiny. Obsah posílám zvlátě.

Vídeň, pátek 21. prosince 1962:

VolaJ jsem z Vídně Firta, bude čekat v 11.00 hod. 23. prosince na nádraí v Salzburgu. li jsme na oběd do hotelu Europa. Firt mi řekl, e je rád, e mě má v CSSR, protoe jsem jeho nej spolehlivějí přítel, s ním sí můe konzultovat poměry v ČSSR. Zajímal se o podrobnosti kolem XII. sjezdu KSČ, chtěl upřesnění postavení několika vědeckých pracovníků v Praze (seznam). Sdělil mi, e v lednu 1963 jede do Ga-Pa na dovolenou. Zařídil mi pozvání do Paříe.

Kdy jsme dočetli, plukovník pokračoval:

Z těch strohých hláení bohuel málokdo co vyčte. Kontakty se tu nijak zevrubně nepopisují: přiel, mluvil, odeel  chtěl, nechtěl. Tyto stručné zprávy měly vak své obsáhlé přílohy. Tento materiál byl sice získán daleko později Pavlem Minaříkem, ale plně potvrdil tehdejí zprávy Patrika. Z trezoru vyňal pořadač.

Před námi leí svazek, který je označen jako přísně tajný.

Strictly Confidental! Rádio Free Ewropa Objectives.

1963.

Nahlédněme do něho:

1. TARGET AREA

A. Diffusion of Power; Party Factionalism Objectives

l.Fortify in all audiences a sense of national Identity and purpose, stimulating thereby pressures toward national indepence and government with the conseat cf the governed …

I. CÍLOVÁ OBLAST

A. Rozloení moci, frakcionářství ve straně

1. Posilovat u vech posluchačů vědomí národní Identity, podněcovat tlaky na národní nezávislost a vládu, která by byla v souladu s ovládanými.

2. Prohlubovat frakcionářství ve vládnoucích stranách, kde Je to proveditelné, oslabovat dogmatické síly a posilovat revizionistické elementy.

3. Podporovat rozloení moci a její přenáení od ústředního aparátu strany (a kde Je to moné do bezpečnostních sloek!J na centra, kde působí revizionis-tičtí a nekomunističtí disidenti včetně vládního apará tu, parlamentu, společenských a odborových organizací, jako i členů strany. Podněcovat progresivní přeměnu  do jisté míry autonomních druhých center a orientovat je na uplatňování vlivu ze strany různých společenských skupin, jako jsou intelektuálové, spisovatelé a umělci, duchovní, vedoucí a technokratičtí pracovníci, a nakonec na vůli lidu.

Předpoklady

1. Frakcionářství rozkládá vládnoucí stranu, rozloení moci roziřuje počet center, která se podílejí na tvorbě rozhodnutí. Z toho vyplývající oslabení vedení Inspiruje v elitách a irokých masách důvěru, e tlaky orientované na reformu mohou být úspěné.

2. Existence frakcí poskytuje elitám a lidu monosti výběru alternativ ve vedení a politice, a tak podkopává autorita řství

3. V době neuplatňování energické politiky západních vlád vůči východní Evropě a v očekávání radikálnějích vnitřních změn, představují revizionistické frakce (a ji vědomé, či nevědomé] významné nástroje, které by mohly být ovlivněny v tom směru, aby přispěly k realizaci prozatímních cílů Západu.

H, Kultura a věda

I. Podněcovat kulturní nekonformismus, akademickou svobodu a svobodný umělecký výraz.

2. Podporovat odmítání socialistického realismu* elitami a odpor proti stranické kontrole nad uměním a vědou.

3. Podporovat rozíření svobody cestování do zahraničí a posilovat tlaky na zvyování styků v kulturní a vědecké oblasti se Západem a na kooperaci s ním.

4. Posilovat poadavky na větí přístup jednotlivců k informacím.

5. Podněcovat větí účast nestranických vědců, tvůrčích intelektuálů a jiných přísluníků nestranické inteligence na řízení přísluných úseků národních záleitostí.

Předpoklady

1. Kulturní nekomformismus a touha po volném uměleckém výrazu charakterizovaly dlouhou dobu elitu a vedly ji do předvoje opozice proti dogmatismu. Tento vývoj potrvá i přes dočasné obraty.

2. Rozmanitost kulturního výrazu a svoboda vědeckého výzkumu podkopávají stranickou autoritu a pokud je o ně bojováno, podněcují novou naději a monost změny.

3. irí styky a kooperace mezi západními a komunistickými elitami na kulturním a vědeckém poli je čistov výhodou Západu.

Byl to takřka dokonalý receptl

Probíráme-li se momenty z krizových let, pak sí snadno ověřujeme, e tato tajná studie byla přesným jízdním řádem jak tzv. obrodného procesu, tak i událostí dalích.

CIA a Svobodná Evropa měla přesně vyznačenou programovou cestu. A po ní také zaútočila.

A nejen v éteru. O tom svědčily dalí zprávy Patrika.

Barsinghausen, čtvrtek 5. srpna 1963:

Volal jsem Firta z Barsinghausenu na nové telefonní číslo do bytu: 22 99 21. Sdělil mi, e bude čekat ve čtvrtek v Hannoveru na letiti. Přiletěl opět s Eliáem. Ubytovali jsme se v hotelu Luisenhof. Fírt měl pokoj 22. Probírali se mnou ve Firtově pokoji situaci v Československu. Firt prohlásii, e Československo se nyní stalo nejzajímavějí zemí ze socialistického tábora, a to předevím demonstrativním nástupem spisovatelů a vůbec celým politickým vývojem, který by měl vést k podstatným změnám. Byl velmi dobře informován o průběhu sjezdů jak spisovatelů, tak novinářů. I o zákulisí těchto sjezdů. Jmenoval řadu čs. občanů, se kterými se mají nyní monost stýkat na Západě, jak tomu bylo napří-

klad na tzv. Cyrilometodějském kongresu v Salzburgu a na filmových festivalech a ádal charakteristiky řady lidí. Na festivalu v Cannes se prý setkal s A. J, Liehmem, má prý dobré zprávy. Doporučil ke spolupráci některé spisovatele (viz seznam). Půjčil mi některé elaboráty z Analytického oddělení RSE, měl jsem do druhého dne posoudit jejich hodnověrnost a správnost. Materiály mám vrátit na schůzce s Firtem v Darmstadtu, která bude 26. srpna.”

Hannover, pátek 6. srpna 1963:

Pokračovali jsme v rozhovorech z předelého dne Tentokrát měl Firt i Eliá zájem o poměry v církvích v ČSSR, Eliá mi dal nové své telefonní číslo domů: Mnichov 48 60 71. Po obědě odletěli do Mnichova/*

NÁVTĚVA

Pan Duan Hubáček, nájemce restaurace ,Goldene Stad, si dovolil, aby mohl přisednout.

Chutnalo, pane řediteli?”

Ohromně, jako vdycky, hochu,” pravil Julius Firt, pousmál se a otřel si rty. Hubáčkovi tykal, by to nebyl ádný skaut. Ale nájemce zdejí mnichovské ,pravé české1 restaurace znal jetě z první republiky, kdy dě lal pikolíka ve vinárně ,U ramotů4, kam občas zabrou sili s Peroutkou. ,li  jak se říká odborně  chytil Hubáček, a kdy byl nahoře na Barrandově v baru Tri lobit, který kdysi patřil Havlově milionářské rodině Mi lo Havel, bývalý ředitel Lucerna filmu, je nyní majitelem tohoto mnichovského restaurantu.

Moučníček si neposlouíte, pane?”

Jaký dneska máte?”

Vltavskou roládu.”

To je něco z vody?”

Ale kdepak. To je normální pikotová roláda, kterou pro nás peče vedle cukrář Popp Lindengrůn, on tím jménem jaksi připomíná  něco. Ta dáma, ta pan! Vlas ta, s ní občas ráčíte přijít, ji má velice ráda,**

Ach ano, vzpomínám si,” odvětil Firt a sáhl po pá rátku. Jene můj lučník,.. Mlsný bych byl, ale netroufám si.”

To chce, pane řediteli, stopečku becherovky. Mám pravou, přímo z Varů.”

Nevím, alkoholu neholduji, Kdysi tak čtvrtku vína, ale tvrdé?**

Jen stopečku, udělá vám dobře.**

Ne se nadál, stála před ním sklenice plná třpytivé lihoviny, Před Hubáčkem stála tatá a ten ji také první zvedl.

Na zdravíčko, pane řediteli!

Napil se, chutnalo to sluně, jen přemýlel, proč sí k němu Hubáček přisedl a proč poroučí.

Hned to ale z něho vypadlo.

Pan Havel mí říkal, jestli vás uvidím, e pozval synovce. Prý byste ho moná rád angaoval.**

Jak se jmenuje?**

Havel. Jako jeho strýček. Čekáme ho kadým dnem.** Havel?** zamyslel se Firt. A působí v Praze?**

V Praze něco píe, a něco mu snad hrají  nebo mu něco snad zakázali. Přesně nevím. Ale pan éf to bude vědět přesně.

A co by si ten pán jaksi přál?**

On snad jetě nic neví, ale pan éf, jako jeho strýček, by byl velice rád, kdyby se s vámi seznámit. Prý má velice pozoruhodné názory, které přesně souhlasí s naimi. A je v Praze!**

I kdy ho neznám, ani z novin. Alespoň ho poznám.** A panu éfovi mohu říct, e.. 

Můete. A ten jeho příbuzný přijede, docela rád sí s ním promluvím, jestli je ovem tím, co povídáte.**

Určitě-A pan éf jednou říkal, e začíná být v Praze pronásledovaný.*1

Tak toho pronásledování a se drí. Jestli je trochu mazaný, tak by měl poznat, e ho to proslaví víc  ne vechno ostatní psaní. Divadelní hry  pokud vím, se platí vude dost mizerně.**

Vstal, z věáku vzal hůl, a chtěl se alespoň kousek ulicí projít.

Vtom vak zaslechl číníka, jak volá jeho jméno.

Pan Firt, telefon.**

V budce vzal sluchátko, tuil nějakou nepříjemnost. Včera ohlásili Pejskařův komentář a vyjeli místo něj pásek s nějakým beatem. Vzpomněl si, e jako včera tak i dnes má slubu Bellu. Onen Bellu, o něm napsal Peroutka, e patři k lidem, kteří umírají, kdy mají pracovat,

Ale Bellu netelefonoval, volal ho Nick Berger. Náhodou projídí Mnichovem, volal do redakce, odkázali ho sem.

Vy máte jetě odvahu mě volat, Bergře? Přes deset let čekám na ty bedny s kníkami, co jste je v Praze vyzvedl.*

S tím byl jistý malér, Fírte, omlouvá se Berger do telefonu. Jestli mohu za vámi přijít, tak vám to vysvětlím/4

Přijeďte, proč ne.

Vracím se toti z Prahy. A od jednoho přítele  vlivného mue v kultuře  vám vezu dopis. Věřím, e mi odpustíte za to vechny hříchy. Jsem člověk potrefenej osudem  jako vy!*

Tak se nastartujte.*

Podivil se sám sobě. Léta přísahal, e potká li Berge ra, dá mu najevo, e je pro něho vzduch. A najednou? Kdy si vak později přečetl dopis, který mu Berger přivezl z Prahy, roztál. Nic mu ji nevytýkal.

Ten dopis přiel toti jako na zavolanou a dobře se hodil do kampaně, kterou podle nové direktivy právě v Rádiu rozjíděli.

Jeden z umělců, který si zatím nepřeje být jmenován, ádá prostřednictvím Svobodné Evropy vládu, aby ne bránila svobodě uměleckého projevu. Jsou umělci, kteří si nepřejí být svazováni stranickou kontrolou.

Je to formulováno přesně tak, jak to bylo vymyleno v Langley.

KONTAKTY

Zpráva Patrika. Vídeň, čtvrtek 20. února 1964:

Volal jsem do Mnichova. Firt vak nebyl přítomen a s Eliáem jsem se dohodl, e zavolám jetě v pátek a sejdeme se v sobotu, nebo v neděli. V neděli jsem se s nimi seel v innsbrucku. Ubytovali mě v hotelu Maria Theresia a odpoledne jsme si udělali výlet na Seeřeld. Firt byl v Brémách, kde jednal o pravidelnou spolupráci s bývalým tenisovým reprezentantem Drobným pro CIA a Svobodnou Evropu. Prý mají také rozpracovaného bývalého provozního ředitele praského divadla .Semafor4 Plannera, který zůstal při zájezdu divadla v západním Berlíně. Američané ho ale jetě vytěují a nedali souhlas, aby byl v RFE zaměstnán. Firt dále hovořil o stycích s novinářem A. J. Ltehmem a historikem Václavem Černým (zvlátní zpráva) a o poznatcích, které předali. Nově prý navázal styk s E, Goidstůckerem, jeho plány prý jsou v naprostém souladu s novou koncepcí ideologického pronikání. ádal o vekeré informace k hospodářským poměrům v ČSSR a o rozporech v některých řídících orgánech.”

Arnhem, sobota 23. května 1964:

Schůzka s Firtem v Arnhemu. Vystřídali jsme několik kaváren a restaurací. Zájem o události 1. máje v Praze, výtrnosti v souvislosti s bigbeatem. Charakteristiku Mňačka a proč ve volbách nekandiduje. Jak by bylo mono ovlivnit volby v ČSSR. Firt sdělil, e do RFE byl konečně přijat Planner ze ,Semaforu* jako redaktor pořadů pro mláde. Nabídl mi, e mne seznámí s redaktorem RFE Jaroslavem Netíkem, který prý má na starostí kartotéku RFE. Planner prý stále udruje styky s kum-týři v ČSSR (viz záznam). CIA s nimi umonil řadu kontaktů. Podle Firta je restaurace Miloe Havla, bývalého ředitele Lucernafilmu z Prahy ,Goldene Stad, Mnichov, Oberangerstrasse 44, telefon 24 24 37 díky tu ristickému ruchu neoficiální náborovou kanceláří Svobodné Evropy.”

Merano, sobota 4. července 1964:

Schůzka s Firtem v Merano, hotel Europa  France. Firt mi sdělil, e jeho bossové z CIA chtějí, aby Svobodná Evropa usilovně podporovala turistický ruch s ČSSR, prý je to jedinečná monost ideologické Infiltrace. CIA prý pro tuto infiltraci zřídila v Mnichově, ve Frankfurtu a ve Vídni speciální oddělení. Souhlasí to s informacemi od D. Ukázal mi také zvlátní výtisk Tígri-dova ,Svědectví* k prohláení kulturních pracovníků v ČSSR, a v té souvislosti si stěoval na Ttgrida. Zveřejněním těchto materiálů prý ohrozil praské informátory, konkrétně A. J. Liehma, s ním Firt také spolupracuje. Tigrid prý vůbec pracuje neodpovědně. Provokativně se stýká s lidmi z ČSSR a uvádí je v nebezpečí. Tigrid, i kdy je formálně zaměstnancem nakladatelství, je placen a podřízen přímo nově vytvořenému oddělení CIA pro ideologickou infiltraci ve Frankfurtu n. M. Dále mi sdělil, e byl proveden průzkum u osob jezdících z ČSSR do zahraničí, zda a jak je poslouchána Svobodná Evropa. Větina vak prohlásila, e Svobodnou Evropu neposlouchá. Pak hovořil o situaci v redakci, řada lidí je prý nespokojena s prací dr. Bellue a s joho nó-

zory na vysílání. Starí emigranti mají námitky proti Plannerovi a jeho tzv. zábavným pořadům/4 Stockholm, pátek 16. říjen 1964:

Firt je nemocen, má něco s okem. Seel jsem se ve Stockholmu s Eliáem. Projevil značný zájem o ika a Smrkovského. Sdělil, e Svobodná Evropa bude pracovat opět novými metodami. Stálé připomínání minulosti a přeilé názory oddalují vysílač od domova. Toto pojetí rozdělilo definitivně redakci na dva tábory. Zvlátě Pravdomil Bata  Vaněk, bývalý éfredaktor Práva lidu, je zastáncem tvrdé ,goldwaterovské linie studené války, a ne nějakých výkladů o tom, e se v ČSSR něco zlepilo. Podle Eliáe ho budou muset spolu s jemu podobnými z redakce odstranit, protoe Američané podobné názory ji dlouho neradi slyí/4 Salzburg, pondělí 30. listopadu 1964:

Firt se připravuje na odchod z ředitelské funkce během jednoho roku. Bude pak prý dělat ,polní práci, tzn. udrovat styk s agenty z ČSSR, a posuzovat na základě jejich zpráv monosti dalího postupu CIA proti CSSR. Bude prý mít větí vliv, a bude to prý i lépe placené. Za svého nástupce označil dr. Pecháčka, dosavadního vedoucího newyorské redakce RFE. Eliá zůstane číslo dvě jako dosud. Jan Stránský stále působí ve Výboru pro RFE v New Yorku a má na starosti řízení práce ACENu. Redaktor SE Kaválek se setkal na achové olympiádě v Tel Avivu se svým synem a přivezl zajímavé informace o situaci mládee v CSSR. Uvedl, e se pravidelně stýká s předním čs. hercem a některými církevními představiteli v ČSSR (viz zvlátní zpráva). Hovořil také o stycích Tigrida na kongresu PEN klubu v Budapeti. Tigrid tam přesvědčil pracovníka ministerstva kultury, aby pozval do ČSSR kritika Galantiera. Galantier je nejen bývalý politický ředitel RFE, ale dodnes její přední politický poradce a spolupracovník. Firt také podrobně hovořil o nepříjemnosti, která se ve Svobodné Evropě stala: hlasatel Kavan spáchal po vyetřování západoněmeckou policií sebevradu/4

Salzburg, neděle, 20. prosince 1964:

V hotelu Evropa společný oběd s Firtem a Eliáem. Firt sdělil, e předelý večer měl zvlátní poradu s politickým ředitelem Svobodné Evropy. Na této poradě byly dány dispozice pro budoucí vysílání. ČSSR se stala číslem i zájmu CIA!!! Podle CIA probíhá v ČSSR vývoj, který je příznivý americkým zájmům. CIA dostala za úkol tento vývoj vemoně podporovat a podněcovat. Firt ádal radu, zda útočit na prezidenta Novotného, nebo ne. Svobodná Evropa by chtěla vyuít jeho určité nepopulárnosti v určitých kruzích, avak Američané jsou proti, jeliko mají velkou naději v Sikův hospodářský model. Podle názorů odborníků z CIA se tento model úplně odchyluje od obvyklého řeení hosp v dářských otázek ve vech státech východní Evropy, kde jsou dodrovány určité zásady, kdeto to, co je v ČSSR, vede k destrukci plánovaného hospodářství. Mají zájem o vechny informace o konkrétních hospodářských nedostatcích v ČSSR. Byl jsem tázán, zda by bylo vhodné rozířit, e se bude po Novém roce zdraovat. Dále chtěl Firt vědět, jak to vypadá s cenzurou - orgány a opatření, jak je nejlépe mono posílat dopisy z ČSSR na Západ. Dostal jsem za úkol zjiovat u mých styků názory na přijetí půjčky ze Západu, zda někdo a s kým vede jednání/1

Vídeň, úterý, 9 března 1965:

Mluvil jsem s Eliáem a ten mi sdělil, e Firt je v nemocnici. Má určité střevní obtíe. Dohodl Jsem s ním schůzku na čtvrtek v poledne. Eliá mi sdělil, e Firt odchází 31. srpna 1965 na nové místo, které mi ji avizoval. Eliá sám se stává éfem redakce Svobodné Evropy v New Yorku. Varoval mě před Netíkem, který se dal na pití a vaní. Přítí čtvrtek se koná konference v RFE k novému plánu přinesl mi teze. Dále mi sdělil, e Pianner ze Svobodné Evropy jednal na festivalu v Cannes s Čs. novinářem Jiřím Ledererem a dvěma pracovníky Čs. televize (viz příloha). Jak Je patrno, podali ochotně vechny osobní i jiné informace. Eliá se zajímal o změny na ÚV KSČ a proč nedolo k termínovaným změnám v čs hospodářství. Dále potřebuje informace o obsazování diplomatických funkcí na čs. ambasádách na Západě  Kdo? Kdy? Charakteristiky. Osobní a organizační změny v kulturně politické frontě v ČSSR. (Toté.) Sdělil mi, e Američané očekávají po volbách velkou politickohospodářskou ofenzívu NSR vůči socialistickým státům, aby zde získala pozice jak politické, tak i ekonomické. Toto )e prý proti zájmům USA a Američané se to budou snait brzdit/*

Mnichov, středa 26. května 1965:

Firt se zajímal, proč dolo ke změně vedoucího ideologické komise ÚV KSČ! CIA tuto změnu prý posuzuje jako známku ,přituhnutf poměrů v republice. Bylo prý ji rozhodnuto o poskytnutí půjčky ČSSR za následujících předběných podmínek: plné proplacení tzv. ,odkodnění za znárodnění, ukončení ruení RFE a umonění prodeje amerických časopisů a literatury ve volné síti. To právě patří do plánu ideologického pronikání: CIA prý nyní bude podporovat výměnu studentů, učitelů, novinářů, vědeckých pracovníků a turistických skupin mládee. Svou agenturou bude získávat hlavně mezi osobami do 40 let, které jsou rozhodující pro účelnost dalí práce. Zároveň se bude snait omladit své podřízené podniky, hlavně Svobodnou Evropu novými emigranty, kteří mají konkrétní přehled o situaci v zemi. Dostal jsem příkaz navazovat styky s diplomaty, sportovci a vědci ze socialistických států, sdělovat, kdo a kdy jede na Západ, tak, aby byly umoněny kontakty … Zítra se má Firt sejít se spisovatelem Václavem Havlem z Prahy, který je na návtěvě v Mnichově u svého strýce Miloe Havla… Firt si stěoval, e mu byl ukraden deník, a e se bude vemi prostředky snait, aby byl nalezen. Obsahuje prý kompromitující údaje o řadě lidí v Československu..

Mnichov, sobota 3. července 1965:

Návtěva u Firta v bytě. Přítomen také Eliá. Do Eliáova bytu v Mnichově po jeho odjezdu na novou funkci do New Yorku se stěhuje nový éf dr. Pecháček Představitelé centrály CIA zdůrazňují získávání odborníků  znalců z různých oborů vědy a kultury v ČSSR. Mám vyhledat vhodné typy, kterým by byly nabídnuty stipendijní pobyty v USA.

Mnichov, čtvrtek 26. srpna 1965:

Firt odjídí lodí do USA na dovolenou. Jako největí událost mi sdělil, e z ČSSR uprchla Fischlová, a e u Ji v Itálii kontaktovali. Prý je velice důleitá pro připravovanou kampaň k procesům padesátých let. Za schopné informátory z ČSSR označil Václava Havla a Liehma. Do NSR se vrací 10. října.

Mnichov, neděle 17. října 1965:

Firt plní nové úkoly: infiltrace tiskovin do ČSSR, organizace schůzek s vyjídějícími osobami na zdánlivě nezávadném podkladě. Po návratu z USA onemocněl na—

chlazením* Okrajově se také zabývá otázkami českého vysílání* ádal informaci, zda je v pořádku (spolehlivý) poměrně ikovný mladý urnalista Petr Přibík, syn Jaroslava Přibíka, kdysi éfredaktora týdeníku .Květen, který předtím pracoval v Melantrlchu. Chtějí Petra Přibíka, který často jezdí na Západ, získat pro CIA a pro RFE. Opilství Netíka se stává čím dál tím nebezpečnějí. Firt také znovu vyslovil vánou nedůvěru k Tigridovi a označil jej za neseriózního.44 Salzburg, sobota 6. listopadu 1985:

Schůzka v hotelu Europa Firt mi řekl, e má informace prověřovali odborníci z CIA a jsou spokojení. Hovořil o setkání s Václavem Havlem, k němu dolo u jeho strýce Miloe Havla v Mnichově. Firt potřebuje informace o tom, kdo z mladých lidí v důleitějích funkcích v ČSSR projevuje tzv. liberální názory.44 Mnichov, středa 22. prosince 1965:

Firt mi sdělil, e připravují publikaci ,Kdo Je kdo v ČSSR. Mám také urychleně předat typy na urnalisty, zvlátě mladí, kteří by se při svých cestách na Západ dali zlákat k emigraci. CIA dala příkaz získávat jakýmikoliv prostředky lidi, kteří jsou v různých funkcích v CSSR. Finanční prostředky budou CIA poskytnuty přes Svobodnou Evropu, Fordovu nadaci, Pade-rewského fond, nebo jiné instituce, se kterými Jsou ve spojení. Pracovat s odpůrci současného reimu v CSSR je prý vyhazováním doiarů z okna, ty přesvědčovat nikdo nemusí. Eliá prý musel do New Yorku odejít hlavně pro chyby, kterých se dopustil ve styku s československými občany. Mám prý být opatrný.44 Vídeň, neděle 20. února 1966:

Firt mi sdělil, e Pavel Tigrid je ve Vídni Ji deset dní. Zajímalo by ho, co prý tu dělá. Je neopatrný, a mohl by ohrozit nejen své lidi, ale i Firtovy. 22. února přijede za Firtem známý z Prahy. Má s ním schůzku v kavárně Schwarzenberg. 6. března přijede do Vídně Václav Havel, s ním má Firt také schůzku.44 Mnichov, neděle 20. března 1966:

Firt mě určil jako svého zástupce pro případ, e by se s ním něco stalo. V tom případě bych místo něj udroval styk s některými cennými lidmi z CSSR, zvlátě s těmi, kteří mají dotyk na ministra … Firt ml Jako důvěrnou informaci sdělil, e mezi spolupracovníky Tigrida v ČSSR je také spisovatel Bene.44

Firtův záznam. Mnichov, neděle 1 května 1966:

Před obědem jsem el schválně procházkou kolem Bayerischer Hofu, abych si připomněl, e přesně tady a přesně v tento den  před patnácti léty  bylo slavnostně zahájeno nae vysílání. Připadal jsem si v těch místech jako u zpovědi a zpytoval jsem svědomí, jak jsme naloili s onou drahocennou věcí, která nám dopřává hovořit s domovem. Přiznám se, e jsem neměl nejlepí pocity. Před patnácti léty jsme si připadali ja ko orlové, nic se nám nezdálo nesnadné, měli jsme jas no o svém politickém programu a troufali jsme si na hlas vykládat o svých perspektivách. Pomocí rádia, které pro nás zřídili, chtěli jsme si přiblíit svůj ná-vrat domů, leč osud se opět postavil nám proti, a jsme zde, zde přeíváme, a nebýt nadějí, které nyní znovu vytryskly, řekl bych, e zde doijeme.

Poněkud jsem uvolnil pero, aby se dařilo lyrice, která se vtírá do mylenek i psaní, vzpomínám-li tohoto jubilea. Zastávám vak zásadu, e člověk se nemá vznáet. Budeme li účelní a budeme li bděleji sledovat svůj cíl, kterým je osvobození vlasti od komunismu, můeme napravit i prohry, jimi je poznamenána nae patnáctiletá uplynulá cesta. Doma zvolna přihořívá. Přiznávám, e naí zásluhou. Nejsme jenom rádio, ale zá roveň i reprezentanti společnosti, která se nikdy nesmíří s komunismem. Vzato z tohoto ohledu, nasadili četní z nás vechny páky, e po patnácti létech můeme zvolat jako tehdy: ,Ná den se blíí!’

koda jen, e se zde nacházejí lidé, kteří neřestně lapou po vem, čemu závidí, co nenávidí, a ač duchem spojení s námi, retardují nae hnutí. Úmyslně přepisu jí některé pasáe z časopisu ,Demokracie v exilu’, pod ně se podepsal mnou vyhozený redaktor a podvodník Jaroslav Kusý. Mu, který byl původcem ostudy s ho lubem svobody, si nás dovolí, puzen primitivní zátí, kritizovat?

Nech jednou posoudí historik, zda jsme měli pravdu my  nebo on:

Nue, co vykonali tito rozhlasoví pracovníci za prvých 15 let činnosti RFE?  ptá se pan Kusý. Zůstali věrni ideám, z nich se zrodila jejich stanice?…” Kdysi řekl Tigrid: Jsme tu Čei a Slováci, konzervativci a

socialisté, liberálové a věřící katolíci a evangelíci..

Io byl zajisté velký politický kapitál rozhlasového teamu, reprezentativní sloení odpovídající politické struktuře předválečného Československa  a jen tato struktura mohla mít naději, e najde odezvu u porobeného lidu mezi Ai a Koicemi… Brzy se ukázalo, e přísluníci jedná politické strany, Jednoho směru si hodlají učinit z amerického vysílače základnu ideologické i materiální moci nejen směrem na domov, ale 1 vůči exilu. 

Německý list ,Wochenblat sí v čísle 8/01 postěoval: Vysílání rozhlasu Svobodná Evropa nepřináí zásadní řeení rozporu s komunismem a bolevismem… omezují se toliko na Jemné výtky, e cesta k socialismu, kterou nastoupili pánové v Praze, není správnou cestou k socialismu.41

Tato stínost spadá ji do časového úseku, kdy v Maďarsku dolo k poráce. A ta, a její důsledky, podstatně změnily linii i tón RFE. Brzy po zahájení čs. vysílání 22. května 1951, po protestu praské vlády proti Jeho působení, předseda výboru C. D. fackson odpověděl: Nestoudný poadavek zastavení činnosti rozhlasové stanice Svobodná Evropa je nejpádnějím důkazem, e hlas svobody je v klatbě u mezinárodních vyvrhelů.ki Tak mluvila Amerika k porobenému Československu v roce 1951. Po Maďarsku dali vak Američané RFE jiný směr. Proti nové linii v čs. oddělení nikdo ve vedení ani nehlesl. Dr. Martin Kvetko, bývalý slovenský pověřenec, dokonce instruoval redaktory, aby se snaili přivést posluchače na chu jakémusi národnímu komunismu… Řeč rozhlasových relací ss straně změnila. Přehlíejí se zásadní problémy duevně  politické pře s komunistickým totalitarismem… V prvních letech vysílání se říkalo: Volá hlas svobodného Československa, rozhlasová stanice Svobodná Evropa. Po Maďarsku: Volá československá stanice rozhlasu Svobodná Evropa … Je to marné volání! RFE byla zastavena v Budapeti. Z poslání, z bojových úkolů so staly (u mnohých) Joby. Lid za eleznou oponou to cítí. Proto se k němu volá nadarmo)

Ano i takhle, s absolutním nepochopením, se vzpomíná naeho výročí. Jene čas ukáe: nezastavili jsme se u Budapeti.44

13 Ó

FINI

Zpráva Patrika. Vídeň, pondělí 6. června 1966:

Firt bydlí v hotelu Sacher, pokoj 144. Byl est neděl v nemocnici s plícním infarktem. Nabídl mi spolupráci na kartotéce čs. občanů vytypovaných CIA pro monou spoluprácí. Jde o lidi z vědeckých a uměleckých kruhů. Klade důraz předevím na informacích a charakteristikách osobního charakteru. Bude to vlastně pokračování Firtovy práce v nových současných československých podmínkách, které jsou pro něj  jak se doznal neznámou pevninou. V poslední době se opět seel s několika umělci z Prahy. Mezi nimi K. E. a J. S. Konečně mu začaly fungovat Informace o chystaných cestách čs. občanů na Západ. Jde-li o dobrý typ, pak si Američané potrpí na okázalé pohotění.

V USA v centrále CIA v Langley u Washingtonu proběhla zvlátní porada o výsledcích sjezdu KSČ. Jedním z jejích výsledků bylo zřízení speciálního střediska pro výchovu odborníků pro styk s experty ze socialistických zemí. Vedoucím střediska, které je umístěno na, Massa chusettském institutu technologie, kde Firt přednáel, je ná známý Griffith. Pracoval ve vedoucí funkci v RFE, Američané hodnotí současný stav v ČSSR jako vzpou* ru revizionistů. Revizionismus se projevuje nejen v hospodářské soustavě, ale i ve kolství, kde je jeho rozíření pro americké znalce překvapením.44

Vídeň, středa 5. října 1966:

Podle informace od Firta byl Tigrid pověřen kontaktovat filozofa Kosíka na tzv. TV programu ,Rozho vor u kulatého stolu ve Vídni. Kosík vak do Vídně nepřijel.44

Mnichov, středa 9. listopad 1966:

Navtívil jsem Firta v bytě. Hovořili jsme o knize, která vyla o něm a o Katkovi v Praze v nakladatelství Magnet. Jsou tam prý některé drobné nepřesnosti. Jeho útěk skutečně organizoval Katek. V celé akci byl vak jeden háček a o tom v knize autoři nehovoří. Prý je a překvapivé, co se v Praze o něm ví.

Vídeň, středa 5. dubna 1967:

Firt mi předal záznam v hotelu Europa v Salzbur* gu, kde se ve dnech 18.22. 2. konalo programové zasedání vedení RFE; zúčastnili se jej také Tigrid, Eliá, Planner a Francouz Bondy. Jako novinku mi sdělil, e

spisovatel Bene propaoval Tigridovi materiály ze zasedání ÚV KSC, které Tigrid okamitě publikoval ve , Svědectví*.

Firt také hovořil o redaktorovi Dráďanském ze Svobodné Evropy, kterého kdysi do RFE doporučil rozhlasový ,otec Křian*  farář Heidler. Dráďanský původně studoval teologii. Nyní rediguje sport a udruje ivé styky s československými sportovními novináři, které si kupuje za kníky a různé dárky. Mám zjistit situaci kolem Václava Havla Nějak dlouho se prý neozval. Firt letí 24. dubna do USA. Navtíví také Expo 67 v Montrealu. Hlavní účel jeho cesty je vak porada s Charlesem Katkem, který jej stále řídí a je jeho ochráncem.4*

Mnichov, pátek 26. května 1967:

Firt při setkání vyjádřil uspokojení nad tím, e Katek, který vede východoevropské oddělení CIA v Langley (Soviet Bloc dívision) je s ním spokojen. Katek prý rovně projevil uspokojení nad mou cestou do SSSR. To prý zvýí mé monosti i kredit u CIA. Stálým delegátem RFE na Expo 67 v Montrealu je Planner, který udruje úzký styk s čs. sekretariátem výstavy a větinou účinkujících v kulturní části expozice. Firt sám pozval v Montrealu na večeři řadu naich pracovníků: J. 3., S. D. (zvlátní záznam). Hovořili jsme znovu o Netíkovi, pouívá prý také krycí jméno Osman/’

Mnichov, sobota 15. července 1967:

Byl jsem u Firta v bytě. Informace o připravovaných příspěvcích na sjezdu spisovatelů s celým pozadím předal RFE dopisovatel Frankfurter Aligemeine Zeltung v Praze André Razumowski. Jeho informace byly potvrzeny i dalími prameny z Prahy, které jsou na styku s ředitelem institutu Karolinum v NSR. Tento institut se také spolu s lidmi z RFE podílí na přípravě publikace ,Kdo je kdo v ČSSR?.

Razumowski má prý vynikající styky s čs. umělci a spisovateli v Praze. Pokud jde o spisovatele Mňačka  jeho emigraci organizoval vídeňský nakladatel Fritz Moiden. Ten také připravil text pro tiskovou konferenci, která se měla původně konat s Mňačkem ve Frankfurtu n. M Byly ji připraveny i texty dopisů pro tisk a televizi, a finanční zajitění Mňačka,. Jako odborný poradce působil při této akci vídeňský redaktor RSF. Oswald. Kostrba. S nakladatelem Moldenem se Mňačko

sblíil při jednání o vydání knihy Jak chutná mac* v NSR. Tehdy ji existovala dohoda o Miláčkově emigraci. Mňačko vak nevěděl, e nakladatel Molden je přes Kostrbu ve spojení se Svobodnou Evropou a C1A.

Vídeň, úterý 19. září 1967:

Firt povauje tzv. Manifest spisovatelů za bestseller. Publikace zpracovaná na jejich objednávku dobře zabrala ve světě. Jde o podobnou akci, jako byly paměti Stalinovy dcery nebo zfilmování Mňačka. Samozřejmě, e CIA to nedělá přímo, ale subvencuje přísluná nakladatelství, jako tomu bylo v případě vídeňského Mol-dena. Firt by měl zájem o dalího ,Mňačka*  Ameri čané by ho prý dobře zaplatili. Hlavní důraz klade nyní CIA na aktivizaci některých styků z CSSR, které mohou přes dalí osoby ovlivnit vývoj. Firt to označil za vědecky organizovanou infiltraci. Hlavně je třeba aktivizovat nekomunistické strany, u se k tomu doma přes některé lidi přikročilo (viz příloha}.**

Linec, úterý 16. ledna 1968:

Firt mi sdělil, e američtí diplomaté v Praze jsou v plné pohotovosti a stykové aktivitě za účelem získávání a okamitého předávání vech informací o vývoji politické situace v ČSSR. Dostal jsem za úkol aktivizovat některé osoby v ČSSR pro podporu styků s americkou ambasádou. Pracovníkům americké ambasády v Praze se podařilo navázat za poslední dva týdny řadu dobrých kontaktů v Praze, jde zejména o Podle jejich poznatků poskytují záměrně osobní informace k událostem a předpokládanému vývoji v ČSSR. Tyto informace jsou občas velmi cenné, často vak vel mi subjektivní, a vývoj je naprosto vyvrací. Firt mi na příklad předloil zprávu z ambasády v Praze k A. Dub-čekovi a skupině jeho věrných. ádal o doplnění charakteristik k lidem, kteří v ní jsou uvedení.**

Vídeň, čtvrtek 14. března 1968:

Schůzka s Firtem v hotelu Sacher v 16.00 hod. Firt mi sdělil, e se Svobodná Evropa dostává do informačního zpodění a je zbytečné něco shánět vzhledem k rychlosti vývoje v Praze. Pokud by se vývoj v Praze podařilo dovést do zamýleného konce, byl by výsle dek, podle názoru lidí z vedení CIA, zdrojem nátlaku na vechny socialistické země. Firt sám je s vývojem spokojen. Mezi pracovníky emigrace vzniká zájem o různé druhy oficiálních kontaktů s novým reimem, ně-

kteří se dokonce zajímají i o návrat domů. Dále byl diskutován ejnův útěk. Firt je informován, e ejna má prý pro CIA řadu vyuitelných styků. Proto prý dostal z Langley zelenou*. Dostal se do USA rychleji, ne se to podaří americkému velvyslanci v Praze/4

Mnichov, čtvrtek 25. dubna 1968:

Vývoj v Československu začíná dělat Firtovi starosti. Prý je nebezpečnějí ne maďarské události. Dotyk na tzv. ,mozkový trust’ v Praze u je oficiální. Ve Svobodné Evropě se přesouvá těitě mimo vysílání: hlavně analytika a zajitění informací pro CIA.44

Vídeň, neděle 8. července 1968:

Představitelé K 231 navázali styk s CIA ve Vídni. (…) Je to vak přísně utajované, protoe USA nechtějí nijak zavdat příčinu k zásahu SSSR v ČSSR. Ve Vídni byl rovně vytvořen fond k financování K 231. Svobodná Evropa dostala přísný zákaz útoků proti SSSR v souvislosti s Československými událostmi. Na základě toho musely být krtány pasáe z Peroutky Zároveň dostala Svobodná Evropa zákaz přijímat nové lidi z ČSSR. V září chce jet Firt do USA na pět a est neděl. Bude prý jednat s Katkem o dalím zaměření mé práce.44

Mnichov, pátek 9. srpna 1968:

Firt poskytl interview časopisu Student a Literární listy. V obou případech vak ádal, aby bez jeho pokynu nebyly interview zveřejňovány Mohlo by to vyvolat ostrou reakci SSSR. Ve Svobodné Evropě se objevily úvahy o monost! oficiální spolupráce s čs. sdělovacími prostředky. Prověrku této monosti provádí éf mnichovského oddělení dr. Pecháček přes svého syna v praském rozhlase a přes jeho styky. Dr jan Stráň ský, syn ministra předúnorové vlády, se zabývá mylenkou vrátit se do Československa.44

Vídeň, středa 21. srpna 1968:

Schůzka s Firtem v ho+elu Sacher. Firt mi sdělil, e byl s okamitou platností vyslán do Vídně na neurčitou dobu vzhledem k situaci v Československu, Své sídlo má teď v pobočce RFE na Wainerstrasse. Seel se s Evenem Loblem a se svým informátorem z řad praských umělců (…), který je ve Vídni nyní přechodné ubytován ve Schwarzenberském paláci. Nemá zájem emigrovat a chce se vrátit do Prahy. Ve Vídni je rovně Pavel Tigrid.

Vídeň, úterý 17. prosince 1968:

Firt mi sdělil, e jednání s red. Volným z Čs, rozhlasu o jeho emigraci vedl on. Stalo se tak při cestě Volného ze výcarska do Hamburku, kdy se zastavil v Mnichově. Volný se pak vrátil do Prahy uspořádal své některé záleitosti a přivezl materiál (…), který se stal jeho vstupenkou do RFE. Vichni jsou přijímání do Svobodné Evropy na tři měsíce. Během té doby jsou prověřováni. Podle informací Firta byli přijati: syn ředitele Pecháčka, Karel Jezdinský a Pavel Mínařík..

Kdy vak Patrik psal tyhle řádky, netuil, e právě tomu poslednímu předává tafetu.

A také agenta CIA Julia Firta.

ZTRACENA HRA

Ten lednový večer roku 1976 se Julius Firt vracel ze Svobodné Evropy a pozdě večer  a pěky.

Mr. Cook, ředitel Rádia, mu sice nabídl vůz, ale od mítl. Chtěl se projít a rozptýlit mylenky, které ho mu čily od okamiku, kdy se dozvěděl, e československým rozvědčíkem, který pracoval po jeho boku ve Svobod né Evropě, byl Pavel Minařík. Ten Minařík, kterému umonil přístup k nejtajnějím spisům.

Firt si srovnával vzpomínky. Kde jen udělal chybu? Co jako profesionál přehlédl? O Minaříkovi měl spo lehlivé reference. Doporučil ho Američanům. Byl přesvědčen do poslední chvíle, e je to pro ně správný člověk  a zatím? A co kdy byl jetě někdo před Minaříkem?

Pocítil mdlobu a musel se na mostě Tivoli přidret zábradlí. Zneklidněn se ohlédl, zda ho někdo nesleduje.

Zhluboka se nadechl a pohlédl na plynoucí řeku. Hlavou mu proběhl citát ze Senecy: S ivotem je to jako s hrou. Nezáleí na tom, jak je diouhá, nýbr na tom, jak se zahraje.44

Ta jeho hra byla ztracená. Pro něj osobně i pro ty, kteří hráli s ním.

Konec

ZÁVĚREM

Příběh, který čtenář dočetl, je reportání rekonstrukcí části kontrarevoluční činnosti československé buroazie v období před a v době Února 1948 a její činnosti v emigraci, kde od svého počátku byla úzce spjata s americkou CIA a pionáními slubami dalích kapitalistických států.

Na ivotních osudech bývalého funkcionáře buroaz-ní národně socialistické strany dr. Julia Firta a jeho spoluhráčů z řad jemu rovných, ukazuje zákulisí proti-československé činností emigrace, sdruené kolem ideo-diversní centrály Rádio Svobodná Evropa, činností směřující k vyvolání rozvratu v socialistických zemích a naruování mírového souití v Evropě. Rekonstrukce byla zpracována na základě bohatých autentických materiálů tzv. Firtova archívuw, získaného čs. rozvědčíkem kpt. Pavlem Minaříkem, a informací, které čs. úřady získaly v předelých letech díky statečnosti řady lidí, kteří zasvětili své ivoty slubě vlasti. Jeden z nich byl i spolupracovník čs. rozvědky Patrik, jeho záznamy byly při zpracování publikace rovně vyuity.

Činnost americké zpravodajské sluby CIA a jí řízených center ideologické diverze Rádia Svobodná Evropa a Rádia Svoboda odporuje základním dokumentům mezinárodního práva a základním mezinárodním dohodám počínaje Chartou OSN a konče Závěrečným aktem Helsinské konference, ve kterých je zdůrazněno, e státy, je jsou signatáři těchto dokumentů, se vzdají jakéhokoliv změování do vnitřních záleitostí jiných států, kteráto činnost je vlastní náplní a jediným programem obou tvavých vysílačů od doby jejich zaloení. Čtenář na faktech můe posoudit livost snah některých představitelů kapitalistických kruhů USA, vydávat obě pionání centra za nástroje ,dorozumění*. Můe posoudit jejich skutečnou tvář, cíle a na konkrétních příkladech poznat zákulisní roli nejreakčněj-ích kruhů USA, reprezentovaných americkou zpravodajskou slubou CIA při přípravě podvratných akcí proti CSSR a dalím socialistickým státům.