Zelený drak - Stanislav usta

lo to jako na drátkách.

Nebo jako na kolejiti modelové eleznice. Člověk sedí u ovládacího pultu, mačká knoflíky a mainka zajede do tunelu, přejede most, jiná se rozjede od nakládací rampy, semafory mávají návěstidly, závory se sklápějí, funguje to Jedna radost.

Karel roztíral v zubech zápalku na jemná vlákna.

Ano, jde to jako na drátkách, a moc dobře akce pokračuje.

Podíval se na hodinky. Jetě sedmnáct minut do příletu linky z Colomba, ze Srí Lanky. Podíval se na oznamovací tabuli. Frankfurt, Varava, Bukure, Colombo. Očekávaný přílet patnáct dvacet. Teď se tam ukáe nápis, e linka má půl hodiny zpodění, čekal Karel. Ale nic takového se nestalo. Nápisy nevzrueně poskakovaly a cvakaly ve svém strojovém rytmu. Pravidelné blikání světelných znamení oznamovalo, e letadlo z Frankfurtu u roluje po přistávací ploe ruzyňského letitě.

Kdesi dole, u Stánku PNS, sedí Honza.

Karel na něho neviděl, ale vnitřně vnímal jeho přítomnost v rozlehlé hale. Honza, parák. Kdo spočítá kolikátý je to jejich společný případ. Jedno je ale jisté: tenhle je zatím nejdůleitějí. Kdo ví, kam vedou nitky, které jim teď zlehka klouou mezi prsty, opravdu jen zlehka, aby se ryby nevyplaily, ryby malé, jako jsou ty, které sedí v letadle přilétajícím z Colomba, ryby větí (Karel se střeí, aby pohlédl vlevo, kde poklidně pokuřuje Slaměnej), nato pak ty jetě větí, ba největí.

Karel skousl zbytek zápalky.

Heroin. Omamná látka, odvozená od alkaloidu morfinu. A morfin je alkaloid isochinoliriové řady, vedle kodeinu nejvýznamnějí sloka opia.

Tam někde na Cejlonu, v horách, asi pod bedlivým dohledem podplacených policajtů, pěstují rolníci na terasovitých políčkách mák. Co asi za tu sklizeň dostanou? Trochu obivy pro sebe, pro sedřenou enu a hejno dětí. Nahrbený křivonohý rolníček snad ani neví, k čemu jeho práce slouí, kdo její výsledky zneuívá. K výrobě heroinu je třeba znalosti, a taky prostředků. Můe to dělat jenom zkuený chemik, odborně vykolený.

Odborně vykolený!

Karel vzdychl.

Představoval si v duchu mladého studenta chemie v Colombu, v Singapuru či v Tokiu. Ale je docela moné, e studoval v Evropě nebo ve Spojených státech. O čem snil, jak si plánoval budoucnost? Chtěl vynalézt plastickou hmotu nevídaných kvalit, z ní by se vyráběly neuplnltelné oděvy? Anebo karosérie na automobily, pruné, nerozbitné, zcela bezpečné? A nakonec skončil v tajné laboratoři na výrobu heroinu. S dýchací maskou na obličeji kontroluje průběh chemických reakcí. Ten určitě ví, k čemu jeho práce slouí. Kdo vyrábí střelivo do kulometů, můe utěovat svědomí, e ani jedno promile nábojů nezasáhne cíl. S heroinem je to jiné. Kadý gram, který se dostane narkomanovi do íly, zabíjí. Kdo jednou propadne heroinu, je ztracen. Statistiky jsou neúprosné. Závislost na heroinu je prakticky nevyléčitelná. A vdycky končí smrtí. Dříve či později.

Chemik to ví, a přece se mu nechvějí ruce, kdy manipuluje přístroji na regulaci teploty. Je dobře zaplacen, nesrovnatelně lépe ne celá vesnice, která obdělávala pole máku.

Jetě více Je placen ten, kdo organizuje přepravu. Heroin není určen pro domácí spotřebu na Srí Lance, někdejím Cejlonu. Je třeba najít lidi s plnými peněenkami a prázdnými ivoty, lidi bez ideálů a bez perspektiv. Ti prahnou po narkotické iluzi těstí, a jsou ochotni za nl platit.

Ale někde v zákulisí je jetě kdosi jiný, ten, kdo řídí práci rolníka I chemika I podloudníka. Ten se drogy samozřejmě nikdy nedotkne, snad ji ani nespatří  nato aby ji uíval! Sám se iví a sportuje, aby zůstal dlouho iv a v plné síle. Můe si to dovolit. Má peněz dost a dost, a chce jich mít jetě víc. Proto obchoduje se zboím, které vynáí ty největí zisky, i kdy za cenu smrti.

Karel se podíval na hodinky.

Ručička přelápla o pět minut, čas se vleče. Nevadí, krlminalista je cvičen v trpělivosti. Je jako rybář, ale ví, e protivník je mnohonásobně bystřejí a opatrnějí ne nevědomá rybka někde v hlubině. Jako třeba Slaměnej. Zástupce firmy Rovex. Rozmnoovací stroje, prý lepí a rozhodně levnějí ne xeroxy a minolty. Tak aspoň to tvrdí pan Hubert Mach, jemu Honza přilípl přezdívku Siaměnej pro nápadnost barvy vlasů. Jak to bylo, kdy tu stál poprvé?

Karel tenkrát ponejprv viděl pana Macha na vlastní oči. Proto teď stojí zde, v restauraci ruzyňského letitě, pije kávu a prosklenou stěnou hledí na oznamovací tabuli.

Mach pravděpodobně nikdy nespatřil jeho, Karla. Honzu by vak mohl znát z recepce hotelu Alcron. Proto Honza musí zůstat dole v hale, pěkné stranou, pryč Machovi z dohledu.

Hubert Mach… ádná velká ryba. Zřejmě pouhý dohliitel, vykonavatel rozkazů. Je to sice malá rybka, ale zároveň i schůdek na schoditi, které vede a k vrcholu.

Tmavovláska vpadla do restaurace jako vítr. Yveta, blesklo Karlovi hlavou. Počítač v jeho mozku začal probírat údaje. Yveta Hálková, podle razítka v občance uklízečka v nemocnici Na Frantiku, skutečným povoláním tuzexová slečna, lepí kategorie. ádná chudinka, která vysedává u baru internacionálů a čeká, a na ni kdejaký valutový strejda kývne prstem. Prvotřídní figura, prvotřídní sluby.

Yveta zamířila ke Slaměnýmu jako ke starému známému.

Karel byl překvapen.

e by pan Hubert Mach měl v letitní restauraci docela obyčejné rande?

Ale ne, zavrhl v duchu tuto monost. Pan Mach má jiné zvyklosti. Jistě, rád pozve dívku na oběd nebo na večeři do nějakého drahého podniku, ale vdycky ji tam odveze svým audi quatro, jak se sluí na gentlemana. Jak se sem Yveta dostala? Putovala od Vltavy autobusem ČSA? Anebo sem přisvitěla vlastním fiatem uno?

Třeba je to náhoda. Uviděla ho tu a přihlásila se k němu.

Byl bys rád, kdyby to byla pravda, viď? vysmíval se mu vnitřní hlas. Jaké by to bylo nadělení, kdyby se ukázalo, e Slaměnej nemá s paeráky drog nic společnéhol

S paeráky, kteří teď dřepí v letadle na lince ColomboPraha.

U slyel v duchu Starýho, jak hřímá:

Předpojatost je největí zátě kriminalistovy práce! Kdo nemá pruného ducha, kdo nedovede uvaovat variantně, nemá mezi námi co dělat!

Variantní uvaování, to je velký koníček naeho Starýho.

Tak tedy Yveta zná Slaměnýho, ale zná taky mě, uvědomil si Karel.

Byl si jist, e při svém veselém letu ke Slaměnýmu se na něho Yveta nepodívala ani koutkem oka, ale stejně tak si byl jist, e ho zaznamenala  jak, to je její tajemství. Ví o něm. Zaregistrovala jeho přítomnost.

Bude Slaměnýho varovat?

Je čas. Letadlo přilétající z jihovýchodní Asie je u v náruči ruzyňského dispečera. Jetě není vidět, ale pro letitní personál je u tady.

Karel zaplatil. Pohledem do zrcadla se ubezpečil, e Sláměnej zůstal sedět, zcela zabrán do rozhovoru s Yvetou.

Proel skleněnými lítačkami a sestoupil dolů do haly.

Honza se opíral o roh Stánku PNS, zahloubán do sportovního zpravodajství Mladé fronty.

Je to v pytli, řekl mu Karel. Sláměnej tu má rande s Yvetou. Nejspí.

Jak to, nejspí?” upřel na něho Honza svoje zpytavé oko. Najeil plavý kučeravý plnovous a nakrabatil čelo. Bývalý hráč ragby, vazoun, lnu, ná Doktor Síla.

Karel se mu svěřil se svou teorií o Machových zvyklostech.

Nemá smysl mudrovat,” rozhodl Honza. Třeba je to I výhoda, e se tu ta holka zčista jasna objevila. Sláměnej bude očima v jejím výstřihu.”

Neotáčej se,” sykl Karel. Jde po schodech dolů.”

No vidí, a to bylo strachu,” poznamenal Honza klidně.

Zabráni do rozhovoru vyli z haly ven. Cestou nevímavě minuli Janu Lávkovou. Jana teď převezme péči o Slaměnýho po Karlovi.

Venku zrychlili, obeli budovu a za krátkou chvíli se ocitli v úlu, jak říkali té místnosti, kde jsou umístěny obrazové monitory vech kamer, umístěných v prostorách letitní budovy. Dostali se tam právě ve chvíli, kdy velryba, zvolná zastavila a u k ní čile přijíděly motorizované schůdky.

Tak jak to jde, mládenci?” ptal se jich Lojza Procházka. Bude nějaký roambo?”

Spí láo pláo,” odpověděl Honza neurčitě. Slaměnýho viděl na estce. Yveta stála vedle něho a něco mu povídala. Té enské ale jede huba, ve třech jazycích. Opravdu vzdělaná uklízečka nemocnice, uklíbl se.

Schůdky dorazily k trupu velikého letounu.

Z otevřených dveří vyhlédla letuka, a za několik okamiků první cestující vycházeli ven. Třebae se do plochy ruzyňského letitě důkladně opíralo červencové slunce, cestujícím to připadalo jako arktická zima. Někteří sestupovali po schůdcích lhostejně, jako kdyby vystupovali z tramvaje číslo dvaadvacet, jiní se rozhlíeli, a kdy spatřili na vyhlídkové terase mávající postavičku, vesele odpovídali.

Co je to asi za lidi, přemýlel Karel, často měl slubu na letiti, a vdycky ho podobné otázky napadaly. Jak se Člověk ocitne v tak vzdáleném koutě zeměkoule, jako je Srf Lanka? Jsou to obchodníci, technici, vědci…? Nebo moná turisté. Za cestu na jih indického subkontinentu se zaplatí pěkná paleta. Jak dlouho bych na takový výlet etřil… a někdo si ho můe dovolit jen tak, jako lusknutím prstu. A vida, přimhouřil Karel oči, máme tady cizokrajnou návtěvu!

Ve dveřích se objevil drobný muík v exotickém hábitu, podobném iroké sukni. Rozhlédl se kolem sebe a opatrně sestupoval po schůdcích. Nebyl sám. Za ním se objevil druhý, třetí, celá dlouhá řádka stejně oděných cizinců.

Těch ale je,” poznamenal Lojza Procházka. Jako apotolů na orloji”.

Opravdu, bylo jich dvanáct.

Jeden se na schůdcích zapotácel. Honza se krátce zasmál.

Přilápl si sukni,” poznamenal.

Karel bezděčně pohlédl na estku. Viml si, e Slaměnej přestal poslouchat Yvetino těbetání a pozorně se zadíval na letitní plochu. Co ho tam zaujalo? Opravdu se tolik zajímá o nějaké cestující v exotických úborech?

A podívejme,” odtuil Honza.

Ten, který se prve na schůdcích zapotácel, zřejmě nenabyl rovnováhy, protoe jeden z jeho druhů, který stál o schůdek níe, ho podpíral. Dalí Srflančan podával ruku shora. Letuka, která stála spolu s přísluníkem Pohraniční stráe a kontroly dole pod schůdky, zpozorněla. Třebae u na schůdcích, cestující je pořád jetě její klient.

V trupu velkoletadla zůstávalo jetě mnoho lidí, tlačili se ve vchodu a Srílančané museli postupovat. Kdy dospěli a dolů, letuka s účastí přistoupila k pasaérovi, jemu se zcela zřejmě udělalo nevolno. Jeho druzi ho vak obestoupili jako ivá hradba a gestikulací dávali najevo, e si dokáí poradit sami a ádnou pomoc nepotřebují.

To je jednoduchý,” podotkl Lojza. Nainci je po přistání patně u nich. A jim zase nedělá dobře nae povětří.”

Sejmulo ho to ale brzo,” připojil se Honza.

Co tomu ale říká Slaměnej, napadlo Karla a pohlédl na monitor estku.

Pan Mach neodtrhoval oči od výjevu na letitní ploe. Yveta si toho vimla, přestala mluvit  věru e výjimečný okamik, také se podívala, pak se dala do smíchu a něco Machovi řekla. Ten jen zavrtěl hlavou. Potom, beze slova rozloučeni, od Yvety odeel. Zůstala stát Jako zkoprnělá, pak pokrčila rameny, z kabelky vytáhla cigarety a zapálila si. Dívka jejího řemesla musí mít hroi kůi, jinak to nejde.

,,Je nějak nervózni, prohodil Karel.

Řekl to jakoby nic, ale Honzovi neuel varovný tón v jeho hlase.

Myslí…

Karel pokrčil rameny.

Měli bychom se na něj podívat blí.”

Tak přece roambo,” řekl Lojza.

Jakýpak roambo, normální mořská nemoc. Asi to nad Vrchovinou trochu zahoupalo, odhadoval Karel přfčinu cizincovy nevolnosti.

Úzkými dveřmi proli do příletového prostoru.

Letitě tu měli jako na dlani. Pozorovali dlouhou řadu cestujících v pestrých letních oděvech, křiklavá trička, barevné kalhoty i sandály. A přece Srílančané vypadali i v této pestré směsici barev nápadně. Jejich ostře luté hábity svítily jako slunečnicové pole.

Tohle opravdu není nenápadná parta, konstatoval Karel.

Ideální mimikry pro podloudníky.”

Podloudníky? Co by mohli pod těmi hábity paovat?

Leccos se dá paovat, pousmál se Karel.

To by to ten mrňous musel paovat v aludku, a moná jetě ni. Podívej, jak se kroutí.

Cizinec zřejmě trpěl velkými bolestmi. Jeden z jeho druhů ho podpíral zleva, druhý zprava, a hlouček el vpředu i vzadu.

Docela jako eskorta, komentoval Karel.

Třeba je to něco podobnýho.

Exotičtí lufásci si razili cestu hloučkem pasaérů, kteří, kdy viděli zbědovaný stav jejich druha, ochotné ustupovali. Jakmile se cestující z Colomba ocitli v tranzitní hale, jeden ukázal na piktogram panáčka a u v jednom iku zamířili k toaletě. Honza tam mířil rozhodným krokem, jakoby byl přesvědčen, e bude svědkem něčeho světaborného. Karel kráčel o dva kroky za nim, bezděčně se rozhlédl a kdy spatřil přísluníka Pohraniční stráe, nepatrně pokývl hlavou. Nikdo z cestujících, kteří tu čekali na svůj spoj anebo posedávali u baru, to nezpozoroval.

Cvičené Karlovy oči si vak vimly jetě něčeho.

Na cesté k vyhlídkové terase existuje jedno místo, odkud je do tranzitního prostoru vidět.

A právě na tom místě stála postava s nápadnými, slámově lutými vlasy.

Honza dorazil ke dveřím toalety o dvě vteřiny poté, kdy se zavřely za posledním Srílančanem.

Vzal za kliku, ale zámek se zřejmě nějak zasekl.

Zakabonil se a stiskl.

Klika povolila, ale zato dveře teď nely otevřít.

Jene v Honzově těle byla skryta energie hráče ragby.

Stačilo, aby se opřel a dveře se otevřely. Vzápětí se ukázalo, e na klice visí chumel tří Srílančanů.

Tvářili se velmi rozhořčeně.

Okupajt, okupajt, okupajt,” volali na kníratého siláka. Výhled dovnitř kryla stěna dalích citrónově lutých postav.

Dont dysturp, lavaroty iz okupajt,” křičeli ti muíci jazykem, o kterém se domnívali, e je Čistá angličtina.

Okupajt neokupajt,” zahučel Honza a několika rozmachy paí zjednal volno kolem sebe.

Pohled, který se mu otevřel, nebyl nikterak povzbuzující.

Podpírán dvěma velmi ustaranými Srílančany, zvracel jejich krajan do lábku. Měl vypoulené oči a struky potu mu stékaly po hubené tváři.

Před ním klečel dalí muík v chalátu a hrabal se ve lábku. Vylekaně se podíval na Honzu a na Karla, provázeného přísluníkem Pohraniční stráe. Rychle schoval ruce za zády.

Oba milosrdní samaritáni jako na povel pustili svého druha.

Zhroutil se a padl obličejem do lábku.

Karel s Honzou si uvědomovali napětí, které viselo ve vzduchu. Nebylo Jim právě volně při pomylení, e jsou obklopeni houfem cizinců, zuřivě se tvářících.

Co kdy mají v těch chalátech schované dýky, blesklo Karlovi hlavou. V Colombu na letiti jistě mají ochranu proti zbraním. Jene… jak dobře funguje? Třeba se zrovna téhle partě podařilo pronést noe na palubu letounu.

Nesmysl, zamítl okamitě tuto mylenku. Proč by to dělali? Nemohli tuit, e se jejich společníkovi udělá nevolno.

lutě odění cestující brebentili jeden přes druhého ve svém jazyce. Jene Evropané byli o hlavu větí a tak mohli dobře pozorovat, jak se jeden z nich, co klečel u lábku, sune stranou.

Hej, ty tam, uka, co schovává!” houkl na něho Karel bez okolků a vytáhl z náprsní koile sluební průkaz.

Promluvil česky, třebae ovládal angličtinu. Ze zkuenosti vak věděl, e cizinec, přistiený s máslem na hlavě, rozumí slovanskému jazyku velmi dobře.

Srílančané přestali naráz těbetat.

Ten, který byl vyzván, aby ukázal, co drí v ruce, odhodil neobratně zpět do lábku něco, co vypadalo jako bublina. Byl to igelitový sáček.

xxxx

Anička Skopalová byla očividně nervózní. Snaila se sice zachovávat klid, ale návtěva dvou vyetřovatelů Veřejné bezpečnosti nikomu na rovnováze nepřidá.

Byt měli velice útulný. Skopal pracoval jako stavební technik OPBH a ve vlastní domácnosti předváděl, co dokáí zlaté české ručičky, kdy mají řádnou motivaci. Karla obzvlá fascinovalo akvárium zaputěné do stěny; bylo vidět z kuchyně i z obývacího pokoje. Nu a Anička, povoláním letuka ČSA, navozila ze svých cest spoustu suvenýrů, které dodávaly bytovému interiéru jakési exotické kouzlo. Na první pohled bylo vidět, e Anička často létá linku na Dálný východ.

Ono těch mládenců bylo dvanáct,” děl Honza rozváně, zatímco Karel srkal horkou kávu. patně se udělalo jenom jednomu.”

To ale není vina obsluhy,” podotkla Anička.

e těch jedenáct se nepozvracelo?” uchechtl se Honza.

Anička se začervenala a poposedla na okraj křesla.

Tak jsem to nemyslela.”

Paní Skopalová, nám jde o vánou věc. Moná, e nám pomůete, moná, e ne. Vlastně to ani nezáleí na vás. Tomu člověku se neudělalo patně z jídla, čistě technicky vzato. Rozborem jsme zjistili, e těsně před obědem nebo během něho mu někdo podal preparát, zvaný Stomacol. Vyrábí se v Holandsku a je to drsný, trochu arlatánský prostředek proti aludečním obtíím.”

Funguje jako prst v krku, doplnil Karel.

Potřebovali bychom vědět, kdo Stomacol naemu klientovi podal. Ten preparát se prodává ve formě kapek, ale také pilulek. Nemá ádnou výraznou chu. Ve vodě se ty pilulky snadno rozpoutějí. Je velice snadné někomu tu pilulku vhodit do nápoje, asi takto, mávl Honza rukou nad álkem kávy, který Karel právě postavil na stůl.

Doufám, e se nepokouí o rekonstrukci činu se vemi důsledky, podotkl Karel. Nevěřila byste, jak důkladné jsou metody mého kolegy.”

Honza se naklonil k letuce.

Snate se rozpomenout. Vy jste podávala oběd, vae kolegyně Růičková ohřívala v kuchyňce pokrmy a pomáhal jí pan Brázda. Při podáváni obědů v letadle obvykle nikdo nechodí, ulička je ostatně zahraena vozíkem. Jestli někdo vstal a el, dejme tomu, na toaletu, mohla jste si ho vimnout. Představuji si, e se ten člověk třeba zastavil u křesla naeho klienta, moná se zapotácel, pak se omluvil a el dál. Během této akce nenápadně vhodil Stomacol naemu klientovi do pití.

Skopalová přemýlivě vratila čelo a pak zavrtěla hlavou.

Na ty Srílančany si dobře vzpomínám. Byla to opravdu nápadná skupina. Z Colomba občas létají lidé v těch tradičních úborech, ale snad poprvé jsem jich viděla v letadle tolik pohromadě. Hned jak vstoupili, řekla jsem Brázdovi, e s nimi budou potíe.

Proč?”

To máte tak: tyhle tradiční úbory obvykle nosí náboensky zaloení lidé. Tam na Východě je spousta náboenských sekt a větinou to jsou vegetariáni. S těmi jsou vdycky nesnáze. Takovému fanatikovi naservírujete penát a brambory a on se rozčiluje, e ty brambory jsou omatěné, a kdy mu řeknete, e je to máslo, jdou na něho mdloby, protoe máslo pochází z mléka a mléko je ivočiný produkt!

Vy jste si těch lidí vimla hned v Colombu?

Ano. A rovnou jsem řekla Brázdovi: Pepo,“Buddha nad námi drí ochrannou ruku, musíme mu vyjít vstříc.

Začali jste se modlit?”

Ne, to my s Pepou máme takové heslo. Jakmile začnu mluvit o Buddhovi, u ví, e vegetariáni vpadli na palubu a vytáhne speciální stravu. Na obalu je napsáno NO ANIMAL FAT, pěkně velkými písmeny. Jene ne kadý tomu věří, v tom je ta potí. Brázda vyhrouje, e z vlastních peněz bude těm budhistům kupovat mrkev a kedlubny.”

penát?” zajímal se Honza o speciální stravu.

Zeleninová směs. Jene u při prvním podávání Jídla nastalo překvapení. Z těch dvanácti bylo jen sedm vegetariánů! Zbývající si dali to co ostatní a velice jim to chutnalo.”

Nedůslední budhisté, poznamenal Honza.

Bylo to jako nákaza. Letí se dlouho, to víte, je to přes půlku světa. Se vemi mezlpřistáníml let trvá skoro dvacet hodin. No a jak jsme tak putovali, morálka těch vegetariánů opadala a sotva jsme pronikli do prostoru naí republiky, zbyl jenom jeden.”

Tenhle?” vytáhl Karel z kapsy fotografii.

Anička si ji pečlivě prohlédla a pak pokrčila rameny.

To Já nevím. U čtyři roky létám na téhle lince, ale pořád mi vichni připadají stejní.”

Oba krlmlnalisté na sebe pohlédli.

Můe se někomu udělat patně proto, e poil masitou stravu, kdy předtím Jedl vdycky jenom zeleninu?”

To já nevím,” řekla Anička. Nemám s tím zkuenosti.”

Vy jste ovem viděla toho chlapíka, kterému se udělalo patně?”

Samozřejmě, vdy jsem mu pomáhala ve dveřích.”

Kdy přestoupil na masitou stravu? Vzpomenete si?”

Vichni cestovali v turistické třídě, vzpomínala Anička. Tam se sedí po třech, on seděl u okna v druhé řadě, kterou ti Srílančané zaujali. No oveml To byl ten chlapík, který zůstal vegetariánem!”

Moment, moment, přemýlejte jetě chvilku. Jste sl tím jistá?”

Ano, protoe sl pamatuji, jak se mu ostatní posmívali, něco mu říkali, samozřejmě jsem jim nerozuměla ani slovo.”

Seděl u okna,” řekl Karel Honzovi. To znamená, e nikdo, kdo by procházel uličkou, by mu nemohl nastrčit Stomacol do pití. Mohl to udělat leda jeho soused, nebo někdo zpředu či zezadu. Ale vdy byl obklopený Srílančany kolem dokola.”

Ledae…” pohladil si Honza knír, někdo otevřel okno a vsypal mu Stomacol zvenčí do pltí!”

To přece …” začala Anička, ale pak se zasmála. No ano, to je jediné moné řeení té záhady.”

A co kdyby Stomacol byl v jídle?”

Řekla jsem vám, e Jídlo připravoval Brázda s Růičkovou, přece si nemyslíte, e by oni…

Poslyte, zbyly vám připravené vegetariánské porce?”

Samozřejmě.

Kde jsou teď?”

Kde by byly? V mrazáku!

Usmála se.

U ode mne nebudete nic potřebovat?

Vstali.

Zatím ne, pani Skopalová. Myslím, e jste nám hodně pomohla. Kdy znovu letíte?”

Oznámila jim, e odletí pozítří. Je to cikánský ivot, stěovala si, a manel bručí, e mě má pořád někde v povětří.

Dovolili sl od ní zatelefonovat. Ukázalo se, e lze zajistit vegetariánské obědy, které zbyly a jsou uloeny v mrazničce. Jetě odpoledne musí dát laboratoř výsledek.

Take se to zdá celkem jasné, řekl Karel, kdy se rozloučili s hezoučkou letukou a ujíděli ulici Pionýrů igulikem dolů do města. Někdo naprlcoval injekční stříkačkou Stomacol do obědů, určených vegetariánům ze Srí Lanky.

Co kdyby se mezi cestujícími Evropany vyskytl také nějaký vegetarián? namítl Honza. To je námitka číslo jedna.”

A číslo dvě?”

Co kdyby podali ten oběd příli brzy? Nemyslí, e by to bylo nápadné, a by celá ta parta začala zvracet někde nad Arabským poloostrovem? Koneckonců kadý ví, e na palubě byl přísluník Bezpečnosti. Letuka to oznamuje cestujícím jetě před startem.

To by znamenalo …

e jenom Brázda, Růičková a Skopalová přicházejí v úvahu!”

Jaký by měli zájem na tom, aby se to stalo?”

Jedno je jasné: nevolnost toho chlapíka není dílo náhody. Vichni měli v aludku sáčky s heroinem. Ten, kdo podal Stomacol do jídla, fakticky upozornil na to, e tihle hoi pauji drogy!

To mohl udělat i jinak. Stačí hodit korunu do telefonního automatu a oznámit  dejte si pozor na cestující ve lutých chalátech, co letí z Colomba! A potom  snad nechce tvrdit, e Brázda, Růičková nebo Skopalová jsou mafiáni, zapletení do mezinárodního paovaclho řetězu s těkými drogami?”

Honza se zasmuil. Karlovy námitky mu nely pod vousy. Trochu se mstil na igulíku, prudce akceleroval a dupal na brzdu. Karel se tomu mimoděk pousmál.

Jetě ho utve. On za to nemůe.

Po celou cestu na oddělení nedokázali vydumat nic kloudného a tak předstoupili před svého náčelníka majora Sládka, řečeného Starý, s prázdnýma rukama, nebo takřka prázdnýma.

Sládek je vyslechl pozorně. Jako obvykle jim nevěnoval jediný pohled, díval se na hřbet rukou poloených na desce stolu.

Chci slyet vae názory, řekl, kdy mu pověděli, co vědí o faktech.

Podíval se na ně.

ádné nemáte? Jeli jste za tou Skopalovou s takovým nadením!”

No ovem, vysvětloval Honza. Jakmile se ukázalo, e v aludku toho chlápka je Stomacol, teorie o neznámém, který se během podávání oběda prochází po letadle, byla naprosto pravděpodobná. Jene Skopalová ji vyvrátila.”

Třeba le,” namítl major.

O tom jsem taky uvaoval. Jene kdyby Skopalová měla lhát, jinými slovy, kdyby do věci byla zapletená, spí by si mohla vymyslet, e někdo uličkou el, oponoval Sládkovi Karel.

Třeba je chytřejí, ne vypadá,” odpověděl major. Ví přece, e máme k dispozici seznam vech cestujících, kteří v letadle letěli. Mohli bychom si snadno ověřit, zda le nebo mluví pravdu.

Momentálně je nejpravděpodobnějí, e Stomacol byl ukrytý v tom vegetariánském jídle. A protoe ho naposledy jedl jenom jeden ze Srílančanů, nehoda postihla jenom jeho. Brzy se dozvíme pravdu. Laboratoř by u mohla mít výsledky.”

Na majorově stole zadrnčel telefon.

Náčelník zvedl sluchátko, podíval se na Karla a souhlasně kývl hlavou.

Pak stručně poděkoval a zavěsil.

Tak co? nevydrel Karel.

Major pokrčil rameny.

Negativní. Výsledky jsou negativní. V Jídle je přesně to, co v něm má být a nic z toho, co by v něm být nemělo.”

Jak se tedy ten Stomacol tomu chlápkovi dostal do aludku?”

A co kdyby mu ho do jídla nasypal jeho soused?” nadhodil náčelník. Nebo krajan, který sedél v křesle vpředu nebo vzadu?

Proč by to ale délall? Máslo měli na hlavě vichni.”

Jedno je jasné: pokud lo o záměrný čin, spáchal ho člověk, který měl zájem na překaení paerácké akce. A nedovedu si představit, e by to byl někdo jiný, ne člen konkurenční podloudnlcké bandy.”

Na mě je tohle trochu silné kafe,” zabručel Honza. Karel se zamračil a dodal:

Dvě paerácké bandy, které zkříí meče na území Československa? Přiznám se, e…

Musíme zváit vechny monosti.”

I tu, e onen ortodoxní vegetarián sl nakonec tu látku nasypal do jídla sám,” dodal Karel.

Musíme jetě jednou prověřit, jak je to se Skopalovou, s Růičkovou a tím Brázdou, to za prvé. Za druhé: sledovat Macha. Mohl mít na letiti schůzku se slečnou, ale spí tam sledoval jiné cíle. A potom …”

Moment,” přeruil ho Karel. Něco mě napadlo. Můu zavolat do té laboratoře?”

Proč by ne?” souhlasil náčelník.

Asi je to hloupost,” zabručel Karel, vytáčeje telefonní číslo.

Chvilku to trvalo, ne se spojil s chemikem, který podezřelou potravu zkoumal.

Poslyte,” řekl mu, kdy se konečně dočkal, co bylo napsáno na krycí fólii toho vegetariánského jídla?”

Oddálil sluchátko od ucha, aby I Honza a náčelník slyeli odpověď.

To je jednoduché,” hlásil chemik. Nic.”

Jste si jistý?

Jedna ta katule leí přede mnou. Fólie je naprosto čistá. Jestli nevěříte, přijeďte se podívat.

Karel zavěsil a sdělil náčelníkovi:

Skopalová nám vysvětlovala, e na fólii je nápis velkými písmeny NO ANIMAL FAT. Neobsahuje zvířecí tuk.”

Někdo jídlo vyměnil,” zauvaoval náčelník. Ale kdo, kdy, jak a proč?”

Karel s Honzou pronesli místo odpovědi oba současně otázku: Brázda?”

Náčelník přísluného oddělení vyetřovací správy nebyl spokojený, kdy mu major Sládek sdělil, e zaměstnanec československých aerolinií Josef Brázda byl nalezen ve svém bytě mrtev, ukrcený neznámým pachatelem, a e se nepodařilo zajistit by jen jedinou stopu, která by vedla k dopadení vraha. Svou nespokojenost dal náleitě najevo. Major Sládek trpělivě čekal, a se bouře přeene.

Co z toho vyvozujete? A co navrhujete?” zeptal se náčelník.

Je jasné, e případ je vánějí, ne jsme zprvu mysleli. Teď u lze naprosto vyloučit nějakou náhodu. Tu záleitost se Srílančany, záměnu jídel a nakonec úkladnou vradu osnoval z pozadí nějaký profesionál nebo spí profesionálové. Jednají plánovitě, mají prostředky i zkuenosti a očividně jim jde o mnoho. Proto navrhuji rozířit skupinu o pět dalích lidí, to za prvé.”

A za druhé?”

Operační skupina bude pracovat naprosto skrytě. Podcenili jsme protivníka. Teď nelze vyloučit, e Skopalovou sledoval. Doporučuji, aby rutinní vyetřování vedla jiná skupina ne moje. My budeme operovat v terénu zcela utajeně.”

Předpokládám, e jste si u vyhlédl stanovitě.”

Ovem. Můj bratranec vede opravnu fotoaparátů na Starém Městě. Má k ruce jednoho technika. Můeme zařídit, aby ten technik byl na omezenou dobu předisponován na jiné pracovitě. No a já si obléknu bílý plá. Do opravny chodí mnoho lidí, take moji lidé v tom mnoství snadno ujdou pozornosti.”

Major Sládek nečekal, e náčelník jeho návrh schválí tak brzy, ovem s tou výhradou, e mu nepřidělil pět dalích lidí, nýbr pouhé dva.

S Honzou Gruberem a Karlem Horkým bude spolupracovat Lojza Procházka a ti dva noví, Mirek Sklenka a Jirka Pitěk.

Hned po návratu od náčelníka svolal major Sládek celou pětici a seznámil ji se svým plánem.

Vyetřování půjde po dvou kolejích. Normální mord-parta bude běhat kolem Brázdový vrady. Kluci z mordparty o spojení Brázdy s případem paování heroinu nevědí. Budou pracovat naprosto rutinně. Ani se nemusejí snait něco předstírat. I kdyby jejich činnost někdo sledoval hodně zblízka, nebude mu nic podezřelého. Tím dostaneme my určité krytí a budeme mít volné ruce.

Zahleděl se na podřízené. V místnosti rostlo napětí. Vichni věděli, co bude následovat. Starej bude rozdílet úkoly.

Karel s Honzou si vezmou na starost Macha. To můe být klíč k celému případu, alespoň prozatím, čím déle o věci přemýlím, tím méně věřím, e se na tom letiti objevil náhodou. Procházka a Sklenka rozpracují Brázdu. Musíme zjistit souvislosti. Chci vědět, zda a jak se mohl zaplést do mezinárodní kriminální činnosti. No a ty, Jirko, si vezme na starost Yvetu.”

Ten to vyral,” poznamenal Honza polohlasně. Major Sládek předstíral, e neslyel a pokračoval:

Nemůeme vyloučit, e Yveta nám pomůe dostat se Machovi pod kůi. Jako nejblií úkol vidím odpověď na otázku, na Čí straně Mach vlastně je. Je to komplic party, která vyslala paeráky z Colomba, anebo protivník? Tahle otázka souvisí I s násilnou smrtí Brázdy. Zatím si nemůeme být zcela jisti, zda vrada má souvislost s případem paovaného heroinu. Je to ale velice pravděpodobné. Zabil vrah Brázdu proto, aby zakryl stopy? I to ml připadá moné. Snadno sl spočítal, e se budeme zajímat, jak se Stomacol dostal do aludku toho Srílančana a e nás pátrání logicky k Brázdoví zavede. Vradou se zbavil svědka.”

Anebo to mohl být naopak spojenec paeráků, který se chtěl pomstít člověku, odpovědnému za krach operace,” uvaoval Karel. Major přikývl.

I o té monosti jsem uvaoval, a musíme jl vést v patrnosti. Věřím, e nás vyetřování dovede k dalím stopám. A teď vás seznámím s důleitým organizačním opatřením.”

Vysvětlil jim, co ho vedlo k tomu, aby skupinu umístil přímo do terénu, na dohled zájmového objektu, jím je Hubert Mach.

Bratranec majora Sládka se jmenoval Vilém Hora. Bylo mu něco přes padesát let a vpád kriminalistů do svého malého království na Starém Městě uvítal jako změnu v jinak docela vedním ivotě. Zamlada slouil a později jako civilní zaměstnanec pracoval u letectva. Byl odborníkem na optické zaměřovače. Později přeel do civilního sektoru, do opravny fotoaparátů. Jeho provozovna byla malá, ale lidé sem chodili rádi, přestoe byla trochu z ruky. Drobnějí opravy dokázal zvládnout na počkání a nikdy si nenavykl na jinde zavedenou praxi tahat zákazníkům peníze z kapes zbytečnými úkony a pracemi.

Tak vy říkáte, e máte rozátelovanou Fresnelovu čočku,” rozmlouval se zákazníkem, kdy k nému major, doprovázený Karlem, poprvé přiil.

Zákazník se tvářil sebevédomé, Jako Člověk, který rozumí své věci.

Ovem,” tvrdil. To je Jediné moné vysvětlení.”

Hora prohlíel Praktiku sebevědomého mladého mue velmi pochybovačně. Podíval se do hledáčku.

Mlha na blatech, poznamenal.

Já vám říkám, e je roztelovaná Fresnelova čočka,” trval mládenec na svém.

No, uvidíme,” odpověděl Hora a vyrouboval objektiv. Přičichl k němu. Karel sl viml, e zákazník poněkud uasle povytáhl obočí.

Sádlo. Vepřové sádlo,” upřesnil Hora. Ze zásuvky vytáhl lahvičku éteru, navlhčil vatu a během několika vteřin vyčistil zadní čočku objektivu. Potom objektiv vrátil na místo a podal aparát zákazníkovi.

Fresnelova čočka je setelovaná,” konstatoval s úsměvem.

Fotoamatér pochybovačně přiloil aparát k oku.

No váně,” řekl. Obraz je bezvadný.”

Nějaký ertéř vám natřel zadní čočku aparátu sádlem,” vysvětlil Hora.

ádná Fresnelova čočka?”

Tu puste z hlavy.”

Co jsem dluen?”

Piet děkuju,” odpověděl Hora lakonicky.

Tak teda děkuju,” zakoktal značně znervóznělý mladík a vypadl.

Sotva se za ním zavřely dveře, Sládek s Karlem se dali do smíchu.

To tady má často, Vildo?” často ne,” odpověděl Hora Sládkovi, ale někdy ano. To je dobře, protoe je to určité osvěení!”

Hora u věděl, e bratranec cosi chystá a e jeho nenápadná opravna bude nějaký čas slouit jako detaované pracovitě Sládkovy skupiny. Bylo mu jasné, e by se marně vyptával. Nebyl překvapen, kdy odpoledne přiil pracovníci technické správy a namontovali jetě jeden telefonní přístroj.

Překvapen byl major Sládek, kdy v podvečer přiel Jirka Pitěk s novinou.

Představte sl,” hlásil, e se nám Yveta Hálková vdala.”

Kdy? divil se major.

U jsou to tři měsíce. Vzala si nějakého inenýra Rozuma.

xxxx

Funkci inenýra Rozuma by bylo mono označit termínem operační důstojník. Na malebném Holém vrchu vyrůstal nový interhotel Globe. Stavbaři italské firmy Lambretta ho měli odevzdat na klíč do dubna přítího roku. Ve Večerní Praze se dokonce psalo o tom, e hotel má u zadané pokoje na květen, i kdy doposud nebyly zasklené otvory ve stěnách, kde budou determální okna a ve společenských místnostech se muselo chodit s přílbou na hlavě. Inenýr Rozum, díky svým znalostem odborným i jazykovým, byl přidělen k firmě Lambretta, aby vyřizoval kadodenní záleitosti mezi investorem a stavbaři, ne vdycky jednoduché. Práce měl a nad hlavu a přece si nael čas, aby se oenil s exkluzivní krasavicí.

Čekal bych, e Yveta spí uloví nějakého valutového pracháče z ciziny,” divil se major, kdy mu Jirka Pitěk sdělil novinu.

Je asi chytřejí, ne jsme si mysleli. Ví dobře, có je výhodnějí. Jakmile se u nás někdo zavede na práci pro západní firmu, má se obvykle lip, ne kdyby na Západě il. Bere tamní plat ve valutách, vyuívá nerovnoprávného směnného kursu a vech výhod, je mají nai lidé: laciné bydlení, nízké daně, bezplatnou lékařskou péči…

Co tedy Yveta dělala na letiti?

To se musí zjistit, odpověděl Jirka Pitěk.

Jeho pátrání nepřineslo mimořádně povzbuzující výsledky.

Barmani ve známých praských hotelích, v Jaltě a Alcronu, Parkhotelu i Panoramě, Ambassadoru a Evropě vypovídali shodně: Yveta sem v poslední době přestala chodit. Pan avrda, mistr koktejlů, přeborník vech podniků centra města, se dokonce domníval, e je Yveta u mimo republiku.

To si vichni mysleli,” vysvětloval. Holky si povídaly o tom, e Yveta se chce vdávat.”

Vak se taky provdala,” utrousil informaci Jirka. Ale za tuzemce.

To ale musí bejt nějaká ajba,” mínil pan avrda.

Inenýr na stavbě,” řekl Jirka, a kdy spatřil výraz páně avrdova obličeje, spěně dodal: Ovem na nóbl stavbě.”

To jsem si oddychl,” uklíbl se zkuený znalec nočního ivota a poloivota pan avrda. U jsem si myslel, e chudák Yveta bude muset pracovat.”

Jirka zjistil, v jakých podmínkách nyní Yveta Rozumová ije.

Opravdu nebyly politováníhodné.

Inenýr Rozum bydlel v minisídliátku, které v průběhu několika let vyrostlo ve vilové části Koíř. Zástavba sestávala asi z dvaceti bloků, sloených z deseti a patnácti domků. Jejich obyvatelé se těili výhodám ivota ve vile, protoe kadý domek tvořil naprosto samostatnou jednotku, ale neznali nevýhody ivota ve skutečné vile: nemuseli vytápět čtyři venkovní stěny, měli sousedy, kteří mohli vypomoci, kdy bylo třeba. Přitom vtipné řeení bloků zajiovalo kadému objektu takřka dokonalé soukromí.

Inenýr Rozum jezdil do práce kodovkou, ale Yveta měla fiata. Sloitě konstruovaná anténa na střee Rozumová domu svědčila o tom, e uvnitř je elektronika za pěkných pár desítek tisíc.

Yvetě se tedy daří dobře, tak zněl závěr. Její styky s Machem nejsou podloeny, abychom řekli odborně, ekonomickými zájmy, uvaoval Jirka. Co jl tedy k němu táhne? Stará láska?

Tyhle dívenky nemají srdce zrovna na dlani. O lásce nechovají valné iluze. Jsou to profesionálky a jejich mozek dovede kalkulovat.

Jene výjimka potvrzuje pravidlo. Stává se, e zkuené nočňátko se dokáe zamilovat jako patnáctiletá studentka.

Tohle Jirka věděl dobře. Ale věděl také, e pokud se to stane, obvykle to bývá láska skutečně romantická, mladé dívky k mladému studentíkovi například. Jene Hubert Mach má do mladého studentíka opravdu daleko.

K podobnému závěru dospěli Lojza Procházka s Mirkem Sklenkou, kteří dostali za úkol rozpracovat Huberta Macha.

Zástupce firmy Rovex se v poslední době zmohl.

Dobrého půl roku úřadoval v najatém pokoji hotelu Alcron, ale zcela nedávno firma otevřela oficiální zastoupení. Rychlostí na zdejí poměry zázračnou adaptovala někdejí krámek na Starém Městě. Do výlohy, kde byly

kdysi zřejmě vyloeny mrkve a kedlubny, nainstalovala velký výstavní panel s přepychově vytitěnými obrázky kopírovacích strojů Rovex, uvnitř dva Rovexy předváděly, panem zástupcem odborně obsluhované, co dovedou. Byl tu telefon i dálnopis a dokonce i osobní počítač IBM.

Hubert Mach ve sluebním volvu vypadal jako’ztělesnění úspěného manaera.

A přece na něm lpělo podezření, e má prsty v nekalých obchodech s narkotiky.

Hláka přila od Interpolu, který vede Huberta Macha v informační bance na seznamu lidí, podezřelých ze styků s podloudnickými bandami. Proto byl pan Mach pod dohledem naí Bezpečnosti jetě dříve, ne dolo k jeho setkání na letiti s Yvetou a ne byl zavraděn stevard Brázda.

O tom vem polohlasně rozmlouvali oba vyetřovatelé, kdy seděli v opravně fotopřístrojů a pozorovali oknem vchod do Machova Stánku, zářícího novotou.

Jeho obchody, pokud jsem zjistil, jsou celkem bezvýznamné,” podotkl Mirek.

Kdybys měl rozhodnout, zakoupil bys pro podnik rozmnoovací Rovex? zeptal se Lojza.

Kdyby mi dali úplatek..,” uklíbl se Mirek. Ale váně… na tomhle trhu se asi těko uplatňuje neznámá firma, to má pravdu. Kadý zná Xerox a Minoltu a Ubic.

Firma Rovex se u nás etablovala jako rakouská filiálka japonské společnosti Fukami, která má pozoruhodný výrobní program. Od velkých renomovaných firem vykupuje zbytky součástek a komponentů elektronických zařízení, která pro zastaralost byla vyřazena z výrobního programu. Z těchto komponentů pak firma Fukami sestavuje jakési svoje výrobky, které prodává za nízkou cenu po světě, obvykle pod různými jmény. Rovex je jedno z nich. Firma Fukami je pověstná tím, e nepohrdne ádným obchodem, by se svou podstatou na hony vzdálil elektronice.

Můe obchodovat i s heroinem, nadhodil Starej, ne se oba vyetřovatelé pustili do rozpracovávání osoby Huberta Macha. Firma Fukami má svoje filiálky po celé Asii.

V Colombu také?” zeptal se Mirek.

Samozřejmě.

Nějaká spojitost by tedy mohla být.

Zařídíte kromě nás I sledovačku?

Máme na to málo lidí. Musíme si vystačit sami. Mládenci, mějte ho na očích v mezích svých moností. Běda, jestli se mu prozradíte.

Oba .mládenci’ ujistili svého náčelníka, e se budou chovat nenápadně.

S ádnými novými poznatky nepřili ani Karel s Honzou.

Brázda byl zakrcen ocelovým lankem, jak se prokázalo při pitvě. Vraedný nástroj nebyl na místě činu nalezen.

V bytě oběti se nenaly sebemení stopy. Vrah, nebo snad vrahové, se nezdrovali prohlídkou bytu. lo jim zřejmě jenom o to, aby zhasili Brázdův ivot, aby ho odklidili ze scény.

Brázda byl svobodný?” zeptal se major.

Rozvedený,” upřesnil Karel. il osaměle, nestýkal se s ádnými přáteli. Nepřijímal návtěvy, neměl ani milenku.”

Něco ve volném čase dělat musel!”

Dbal o ivotosprávu. ivil se makrobiotickou stravou.

V bytě si zřídil malou tělocvičnu, vude je tam plno činek a jiného nářadí. Hodiny volna trávil venku, v joggingovém úboru. Denně naběhal deset i víc kilometrů.”

Útěk před infarktem skončil prakticky na oprátce,” poznamenal náčelník. Svým způsobem je ten jogging ideální krytí. Takový osamělý běec se můe kdykoli s kýmkoli setkat, ani by vzbudil pozornost, nemyslíte?”

Taky nás to napadlo. Zkusili jsme rekonstruovat Brázdový trasy, ale marně. Vypadá to, e vdycky běel jinudy.”

To je zvlátní,” uvaoval major. Tihle běci obvykle kluou po stejné dráze. Sleduji dosaené časy, aby věděli, v jaké jsou formě.”

Brázdoví asi na tom nezáleelo,” řekl Honza, který sám za mlada aktivně sportoval.

Měl tuzexové konto,” podotkl náčelník.

Karel s Honzou se podivili.

V bytě se nenala ádná eková kníka tuzexového konta!”

Nechtěl mít ekovou kníku. Ale konto měl. Hodně zazobané. Skoro sto tisíc bonů!”

Honza hvízdnul.

Půl miliónu korun. To u je sluná částka!”

Take to vypadá na nějaké nekalé obchody!” mínil Karel.

Ovem,” souhlasil s ním náčelník, ale na jaké?”

Paeráctví?

Lidé od aerolinek jsou na takové věci opatrní,” pochyboval Honza. Zaměstnání u letecké společnosti si váí a neradi by o ně přili.

Sto tisíc bonů, to u stojí za nějaké riziko!

I za ivot?

Náčelník sledoval Karlovo a Honzovo rozumování. Tuhle eventualitu si nikdo nepřipoutí,” řekl. Brázda se nejspí vydal na velíce nebezpečnou stezku.

Jak vypadají výslechy těch Srílančanů?

Vichni samozřejmě byli jetě ve vazbě. Působilo to značné potíe, mimo jiné i diplomatické. Se zadrením cizince jsou vdycky spojeny nepříjemnosti, a dvanáct zadrených, to u je komplikace jak se patří.

Samá voda, informoval náčelník. Výpovědi se podobají jako vejce vejci-. Jednak vichni tvrdí, e neměli tuení, co obsahují ty igelitové sáčky v jejich útrobách. Ten kdo je najímal na černou práci, je zřejmě pečlivě instruoval pro případ, e budou zadreni. Domnívali se prý, e v balíčcích jsou léky, které nejsou schválené v zemích EHS. Dnes platí vude v Evropě přísné zdravotní předpisy, a spousta japonských a amerických léků se nesmí prodávat, třebae v Japonsku a v USA jsou běně na trhu.”

Heroin, to je tedy pěkný lék,” poznamenal Honza ponuře.

Pořád stejná písnička. Jsou to nezaměstnaní, kteří přili o vlastní zemědělské hospodářství anebo o práci v továrně. Jen čtyři jsou svobodní, ostatní mají rodiny. Samozřejmě i děti, jeden z nich dokonce rekordní počet, sedm.”

Chudáci. Někdo zneuil jejich bídy,” povzdechl Karel. Jak je najali?

Na ulici, před zprostředkovatelnou práce, kdosi jim to poradil. Vichni konali tuhle kurýrní práci poprvé.

Kolik by za ni dostali?

Přepočtem na nae peníze ani ne tisíc korun.

Měli představu, za jakou cenu se prodává obsah těch balíčků?”

Náčelník se nevesele pousmál a pomalu zavrtěl hlavou. Já docela věřím tomu, e o tom neměli tuení.”

Karel s Honzou věděli, e celá skupina měla namířeno do Atén. Zajímali se proto, zda jsou nějaké nové informace o tom, jak bylo naplánováno předání zásilky na místě určeni.

Vech dvanáct vypovědělo, e měli vystoupit a počkat a se jich na letiti ujme kontakt. Měl se prokázat heslem “Zelený drak”. Pěkně romantické, nemyslíte?”

Zelený drak? Spí Bílá smrt.”

Jejich výhoda byla v tom,” řekl Honza, e si nemuseli dávat kopretinu do klopy. Kadý je na první pohled v těch hábitech rozeznal!”

Kadý, například Hubert Mach,” připomněl Karel.

Zajímalo by mne, ozval se Honza, jestli to byla první akce tohoto druhu. Co kdy kanál přes praské letitě funguje u delí dobu?”

Nemůeme to vyloučit.”

Pak by to ovem znamenalo, e podobných výprav u bylo vlci”

A e se dalí čekají,” doplnil náčelník. Na celnici teď vyhodnocuji lety z Colomba za poslední rok. Musíme vzít v úvahu jeden základní předpoklad. Do lidského aludku se vejde jen omezené mnoství zásilky. Aby se akce vyplácela, musí putovat víc lidi najednou. Proto se teď analyzují záznamy o letech z Colomba. Zajímají nás hromadné skupiny, cestující z Colomba do Evropy přes Prahu, zejména do Atén.”

Konečná stanice nemusela být vdycky v Aténách,” nadhodil Karel.

Nemusí, ale můe. A potom je třeba dát do souvislosti lety větích skupin s Brázdovou slubou na palubě. Soudruzi slíbili, e analýza bude brzy hotová, nejpozději zítra dopoledne.”

Bude to těké,” ozval se Honza. Jak poznají, e jde o skupinu? Samozřejmě, v tomhle případě to skupina byla, a tak výrazná jako fotbalový mančaft. V jiných případech ale kurýři mohli cestovat zdánlivě nezávisle jeden na druhém. Osamělý cestující na jednom křesle, o kousek dál manelská dvojice, chápete? Rozptýleně po celém letadle.”

O téhle monosti Jsme uvaovali,” řekl náčelník. Jene pak by asi bylo velice obtíné tak roztrouenou skupinu na konečné stanici  a u byla v Aténách nebo kdekoli jinde  identifikovat. Těko můeme čekat, e v letitní hale bude stát chlapík s transparentem CESTUJÍCÍ S IGELITOVÝMI SÁČKY V BŘIE - KE MNĚ!”

Porada se protáhla. Nakonec udělali jediný závěr: je třeba proetřit, kudy vedly Brázdový běecké cesty. Pokud se toti s někým stýkal, nejspí smlouval tajné schůzky někde na trase joggingového běhu.

Takovou naprosto rutinní práci zná kadý kriminalista. Nekonečné pochůzky, dotazy a zase pochůzky. Popis osoby a jejího oblečení, neběhával tudy? Kdejaká babka, kdejaký penzista se cítí kdovíjak důleitý. Vzpomíná, aíe větinou si vymýlí. Kadý údaj, kadý fakt je nutno znovu a znovu ověřovat.

Podařilo se stanovit snad tucet tras  a to byl sluný úspěch po třech dnech lopoty. Jedna trasa byla zajímavá: vede toti poblí domu, ve kterém bydlí manelé Skopalovi.

Náhoda?

Tonoucí se stébla chytá, řekl Honza, kdy o tom s Karlem rokoval. Nemáme v ruce vůbec nic, tak a tam máme třeba vzduch.”

Rozpis slueb Aničky Skopalové měli u dávno k dispozici a věděli proto, e v těchto dnech je letuka v Praze, asi k plné spokojenosti manela, stavebního technika OPBH, který, jak se vyjádřila, měl plné zuby jejího věčného cestování.

Tak tohle by byla opravdu velmi iroká souvislost, jen co je pravda. Anička Skopalová vedla ivot příkladné manelky. Pokud byla doma, snaila se manelovi vynahradit dny nepřítomnosti a zmírnit jeho rozladěnost. Zvlátní případ: buď byla někde na druhé straně zeměkoule, nebo doma, nejdál v samoobsluze nebo u řezníka. Manel není právě společenský člověk, a Anička si nikdy nevyrazila sama nebo s kamarádkami  nato pak kamarády  za zábavou.

Tohle Karel s Honzou u věděli, a přece Je nějaké tuení přivedlo před činovní dům v ulici Nad Petynkou, kde manelé Skopalovi bydleli.

Skopalová ani nebyla překvapená, kdy je spatřila. Otevřela jim, oblečená do zástěry, a mile zvala dál, třebae návtěva kriminalistů nebývá zrovna příjemná.

Čekala jsem, e přijdete. To je hrozné, viďte, ten Pepa Brázda… Nemůu se z toho vzpamatovat.”

Sundala si zástěru a pečlivě ji sloila.

Já jsem ale u vechno řekla vaim kolegům, u mě ohledně Pepy vyslýchali.”

Vy samozřejmě nic nevíte a vědět ani nemůete,” začal Honza od lesa. Uvelebil se do křesla, které zaúpělo pod jeho váhou.

S Brázdou jste se soukromě mimo slubu nestýkala. Neviděla jste ho tady někdy běhat?

Podivila se.

Já vím, e pěstoval jogging, ale e běhal tady v okolí?

Někdy,” řekl Honza a díval se jí do očí. Nepotkala jste ho tu?”

Zavrtěla hlavou.

Vy si snad myslíte, e já …”

Podívejte se, paní Skopalová, my vám to řekneme na rovinu, ozval se Karel. Tápeme. Nemáme se čeho chytit. Budeme vděčni za sebemení stopu. Za kadou maličkost, za cokoli.”

To jeho běhání mohlo mít i jiný význam, ne zdravotní. Pochopte jedno, paní Skopalová, přidal se Honza,” my nemáme ve zvyku mluvit takhle otevřeně. Při vyetřování se to nikdy nedělá, nebo skoro nikdy. My vám opravdu věříme a chtěli bychom, abyste nám pomohla. Třeba se na vás jetě obrátíme s něčím konkrétním ..

Moc ráda bych vám pomohla, ale v téhle chvíli skutečně nevím, jak bych mohla!”

Brázda se vám nikdy nesvěřoval?”

Byl dost nemluvný. To víte, starý mládenec, či rozvedený … Sama přesně nevím, jak to s ním bylo.”

Nebyl někdy rozruený, nervózní?”

Byl to vzor naprostého kliďase. Legrace s ním ovem nebyla.”

Neměl nějaké nepravidelnosti v práci?”

e by třeba nenastoupil do sluby? To bylo u něho naprosto vyloučené!”

Příklad vzorného pracovníka,” shrnul Karel.

A moc vzorného,” doplnila ho Anička Skopalová lakonicky. Jak by se asi tvářila, kdyby věděla, e tenhle vzorný pracovník měl veliké tuzexové konto?

Letíte brzy do Colomba?”

Ano, pozítří.”

Jistě tam máte nějaké známé.”

Samozřejmě, svět leteckých společnosti není tak velký, jak si lidé představují.”

Třeba byste se tam mohla poptat mezi přáteli, snad by věděli o Brázdových stycích něco zajímavého.”

To pochybuju,” usmála se a pokrčila rameny. ,,2il jako asketa, doma i na cestách. Nikdy nevyrazil do ulic. Byl zalezlý v tranzitní ubytovně, to Je takový hotel pro létající personál, víte? ádné styky s nikým nevyhledával..

Nevadl. Ztrate tu a tam slůvko, třeba se vynoří nějaká maličkost, která nám pomůe.”

Odeli s nepořízenou.

Ani je to moc nezklamalo. Ani si to přiznali, jeli za Aničkou Skopalovou docela rádi i proto, e to je pohledná a sympatická mladá ena.

Spoutěli se úzkými uličkami k hlavní třídě, kdy Honza, který jak obvykle řidli referentský vůz, podotkl:

Jede za námi modrý igulík.”

Karel se samozřejmě neohlédl.

Nějaký známý?

Ani nevím … Najednou mě napadlo, e jsem ho u párkrát zahlédl.”

Při vjezdu na ulici Pionýrů čekal déle ne obvykle. Získal tlm trochu času, aby sl auto prohlédl. Přiblíilo se na nějakých padesát metrů. Na tu délku Honza nedokázal v zrcátku přečíst poznávací značku.

Jeď dál, jakoby nic,” řekl Karel.

Déle u čekat nemohli, bylo by to nápadné. Rozhodně nechtěli samozvaného pátrače vyplait, pokud to opravdu nějaký pátrač byl.

Jetě ne dojeli ke Hradu, igullk se Honzovi ztratil ze zorného pole.

xxxx

Ve fotoopravovně bylo několik lidi a proto nemohli hned bez okolků vniknout do dílny, aby novinu zatepla sdělili svému náčelníkovi. Trochu je zklamal, protoe hláeni přijal bez známky nějakého zvýeného zájmu.

Třeba je to opravdu jenom náhoda.”

U věděli, co bude následovat.

V krimlnalistické práci musíte jednat bez předpojatosti. Zásada, e přáni je otcem mylenky, v nai brani neobstojí.”

Kázáni trvalo jetě chvilku, ale skončilo něčím, co je nadmíru překvapilo. Náčelník rozhodl:

Na tu Skopalovou teď přece jen dávejte několik dni pozor.”

Pozítří letí na Srí Lanku,” upozornil Karel.

Začněte hned,” zněl strohý příkaz.

A tak se tedy vrátili, odkud vyjeli.

Dávejte pozor… To se snadněji řekne ne vykoná ve čtvrti takřka liduprázdné, kde se lidé navzájem znají jako na vesnici a kde přítomnost kadého cizího člověka budí pozornost.

Postupovali podle systému, který se jim v podobných případech u mnohokrát osvědčil. Rozdělili se, aby nevypadali jako pověstní ,dva páni a procházeli uličkami tak, aby se v pravidelných Intervalech zahlédli a aby takřka nepřetritě jeden nebo druhý měl v patrnosti oblast, ve které by se střeená osoba mohla pohybovat.

Tak jim plynuly hodiny.

Vystřídali se na večeři v nedaleké restauraci a taky aby zatelefonovali domů manelkám, e dnes, promiň, přijdu trochu později, ne, raději mě nečekej, pá, miláčku. Tu ohranou litanii, jakou zná kadá rodina kriminalisty na celém světě. Červencové slunce neochotně vklouzlo za obzor a zanechalo za sebou horkem roztetelený vzduch jako připomínku, e se co nevidět vrátí.

Tvář čináku, ve kterém mladá letuka ila se svým věčně nespokojeným muem jim u byla důvěrně známá. Zdálo se jim, e v něm u sami někdy bydleli  psychologický efekt dejavu, ji viděno, který vyvolává klamné vzpomínky na události, které jetě nenastaly.

Kdyby to tak bylo moné, pomyslel si Karel, abych se mohl skutečně pohrouit do svého deja vu a spatřit události přítích třiceti minut…

Zpozorněl. Ani si to zprvu uvědomoval, něco se na tváři domu, nyní ji notně ztemnělého, změnilo.

Ano, zhaslo jedno světlo.

Světlo v bytě Skopalových.

Karel se rozhlédl kolem sebe, ale Honzu neviděl. Pokrčil rameny a vrazil ruce do kapes. Spoléhal se, e jistě není daleko. Moná, e sám vidí tento úsek ulice, ani by byl sám viděn.

Skopalová doslova vyběhla ze dveří.

Měla na sobě volnou modrou sukni a blůzu s modrými rukávy. Vypadala jako ena, kterou něco vyruilo od domácí práce a vyběhla jen tak nalehko na ulici, ani učesat se nestačila.

Ta má naspěch, pomyslel si Karel. Kam tak letí?

V několika okamicích mu zmizela za rohem ulice a ve večerním tichu bylo slyet jen klapot jejích střevíčků v rytmu polochůze, ale spí poloběhu. Ulička, kam zahnula, se dosti prudce svaovala k ulici Pionýrů.

Karel se odlepil od zídky a vydal se za ní. Doufal, e Skopalová spěchá místy, kde zrovna prochází Honza.

Kdyby ji toti měl dostihnout, musel by se dát do běhu, a to není nejnenápadnějí způsob sledování. Skopalová by si toho asi nevimla, v duevním rozpoloení, ve kterém se očividně nalézala, ale co kdy někdo cizí sleduje ji, a také toho, kdo ji hlídá? Chvilku váhal, aie pak se rozhodl, e podobnými úvahami nebude ztrácet čas.

Klapot enských podráek slábl, Skopalová získávala stále větí náskok.

Karel se rozběhl a málem narazil na Honzu.

,,Co tu stojí? zahromoval. Bě za ní, ale fofrem. Já se vrátím pro auto.

Protoe smůla nebývá samotářka, obstarala si druku.

Referentská kodovka, ten starý věrný druh, zůstal momentálně jen starý a na věrnost pozapomněl.

Marně otáčel Karel klíčkem. Startér kvílel a trvalo věčnost, ne motor zabral.

Karel zapnul světla a vyrazil, a se kola protočila. Obratně prokličkoval uličkami, které připomínají periférii okresního města. Člověk, jeho by sem vysadili z vrtulníku, by nevěřil, e je v Praze. Do ulice Pionýrů vjel takřka smykem.

Na chodníku, v hustém stínu pod korunami stromů, spatřil Honzu.

Přirazil k obrubníku a zastavil. Honza vklouzl na přední sedadlo.

Chytila stopa, vydechl. Viděl jsem ji, jak mávla a u bylo auto u ní!”

Modrý igulík? nadhodil Karel. Byl to výstřel od boku, ale trefil do černého.

Samozřejmě. Modrý igulík!

Teď oba litovali, e jejich referentský automobil není vybaven rádiem. Bylo by snadné poádat prostřednictvím operačního důstojníka hlídkový vůz, který operuje v této části hlavního města, aby se poohlédl po modrém igulíku. Úkol najít jehlu v kupce sena, modrého igulíka na praském předměstí, připadl jenom jim.

Jeli na Bílou horu,” poznamenal Honza.

Starou cestou na letitě?

Dost moná. Anebo na Strahov?”

Karel jenom něco zavrčel a rychle předjel loudavce ve Wartburgu.

Velká křiovatka na Vypichu byla mimořádně pustá a proto si mohli dovolit nedbat na červenou. Bez okolků zahnuli doprava a o sto metrů dále vlevo. V krátké chvíli míjeli důstojnou hradbu historického parku Hvězda. A znovu podivná enkláva, která připomíná vesnici. Kdo by věřil, e tudy vedla před staletími jedna z nejdůleitějích královských cest.

Modrého igulíka dostihli jetě před vjezdem na Leninovu třídu.

Ona jede na letitě,” pronesl Honza s úlevou. Byl rád, e se jejich předpoklad splnil. Tak tedy modrý igulík nezahnul ani na Strahov, ani směrem na Motol, nepokračoval na Karlovy Vary, nýbr směřoval tam, kde Anička Skopalová pracuje.

Anička… Jestli se na ni provalí něco oklivého, budeme ji i nadále nazývat v duchu Aničkou? Bude to Anna Skopalová, při vyetřování, před soudem i ve vazbě. Anna. To jméno mu najednou připadalo strohé, takřka nepřátelské.

Teď si mohli dovolit volnějí jízdu. Provoz na Leninově třídě byl ivý a moností k odbočení tu mnoho není, take od modrého vozu nechali odstup dobrých padesáti metrů a jenom se snaili neztratit ze zorného pole jeho růová koncová světla.

Sledované vozidlo zabočilo na rampu, vedoucí přes most směrem k letiti, ale nahoře, místo aby zabočilo vlevo, dalo se vpravo.

Oni nejedou na letitě!” zaklel Honza.

Napravo od kladenské výpadovky je v krajině rozeseto několik vesnic, největí z nich nese podivné jméno Černý Vůl. Tudy vede silnice, kterou se lze přes Tursko dostat zadem do Kralup a dále na Mělník. Někteří lidé vědí, e tahle silnice je výhodnějí pro toho, kdo jede na českou Lípu a chce se vyhnout hustému provozu ve středu města i dále, ve Vysočanech.

Tam, kde kronikář Kosmas popisoval bojitě Lucké války, je dnes dokonalé bluditě silnic a silniček.

Museli by mít těstí, aby modrého igulíka s růovými koncovými světly dostihli.

Měli těstí.

Něco jsem zahlíd,” zaeptal Karel, jako kdyby je mohl někdo slyet. Prudce zabrzdil.

Opravdu zahlédl odraz svých světel na sklech auta, zaparkovaného na vjezdu do lesa.

Jestli je to milenecký pár a my je přepadneme jako mírácl, propadnu se hanbou,” snail se vtipkovat Honza, ale neznělo to příli vesele. Vyskočili ze kodovky. Karel měl v ruce elektrickou svítilnu, Honza sáhl do podpaního pouzdra pro pistoli. Kdy si vzpomněli, jak rozčileně mladá ena vyběhla z domu, odmítali monost, e jde o záletnou manelku, která spěchá na tajnou schůzku s milencem.

Ze tmy zaslechli tlumený výkřik.

Vyrazili tím směrem. Zastavili se na okraji lesa. Ano, teď znovu ten výkřik, jetě zoufalejí!

Dva mui vlevo, dva vpravo, ostatní středem! zařval Honza, který v ádné situaci neztrácel duchapřítomnost. Je-li tam někdo přepaden, je třeba zmást a vyplait násilníka, aby se zabránilo nejhorímu.

Pomoc!” zvolala u docela blízko Anna  nebo opravdu nadále Anička  Skopalová.

Nali ji na malé mýtině, leela na zemi. Měla roztrenou blůzu.

Kdy je spatřila a poznala, rozplakala se.

Kde je?” vykřikl Karel.

Nebyla schopna odpovědi. Honza impulsívně vyrazil do tmy, ale po několika krocích se zarazil. Naslouchal. Protivník se mohl kdekoli skrývat. Stačilo mu zalehnout, zachovat klid, zadret dech. Můe být ozbrojen a vyuije výhody prvního výstřelu.

Nedaleko se ozval startér, motor zabral, rozeřval se ve vysokých otáčkách a za několik vteřin bylo slyet, jak řidič řadí na dvojku. Po několika dalích vteřinách bylo neznámé vozidlo pryč.

Co se tady, proboha, dělo?”

Karel vyhrkl otázku moná a příli naléhavě. Sklonil kuel svítilny k zemi, aby leící enu neoslňoval.

Sedl si k ní a konejivě ji objal kolem ramen.

Uklidněte se… U je vechno v pořádku. Přili jsme včas. Ten chlap byl sám, nebo jich bylo víc?”

Je … jeden … vzlykla Skopalová. Třásla se na celém těle.

Můete vstát?”

Pokývala hlavou a utřela si hřbetem ruky obličej.

S tím povstáním to lo hůř. Nohy se jí podlamovaly. Právě proitý nervový ok ji připravil o značnou část sil. Teprve s pomocí Honzy, který se zatím vrátil, se zvedla. Museli ji podpírat z obou stran. Potácela se jako omámená. Návrat houtinou k silnici byl obtíný. Kudy se prosmekl jeden člověk, trojice lidí procházela jenom těko. Na nějaké hovory nebyla vhodná chvíle, bylo třeba počkat, a se Skopalová uklidní.

S otázkami mohli začft a v autě, kdy ji zabalili do deky a pohodlně usadili.

Kdo to byl? zeptal se Karel.

Nevím. Zastavila jsem ho … stopovala jsem na ulici.

Honza s Karlem sl vyměnili pohledy. Opravdu, Honza byl svědkem toho, e Skopalová zastavila modrého lgullka zdvihnutím ruky.

Proč jste stopovala?”

Byla jsem sama doma. Volali z letitě, e prý můj mu vtrhl do naí sluební místnosti, vyvolal nějakou árlivou scénu. Je prý opilý a musím tam okamitě přijít.”

Co jste udělala?”

Byla jsem hrozně rozčilená. On toti … manel… je opravdu v poslední době a nepříčetně árlivý. Já snad budu muset změnit zaměstnání…

Znovu se jí oči zalily slzami. Karel ji pohladil.

No tak… klid… nic se neděje. My vás na letitě odvezeme. Vechno se vysvětlí. Půjdeme tam s vámi. Uvidíte, vechno bude v pořádku.

Vděčně se na něho podívala.

Jste hodný.”

Dobře, ale povězte nám, co jste dělala potom.”

Nevím přesně… Jako bych ztratila rozum. To jeho árlení mi jde straně na nervy. Vyběhla jsem na chodbu a zaklapla za sebou dveře. Hned jsem si uvědomila, e nemám klíče, ale v tu chvíli mí na tom nezáleelo.”

Vyla jste tedy z domu,” napovídal jí Karel.

Ano, a nejbllí cestou jsem seběhla na hlavní třídu. Dívala jsem se po taxíku, ale ádný nejel. Stejně jsem u sebe neměla peníze … Ale ono by se to nějak vyřídilo, viďte?”

Určitě,” přisvědčil Karel.

Potom se objevilo to auto. Zamávala jsem. Nedělala jsem si ádné naděje, protoe vím, jak neradi řidiči zastavují ve městě stopařům. Tenhle mi zastavil hned.”

Ochotný pán,” zabručel Honza.

Byl na mne velice milý. Vysvětlila jsem mu, e jsem letuka a musím okamitě na letitě, řekl, e sice jede do Motola, ale e mi rád pomůe a zaveze mě a do Ruzyně. Choval se velice mile. Nikdy by mě nenapadlo, e …

Zmlkla. Karel na ni pohlédl a po chvíli se zeptal:

Mohla byste nám ho popsat?

Ani mladý, ani starý. Měl na sobě sportovní bundu. Do obličeje jsem mu v autě moc neviděla. Myslela jsem si, e je vechno v pořádku, dokud u Ruzyně nezabočil na druhou stranu. Chtěla jsem, aby zastavil. To u byl jako vyměněný. Smál se, e nejsem mladá holka a e vím dobře, jak to se stopařkami chodí. Vyhroovala jsem mu, e budu křičet, ale on, e mu to nevadí a e tam, kam mne odveze, mne stejně nikdo neuslyí. Potom vjel sem do lesa. Měl tohle místo určitě vyhlídnuté předem, třeba to u někdy předtím udělal..

Bojácně se podívala do tmy, do míst, kde před krátkou dobou proila kruté okamiky.

Karle, půjč mi baterku, řekl Honza, vystoupil z vozu a zamířil zpátky do lesa.

Chtěl vás tady znásilnit..podotkl Karel, kdy se Honza vzdálil.

To jsem si hned myslela. Bránila jsem se, kdy zastavil, ale udeřil mě pěstí do obličeje, div mne neomráčil.

Co bylo pak?

Pak jsem si řekla, e nemá smysl se nechat utlouct,” řekla prostě.

To byla rozumná úvaha. Take jste s ním potom la, takříkajíc, dobrovolně?

Chvilku mlčela. O takových věcech ena nerada mluví před cizím člověkem. Ale krlminallsta je přece jenom něco jiného, ne takzvaně cizí člověk. Je to profesionál, osobně nezúčastněný. V jistém smyslu něco jako lékař.

Ano, dobrovolně. Jasně jsem mu dala najevo, e se nebudu vzpouzet, e nebudu křičet, jen a ml, proboha, nic neudělá.”

Tak jste se dostali a na tu mýtinku?”

Ano, drel mne pevně za loket. la jsem posluně … jako ovce na poráku.”

,A potom?”

Pak jsem najednou pocítila hrozné nebezpečí. Jako kdyby na mne zezadu dýchla smrt. Nedovedu ten pocit popsat, ale … bylo to strané. Myslela jsem si, e největí strach mám za sebou, ale to co jsem před tím proívala v automobilu nebylo nic proti tomu, co mnou projelo tam na mýtině, kdy jsem tam stála ve tmě a ten člověk za mnou. Jako kdyby se ochladilo o třicet stupňů, nebo kdyby na má záda někdo otevřel dveře mraznlce.”

Dívala se upřeně před sebe. Tváře měla trochu upiněné, a slzy jí tam vyčistily křivolaké stezičky. Choulila se do deky, jako pasáček na mezi.

Tehdy jsem vykřikla a vyrazila kupředu. V tu chvíli jsem jednala úplně pudově. Popadl mne za rameno a chtěl mne přitáhnout k sobě. Vysmekla jsem se mu. Uvědomila jsem si, e mu jde o něco jiného, ne jsem si myslela.

Znovu se odmlčela.

Chtěl mne zabít.

Protoe jste se bránila jeho pokusům?”

Ne. Chtěl mne zabít, od prvopočátku mne chtěl zabít. Cítila jsem to. Věděla jsem to. Straěně jsem se bála. Ani nevím jak, ale ocitla jsem se na zemi. Napadlo mne … je to hrozné přiznávat, ale napadlo mne: kdyby mé tak chtěl jenom znásilnit! Ale on nechtěl. Slo mu o můj ivot. Leela jsem na zádech úplně bezmocná.

Měla jste těstí, e jsme přili včas, paní Skopalová, ozval se venku Honza.

V ruce se mu něco zalesklo.

Bylo to ocelové lanko.

xxxx

Odpovědní pracovníci vyetřovací správy velmi dlouho vyhodnocovali informace, získané od Anny Skopalové. Odborný posudek vyzněl jednoznačně: ocelové lanko, nalezené na místě přepadení, mohlo být vraedným nástrojem v Brázdově případu. Identitu nebylo mono prokázat jednoznačně, protoe ani to nejpodrobnějí etření neprokázalo přítomnost tkáně z Brázdová krku v jemných drátcích ocelového lanka. Právě tato skutečnost vyvolala nejvíce pochybností, protoe podle názoru specialistů nebylo moné, aby při vradě Josefa Brázdy se mikroskopické částečky lidské tkáně mezi drátky nedostaly. Pravděpodobnějí závěr naznačoval, e útočník uil stejné metody, avak nástroj buď velice pečlivě vyčistil, anebo si obstaral jiný. Nic snazího: lanko tohoto druhu se prodává v kadém obchodu s jízdními koly. Patří toti do zadní bowdenové brzdy kol Favorit nebo Eska.

Na poradě skupiny, která se odbývala na skrytém pracoviti v opravně fotopřístrojů, se projednávaly i jiné eventuality.

Nelze vyloučit monost, řekl major Sládek, e to vechno byla komedie. Mu v modrém igulíku sledoval u několik dní předtím Honzu i Karla a věděl, e jsou v kontaktu se Skopalovou. Můe to být ovem i jinak: fakticky jde o společníka Skopalové, ona sama ho na Honzu a na Karla upozornila a on sehrál dlvadýlko proto, aby Skopalovou v naich očích očistil.

Lékařské vyetření prokázalo,e zhmoděniny na těle Skopalové jsou opravdové,” namítl Karel. Snail se na případ dívat pokud mono objektivně, ale přesto by nerad viděl Aničku Skopalovou na seznamu podezřelých. Honza se na něho úkosem podíval, ale nepodotkl tentokrát nic, I obvyklého ertíku se zdrel. Asi měl podobné pocity jako Karel.

Kdo by nepodstoupil několik ran pěstí jen proto, aby vyklouzl z daleko horí lamastiky!” oponoval major Sládek.

Myslím, e nelo o komedii. Skopalová byla skutečně v oku. Nevěřím, e by byla schopna tak mistrné přetvářky.

Podívejme se na případ z jiného úhlu,” pokračoval major Sládek. Dejme tomu, e existuje osoba nebo skupina osob, která udruje kontakt s paeráky heroinu a v zájmu zahlazení stop Zlikvidovala Josefa Brázdu a ze stejných důvodů se pokusila o toté u Anny Skopalové. To by znamenalo, e Skopalová ví, nebo by mohla vědět něco, co by bezpečnost oné osoby nebo skupiny osob ohrozilo. Co to je?

Nastalo ticho.

Hora v přední místnosti opravny vyřizoval právě nepříjemnou záleitost se zákazníkem, který přiel s reklamací. Z útrku rozhovoru, teď u nikterak klidného, vyplývalo, e do mechanismu kápl olej na mazání icích strojů. Výsledek, totální blokádu mechanismu, dával za vlnu opravně a zcela rozhodně popíral, e s přístrojem sám manipuloval. Karel se nemohl zdret, aby na půl ucha neposlouchal. Trochu ho bavila představa, jak by se dotyčný zákazník tvářil, kdyby se rozhrnul závěs, vyel pracovník Bezpečnosti a nabídl se, e předá přístroj krimlnallstické laboratoři k expertize: ta by snadno dokázala, jakého maziva bylo k oetření fotoaparátu pouito.

Ta osoba nebo skupina osob,” řekl polohlasně Honza, se můe jenom domnívat, e Skopalová něco ví.”

Jak se to můe domnívat? zajímal se major.

Mohla příleitostně něco vidět, nebo slyet… Byla to přece blízká kolegyně Josefa Brázdy.

Diskuse ve vedlejí místnosti u pultu přerostla v hádku a vyvrcholila okázalým odchodem rozlíceného zákazníka, který prohlásil, e si bude stěovat. Hora strčil hlavu mezi závěs, celý rudý.

,,To aby se člověk zbláznil. Vy se máte nejlíp!

Zarazil se, kdy viděl zasmuilé obličeje a raději zmizel.

Kdyby aspoň kluci z dopravky nali toho igulíka … prohodil Honza.

Záleí na tom, jakými prostředky disponuje ta osoba nebo skupina osob. Jestli má větí technické monosti, je igulík u rozcupovaný na prvočinitele. V opačném případě můeme kadou, chvilku čekat telefonickou zprávu, e stojí zaparkovaný v osamělé uličce.

Musíme znovu prověřit okruh známých Josefa Brázdy, navázal major na nit svých úvah.

Kdyby se tak prokázala souvislost mezi Brázdou a Machem ..

Karel přitom pohlédl oknem k nedalekému nároí staroměstských uliček, kde bylo vidět vchod do rezidence firmy Rovex.

To by bylo příli jednoduché, řekl major. Chtěl jetě něco dodat, ale vyruil ho nové instalovaný telefon.

Optika, prosím,” ozval se smluveným heslem.

Modrý igulík i s posádkou, odpověděl mu klidný enský hlas.

No výborně!

Ne tak docela. igulík leí na dně Slapského jezera.

Kde?” chtěl vědět major.

Jako obvykle, pod Krásnou vyhlídkou.”

xxxx

Zanedlouho ujíděli po barrandovské výpadovce.

Krásná vyhlídka je vem praským automobilistům známé místo nad upanovicemi. Silnice tam vystoupala a na vrchol takřka kolmého srázu. Pak se lomí a mizí v lese. V nedalekém oputěném lomu je mono pohodlně zaparkovat a z okraje silnice je krásně vidět do irokého kraje. Protějí dáň, s jejími letovisky a písečnou pláí, máte jako na dlani. Jezero je poseto drobnými skvrnkami plachet. Borové lesy dýchají osvěující pryskyřičnou vůni.

Uniformovaní přísluníci VB z oddělení nedalekých těchovic se starali, aby zvědavci nezastavovali na oblíbeném výletním místě a pokračovali v cestě. Řidiči si mohli oči vykoukat aby spatřili co zajímavého se na vltavském břehu děje.

Karel zaparkoval takřka u srázu, jen při této příleitosti si to mohl dovolit  a přísluník v hodnosti strámistra je vechny tři zavedl o dvacet metrů dále, kde postával hlouček muů v civilu.

Byli to kolegové z praské kriminální sluby. Vichni se dohromady dobře znali, potřásli si pravicemi, vyměnili pár slůvek a dál se věnovali podívané, která se odvíjela před jejich očima.

Čluny říčního oddílu VB označovaly místo, kde  hodně hluboko pod hladinou  leel modrý igulík, který včera nadělal Honzovi a Karlovi tolik starostí.

Včera jistá paní Kopřivová slyela rachot, vykládal příchozím kapitán Slunděra situaci. Místní lidé u vědí, o co jde. Na tomhle místě se hodně chytrolínů pokouí zbavit svého neprodejného vozu. Prostě ho dostrkají na okraj srázu a ádijé. Mají po starostech, nemusejí se dohadovat se Sběrnými surovinami. Tam na dně je u pěkně velké vrakovitě. Říční oddíl si toho někdy vímá, někdy ne, podle situace. Jene včera přila z operačního střediska ta hláka, e je třeba zjistit modrého igulíka …

Úkosem se podíval na majora a jeho lidi, ale nezeptal se, zda právě oni si tu hláku vyádali.

Hned ráno nastoupili potápěči. Trvalo jim dobré dvě hodiny, ne to auto nali. Za volantem zůstal řidič. Vzhledem k tomu, e je ve vodě u nějakých … podíval se na hodinky, osmnáct hodin, moc ivota v něm asi nezbývá, ledae by měl mimořádně dobrý dech.”

Ten Slunděra snad k tobě chodí do koly ibeničního humoru, naklonil se Karel k Honzovi.

Potápěči se pokoueli tělo uvolnit, ale nepodařilo se jim to. Dveře vozu se zkříily pádem. Okna rozbíjet nechtěli, aby nezničili nějaké stopy. Těch tam ale asi nebude moc, jak si myslím.”

Major Sládek pokrčil rameny.

Pak museli vichni ustoupit, protoe mohutná tatra stoosmatřicítka s navijákem couvala opatrně ke srázu. Řidič zastavil, pečlivě podloil vechna kola a mocné, hydraulicky ovládané nohy zabezpečily vůz před sklouznutím do hlubiny. Motor zaburácel a silné ocelové lano obtíené obrovským hákem se začalo inout po kamenitém srázu.

Naproti, na dáňském břehu, se to hemilo naháči. Tak zajímavá podívaná je vdycky vítaným zpestřením nudného horkého dne. Karel se musel naklonit, aby spatřil člun potápěčů. Vypadali shora jako skřítkové, oblečení do černých neoprenových kombinéz.

Řidič stoosmatřlcítky vydával pokyny svému pomocníkovi a protoe hák se kadou chvilku někde zachytil, prokládal pokyny avnatými kletbami a to i na adresu čumilů. My jsme vlastně teď taky jen okouněčl, svědkové tragédie, která se zde odehrála a v irím smyslu odehrává, pomyslel sl Karel.

Jde o drogy. Stopy bezpochyby vedou za hranice. My zde dríme jen jedno poličko na celé achovnici hry se smrti. Ti, kdo pohybují figurkami, se domnívají, e poličko je bezvýznamné, okrajové. Jene ach je hra, při ni není ádné pole bezvýznamné. Kadé se můe stát polem rozhodujícím.

Bude tomu I tentokrát?

Zatímco dvě figury byly obětovány, jedna unikla v poslední chvíli. Kdo má být dalí na řadě?

Vybavil s! před očima Aničku Skopalovou. V tuto chvíli se chystá k letu do Colomba. Tui, e je pod dohledem? Má dost inteligence na to, aby domyslela pravý stav věcí. Nikdo sice proti ní nevznesl ádné obviněni, ba ani podezřeni, nicméně je jasné, e se kolem ní mnohé odehrálo. V případu, kde není čeho se chytit, drí moná právě ona klič v rukou.

Byla to odváná hra a pracovnici Bezpečnosti k nl přistoupili a po důkladném zváeni vech okolnosti. Nesla v sobě i kus rizika. Jestlie protivník se nerozpakoval ohroovat mladou enu dva kilometry stranou od kladenské silnice, jak se bude chovat na vlastni půdě? Náčelník odboru nakonec akci schválil jen pod podmínkou, e Skopalová neopustí prostory mezinárodního letitě v Colombu a bude pod neustálým dohledem dvou přísluníků Bezpečnosti…

Lano se pohrouilo do vody. Jeden z potápěčů, v ruce dalí upoutávacl lana, se spustil po zádech přes okraj loďky.

Kdo je ten člověk, uvězněný v troskách automobilu?

Skopalová ho popsala, ale popis se hodil na mnoho muů. Asi tak třicátník, dobře urostlý, vlasy tmavé, zvlátní znamení ádné. A výka? Těko říci. Skopalová ho viděla jen v automobilu. Venku v lese v noci neviděla u vůbec nic.

Táhnout! Táhnout!” zaznělo zdola.

Řidič stoosmatřicltky přehodil páky. Hluk motoru vzrostl, lano se napjalo a bylo znát, jak na ponořeném konci dře a drti kameny. Zazněl praskot, kmen nějakého stromku, který se uchytil v takřka kolmé skalní stěně, nevydrel nápor a přelomil se.

Hladina jezera se rozvlnila.

Spatřili střechu modrého automobilu, notně pomačkanou, hned nato okénka.

Stop! Stop!

Bílý motorový člun se státní vlajkou na zádi přirazil k automobilu. S přispěním potápěčů otevřeli přísluníci zablokované dveře pomocí dlouhých ocelových páčidel a s námahou vytáhli ztuhlé tělo ven.

Jdeme,” řekl major Sládek.

Skopalová popsala násilníka dobře.

Neuplynulo mnoho času, aby byl mrtvý identifikován.

Jakub Tesař, pracovník výsadky, která se zabývá vývozem naeho textilního zboí, se narodil roku 1954.

Samostatný referent pověřený vývozem do oblasti jihovýchodní Asie.

Trvalé bydlitě v Jeseniové ulici v Praze na ikově.

xxxx

Nezáviděníhodná povinnost návtěvy Jarmily Tesařové připadla Karlovi a Honzovi.

Jeseniova ulice je důleitá tepna ikova, ale o tom faktu vědí jenom zdejí obyvatelé. Nejezdí tudy ani tramvaj ani autobus, zato je to významná spojnice jádra čtvrti s velikou křiovatkou, zvanou Ohrada. Byla vybudována v době, kdy starý, dělnický ikov u dávno stál a začínal chátrat. Strohá, prvorepubliková zástavba, hladké stěny pětipatrových čináků, jen tu a tam ozdobené římsou.

Tesařovi bydleli ve čtvrtém patře. U v druhém Honza hudroval, e vechny případy, které on má to potěení vyetřovat, se týkají obyvatel pater od třetího výe, pokud mono bez výtahu.

Zazvonili.

Paní Tesařová, drobná tmavovláska s účesem á la Boena Němcová, jim otevřela, a jakmile spatřila výraz Jejich tváří, téměř se dala do pláče. Mlčky ustoupila, aby jim udělala místo. Ze dveří kuchyně vyhlédla starí ena.

Nechali se odvést do obývacího pokoje.

V jeho zařízení se mísil nevkus s moderním přepychem. Ferda Mravenec, vytvarovaný z vázacího drátu, visel nad gigantickým monitorem Sony Profeel. Po obou stranách monitoru stály reprobedny, veliké jako atní skříně, takté vyrobené pičkovou firmou Sony. A následovala dalí přehlídka spotřební elektroniky; několik videomagnetofonů, vechny ve třídě hi-fi, Super-Bety i Panasonik VHS, přehrávač videodesek, přehrávač kompakt-disků, magnetofon cívkový a ne méně ne tři magnetofony kazetové. Karel se v tom tolik nevyznal, ale Honza okamitě postřehl přijímač satelitního vysílání televize. Jen toto zařízení přijde bratru na sto dvacet tisíc korun. Nábytek samozřejmě finský, sklo brouené, kameninový servis byla západoněmecká kopie kameniny britského stylu červená vě. Koberce s vlasem vysokým jako anglický trávník. V knihovně Pijoanovy Dějiny umění, svazky edice Třikrát a několik bestsellerů z poslední doby, je se staly bestsellery hlavně proto, e se o nich mezi snoby rozkřiklo, e nejsou k dostání.

Paní Tesařová,” řekl Karel, musím vám oznámit tragickou zprávu.

Nebylo to poprvé, kdy pronáel tato slova a i tentokrát si uvědomoval, e ani po letech sluby si na tyto okamiky nezvykne. Tesařovi mají dvě děti. Kde asi jsou? Hlídá je ta stará paní, která vyhlíela z kuchyně?

Ukázalo se, e děti jsou na letním táboře.

Honza odeel do kuchyně za starí enou, o ní zjistil, e je matkou paní Tesařové.

My jsme to věděly,” naříkala. Pověděl nám to ten chlapec, co tady opravuje elektriku. Já to věděla, e to patně dopadne. Říkala jsem, Jarmilo, řekni Kubovi, a má rozum, ale on si nikdá nenechal říct, nikdá, on se mi nelíbil od první chvíle, kdy ho přivedla domů. Já říkala, Jarmilko, on má přirostlý uní lalůčky, to moje babička mi povídala, e takový lidi nemají dobrý srdce, ale kdepák. Myslíte, e si ta holka nechala říct? Nikdy ne. Měla svoji hlavu, u jako malá. Co já se s ní natrápila!

Honza ji nechal mluvit, ale byl ve střehu a čekal, kdy se v záplavě naříkání objeví alespoň náznak nějaké smysluplné informace. Aby tomu napomohl, zeptal se:

On dovedl vydělat peníze, viďte, paní…

Zemanová, Anastázie Zemanová. To on dovedl. Vak taky vidíte. Jen se podívejte, ukázala po kuchyni, ve které seděli. Samej vynález. Mrazák. Na co mrazák? Nebo tohle. Trouba. Jsou prej v tom vlny, nebo co. Hrůzu peněz to stálo. Moc dobře to přej ohřívá párky a taky reje je z toho dobrá. Milej pane, já vám uvařím takovou reji, jakou jste nikdy nejedl, a mám doma sporák, kterej kupoval jetě můj nebotík první mu někdy ve čtyřiapadesátým roce!

Měl asi sluný plat, prémie..

Víte, kolik tohle vechno stálo? V tom jsou statisíce, milej pane soudruhu. Ale jedno vám povím a čestný slovo na to: Jarmilka o ničem nevěděla, proto s várna mluvím tak upřímně. Já jsem se radila s advokátem. Tohle vechno, co vidíte je Jarmilky. I auto je napsaný na ni.

Modrý igulík?”

I co vás nemá, ford sýrea, nebo jak se to jmenuje. To on by Kuba nikdy nejezdil v obyčejným autě. Musel mít vechno extra, říkal: my na to máme, my si to můeme lajsnout. Tak a teď tumá. Já jsem vdova, moje dcera zrovna tak. My to snad máme dědičný.”

Radila jste se s advokátem?”

A to se ví, e radila. Kdy zeák začal vydělávat peníze, měla jsem radost. Kdo by neměl. Ale jak jsem viděla, e to jsou moc velký peníze, dostala jsem strach. Peníze jsou dobrá věc, kdy jich je tak akorát. Nesmí jich bejt ani moc málo, ani přespříli.”

Jak dlouho to trvalo? Od kdy vá ze začal vydělávat velké peníze?”

Pani Zemanová si snad teprve teď uvědomila, e s ní mluví přísluník Bezpečnosti a nikoli neznámý mu, kterému sl vylévá srdce. Zostraltěla.

To já vám nepovím přesně. Jarmilka mi vyprávěla, e Kuba dostal nějaké prémie. On jí to tak vdycky vysvětloval, rozumíte? Jakmile přinesl domů peníze, vykládal o prémiích.”

Tohle jí zřejmé poradil ten advokát. Z mue jetě kape říční voda a v hlavě má díru po kulce, ale jeho tchyně se stará o to, aby na dcerunce nezůstala poskvrnka. A hlavně, aby nahrabaný majetek zůstal jí, včetně forda Sierry. Jakpak se asi daří Karlovi, zauvaoval Honza. U se vzpamatovala mladá vdova? Karel má ovem takt, dovede jednat s lidmi a poradit si.

Paní Zemanová, my jsme kriminalisté. Vá ze byl zavraděn. Jde nám o vyetření vrady a o odhalení pachatele. Byli bychom rádi, kdyby s námi vae dcera spolupracovala a pomohla nám pachatele vypátrat. Jsme vděčni za jakoukoli informaci. I vy nám můete pomoci. I to sdělení, e pan Tesař začal vydělávat veliké peníze, je pro nás nesmírně cenné. Máme mnoho důvodů se domnívat, e jeho násilnou smrt zavinili lidé, kteří mu umoňovali ty veliké peníze vydělat.”

Take Jarmilka …?

Je v tomto směru mimo podezřeni, ujioval ji Honza. Měl na jazyku slůvko prozatím, ale raději je spolkl.

Zůstal s pani Zemanovou v kuchyni jetě dobrou půlhodinku. Dozvěděl se vak hlavně to, e Jarmilka byla od malička krásné a inteligentní děvče, mohla se stát zpěvačkou nebo kadeřnici, kdyby měla vlc drzosti a pičatějí lokty; avak její charakter, slunost zděděná po rodičích a skromnost způsobily, e se nakonec stala jen prodavačkou. Se zaměstnáním skončila, kdy Jakub, její manel, začal vydělávat tolik, e mohla zůstat v domácnosti.

O obchodech svého zetě nevěděla paní Zemanová mnoho. Cestoval často sluebně do ciziny a ty různé vopičky, jak označila technické vymoenosti, rozestavěné vude kolem, navozil zvenku.

Říkal, e nejlíp se nakupuje v Singapuru, tam je to nejlacinějí. A taky v tom Kolumbusu.

V Kolumbusu? zapochyboval Honza. Vzpomněl si, e město Columbus leí v Ohiu, ale pak si uvědomil, jaké město paní Zemanová vlastně myslí.

V Colombu, e ano?

Tak nějak, přisvědčila.

I Honza byl spokojen. Tak se nám to začíná rýsovat a věci dostávají smysluplnějí podobu. Pan Tesař jezdíval do Colomba. Tam zřejmě navázal známosti s lidmi, kteří za slubičku ádali protislubičku, nejdříve nepatrnou, později patrnějí a kdy referenta výsadky pořádně zmáčkli, mohli od něho ádat vechno.

Třeba i vradu.

Neměl vá ze kolo? zeptal se znenadání.

To ano, favorita,” přisvědčila paní Zemanová udiveně. Jak to víte?

Jen tak mě to napadlo.”

Později, při zběné prohlídce bytu, zavítali i do sklepa, kde si zavraděný Jakub Tesař zřídil malou dílnu. Lanek do brzd favorita tam nali několik …

xxxx

Major Sládek sdělil, e se při pitvě Jakuba Tesaře zjistily řezné rýhy na dlaních, které zřejmě vznikly násilným stykem s ocelovým lankem. Případ se jetě více zakulatil, jak řekl. Zakulatil, ale zase rozvětvil. U si můeme odpovědět, kdo asi ukrtil Josefa Brázdu a pokusil se o toté u Skopalové. Tuíme, jaké motivy k tomu vedly. Ale k hlavnímu iniciátoru a strůjci veho jsme stejně daleko, jako na začátku.

Zamyleně čáral tukou na papír geometrické obrazce.

Představuju si to takhle,” pokračoval. Máme zřejmě co do činění se dvěma skupinami. Anebo s jednou vnitřně rozpolcenou  na výsledku to ovem nic nemění. Jedna skupina vyslala z Colomba letecky přes Prahu do Atén dvanáctičlennou výpravu paující heroin. Druhé skupině záleelo na tom, aby tato výprava byla v Praze odhalena. Pomocí Brázdy podstrčila kurýrům prostředek, drádící k dávení. Vůbec nezáleí na tom, e účinkoval jen v jednom případě. Plán se i tak zdařil, výprava Srílančanů na sebe upoutala nai pozornost a byla prozrazena. Zároveň vak musel být Brázda jako nepohodlný svědek likvidován. Vechny okolnosti nasvědčují, e spácháním vrady pověřili Jakuba Tesaře.”

Rozhlédl se kolem sebe, zda s ním vichni souhlasí. Celá pětka, kterou pozval na improvizovanou schůzku do svého bytu, mlčela. A kdo mlčí, ten, jak se praví, souhlasí.

Je třeba zváit otázku, zda Tesař jel ve stejné partě s Brázdou, nebo zda to byli konkurenti. Kdyby to byli soupeři, motivem vrady by byla pomsta. Tato varianta mi vak připadá nepravděpodobná.”

Nicméně moná,” podotkl Lojza.

Ovem, proto ji musíme stále vést v patrnosti. Schůdnějí se mi zdá druhá verze. Brázda s Tesařem byli společníci a Tesař vradil proto, aby umlčel potenciálního svědka. Sledoval i Skopalovou. Věděl, e se o ni zajímáme a e je v kontaktu s Karlem a Honzou. Buď on, anebo jeho éf, co je pravděpodobnějí, usoudil, e Skopalová je rovně nebezpečná. Rozhodl se ji likvidovat stejným způsobem jako Brázdu. Druhé vradě se nám podařilo zabránit.”

Aspoň něco,” zahučel Honza.

Protoe Tesař zklamal, musel být nakonec odstraněn ze stejného důvodu, jako Brázda. Skopalová viděla jeho tvář, a třebae ho neznala osobně, mohla kdykoli potvrdit, e on je tím násilníkem, usilujícím o její ivot.”

Tesař je mrtev, take Skopalová je mimo nebezpečí?” zeptal se Karel.

Tím si zatím nemůeme být jisti. Pustili jsmp ji na nebezpečnou cestu do Colomba. Je to do značné míry riskantní krok, ale není vyloučeno, e přinese nové poznatky. Věřím, e chlapci ji dokáí uhlídat. Tuhle část vyetřování nemůeme ovlivnit. Proto se musíme soustředit nadále na případ

Brázda-Tesař, který je zřejmě totoný. Na tom úkolu bude i nadále pracovat Honza s Karlem.”

A co Mach? ozval se Lojza. Na něho jsme zatím nevyhrabali vůbec nic. Obchody nedělá sice velké, ale celkem obstojné. Nabízí přístroje značky nepříli renomované, zato levnějí a zatím fungují spolehlivě. Jediné, co na něho máme, je jeho přítomnost na letiti. To je, myslím, trochu málo.”

Kdybys ho mohl tenkrát na tom letiti vidět, nezdálo by se ti, e je to tak málo,” řekl Karel.

Mohly mu oči vypadnout,” podpořil kolegu Honza.

Nechte toho, mládenci,” zarazil je náčelník. Máme před sebou spoustu práce. Na Brázdu jsme zatím nenali nic a asi sotva najdeme, člověk samotářský, s nikým se nestýkal… Jene Tesař byl z jiného těsta. Měl desítky známých a přátel, ustavičně v jednom kole. A my z toho víru určitě vylovíme nějakou rybku. Je třeba zjistit frekvenci jeho výjezdů do ciziny, na těch, myslím, hodně záleí. A zda se někde kryly jeho výjezdy s pobytem Skopalové v Colombu. Proetřit okruh jeho známých. V jeho stínu se musí najít někdo, komu se třeba svěřil nebo něco naznačil…”

Tak to abysme li, Karle,” zabručel Honza.

Dvojici krlminallstů přijal ředitel výsadky doktor člhák, posílený prvním náměstkem Inenýrem Pánkem. Oba se tvářili ustaraně. Nebylo jim příjemné sdělení, e jejich zaměstnanec byl zapleten do závané trestné činnosti, její obětí se nakonec sám stal. Nejdříve zahrnuli vyetřovatele tím, jak náročné úkoly podnik plní v těké a mnohdy nekalé konkurenci za podmínek hospodářské recese. Úkoly se ustavičné zvyují, stěovali sl, výkony dodavatelů tomu neodpovídají.

My nejsme výrobní organizace, soudruzi,” vysvětloval ředitel. My prodáváme, co jiní vyrobí, a nae úspěchy a neúspěchy vlastně závisejí na úspěích nebo neúspěích naich dodavatelů. V poslední době, přiznejme sl, těch neúspěchů je poněkud více ne úspěchů.”

A tak, samozřejmé, nemůeme nést odpovědnost za soukromé počínání naich zaměstnanců v mimopracovní době,” připojil se inenýr Pánek. Nikdo z nás není přece povinen kontrolovat…”

Počkejte, soudruzi, takhle bychom se daleko nedostali. Nechci se zmiňovat o tom, e by nebylo od věci, kdybyste si občas ověřili třeba to, jaké automobily, myslím z kapitalistického trhu, jsou ve vlastnictví vaich zaměstnanců. V obchodních organizacích toho typu, jaká je vae, to nebývá neobvyklé. Kdybyste takové opatření udělali, Tesař by moná u nebyl vaím zaměstnancem, ale velmi pravděpodobně by il.

Ředitel chtěl něco podotknout, ale Karel se nenechal přeruit.

Jak jsem řekl, nemíníme se těmito otázkami zabývat. Jsme kriminalisté a vyetřujeme případ vrady. Majetkové poměry zavraděného Jakuba Tesaře zdaleka neodpovídají jeho legálním příjmům. Je tedy nejvý pravděpodobné, e zneuíval důvěry  pokud to tak mohu nazvat  vaeho podniku k vlastnímu obohacování. Jistě víte, e hloubková revize prozkoumá pracovní činnost Jakuba Tesaře.”

Oba vedoucí činitelé podniku mlčky přikývli.

My se soustředíme na jiný okruh otázek. Potřebujeme zjistit, s kým se stýkal v zaměstnání Jakub Tesař, musíme si udělat obrázek o jeho práci. Nějakou dobu se tedy budeme pohybovat na půdě vaeho podniku. Bylo by asi vhodné, soudruhu řediteli, kdybyste nám vyhradil nějakou místnost. Neradi bychom naruili chod podniku a je jasné, e kdybychom rozhovory s vaimi zaměstnanci měli vést…”

Ale to je samozřejmé, u jsme na poradě vedení tuto otázku iniciativně zvaovali, hned jak jsme se dozvěděli, e zde povedete vyetřování. Místnost jsme vám připravili, máte tam i přímou telefonní linku

Na jedno vás ale musím upozornit,” dodal náměstek starostlivě.

Prosím.”

Tesař byl člověk velice společenský, po vech stránkách, abyste mi rozuměli.

Nevím, jestli vám rozumím správně,” přiznal Karel.

Měl v zaměstnání dost přátel, ale také přítelkyň. Několikrát jsme mu museli mluvit do due. Někdy se zdálo, jako by mu činilo zvlátní potěení navazovat důvěrné vztahy s mladými vdanými zaměstnankyněmi. Tím vím vznikla motanice, kterou jen těko půjde rozplést.”

My se o to pokusíme,” ujistil jej Honza.

Kdyby měli sestavit tabulku kladů a záporů, kancelář, je jim vedení podniku vyhradilo, by rozhodně patřila mezi klady. Nebyla velká, ale příjemná, vkusně zařízená. Zato okolnosti, o nich hovořil náměstek, by jistě patřily mezi zápory.

K Tesařovi snad nikdo nebyl lhostejný. Mnozí ho měli rádi, oblíbili si jej. Ale nechyběly ani opačné názory a dokonce hlasy těch, kdo měli mnoho důvodů, proč ho nenávidět.

Byl zvyklý chodit přes mrtvoly, prohlásil referent Prochor, jeho prý Tesař vypíchl z funkce obratným splétáním intrik, jimi se musela zabývat stranická a odborová organizace.

Přiznám se bez mučení, e lepího kandidáta na mrtvolu bych nedokázal navrhnout.

Jetě, e to přiznal tak otevřeně,” řekl Karel. Toho aspoň můeme vykrtnout ze seznamu podezřelých.

Starej nebude rád, a mu povíme, co jsme se tu dozvěděli, mínil Honza. Tady je nejméně pět lidí, kteří ho měli tak straně neradi, e by sáhli…

I po pistoli?” poznamenal Karel pochybovačně. To snad ne!

Můe vyloučit, e tahle vrada má úplně jiný motiv ne se domníváme? Nemyslí tak náhodou předpojatě?

Kdyby tě slyel Starej, udělal by ti pochvalnou čárku do bílého notýsku, poznamenal Karel. Moná, e Honza má pravdu. My se snaíme najít nitky, které vedou někam za moře, do Colomba, máme plnou hlavu mylenek na heroin a mezinárodní paerácké bandy a Tesaře mohla dostat na dno Slapské přehrady obyčejná lidská nenávist.

Prochor nenáviděl Tesaře z důvodů pracovních, ale ekonom Zoubek byl árlivý manel, jemu se donchuán Tesař snail nasadit parohy. Bylo kupodivu, proč se vedení podniku s Tesařem nerozloučilo, protoe jeho morální profil rozhodně nepřispíval k dobrým mezilidským vztahům na pracoviti.

Odpověď na tuto otázku daly výsledky hloubkové kontroly.

Neshledala v pracovní činnosti Tesaře ádné závady.

Naopak, potvrdilo se, e Tesař byl schopný pracovník, iniciativní, energický, vytrvalý. Byl sl svých odborných kvalit plně vědom. Opravdu nosil domů tučné prémie, take mnoho nepředstíral, kdy se chlubil manelce pracovními úspěchy. U dávno se mohl stát vedoucím oddělení, ale drel se zdánlivě podřízené funkce referenta.

Ta mu nejvíc nesla, shrnul celou záleitost lapidárně Honza.

Týden strávili v podniku. Dozvěděli se mnoho o jeho zákulisí. Dost zaměstnanců se domnívalo, e sl přihřejí polívčičku a e se jim podaří vyuít kriminalistlckého etření k vlastním cílům. Kolik pomluv museli Karel s Honzou vyslechnout, kdo co zpronevěřil a kdo bere úplatky a kdo je na výhodném místě díky podlézání soudruhu Iks Ypsilonoví a tak dále.

Tři dny se Karel snail utřídit a vyhodnotit poznatky, ale stále víc se utápěl v nepodstatných podrobnostech. Oba vyetřovatelé nabývali dojmu, e obrůstají neprůhledným houtím a ztrácejí z dohledu horizont.

A přece mám dojem” prohlásil na sklonku týdne Karel, kdy usedli s Honzou v kavárně a srkali dus,” e jsme ukli o informaci, která by mohla mít význam.

Dojmologii nemám rád.

Já taky ne… nemluvme tedy o dojmech. Je to spí tuení. Můj nos něco zavětřil.

Má to vůni kolínské?”

Ne. Myslím, e se to enských netýká. Musel to být zvlátní člověk, ten Tesař.”

Taky sl říkám. V kadém případě výborný manaer.”

Obdivuji na něm ten iroký záběr. Obrovský pracant, a co vedle toho jetě stačil! Kde kdo má milenku, ale on měl nejméně tři najednou, a to jenom v podniku, kde pracoval. Kdo ví, kolik jich měl jindel To jeho údajné obchodování valutami pokládám z devadesáti procent za pomluvu. Nic se nedokázalo. Ale docela věřím tomu, e dokázal obstarat peníze jakékoli měny.”

To tedy hodně riskoval,” poznamenal Honza. Kdyby to na něho prasklo, letěl by na hodinu.”

Můj nos zavětřil, e zřejmě miloval riziko, říkal jsem si, proč se montoval do vztahů mezi mladými maneli. Nedělal to proto, e touil po riziku? Do nebezpečného obchodu s drogami ho moná přivedla právě váeň po riziku.”

To by byla spí otázka pro psychologa, nemyslí?”

Snad. Ale vím jen tolik, e tihle fanatici aktivity se nevyhýbají ani maličkostem. Tesař si dokázal pořídit drahý zahraniční vůz, ale zároveň kupoval a moná i obchodoval zahraničními gramofonovými deskami a kompakt-disky.

Posly, nebyl Josef Brázda diskofil?”

Gramofon jsem v jeho bytě viděl, to je pravda, ale jestli byl diskofil… Ty si to myslí?… Karel se zadumal.

Proč by ne?” odpověděl Honza. Já si u dlouhou lámu hlavu otázkou, jak se mohl obchodní referent Tesař s Brázdou setkat. Předpokládali jsme, e třeba na sluební cestě v letadle. Ale teď u máme zjitěno, e Tesař nikdy neletěl na stejné lince v letadle, ve kterém měl Brázda slubu. Jedna předpokládaná verze se zhroutila. Kdyby se ukázalo, e diskofille byla jejich společný koníček, e si desky vyměňovali, e s nimi společné obchodovali..

Nebuď předpojatý! Vazba mezi gramofonovými deskami a heroinem mi připadá poněkud násilná.

Nemusí to být přímá vazba. Jde nám předevím o první kontakt těch dvou. Jak se seznámili? Jak k sobě nabyli důvěru?

Důvěra mezi lidmi tohoto druhu nebývá velká. Tihle doli a k vradě.

To byl konec. Jaký ale byl začátek?

Náčelníka zmínka o dlskofilství zaujala a souhlasil s tím, e by bylo třeba tuto stránku věci alespoň orientačně prověřit.

Do hry vak vstoupil nový faktor.

Anna Skopalová se vrátila z Colomba.

xxxx

Porada se tentokrát konala na detaovaném pracoviti mimo Prahu, v celkem nenápadném stavení, které by neinformovaný člověk minul bez povimnutí, protoe by si myslel, e tu místní JZD má skladitě.

Přítomní byli vichni přísluníci skupiny majora Sládka a také dalí soudruzi, kteří se vyetřování případu účastnili a pracovali na jeho ostatních aspektech.

Středem pozornosti se stali oba přísluníci, kteří doprovázeli Skopalovou  ani to tuila  do Colomba a v hlavním městě Srí Lanky prověřovali její kontakty. Jeden z nich, poručík Mrázek, který mluvil perfektně anglicky a při četných pohybech v jihovýchodní Asii pochytil i mnohé ze sinháltlny, měl za úkol navázat kontakt s protinarkotickým oddělením tamní policie.

Náčelník přísluného oddělení správy zahájil poradu a předal poručíkovi Mrázkovi slovo.

Případem Skopalová se bude zabývat soudruh Sníek, který jl dostal osobně na starost. Já bych se spí zaměřil na irí okolnosti případu.

Policie na Srí Laňce věnuje incidentu, k němu dolo v Ruzyni, značnou pozornost. Ani nemůe jednat jinak, vdy v případu je zapleteno dvanáct srílanských občanů. V mezinárodním obchodu s narkotiky hraje Colombo roli důleitého uzlu. Paerácké organizace vyuívají toho, e země proívá vnitřní rozpory. Tamiltí separatisté vedou partyzánskou válku, která někdy dosahuje skutečně velkých rozměrů. Ale i v údobích takzvaného klidu páchají separatisté atentáty, drobné diverzní akce a podobně. Pozornost armády a policie je tedy vázána těmito vnitřními nepokoji. To ovem neznamená, e si obchodu s narkotiky nevímají. Právě proto, e je pří něm dosahováno vysokých zisků a e je vázán výhradně na ilegální činnost, bývá obchod s narkotiky spojen s teroristickou činností.

,,To se ovem netýká jenom Srí Lanky, poznamenal major Sládek.

Ovem. Pro teroristické organizace je obchod omamnými látkami vítaným zdrojem příjmů. Mohou obchodníkům nabídnout kapacitu svých ilegálních sítí, dobře zorganizovaných. Oplátkou dostávají tučný podíl na zisku, který pak realizují hlavně nákupem zbraní a střeliva.

Obchod s narkotiky tedy dopomáhá silám rozvratu,” poznamenal náčelník.

Vude na světě,” přisvědčil Mrázek. Situace srílanské policie je proto velice sloitá. Narkotika přiváená do země pocházejí větinou z takzvaného Zlatého trojúhelníku na thajsko-barmských hranicích, kde se mák pěstuje ve velkém. Fakta o této části světa jsou, myslím, veobecně známá.

Poručík Mrázek se rozhlédl kolem sebe a pokračoval.

Osobně jsem byl v kontaktu se zástupcem vedoucího protinarkotického oddělení srílanské policie Jayatillakem. O incidentu na ruzyňském letiti byl podrobně informován srílanským zastupitelským úřadem v Praze i naí ambasádou v Colombu. Poskytl mi vekeré materiály o osobách, které jsme tady zadreli. Jak jsme předpokládali a jak se prokazovalo u výslechu, opravdu jde o lidi, kteří nikdy dříve neměli s obchodem s narkotiky nic společného. Byli zverbování víceméně nahodile, pod slibem snadného výdělku a cesty do zahraničí. Samozřejmě jim pohrozili krutou odvetou v případě, e se dopustí chyby, indiskrece a podobně. Poručík Jayatillak soudí, e jejich výjezd připravila tajná organizace Zelený drak, která má sídlo na Tchaj-wanu a operuje v celé oblasti

jihovýchodní Asie. Má značnou ekonomickou a politickou silu, dokonalou organizaci a my bychom řekli  je neprůstřelná. Co je podstatné, soudruzi, jeden z nejvýznamnějlch partnerů Zeleného draka je CIA a bezpochyby i dalí západní zpravodajské sluby. Poručík Jayatillak o tom hovořil zcela otevřeně. Zdá se, e CIA poskytuje Zelenému draku jednak kryti v případech incidentů, ale také, abych tak řekl, politické nasměrováni činnosti. Aby peníze, získané obchodem, tekly správným směrem. Je jisté, e významná část zisku putuje do Pákistánu, do center afghánské kontrarevoluce.

Green Dragon se zkrátka činí,” pronesl polohlasně Karel.

Ano,” zareagoval na jeho poznámku poručík Mrázek. Zelený drak má svoje partnery i v západní Evropě. Je to sicilská a korsická mafie, ale i jiná tajná sdruení, jako například italtí zednáři, neofaisté v NSR a ve Francii, rasistické organizace v Británii. Dá se říci, e na tajném obchodu se smrtí se podílejí i vechny tajné síly mezinárodni reakce.

Referující se na okamik odmlčel a pak přeel k hlavnímu bodu svého výkladu.

,,U nás je zatím konzumace narkotik typu kokain, heroin a opium zanedbatelná. Nai narkomani, jak známo, se otravují látkami domácího, převáně syntetického původu. Podloudníky vak zajímají na Československu dva aspekty, jeden objektivní, a ten druhý, dejme tomu, subjektivní. Objektivním faktorem je poloha naeho státu. Jsme srdcem Evropy. Přes nae území prochází tranzitní doprava. Zejména ze severu na jih je to tepna perspektivní vzhledem k budované mezinárodní dálnici, která spojí Skandinávii s Blízkým východem. Paradoxní je ten druhý faktor, éfové Zeleného draka a jiných obdobných organizací se domnívají, e nae bezpečnostní ogány nemají dostatek prostředků a zkueností v boji s paováním narkotik. Prostě proto, e se u nás narkotika asijské provenience nekonzumují. Odtud ten zájem a naděje, e transportní akce, směřující přes Československo a jiné socialistické státy, jsou bezpečnějí, ne ostře střeené tradiční kanály.”

Take brzy vznikne ruzyňská spojka, zavtipkoval kdosi.

Není vyloučeno, e do jisté míry u vznikla. Podle poručíka Jayatillaka dolo k prvnímu kontaktu na nae občany u před rokem.

Srdanská policie nás o té domněnce informovala na podzim loňského roku, upřesnil náčelník.

Ozval se I major Sládek.

Nae etřeni ukázalo, e Jakub Tesař získával zhruba rok neobvykle vysoké příjmy. To je ten mu, který byl zastřelen a poslán v autě na dno Slapského jezera, dodal na vysvětlenou ostatním, kteří nebyli zasvěceni do vech podrobností případu.

Srílanská policie proto z tohoto hlediska sleduje i spoje naich aerolinií, snaí se registrovat cestující, četnost jejich letů a podobně. Poručík mě seznámil s těmito analýzami, ale…, jak bych to řekl… myslím, e hlavní síla tamních bezpečnostních orgánů je asi v dokonalém ovládání karate, rozumíte mi?

Mají nějaký seznam podezřelých osob, anebo osob, jim je třeba věnovat zvýenou pozornost?”

Ovem, ale ani Brázda, ani Skopalová na ní nefigurují. Zato několik naich přísluníků. Je to celkem logické. Jsou to soudruzi, kteří doprovázejí linky v rámci prevence proti leteckému pirátství!

V místnosti nastalo to, čemu se v novinách říká oivení v sále.

Dostal jsi se také na tu listinu?

Figuroval jsem na ní jako číslo est,” pravil Mrázek skromně. Poručík Jayatillak se velice divil, kdy jsem se na seznamu nael. Nicméně si myslím, e ná rozhovor nebyl tak neplodný. Podle jeho poznatků prý Zelený drak chystá tranzit dalí zásilky přes Československo.

Z čeho to soudí? tázal se náčelník.

Protinarkotické oddělení má samozřejmě svou sí informátorů. Jsou to vesměs obyvatelé chudinských čtvrtí. Na policii dostanou za spolupráci dvakrát, třikrát týdně najíst. Hláky, které dodávají, jsou podle jejich vlastního názoru bezvýznamné a nemohou jim ukodit. Tito konfidenti by samozřejmě neprozradili nic, o čem by se domnívali, e má skutečný význam. Policie se vak velice zajímá o to, čemu bychom asi řekli  čeření vody. Dříve, ne se začne něco dít, je třeba na to najmout lidi. Colombo není zase tak velké a nepřehledné město, aby činnost náhončích unikla pozornosti.”

Můeme se tedy těit na dalí Invazi muíků ve lutých hábitech? nadhodil náčelník.

To je téměř vyloučeno. Nikdy neopakovat stejný způsob akce, to je jedna ze zásad Zeleného draka. Tím spí, kdy první akce selhala. Poručík Jayatillak je toho názoru, e tentokrát poletí Evropané.”

V místností to zahučelo údivem.

Po jihovýchodní Asii se potulují tisíce mladých lidí z Ameriky a ze západní Evropy. Dostali se sem rozmanitými cestami. Někteří letecky, v době mimo sezónu na zlevněné letenky, jiní na lodích, kde pracovali jako pomocné síly. Vede je sem romantická touha, ale také hlad po drogách, které jsou v Asii podstatně levnějí ne ve Spojených státech nebo v západní Evropě. Tihle mladí lidé, dosti často ze zámoných rodin, se mnohdy domnívají, e vyuijí svou intelektuální převahu, svoje vzdělání. Jene záhy zjistí, e znalosti nabyté na severu nejsou na jihu k ničemu. Brzy utratí zbytek peněz, pokud jaké měli, a jsou odsouzeni k ivoření. Za takové situace se dají snadněji manipulovat. Zelený drak je zverbuje často jen za příslib bezplatné cesty domů, čili za velikou naději.”

To bude zase nepříjemností, a je zadríme,” poznamenal náčelník v předtue jednání s ambasádami různých západních států.

Mrázek jetě seznámil přítomné s některými podrobnostmi svého jednání s policií v Colombu a pak předal slovo svému kolegovi Sníkovi.

Měl jsem na starosti Annu Skopalovou, se zvlátním důrazem na její eventuální kontakty v Colombu. Nebudu vás dlouho napínat, soudruzi. Kontakty nebyly ádné. Skopalová si počínala přesně podle Instrukcí, které dostala. Zdrovala se výhradně v prostorách letitě, kam veřejnost nemá obvykle přístup. Rozmlouvala jenom s dalími členy posádky, se zástupcem československých aerolinií v Colombu a větinu času strávila na ubytovně.”

Honza s Karlem pocítili úlevu. Letuka jim byla od počátku sympatická a neradi by ji viděli na druhé straně barikády.

Tohle je můj závěr, soudruzi. Budete-li si přát, seznámím vás s jejím pobytem v Colombu podrobněji, i s náleitou dokumentací.”

Budeme si přát,” ozvalo se náčelník sue.

Sníek byl na svoje expozé připraven dokonale. Diaprojektorem promítl plánek letadla a ukázal místo, kde seděl, aby měl dokonalý přehled po prostorách letounu. Skopalová  i to byla součást Instrukcí  se tentokrát zdrovala převáně v kuchyňce a o cestující se starala její kolegyně Psutková. Poté následovaly skrytě pořízené snímky.

Skopalová vystupuje z letadla, ubírá se do autobusu ve, společnosti posádky pilotů. Není na ní patrna ádná nervozita, tím méně obavy. Sebejistá. Dobře ví, jak jí sluí stejnokroj letuky. Skopalová při obědě. Veselý úsměv.

Mui v místnosti pookřáli. Zatemněnou místností létaly ironické poznámky na Sníkovu adresu. Zda bude mono spatřit Skopalovou taky ve spre.

Těsně před odletem vyla do letitní haly nakupovat suvenýry.”

Její manel si potrpí na různé exotické tretky, řekl Karel na vysvětlenou.

Ona si ho musí předcházet, je to učiněný Othello,” dodal Honza.

Ani se mu nedivím. Poutět takovou kočku na druhý konec světa,” ozvalo se ze tmy.

Tak klid, soudruzi, nejsme na estrádě.”

Náčelník musel shromádění povolat ke kázni.

Na promítací ploe se střídaly záběry odletové haly. Sníek manipuloval transfokátorem, aby v případě potřeby bylo mono identifikovat tváře. Díky skrytému objektivu mohli sledovat Skopalovou, jak míří ke Stánku se suvenýry. V místnosti zazněl smích, kdy si vimli, e vedle letuky stojí u Stánku poručík Mrázek.

Chtěli jsme sledovat eventuální jiný ne obchodní kontakt s prodavačem,” řekl Sníek na vysvětlenou.

Skopalová si koupila malovaný okrouhlý vějíř. Prohlédla si Jej a potom odela východem pro létající personál.

No a ta poslední série obrázků pokrývá přípravy k odletu a nástup do letadla.”

Posly, Jindro, dej tam jetě jednou tu halu, ozval se někdo.

Karel poznal Mrázkův hlas.

Nastalo ticho. Vichni byli zvědavi, co vzbudilo pozornost druhého mue z dvojice, která sledovala Skopalovou do Colomba.

Jetě zpět. Ano, tenhle.”

Běný záběr. Hloučky cestujících, Skopalová kráčí kolem nich, nikoho si nevímá. Dalí cestující sedí na křeslech.

Zvěti, prosím tě, toho chlapíka, co si čte noviny.”

Motorek transfokátoru zabzučel, a mu s novinami, který byl doposud jen pouhou barevnou skvrnkou, narůstal na plátně.

Čte Colombo Herald,” vysvětloval Mrázek. Pozná se to podle luté barvy novinového papíru. V Colombu neuvidíte na ulici moc lidí, kteří tyhle noviny čtou. Jednak jsou v angličtině, jednak vyjadřují názory, které nejsou vládě vdycky po chuti. Víc to nejde zvětit?

Vyjel jsem to na doraz.”

Záběr byl velmi nezřetelný, protoe silné zvětení odkrylo strukturu filmu.

Já taky četl v Colombu ten Herald, přemýlel Mrázek nahlas. Zdá se mi ale, e ty noviny vypadaly jinak. Na první straně byly skoro jenom obrázky.

Z těch fleků na plátně nepozná, co je na první straně!

Rozhodně tam není ádný obrázek!

V sále se rozvinula debata, co je vlastně na přední straně těch novin, a zda to je jejich přední strana. Mrázek ale trval na tom, e se mu ty noviny nezdají.

Náčelník rozhodl, e diapozitivy budou předány technické správě k expertnímu posouzení. Poděkoval oběma soudruhům za výklad, vyslechl jetě několik dalích dílčích zpráv a stanovil úkoly. Sládkově skupině zůstaly ty dosavadní.

Hora porodila my, zabručel Honza, kdy odpoledne o schůzce rokoval s Karlem a Lojzou v opravně fotoaparátů. Moc jsme se toho nedověděli. Skopalová je čistá.”

To bylo zvlátní extempore, s těmi novinami!”

Jsem zvědav, co na technické správě zjistí!”

Expertiza se vyplatila.

Ukázalo se, e jetě na dalím diapozitivu byl zachycen tý mu, čtoucí Colombo Herald. Tato okolnost velice usnadnila sloitou proceduru, které se říká počítačové zpracování obrazu. Tato metoda byla původně vyvinuta pro účely vyhodnocování leteckých a druicových snímků, jako i snímků ze vzdálenějích míst kosmu. Tyto snímky jsou charakteristické nízkou rozliovací schopností. Počítač dokáe logicky posoudit nejasný obraz a ze vzájemné konfigurace jednotlivých zrn emulze odhadnout reálné tvary zobrazovaných objektů.

Počítač dal Mrázkovi za pravdu: na zobrazené stránce Heraldu nebyly ádné obrázky, zato palcový titulek: OTEVŘENÍ STADIÓNU 12. SRPNA.

Dálnopisným dotazem na zastupitelský úřad do Colomba bylo zjitěno, e Colombo Herald neotiskl ádný palcový titulek tohoto znění, e v zemi nevycházejí u jiné noviny na lutém papíře a e ádný stadión 12. srpna otevřen nebude.

Yveta se dobře vyjímala na parketu v nočním podniku, nepůsobila by patným dojmem ani na molu při módní přehlídce. Avak tady, ve strohé kanceláři městské správy VB vyhlíela nepřípadně. Její přirozený půvab a nákladné oblečení zahraničního původu kontrastovaly s účelností místnosti, jí denně procházely desítky lidí.

Seděla na idli, ani se opírala. Miniaturní kabelku módní brčálové barvy měla poloenou na klíně.

Dozorčí ji poslal za nadporučíkem Jůzkem.

Yveta nebyla v Bartolomějské ulici na návtěvě poprvé, to si Jůzek stačil ověřit, zatímco doprovázel návtěvnici do čtvrtého patra ke své místnosti číslo 73. Nicméně jetě nikdy se nestalo, aby sem přila z vlastní vůle.

Proto byl nadmíru zvědav, proč přichází tentokrát bez předvolání.

Take vy jste se nám provdala, Yveto. U se nejmenujete Hálková, jako za svobodna, e?

Rozumová, pitla. Můj manel je inenýr Jaromír Rozum. Pracuje na výstavbě nového interhotelu Globe. Staví ho italská firma, víte?”

Nadporučík kývl hlavou. Ano, ví. U přítí rok má být nový výkový Interhotel otevřen. V Praze se o tom dost vypráví.

Dala jste se tedy na spořádaný ivot, mladá paní?

Yveta pokrytecky sklopila oči.

Jene mám smůlu. Víte v čem? řekla, kdy oči opět pozvedla, e mi spořádanej ivot nikdy dlouho nevydrí. A e se snadno zamiluji.

To není smůla, spí těstí, podotkl nadporučík. Zejména pro toho, do něho se zamilujete. Kdo je ten astný?”

Jmenuje se Hubert Mach, zástupce firmy na kopírovací stroje.

Západní Němec?”

Rakuák. Ale rodiče byli z Moravy a Hubert mluví dobře česky. Já mám pro Rakuáky slabost. Jsou perfektně společenský a vůbec…

Jistě mají i jiné kvality, děl nadporučík nevinně a snail se, aby to nevyznělo ironicky.

To samozřejmě,” odpověděla Yveta věcné. Můj manel má na stavbě moc práce. Jedou na tři směny, ve dne v noci… Víte, e pracovali i o vánocích?

Ano. Psalo se o tom ve Večerní Praze jako o velikánské události. Víte, e taky pracuju o vánocích? To proto, dodal, e mám odrostlé děti. Na vánoční klid mají u nás nárok jenom mladí s malými dětmi.”

To vás teda lituju,” povzdechla Yveta bez valné upřímnosti. Jaromír na mě nemá čas. Bývá mi samotný smutno, chápete? On se snad oenil s tou stavbou a ne se mnou.

Chápu,” přisvědčil Jůzek a kradmo se podíval na hodinky. Yveta si toho zřejmě vimla a bystře usoudila, e je třeba vyloit karty na stůl.

Hubert mě včera pozval  ve ví počestností  na gramofonový desky. On je toti velký diskofil. Sbírá starý desky, na 78 otáček. Venku jsou dost vzácný, řlká, e u nás je v tomhle směru zlatej důl. On sem vozí nové desky a kompakty a dostává za ně staré, které mají větí cenu. To je keft, co?

Bezesporu.”

Jak jsem tedy včera u něho byla,” ztiila hlas, zazvonil telefon. Zvedl ho on, samozřejmě. Ale já byla blízko a tak jsem slyela nějakou enskou. Hovořila o návtěvě, která přijede, a pak řekla datum: 12. srpna.”

Jakým jazykem mluvila?”

Německy. Ale já natolik rozumím.”

Víc neřekla?”

Ne. Jenom ten vzkaz.”

Odmlčela se. V zásuvce Jůzkova psacího stolu se bezhlesně otáčely kotouče magnetofonu.

Víte, soudruhu kapitáne …”

Nadporučík.”

Promiňte, myslela jsem, e ve vaem postavení… Zkrátka, chci říct, soudruhu nadporučíku, e se v muských dost vyznám. Dovedu je číst skrz naskrz. Poznám bezpečně, kdy lou, kdy něco skrývají, kdy se přetvařují. Zkrátka, po tom telefonu se Hubert úplně změnil. Poznala jsem, jak je mu nepříjemné, e jsem hovor slyela. Tím spí jsem byla zvědavá, která enská mu volala, řekl mi, e to bylo něco obchodního.”

Mohla to být třeba milenka.”

Soudruhu nadporučíku, ujíuju vás, e dvě by Hubert nezvládnul. Má dost práce se mnou.”

Hovořila s drsnou otevřeností.

To nemůete vědět,” pokusil se Jůzek hájit čest muského plemene. Zasmála se.

Ale můu. Já poznám, kdy chlap zatlouká milenku. Chová se jako kluk nachytaný na vestkách. Je prostě komický. Jene situace ho přece jen trochu baví, i kdy Je mu nepříjemná. Lichotí to jeho jeitností, víte?”

Tyhle lapky by mohly přednáet psychologii, pomyslel si Jůzek pobaveně.

On se choval ale docela jinak. Jako … kdyby na něj áhla smrt. Celej zblednul a choval se nervózně. Pak navrhl, e bychom se měli míň stýkat, kdy jsem vdaná. Předtím mu to nevadilo. Dokonce mám dojem, e by nejraději styky se mnou přeruil nadobro.” ‘

Poslyte, Yveto, on vás natval a vy se mu chcete docela prostě pomstít.”

Pokouel se ji vyprovokovat, vylákat z ulity.

Najeila se.

Nemluvte se mnou tímhle tónem. Já jsem přila dobrovolně. Nemusela bych tu sedět, kdybych nechtěla.”

Třeba se vám nelíbí, e pan Hubert Mach dělá něco, co by se nelíbilo ani nám.”

Bylo třeba ji trochu usměrnit. Měla jste nebo máte snad podezření, e Mach dělá něco nedovoleného, nezákonného?”

To naprosto ne. Někdy vypráví o svých obchodech. Ty mainy, co prodává, fungujou dobře a jsou přej laciný. Mach věří, e se na trhu uchytí. Rád by se stal zástupcem tý firmy pro celou východní Evropu. Říká, e kdo tady bude mít zachycený drápky, bude na tom v konkurenci lip.”

ádné úplatky, ádné provize… nadhodil Jůzek.

O tom nic nevím.”

Take vy jste zaslechla nějaké datum v telefonu a to vás přimělo k tomu, abyste přila sem.v

Mě napadlo … z toho já měla vdycky strach. Jestli to nebylo nějaký pionání heslo. Holka v mým postavení se často stýká s cizinci a sem tam něco zaslechne. Někdy jsou to věci, který není zdrávo slyet a máme z nich lufta. Vak to znáte. Z nějaký meliny nebo vekslu se dá vdycky nějak vybruslit Ale kdy se zaplete do jinejch mejdů, tak v tom lítá a nedostane se z toho ven bez vokubanejch křidýlek.”

Sklouzla do hovorové řeči nočních podniků. Jůzek si s ní jetě chvíli povídal. Pak jí poděkoval za snahu a poprosil ji, aby dala vědět, kdyby se dozvěděla něco nového. Vyprovodil ji a k východu a mile se tam s ní rozloučil. Pak se vrátil do kanceláře, zastavil přístroj, vyjmul magnetofonovu pásku a odnesl ji do pisárny k přepisu. A také zavolal majoru Sládkovi.

xxxx

Tak tady máme druhou Indicii na ten dvanáctý srpen,” řekl Sládek, kdy zahájil poradu skupiny, tentokrát ve své řádné pracovně. Stručně referoval o návtěvě Yvety Rozumové-Hálkové v Bartolomějské ulici. Potvrdila nám, e Mach je do případu zapletený. A e pravá podstata jeho obchodního zastupováni je zřejmě zcela jiná. Máme dost času, abychom do dvanáctého vypracovali plán akce. Teď bych rád slyel vae názory.”

To je od Yvety moc hezký, e s tím přiběhla,” ozval se Honza jakp první.

Nemyslí, e to bylo upřímné?”

Upřímné neupřlmé, rozhodně to bylo moc hezký.”

Major se na něho pátravě zadíval. Knír dokonale maskoval výraz Honzova obličeje. Je to jako maska, pomyslel si náčelník s nevolí. Bývaly doby, kdy by náčelník mohl nařídit, aby se podřízený oholil.

Ta ena v telefonu,” přemýlel nahlas Jirka, mluvicí německy, mohla být Anna Skopalová.”

Zřejmě ano. Splnila svůj úkol. V Colombu se dozvěděla datum a předala informaci dál. Moná, e tlm celá její úloha končí.”

Jednoduí by snad bylo,” minii Karel, kdyby z Colomba Machovi zatelefonovali, zadálnoplsovali, nebo poslali telex, nemyslíte?”

Nikdy sl nemohou být jisti, kolik uí by ten. vzkaz poslouchalo.”

Proč by si nesmluvili ifru? Nebo nějaké nenápadné heslo?”

Nech toho. Udělali to tak, jak to udělali, jejich metoda má jednu nespornou výhodu. Ten mu na letiti v Colombu zřejmě nevěděl, komu tu informaci předává. Nemusel ani vědět, do které země je určena. Sedl a čte noviny. Pak je hodí do koe a odejde. Nikdo mu nedokáe nekalou činnost. A Skopalová? Ta sl la koupit vějíř. Zahlédla titulek v novinách. Také jf nikdo nedokáe, e přijala Informaci. Chlapíka za novinami nespatřila. Nemůe nikoho prozradit. Informace přela z jedné sítě do druhé s minimálním rizikem.”

A nakonec vechno vylítne proto, e ten, komu je zpráva určena, má u sebe právě milenku, která má bystré ui a rozumí německy.

Zavládlo ticho.

Karel se zeptal:

Pan Mach neví, jak hlasitě řve to jeho telefonní sluchátko?”

Asi ano,” řekl Sládek. Co tím myslí?”

Kdybych já byl na jeho místě,” pokračoval Karel, a kdyby se v tom telefonu ozval někdo, o kom bych věděl, e ml má sdělit něco významného, a měl bych u sebe v kvartýře zrovna milenku …”

Co se ti nemůe stát,” přisolil si Honza.

Tak bych řekl,” nenechal se Karel vyruit,” račte prominout, teď nemám čas, zavolejte později.”

Mach sl mohl myslet, e Yveta z té celkem běné Informace nebude moudrá, I kdy jl zaslechla.”

Já bych uvaoval jinou variantu: Mach třeba právě chtěl, aby se Yveta o datu 12. srpna dozvěděla.’*

Pokračuj, Karle,” vybídl ho náčelník.

Neustále vycházíme z hypotézy, e jde o dvě konkurenční podloudnické organizace. Dokonce známe jméno té, která vypravila partu s baličky heroinu v útrobách. Je to Zelený drak a podle veho chystá na 12. srpna dalí tajný transport. Jejich konkurenti se dozvěděli o prvním převozu a prostřednictvím Brázdy a zřejmě I Tesaře se postarali o to, aby zkrachoval. Dejme tomu, e se dozvěděli I o dalí akci, asi mají někde v síti Zeleného draka spolehlivého informátora. No a teď Jim jde o to, aby Ji znovu překazili. Jak? Třeba tak, e upozorni československé orgány, ale diskrétně, aby se informátor neprozradil. Není tohle vechno jenom dlvadýlko, které nám má avizovat na 12. srpna dalí zásilku?”

Tvoje verze je bezesporu zajímavá,” připustil náčelník. Naskýtá dvě monosti: Buď Mach patři ke konkurenci Zeleného draka, řidli Brázdu a Tesaře a dost moná právě on má prsty i v jejich likvidaci. Pak ona indiskrece s telefonem nebyla náhodná, nýbr pečlivě naaranovaná. Podle druhé monosti je do veho zapletená i Yveta.”

Víc se mi jeví ta druhá monost,” řekl Karel.

Proč?”

Protoe varianta první obsahuje moment nejistoty. Mach by nemohl tuit, e Yveta se poleká a půjde zpívat k nám do Bartolomějské. V takové situaci nemohl nechat průběh události napospas náhodě.”

V prvním případě také sehrála rolí náhoda, připomněl Lojza.

Jenom náhodou se stalo, e dávící prostředek pozřel pouze Jeden z kurýrů.”

Byla ale vysoká pravděpodobnost, e alespoň jeden z nich zabere. Vak taky zabral. Jene tentokrát je to jinak. Kdy budu mít v bytě slečnu …

Hohó!” vyjekl Honza. Karel se na něho jen káravě podíval a pokračoval:

Kdy budu mít dámskou návtěvu, která zaslechne v telefonu běnej vzkaz, nemůu přece předpokládat, e poběí do Bartolomějské referovat!

Znělo to logicky a ani Honza, věčný rejpal a vtipálek, nedokázal oponovat. Náčelník to shrnul:

Ty se tedy domnívá, e Yvetu k nám nehnal pocit strachu. e lo o docela obyčejnou fintu, kterou si mohla klidně dovolit, protoe její riziko je minimální.”

Minimální a potud, pokud pana Macha pořádně nezmáčkneme,” vybuchl Honza.

i potom bude těké dokazování, e s ním Yveta byla domluvená. Jestli je to tak, jak říká Karel, je to opravdu finta jak se patří.”

Co budeme dělat?” zeptal se Jirka.

Pokračovat v rozjeté hře. Spojit se v kadém případě s aerolinkami a vytypovat cestující, kteří nastoupí v Colombu do letadla na linku PrahaAtény.”

Tam by měla čekat spojka řecké filiálky Zeleného draka, která pak llfruje drogu dál, do západní Evropy,” uvaoval Karel. Nabízím otázku: Co kdybychom nechali kurýry pokračovat v letu? Přivedli lay nás a řeckou policii na stopu. A převezli bychom jejich konkurenci, která počítá s tím, e ty paeráky v Praze zadríme.”

Na toto téma se rozvinula debata. Jirka s Honzou soudili, e je to příli riskantní, kdeto Karel vehementně hájil svůj návrh. Náčelník debatu uzavřel.

Budeme muset pokračovat ve hře, ale podle Jiného plánu, který teprve vypracujeme. V podstatě půjde o to, sbalit v tichosti kurýry, u nich při.celní prohlídce najdeme, co hledáme. Místo nich nasadíme nae lidí, aby pokračovali do Atén. Pak se ukáe, kdo je v Aténách osloví, co se bude dít dál. Tím taky minimalizujeme riziko, e kurýři prásknou do bot i s heroinem. Bude to velmi sloitá a náročná operace.

Náčelník samozřejmě bude muset ádat o souhlas a o spolupráci I s jinými slokami. Celá akce vyaduje mezinárodni součinnost, musí být řádně připravena a naplánována do nejmenich detailů.

xxx

Pod stálým sledováním pracovníků Bezpečnosti zůstávali Mach, Rozumová i Skopalová. Sledování si vyadovalo značné nasazení sil i prostředků. Znovu byl prověřován i inenýr Rozum. Ve svých dvaačtyřiceti letech koordinoval práci na prestiní stavbě, o ní se často psalo v novinách a měla být během půl roku dokončena. Na staveniti byl doslova od rána do večera. Vzhledem k tomu, e zahraniční firma pracovala na tři směny, inenýr Rozum musel přizpůsobit svůj denní reim poadavkům pracovního rytmu. Vichni, kdo s ním spolupracovali, potvrdili, e ije stavbou a jenom pro ni.

Major Sládek při pročítání této zprávy pocítil hořkost. Takový zdatný odborník si vzal enu, která má nedobrou minulost, podvádí ho a není vyloučeno, e je zapletena do něčeho horího.

Kde k ní asi přiel, uvaoval, kdy ve skupině probírali výsledky etření.

Nejspí ulovila ona jeho,” soudil Honza.

Nedovede si ani představit vypočítavost těchhle holek. Přilepí se na chlapa, je jí jedno, jestli je svobodný nebo enatý. Profesionálce nemůe ádná putička manelka konkurovat. Smete ji jako prach z piána. Inenýr Rozum byl navíc starý mládenec, který neměl u enských těstí, a to taky Yvetě nahrálo.

Mimořádně zajímavé informace nepřineslo ani sledování Skopalové a Macha.

Úloha Skopalové, zatím neprokázaná, mohla být pouze jednorázová.’ Získala informaci o chystaném transferu horkého zboí a jakmile ji předala Machovi, její role skončila. Anř jí nepřilo divné, e vedení ji u nenasadilo na ádný mezinárodní let. Takové nepravidelnosti ve slubě nejsou v praxi nikterak vzácné. Letuky někdy létají takříkajíc ve ňůře a.jsou ve vzduchu víc ne na zemi, a pak zase přijde přestávka. Vekerý čas teď věnuje manelovi.

Sledování Skopalové bylo pečlivě zajitěno a vyadovalo absolutní nenápadnost. Nebylo vak tak sloité jako u Macha. Měl nabitý pracovní program a denně se

setkával s lidmi v nejrůznějfch podnicích a institucích, s nimi jednal o dodávce kopírovacích strojů. Sledovací skupina měla hodnověrné krytí. Její pracovníci, mezi nimi byli i přísluníci oddělení hospodářské kriminality, se zajímali, zda jsou obchody pana Macha ve vem v pořádku, zda se v nich nepromítá ani stín nějakého úplatkářství. Podařilo se mu uzavřít kontrakty na několik kopírek. Zákazníci byli s funkcí předváděných vzorků i s termíny dodání spokojeni. Výrobky firmy Rovex podávaly výkony na stejné úrovni jako produkty renomovaných světových firem a byly v průměru o třetinu levnějí. K nejdůleitějímu zjitění patřilo, e v době vrady Tesaře neopustil Mach Prahu.

Vyetřování Tesařovy vrady postupovalo jen zvolna. Mechanoskopickým zjitěním byla podle střely, vyjmuté při pitvě, identifikována jako vraedná zbraň pistole vzor 52. Probíhalo zatím prověřování hláených ztrát a odcizení tohoto typu zbraně.

Mordparta provedla vyetřování naprosto důkladně, řekl Honza. igulíka prohlídla div ne mikroskopem. ádné stopy, kromě Tesařových daktylek, nezjistila. Tesař byl zastřelen zezadu. Asi ne za jízdy. Auto mu poslouilo jenom jako rakev.

Není vyloučeno, e okruh moných pachatelů vrady je irí. Kadopádně Mach, I přes dosavadní alibi, je buď sám koordinátorem akcí, nebo je s koordinátorem v úzkém spojení. Po dvanáctém budeme moudřejí.

Vsadím se, e Slaménej znova bude na letiti. Já jsem toho názoru, e i 12. srpna bude řídit nitky,” řekl Karel.

Jaké nitky?

Celé té tranzitní operace, kterou my máme překazit.”

Take bychom se měli přiklonit k tomu, e jde o dva soupeřící gangy?

Ano. Jedna skupina, zřejmě filiálka Zeleného draka, expeduje nebo teprve začala expedovat heroin z Colomba via Praha do Atén a pak dál. Druhá vstoupila do hry. Buď si chce vyřizovat účty se Zeleným drakem, nebo mu chce přebrat zákazníky.”

Ke komu tedy patří Mach?”

Podle mého mínění je Mach členem oné konkurenční skupiny, která se pokusila Zelenému draku zkříit plány.”

V tom případě, ten neznámý čtenář novin na letiti v Colombu patří ke konkurentům Zeleného draka?

Dá se tak soudit. Kdyby to bylo moný… povzdechl si Karel.

Co tě napadlo?

Kdyby to bylo moný rozhasit obě skupiny najednou, lo by to jednodue. Mohli bychom například poskytnout srílanským paerákům obrázek toho člověka s novinami a oni by nám za to …

Mluví u jako tuhle Honza, uklíbl se major. U něho člověk taky nikdy pořádně neví, jestli mluví váně, nebo si dělá legraci. Vdy obliěej toho chlapíka ani neznáme. Na Mrázkových snímcích je za novinami ukrytý. A s paeráky se přece paktovat nebudeme.

To nebudeme, opakoval po něm Karel.

xxxx

Vypadá to na francouzský mančaft, komentoval první údaj z aerolinek Karel. Podle dukovaných letenek v Colombu jsou prozatím známí tři pasaéři z Evropy. Josette Berylová, Marie-Claude Drouettová a Yvonne Loupetová. Samé eny. A cestují do Atén.”

Kdy budeme znát dalí cestující? Myslím Evropany.”

Karel pokrčil rameny. Můou si koupit letenky na poslední chvíli.”

S blíícím se datem 12. srpna se náčelníka zmocňovala mírná nervozita. Napjaté vzruení bylo patrné na vech členech rozířené operativní skupiny, která měla akci zajistit.

Jedenáctého srpna se major Sládek přesunul na ruzyňské letitě.

Dvanáctého srpna do vyhraené místnosti nastoupilo pět mladých příslunic Bezpečnosti.

Děvčata byla nervózní. Ani ne tolik z úkolu, který je čeká, jako z přítomnosti nadřízených. Major Sládek byl z nich funkčně I hodnostně nejnií.

Pečlivě je vybrali. Předpokladem byla znalost francouztiny. Dvě z nich aktivně ovládaly tento jazyk a měly z něho státnici. Mohly se vydávat za Francouzky  alespoň před cizincem, pro něho není francouztina mateřskou mluvou. Tři zbývající ovládaly základní francouzskou konverzaci. Rozhodovalo i celkové vystupování. V protivníkovi bylo třeba vyvolat dojem, e před ním stojí autentické Francouzky, které přiletěly z Colomba s tajnou zásilkou.

Důleitý byl i vnějí vzhled. Dívky měly být tíhlé.

Tato okolnost byla mnohokrát zdůrazňována na přípravných poradách.

Uvědomte si, soudruky, e budete představovat francouzské narkomanky, které jako hippies dva tři roky ivořily v jihovýchodní Asii a otravovaly si tělo omamnými jedy. Teď dostaly anci vrátit se zadarmo z toulky po světě domů. Pohublé a hladové.”

Natěstí to nebyl tak velký problém, jak se ukázalo. Sport a tělesná příprava patřil k disciplínám těchto příslunic SNB.

Děvčata, která byla vybrána na důleitý úkol, nevypadala sice nezdravě, ale ádné poívačky kremrolí to rozhodně nebyly. Dívky ovládaly judo a karate a trávily v tělocvičně rozhodně víc času ne v cukrárně.

Terminál aerolinií oznámil z Colomba k původnímu seznamu evropských cestujících do Atén jetě dvě jména Francouzek: Lagrangová a Mlchelová. Následovalo operativní jednání s řeckou policií, která byla u předem upozorněna na monost ilegálního transportu omamných jedů.

Obchod s narkotiky je svou podstatou mezinárodní a pokud boj proti němu má být účinný, je třeba, aby byl veden na mezinárodní úrovni bez ohledu na hranice a společenské zřízení. V ádné jiné oblasti boje proti zločinu bezpečnostní sbory různých zemí nespolupracují tak úzce jako právě v zápase proti tajnému obchodu s narkotiky.

Řecká policie byla informována, e z Prahy přiletí skupina naich pracovnic v roli kurýrů a připravovala se k akci. Bylo třeba zjistit, kdo s .kurýrkami’ naváe kontakt. Jakmile k němu dojde, .kurýrky’ budou na oko zadreny, ale spojce bude umoněn únik. Pak u bude záleet na aténské policii, aby se pověsila spojce na paty a vypátrala dalí články podloudnického řetězu.

Potírání obchodu s narkotiky je zdlouhavá, náročná a nákladná práce. Podloudnické organizace se důmyslně chrání a neponechávají ani skulinu, jí by bylo mono do jejich sítě proniknout. Je třeba vyuít kadé příleitosti, aby se taková skulina objevila a pokud mono co nejvíce rozířila.

Tohle je Jedna z takových trpělivě vyhledávaných příleitostí.

Po akci na aténském letiti budou nae .kurýrky’ proputěny a vrátí se domů.

Jakmile linka z Colomba přistane v Ruzyni, soustředí se pozornost celních i bezpečnostních orgánů na pět skutečných Francouzek. Půjde o čas.

V skrytu due major Sládek doufal, e jeho verze vyjde a e Francouzky budou skutečně vybaveny zboím.

Moná, e znají i heslo pro kontakt v Aténách.

Budou ochotny je prozradit?

Záleí na tom, jak veliký je jejich strach ze Zeleného draka. Dokái jej překonat, a se dostanou na půdu země, kde mohou být před jeho drápy v bezpečí?

O to se musíme postarat my, uvaoval major.

Hubert Mach alias Slaměnej se podle Karlova předpokladu znovu objevil na letiti. Nevěnoval pozornost tomu, co se kolem něho děje. Jako by ho ani nenapadlo, e by mohl být bezpečnostními ogány sledován. Tvářil se naprosto klidně. V restauraci vypil espresso a pak seel do přízemi a postavil se k veliké skleněné stěně, odkud je výhled na letitní plochu.

Informátorka oznámila, e právě přistává linka z Colomba.

Karel nespoutěl z Macha oči.

Je to jen několik týdnů, kdy z trupu letadla tée linky vypochodovala skupina Srllančanů. Jaký bude jejich dalí osud? Poruili československé zákony a budou se zodpovídat před naim soudem. Jaké jsou tresty za paeráctví narkotik u nich na Srf Laňce? V některých asijských zemích se přísně postihuje pouhé vlastnictví drogy, bez úmyslu ji paovat. Nejeden turista ze Západu na to zle doplatil. Při rutinní prohlídce byla u něho nalezena krabička marihuanových cigaret. V Paříi nebo v Londýně by to policii ani nestálo za sepisováni protokolu. Ale v takovém Thajsku je to takřka hrdelní zločin. Obalovaný můe být rád, kdy vyvázne pěti roky tuhého aláře. Pro Evropana je ovem takový trest takřka roven ortelu smrti.

Tvrdé tresty odstrauji, ale zároveň zvyuji cenu drogy. Bossové podloudnických organizaci cestuji klidně. V jejich kapsách a zavazadlech by ani ten nejbedlivějí celník nenael drobeček omamné látky.

Letadlo, které se právě vrátilo z cesty kolem poloviny světa, dohřlmalo před hlavni letitní budovou.

Schůdky neslyně přijely.

Otevřela se oválná dvířka a sviná postavička letuky se objevila na vrcholu ploiny. První cestující vycházeli ven. Karel spatřil člověka ve lutém hábitu, jaký nosí obyvatelé Srí Lanky. Tentokrát to byl pouze Jedinec.

Skupina mladých dívek evropského oblečeni byla nenápadná, take si jí Karel viml, a kdy se přiblíila k autobusu. Dívky cupitaly v obnoených sandálech. Nesly si přes rameno taky z hrubého plátna. Nikdo by je nemohl povaovat za výstřední mllionářky na cestě kolem světa.

Prohlídka pětice Francouzek proběhla diskrétně. Ostatní cestující si ani nevimli, e se něco stalo. Ve zmatku, který zavládne po přistání letadla v prostoru tranzitu nikdo nepostřehl, e pět cestujících najednou chybí.

Hubert Mach nehnuté stál na svém místě a pozoroval letitní plochu. Jako by čekal na přílet dalího spoje.

Karel byl jako na trní. Rád by se zúčastnil u prvního výslechu zadrených pasaérek, avak tento úkon připadl jiným.

První záitky mladých Francouzek byly prozaické a značně nepříjemné.

Zčista jasna je obklopili dva mui a dvě eny v civilu, zdvořilí, ale rezolutní. Jeden z muů je oslovil plynulou francouztinou a vyzval Je, aby ho následovaly.

Vechny byly do temna opálené. Nedaly na sobě znát sebemení vzruení.

Mu, hovořící francouzský, se představil jako pracovník československé Bezpečnosti. Vyjádřil podezření, e převáejí omamné jedy. Toto podezření, jak prohlásil, lze snadno vyvrátit, kdy se po prohlídce zavazadel podrobí i prohlídce tělesné a oboje se prokáe jako negativní. Mají snad nějaké námitky proti tělesné prohlídce?

Souhlasily neslaně nemastně, jakoby je celá záleitost nezajímala, jakoby to byla příhoda někoho úplně jiného.

Předběná prohlídka v oddělené místnosti, kterou prováděly dvě příslunice Bezpečnosti, byla negativní.

V plátěných ebradlech neměly nic, nebo skoro nic, a pod tričky a těsně přiléhavými plátěnými kalhotami rovně nic.

Pak nastoupila nepříjemnějí část kontroly. Prohlídka zevrubná, včetně gynekologické.

Lékařka, která gynekologickou prohlídku vykonávala, u vech pěti objevila v genitáliích speciální pouzdra, obsahující bílý práek.

Letadlo mezitím dotankovalo pohonné hmoty. Za půl hodiny vzlétne, aby pokračovalo na cestě do Atén.

Na palubě poveze pět mladých .Francouzek*. Seznamy cestujících se nebudou měnit. Jména zůstanou na zadrených letenkách stejná, jenom dívky těmi jmény označené budou mít jiné cestovní pasy. V Aténách vystoupl jako skutečné konkrétní osoby. Jiřina Procházková nebude předstírat, e je Marie-Claude Drouettová. Její úkol je jednoduchý. Vystoupl z celního prostoru a se svými kolegynémi se bude procházet letitní halou. Buď je někdo oslovi, nebo neosloví. Řecká policie se postará o dalí.

xxxx

Skutečné francouzské pasaérky se ani nepokouely zapírat a protestovat proti zadreni.

Jejich předběné výpovědi svědčily o bezvýchodné ivotni situaci. Marie-Claude Drouettová přicestovala v zimě 1985 do Bangkoku se svým milencem, o něm pouze věděla, e se jmenuje Jean a od přátel si nechává říkat Paleček. Na uaslé otázky vyetřovatelů, jak je moné, e se vydala přes polovinu světa po boku mue, kterého neznala ani příjmením, Marie-Claude odpověděla s pokrčením ramen:

Byl milý.”

Tento Jean byl zřejmě kurýrem a malým řadovým pomocnlčkem při ilegální přepravě omamných jedů. V Bangkoku se mu podařilo prodat prstýnek (patřil Maril-Claude) a hodinky (patřily také Marli-Claude), poté se pokusil prodat i Marli-Claude, ale kdy narazil na její odpor, prostě zmizel.

Jednoho dne jsem se probudila a byla jsem sama,” prohlásila vyslýchaná. Nezdálo se, e ji vzpomínka nějak rozčiluje. Podobný osud proívají stovky děvčat, je se dají zlákat pochybným dobrodrustvím.

V Bangkoku začala s poíváním drogy.

Není vak droga jako droga, poučovala Marie-Claude vyetřovatele. Různé druhy mají své názvy. U narkomanů je v opovreni heroin číslo 1 a heroin číslo 2.

To je prostě svinstvo,” prohlásila Marie-Claude a rozvíjela oblíbenou teorii narkomanů, podle ní drogy nejsou tolik nebezpečné, jako svinstvo, čili nečistoty v drogách obsaené. Heroin číslo jedna a dvě obsahuje méně ne padesát procent drogy, zbytek Jsou neádoucí toxické příměsi.

Narkomani vak touí po bílém sněhu, který je nejkvalitnějí, protoe obsah heroinu dosahuje 90 %. Marie-Claude vak v Bangkoku na tuto drogu neměla peníze. Nakonec se rozhodla, e zkusí prodávat vlastni tělo. O tento artikl vak není ve městě zdaleka tak velká poptávka. Nabídka je příli vysoká.

Marie-Claude tedy vyuila červeného kříe, který se snaí podávat podobným mladým ztroskotancům pomocnou ruku. Dostala prostředky k návratu domů. Vůle jí vydrela jen do mezípřistání nákladního letadla v Colombu. Na letiti se vytratila a zapadla do podsvětí, ovládaného Zeleným drakem.

Vyetřovatelé samozřejmě ani nedoufali, e jim Marie-Claude či kterákoli z jejích druek vypoví něco konkrétního o organizaci, zvané Zelený drak.

Jakmile přila řeč na Zeleného draka, přestala hovořit souvisle a viditelně znervózněla.

Milá slečno, tady jste na půdě československé socialistické republiky. Tady se Zeleného draka nemusíte bát.

Zelený drak je vude. Zaplatím za to, e jsem nesplnila úkol.

Za to přece nemůete.”

Zelený drak se nezajímá o příčiny. Nevěří na astné a neastné náhody. Nestará se o okolnosti. Platí a chce výsledky. Platí a vyhrouje.”

čím?”

No přece smrtí,” odpověděla udivena, e někdo můe poloit takovou otázku.

Jste pod naí ochranou.”

Vy mě chcete celý ivot hlídat?”

Nějakou dobu,” řekl vyétřovatel. Jisté, nějakou dobu si dívka odpyká trest v naem nápravném zařízení a pak ji odeleme domů.

Nějakou dobu … Jene Zelený drak čeká třeba celou věčnost. Nikdy neruí svoje seznamy lidí, určených k likvidaci. Kdo se na seznam dostane, je u mrtev. Můe to trvat rok, deset let, nebo i dvacet  tak jako tak to má spočítané.”

Vy máte strach?”

Já u toho proila tolik, e se nemám čeho bát. Peklo je za mnou.”

Nejinak vypovídaly i ostatní zadrené Francouzky.

Můete nám říci, zeptal se vyetřovatel Josette Berylové, proč jste projevila ochotu převáet drogu do Evropy?”

Nejdříve jakoby nechápala, na co se jí vyetřovatel ptá.

Ochotu? Vdy mi to poručili!

Nejvíce starostí nastalo skuplné, která sledovala Macha. Dalo se předpokládat, e zástupci firmy Rovex nemohla záměna ujít.

Své pozorovací stanovitě neopustil a, by z povzdálí, viděl vechny cestující, kteří přiletěli linkou z Colomba a také ty, kdo znovu nastupovali, aby pokračovali do Atén. Sledovací skupina sl počínala mimořádně opatrně. Ani jeden přísluník se k Machovi nepřiblíil natolik, aby sledovaný objekt pojal podezření. O Rakuanovo sluební volvo pečovalo několik automobilů, které ho budou střídavě provázet na kadém metru cesty z letitě. Je třeba zjistit, zda se pokusí někomu dát echo. Byla učiněna opatření pro případ, e pouije vlastního telefonu nebo dálnopisu k mezistátnímu spojení, anebo zavolá mezinárodně odněkud z poty. Lze předpokládat, e se pokusí vyrozumět některého ze svých éfů, e akce proti konkurenci vyla. Paerácká skupinka Francouzek byla zadrena, nenastoupila do letounu, Zelený drak přiel o dalí zásilku. Někde v Aténách je marně čeká spojka. Vechno je v pořádku, oznámí strá z Prahy smluveným heslem. Jde teď o to, komu.

Minuty se líně vlekly a splývaly do čtvrthodin. Trvalo celou věčnost, ne velká ručička opsala polovinu krunice.

Kriminalistická laboratoř mezitím rychle zpracovávala materiál, zabavený u Francouzek.

Major Sládek stále čekal na svém stanoviti v Ruzyni.

Telefon konečně zadrnčel. Volala laboratoř.

Major chvilku naslouchal. Kdy poloil sluchátko, eptl tie, e ho Honza sotva slyel:

mejd. Droga pro mateřský koly.

Jak to,” podivil se Honza.

ádný čistý heroin, který se pauje do Evropy. Je to derivát, navíc notně smíchaný s cukrem. Podle předbénéhó etření droga obsahuje 25 % vody. Tím je tak jako tak předurčena ke zkáze. Zplesniví. Začínám mít nepříjemný pocit, e jsme někomu naletěli.”

Udělali jsme, co jsme mohli,” řekl Sládkovi náčelník správy, kdy na poradě vedení jednali o výsledcích akce.

Kolik čistého heroinu jsme vlastně zadreli?”

Opravdu čistého je asi tak pětapadesát gramů. Ale ani ten není nejvyí kvality.”

To mi nepřipadá jako velká akce Zeleného draka,” podotkl náčelník. Co tomu vemu říká?” zeptal se Sládka.

Musíme vyčkat s úsudkem na výsledky akce v Aténách.

Výsledky se brzy dostavily.

Byly, celkem řečeno, nulové.

Nejbliím spojem se vech pět příslunic vrátilo do Prahy. Podle jejich názoru zbytečné brzy, protoe si stačily sotva prohlédnout Akropoli. Po návratu podaly zevrubnou Informaci.

Přesně tak, jak bylo předpokládáno,” vypovídala Jiřina Procházková, jsme vystoupily z letadla a odebraly jsme se do letitní haly. Letitě v Aténách je moderní budova na břehu moře, ale uvnitř vládne zmatek jako na orientálním bazaru. V rumraji, který tam panuje, jsme nemohly postřehnout, zda nás někdo sleduje. Rozhodně se ale nikdo nepokusil s námi navázat kontakt. Nikdo nás neoslovil, nesetkaly jsme se s nejmením náznakem toho, e by od nás někdo chtěl nějaké heslo nebo čekal znamení.”

Zadrené Francouzky shodně vypovídaly  samozřejmě nezávisle jedna na druhé  e se neměly prokázat ani heslem, ani znamením, třebae výslech byl v tomto ohledu velmi zevrubný. Měly prostě vystoupit z letadla, odejít do haly a čekat na dalí.

Přesně tak si počínaly pracovnice Bezpečnosti: vystoupily z letadla, odely do haly, čekaly, co se bude dít a nedělo se nic. Setrvaly tři hodiny v hale bez jakéhokoli výsledku a potom, jak jim určily směrnice, telefonicky zavolaly číslo styčného orgánu řecké policie. K jejich údivu mluvil česky. Přijel pro ně stejnem. Po delí cestě, kdy alespoň oknem mohly obdivovat starobylé památky města, Je zavezl do konspirační kanceláře v Pireu, aténském přístavu.

Řecká policie brala celou akci velmi váně. Stejn, samozřejmě s civilním číslem, byl po celou dobu sledován několika automobily protinarkotického oddělení pro případ, e by se pětice dívek dostala do neádoucí pozornosti paeráckého gangu.

Zdá se, e zdejí filiálka Zeleného draka nemá o vás zájem,” ertoval styčný orgán. Typický Řek, snědý, s černým knírem. Zvlátní na něm bylo jméno  Joanls Dvořák  a dokonalá četina, jí hovořil. Narodil se v Československu, jeho maminka byla Řekyně a otec Čech. Chodil do českých kol a přiznával se, e četina je mu blií ne řečtina, jeho skutečně mateřský jazyk. Do Řecka se z Československa přestěhoval před deseti lety. U řecké policie uplatňoval předevím své jazykové znalosti. Protoe s rodiči il dlouho nedaleko Ostravy, ovládal i poltinu, ze koly uměl ruský. Z krajanského setkáni se upřímně těil. Řekl jim, e aténská policie má mezi místními překupníky své informátory, kteří vědí o lecčems. Ale pokud jde o drogy, nedostanou z nich ani slovo.

Pořád čekáme na veliký úlovek, vysvětloval. Nae policie chce odhalit pořádnou zásilku. Metrák heroinu, to je něco. Kilové zásilky nás zajímají potud, pokud by nás nějaký kurýr nebo spojka zavedly k hlavounovi, který to řídl. Zatím se to příli nedaří,” svěřil se jim otevřeně.

Take jsme zbytečné promarnily státní prostředky za letenku, mínila podporučice Jiřina Procházková, kdy ukončila informaci.

Major Sládek se na ni usmál.

Jen za polovinu letenky. Z Atén do Prahy. Druhou půlku při vaem výletu platila firma Zelený drak. .

xxxx

Dlouho a pečlivě připravovaná akce nepřinesla výsledek. Náčelník správy neskrýval zklamání. Nové poznatky nepřineslo ani sledování Huberta Macha, který se nepohnul, ani by kadý jeho krok někdo nepozoroval, nepronesl slovo do telefonu, je by nebylo zachyceno na magnetofonový pásek a neuel tomu, aby byl zaregistrován kadý jeho styk s druhou osobou.

To je vechno moc hezké, shrnul náčelník. Jene s výsledkem nula se mi to ani trochu nelíbí.” A pak vyslovil zásadní otázku:

Jak dál. soudruzi?”

Na otázku se ozvalo několik odpovědí.

Větina pracovníků se přikláněla k ráznému řeení: zadret Yvetu Rozumovou, Annu Skopalovou a Huberta Macha. Nepřímých důkazů proti nim je dost a a na ně spadne klec, mnoho nekalého vypluje na povrch. Takticky vedený výslech přinese vlc, ne sáhodlouhé kombinování a spolupráce se styčnými orgány zahraničních policejních sborů, která k ničemu pozitivnímu nevedou. Nelze přelapovat na místě. Je třeba provést radikální řez.

Major Sládek s těmito názory nesouhlasil a povaoval je za projev netrpělivosti, která věci neprospěje.

Souhlasím s vámi, e průběh dosavadního pátrání nepřinesl očekávané výsledky. Domnívám se ale, e je předčasné hovořit o neúspěchu. Dovolte, abych stručně rekapituloval: máme předevím co dělat s dvěma případy vrady. Pachatel jedné vrady a pokusu o dalí je znám. Tento fakt je prokázán i odbornými expertizami.”

Někteří účastníci porady souhlasně přikývli, nebo se na objasnění Brázdový vrady podíleli.

K řeení případu Tesaře, který zlikvidoval Brázdu a pak se stal sám obětí vrady. Jejího pachatele zatím neznáme. Podezření na konkrétní osobu? Mach? V době vrady neopustil Prahu. To je ověřeno. Ale mohl zastřelit Tesaře v Praze, dopravit jeho mrtvolu v lgulíku k přehradě a pohřbít i s autem na dno. Zatím pro tuto verzi nechybí motiv, ale chybí důkazy. Předevím vraedná zbraň.

Tolik k případu dvou vrad. Jsou spojeny s paováním omamných jedů. Lze důvodně předpokládat, e jde o střetnutí mezinárodních konkurenčních band, které sl na naem území vyřizují účty. Zatím jsme zjistili aktivitu jedné z nich vůči takzvanému Zelenému draku. Této skupině se podařilo zhatit u dvě nevelké zásilky, posílané Zeleným drakem přes nae území. Zatím nevíme, kdo je za touto skupinou. Navrhuji, abychom jetě nějakou dobu vyčkali. Ve toti nasvědčuje tomu, e skupina má spojence u nás, mezi lidmi, na ně je sice podezření, ale dosud pouze na základě indicií. Podle mého názoru je jen otázkou času, kdy získáme důkazy a plně je odhalíme.”

Major Sládek si unaveně přejel rukou čelo. Nevěnoval příli pozornosti hlučné debatě, která nastala. Větina přítomných byla proti. Máme snad čekat do nekonečna, a nastane ten správný okamik, kdy bude skupina podezřelých zralá k realizaci? ádné vyetřování není úplné před zadrením důvodně podezřelých. A tady hrozí nebezpečí z prodlení.

Zazněly vak I hlasy, které Sládka podpořily. Vzhledem k tomu, e podezřelí jsou pod neustálou kontrolou, nehrozí riziko, e trestní odpovědnosti uniknou. Naopak, zdánlivý klid, který se kolem nich rozhostí, je utvrdí v přesvědčení, e se jim podařilo Bezpečnost přelstít. Nelze vyloučit, e se pokusí nekalou činnost obnovit a pří ní se je podaří dopadnout a usvědčit.

Náčelník nakonec rozhodl, aby na případu Sládkova skupina pracovala dál. Nenastanou-li nepředvídané okolnosti, porada se koncem srpna sejde znovu, posoudí stav věcí a pak se přijme definitivní rozhodnutí.

Major Sládek svolal svůj tým okamitě po návratu do své éfovské pracovny. Kriminalisty t(m trochu překvapil. Znamená to, e kamuflá v optické pracovně skončila?

Sládek byl nezvykle váný.

Soudruzi,” začal sluebním tónem, vdy jsem vás varoval před předpojatosti, která v naí práci vede k omezenému pohledu na skutečnost. Dnes jsem si uvědomil, e jsem sám takovému způsobu přístupu mylení podlehl.”

Pětice podřízených nestačila zírat. Co to Starýmu vlezlo do hlavy? U načalstva asi dostal pořádné kapky, kdy si teď sype popel na hlavu.

Hned od začátku jsme vycházeli předpojatě z úvahy, e jde o vyřizování účtů dvou skupin, a u je jedna reprezentovaná gangsterskou organizací Zelený drak a druhá zůstává anonymní. Daleko nás tato verze nedostala… Teprve odpoledne se mi otevřely oči: s tím Colombem a Aténami nás pěkně vodili za nos.”

Nevesele se usmál.

Nemůu si to vysvětlit Jinak, ne e ta obě takzvaná prozrazení kurýrů nebyla ničím jiným ne kouřovou clonou. Co kdy tyto akce měly krýt pravý kontraband?”

Nastalo ticho.

Major se odmlčel a zdálo se, e nemíní k věci dále hovořit. Nadhodil otázku a čekal od svých podřízených, jak se na ni pokusí odpovědět.

Karel si uvědomil, e mylenka majora Sládka má blízko k tomu, co i Jemu samotnému leí v hlavě.

Navrhl bych,” ozval se Jako první, a nikdo mu v tom nebránil, protoe ostatní ho povaovali za nejzkuenějího ze skupiny, shromádit fakta, která tuto hypotézu podporují. Povím vám, co ml připadá nejnápadnějí.

V prvním případě jsme odhalili dvanáct Srílančanů. Heroin v jejich útrobách se vyznačoval poměrně vysokou kvalitou. Nebyl to sice čistý bílý sníh, ale na trhu omamnými jedy je i tato varianta heroinu číslo čtyři vysoce oceněna. Zato při druhém zátahu se nám podařilo odhalit jenom mejd. Tento rozdíl v kvalitě materiálu si můeme ve světle éfovy hypotézy vysvětlit prostě tak, e první dodávka byla návnada, která nás měla upoutat, abychom se soustředili na druhou skupinu údajných kurýrů. To se podařilo, plán vyel bezezbytku. Kvůli druhé skupině pět naich pracovnic navtívilo zadarmo Atény.”

Zadarmo, ale ne nadarmo,” přisolil si Honza. Aspoň viděly Akropol.”

To byla asi jediná pozitivní stránka věci, odpověděl mu Karel zcela váně. Dejme tomu, e ty Francouzky bezděčně vytvářely kouřovou clonu. To by pak znamenalo, e za hradbou kouře pochodovala veliká zásilka heroinu!

Jene  jak?” zvolal Lojza. Podrobili jsme důkladné kontrole vech sto dvanáct ostatních cestujících. Pokud lze o někom říci, e nepřichází v úvahu jako paerák heroinu, pak jsou to oni. Lojzo, já mám jejich seznam tady před sebou. Nechtěj mi tvrdit, e náměstek ředitele Technoexportu měl v zadnici zastrčený pouzdro s heroinem! Jsou tu I diplomati, ty jsme samozřejmě neprohlíeli, měli diplomatické pasy, to ale nejsou potenciální paeráci! Ostatní pasaéři jsou lidé vysokého společenského postavení, ve významných funkcích, často cestují. Jejich minulost je naprosto bezúhonná. Já nevěřím, e by… a navíc, vyhrkl, kdyby mělo jít o nějakou větí dodávku omamných jedů, musela by uvnitř letadla cestovat větí grupa lidí. Mezi cestujícími jsme vak nezjistili ádné vzájemné vazby.

Opět známka předpojatého mylení. Protoe podvakrát jsme nalezli heroin uvnitř lidského organismu, myslíme sl, e tomu bude tak vdycky, poznamenal Sládek.

Kde by tedy byl? Vně organismu? V příruční tace? neubránil se Lojza ironické poznámce. Major Sládek se vak nenechal vyvést z míry.

To jistě ne. Kadý pravidelný čtenář novin ví, e speciálně vycvičeni psí  knírači naich celníků dokáí svým čichem objevit drogu i v zaletované plechovce.”

Kde tedy?

Musela být droga ve stejném letadle? A pokud byla, musela být v kabinách pro cestující? Nemohla být v zavazadlovém prostoru?

Major mluvil naléhavě. Honza se přiklonil ke Karlovi:

Tak se ml zdá, e se bude běhat.”

Nemýlil se.

Major si přál, aby mu členové skupiny sestavili zevrubný přehled zboí, přepraveného v kritickou dobu letecky z Dálného Východu do Československa, se zvlátním zřetelem na zásilky tranzitní. Skupina samozřejmě reptala, protoe nikomu nepřipadalo tohle pátráni za mimořádně účelné. Baličky s drogou mohou být ukryté prakticky kdekoli, a vynalézavost paeráků je v tomto ohledu bezmezná. Co to bude platné, kdy se podaří sestavit dlouhatánský seznam předmětů a objektů? Co komu řekne takový údaj: Kontejner odeslán z Tokia přes Colombo do Atén a odtud do Tripolisu. Tak dokonale vycvičené knírače nai celnici přece jenom nemají, aby očicháváním strojopisného řádku zjistili obsah drogy v kontejneru. A přece by mohl heroin obsahovat.

Jednu výhodu majorův příkaz přece měl.

Oddělení letecké přepravy zboí ruzyňského letitě je umístěno fakticky v podzemí. Jeho podlaí je sice na stejné úrovni jako ranvej, ale ze strany přístupu k letiti je kryto terénem. Výsledek? V zimě v létě je tu přiblině stejná teplota, jako ve sklepě. V horkém srpnu tu vládne příjemný chládek.

Honza ovem ehral na papírovou práci, často litoval kolegy z oddělení hospodářské kriminality, kteří hledají stopy v papírech a zase v papírech. Miloval práci v terénu, kde se mohl spolehnout na svou obratnost, bystrost a také na instinkt. Papíry z due nenáviděl. Nedalo se vak nic jiného dělat, ne co nařizoval náčelníkův příkaz.

Měli jsme vyfasovat klotové rukavice, nadával. Já dám výpověď a půjdu k potě. Něco ti ale musím přiznat: jakmile zaustí papír, naskakuje mi husí kůe na zádech.

Karel neměl papírovou práci o nic raději ne Honza, ale zaal zuby a činil se seč mohl, prostě proto, aby práce ubývalo. Bylo to k neuvěřeni, co vechno se vejde  a co vechno se přepravuje  na palubě transkontinentálního letadla, jako je Potraviny, kupodivu. Součástky k počítačům  to je celkem logické. Ale tady… Při mezipřistání v Istanbulu hydraulický nakladač z Japonska. Váí 1000 kilogramů, pěkný macek. Taková věc se přepravuje letadlem?

Asi někdo potřeboval něco rychle naloit,” mínil Honza. Kdy na to má… proč by si nezaplatil letenku pro takového cvalíka?”

Kdopak si nechal přivézt letecky nakladač? Vida, Stavostroj. Kdo by řekl, e je to tak zazobanej podnik.

Jak by ne,” poznamenal Honza. Stavostroj, pokud vím, spolupracuje v poslední době jenom se zahraničními firmami na preferovaných stavbách. Dělá mimo jiné taky na tom novým hotelu v Praze.”

Na jakým?” vyhrkl Karel. Na Globu?”

Počkej, no jo,” přikývl Honza.

Náčelník správy ádá majora Sládka na bleskurychlou poradu, jak to charakterizovala sekretářka, která vzkaz vyřizovala.

Náčelník hovořil stručně. Nejdříve se poptal na stav pátrání a kdy vyslechl Sládkův neurčitě optimistický raport, řekl:

,,Mládencům z kontrarozvědky se donesla hláka z Paříe. Mají tam rozpracovanou akci a vylítlo při ní spojení naich protivníků s mafií podloudníků drogami. Prodej narkotik slouí mimo jiné i jako zdroj financí pro velijaké ideodiverzní lumpárny proti nám. Mafie prý chystá vyslat v září do Prahy svoje lidi pro zboí.

. V září? To je za měsíc.”

Ovem. Plánování není jenom nae vymoenost. Tak tedy, v září. Doufám, e do té doby bude uzavřený ten vá případ Colombo!”

V září… v září… uvaoval major Sládek, vraceje se do své kanceláře. Zvlátní věc. V souvislosti s případem Colombo se u se zářijovým termínem setkal. V jaké návaznosti to ale bylo?

Vzpomněl si teprve za psacím stolem, v důvěrně známém prostředí, kde na něho dýchala atmosféra stovek případů, uzavřených v podobě záznamů v anonech ve skříních kolem stěn.

V září má být v Praze dokončena hrubá stavba interhotelu Globe. Ten hotel, při jeho stavbě zastupuje investora inenýr Rozum.

To je zajímavé, uvaoval. Sáhl po telefonu a poádal ústřednu o spojení s letitěm, s oddělením přepravy zboí.

Trvalo to chvíli, ne se spojovatelka dostala na správné číslo.

Vedoucí oddělení, který byl obeznámen, sdělil majorovi, e soudruzi Horký a Gruber nejsou přítomni.

Byli tady celé dopoledne, ale odeli.”

Major Sládek vyhrkl údivem.

Coe? Odeli… Nařídil jsem .., Kam mohli jít? Snad ne na plovárnu?”

Myslel to ironicky, ale vedoucí to vzal váně.

Tomu nevěřím, soudruhu majore. Venku se zamračilo a brzy asi začne pret.”

Major poděkoval a zavěsil. Potřeboval se naléhavě poradit s Karlem a Honzou, svými nejbllími spolupracovníky. Víc hlav  víc rozumu.

Do sítě, iroce rozhozené, se dříve či později musí chytit nějaká ryba. A tahle sí Je pořádně rozestřená, od Colomba, omývaného Indickým oceánem, a po Atény na břehu Středozemního moře,

A varovný signál přiel z Paříe!

Jene, co teď? Tuhle nitku nesmíme pustit z ruky. V září mají do Prahy přijet mafiáni pro zboí. V září bude stavebně dokončen Globe, kde pracuje inenýr Rozum. Jeho ena Yveta je v podivném spojení s člověkem, o kterém jsme přesvědčeni, e jede v narkotikách. Tohle přece hraje dohromady! Ale Jak?

e by …

Major vstal, přejel si dlaněmi čelo a začal přecházet po místnosti.

Uvaovali jsme o tranzitu. Z Colomba do Atén … Není to předpojatost. Co kdy droga zůstala na naem území a čeká tady v bezpečném úkrytu, a někdo přijede a vyzvedne sl ji?

Někdo naprosto mimo podezření, člověk bezúhonný…

Sáhl po telefonu.

Asi proíval astnou konstelaci hvězd, protoe se vedoucího oddělení přepravy zboí na letiti dovolal okamitě.

Poslyte, soudruhu, ti nai lidé..

Jsou pryč, u jsem vám to říkal.”

Já vím,” pravil major trpělivě. Vy jste jim vyhradil nějaké pracovitě, viďte?”

Pracovitě … Jenom psací stůl, ona soudruka Kraslová je na dovolené a …”

No výborně. Můu vás poádat o laskavost? Podívejte se, v jakém stavu chlapci pracovitě nechali. Zda po sobě uklidili a vypadá to, e se u nevrátí.”

Ve sluchátku se ozvalo klapnutí, jak je vedoucí přepravy zboí poloil na stůl. Major mohl jenom netrpělivě naslouchat jeho vzdalujícím se krokům. Zdálo se mu, e to trvá celou věčnost. Konečně!

Halo? Tak ze stolu mají ve uklizeno. Asi u dneska nepřijdou.”

Děkuji, to mi stačí. Kdyby se přece jen objevili, a hned volají Sládka.”

Major zavěsil.

xxxx

Honza s Karlem zaparkovali o několik ulic dál. Natáhli na sebe silonové bundy a vyhrnuli si límce. Proti hustým ňůrám detě Jim moc nepomáhaly. Hbitými přískoky se aspoň snaili vyhnout těm největím louím, které se na příjezdové komunikaci ke staveniti v lljavci vytvořily.

Těleso hotelu se tyčilo v mokvavém eru jako temný středověký hrad. Jen tu a tam světélko, v patrech, a taky v budkách vysokých jeřábů. Byly tři a obestupovaly budovu jako obři  stráci. Jeřábníci asi pohodlně sedl nahoře v budkách. Komu by se chtělo lézt po kluzkém ebříku dolů: A a by slezli, dé podle zákona schválnosti přestane a chlapi zase polezou nahoru. Nebo to jsou enské? Někdo říkal, e jeřáby teď nejčastěji obsluhuji enské, uvaoval Karel.

Cestou autem s Honzou důkladně probral vechny monosti. Nejvíce je zaráela skutečnost, e tak výkonný stroj doel v době, kdy stavba je vlastně před dokončením. Proč ho tak vehementně urgovali?

Honza ovem namítl, e nakladač nemusí být v areálu stavby, kde při dokončovacích pracech se bez něho obejdou. Objednal ho Stavostroj? Ano, ale mohl ho u převézt zase na jiné stavenitě. Karel tuto námitku vyvracel. Jestli je to tak, jak se domnívají, Je dovoz stroje vlastně věcí Inenýra Rozuma. To on ho v zahraničí zajistil a teď, kdy se stroj ocitl na ůzeml Československa, jej chce mlt pod dohledem. Rozhodně nedovolí, aby nějaká jiná stavba stroj pouívala. Je-ll v něm něco ukryto, jak by to mohl připustit? Stačila by přece sebemení manipulace, aby se zjistilo, k čemu skutečně slouí.

Jestli jsou ovem předpoklady správné…

Nakladač váil při vyskladnění 1000 kilogramů.

Jetě ne odjeli z letitě, Honza se stačil spojit se StroJImportem. Hmotnost výrobku firmy Komatsu, označovaného Jako trpasličí nakladač, člnl devět a půl metráku.

Je tu tedy rozdíl rovných padesát kilogramů.

Gram bílého sněhu se prodává za tisíc pět set francouzských franků.

Kilogram za půl druhého miliónu.

Půl metráku za sedmdesát pět miliónů v tvrdých valutách.

Tak tohle u by stálo za to, aby se lo přes mrtvoly! Jaký podíl zde dostane? V hantýrce podsvětí se tomu říká smočit zobák. Zřejmě někomu slíbili pořádné smočení zobáku.

Cestou na stavenitě Honza uvaoval, co by se stalo, kdyby se Jejich domněnka nepotvrdila. Současně v duchu obdivoval instinkt majora Sládka, který odhadl, e se v zákulisí celého případu pohybují nějaké jiné stíny. Málo platné, zkuenost a léta praxe kriminalisty, který se tak dlouho stýká se zločinem, a se naučil diagnostikovat cestičky, jimi se ubírá mylení pachatelů. Je těstí, e mají takového éfa, který mladým, nepříli zkueným kriminalistům pomáhá a vede je uválivě do nejsloitějích případů. V té chvíli si připadal jako provinilec. O své akci měli náčelníka předem Informovat a nepodnikat tuhle partyzántinu jen proto, e dva číselné údaje nesouhlasí. Vdy to můe být jen momentální výplod jejich fantazie, kombinovaný podezíravostí, jako profesionální deformací. Vzápětí si vak uvědomí Sládkova slova, e rozhodující jsou přesná fakta. Ten rozdíl ve váze je fakt. I kdy zatím nemají zjitěno, co se za ním skrývá. Proto se rozhodli okamitě tento fakt prověřit.

Kdy se přiblíili ke stavbě, vimli si, e i přes pokročilou dobu uvnitř panuje čilý ruch.

Tady vude se pracovalo non stop.

Hrubé dílo bylo hotovo. Dvacetipatrový elezobetonový skelet je teď třeba skrz naskrz vybavit technologií.

Topení a klimatizace, vodovodní a kanalizační instalace, elektrika, telefony. Pak přijdou ke slovu stavební truhláři, malíři, dekoratéři. Které profese pracují asi na stavbě teď?

Posly, řekl Honza, kdy stanuli před dřevěným přístřekem nedaleko vchodu do stavební ohrady, myslí, e v tom Rozum jede sám?”

Tahle otázka vrtala i Karlovi v hlavě celou cestu, co sem jeli. Nechtěl zatím o ní mluvit.

Kdybys byl na jeho místě..

Nemůe být sám. Přece by sám ten nakladač neuhlídal. To by se musel posadit na bednu vedle něj a dret na něm ruku.”

Kadopádně to chce opatrnost. V týhle hře u dva ztuhli!”

Oba si mimoděk sáhli pod bundu, do podpaního pouzdra, kde měli připraveny v pohotovosti sluební zbraně.

Na stavbě nebyli poprvé. Dovedli se tu orientovat. U v dřívějí fázi vyetřování ji několikrát navtívili, kdy prověřovali Inenýra Rozuma. Bezúhonného a obětavého vedoucího pracovníka, který, jak se té dověděli, prosazuje novátorské metody práce.

Teď Je nejvíce zajímalo skladitě z plechových prefabrikátů, stojící vpravo od vchodu do ohrady. Tam, Jak věděli, byla uskladněna lehčí stavební technika, jejf přísluenství a náhradní díly, ale také cenné nářadí. Proto byl sklad důkladně zabezpečen. Pod jeho střechou leel materiál, který by se leckomu hodil. Například elektrické sbíječky kango, kabelové vodiče a podobně.

Ve skladu se teď svítilo.

Proklouzli pootevřenými vraty stavební ohrady. U se smířili s tím, e se nevrátí v suchu, ale e budou pořádně promočeni. Odeli z domova s představou kancelářské práce na letiti. Teď by potřebovali priplá a gumovky, pokud mono pod kolena. Těké stoosmatřicítky hloubily svými koly rigoly, do nich se nořili do půli lýtek.

V okolí panovalo podvečerní ero. Praha se topila v záplavě detě, vechny domy trčely pod hladinou a po vrcholky komínů  tak aspoň jim to připadalo. Jen nehotová stavba hotelu vzdorovala vodnímu ivlu Jako skála, oivená lutavýma očima lamp. Tu a tam zazářil modrý svit a skřípaly jiskry od svářecích agregátů. Uvnitř stavby se tedy pracovalo.

Opatrně se sunuli kolem plotu, jednak proto, aby nikoho nepotkali  pokud by se někomu chtělo do téhle sloty vystrčit nos  a pak, e tady byla poměrně pevnějí půda. Cesta to nejsnadnějí nebyla  leckde jim překáely rezavé armovací pruty, občas museli obcházet natosované panely a dřevěné cívky kabelů.

Přiblíili se k oknu u dřevěného baráku.

Uvnitř seděli kolem stolu chlapi. Na stole měli lahve s pivem a hráli karty. Zručně a nevzrueně.

Nevědí o světě,” zabručel Honza polohlasně.

Cesta v blízkosti dřevěného baráku byla natěstí zpevněna těrkem. Jak málo stačí člověku ke těstí, uvědomil si Karel. Pocítil vděčnost k tomu neznámému, který tu dal těrk nasypat, take se nemuseli brodit bahnem.

Za dalím barákovým oknem uviděli interiér atny. Plechové skříňky, nějaký chlap se tu svlékal z promočených montérek. Ze skříňky vytahoval suchou flanelovou kostkovanou koili.

Kriminalisté na sebe pohlédli.

Tu suchou koili mu závidím,” prohodil Karel.

Opatrně postupovali podél dřevěné stěny kupředu.

Prostor před skladem připomínal nádvoří zakletého zámku. V deti se chvělo výstrané ticho, a tam, kde se svítilo, nebylo vidět iváčky.

Vtom před nimi zahřmělo:

Co tu děláte?”

Chlap v nepromokavém pláti s páskou na rukávě, opasek s pistoli, na hlavě brlgadýrku. Stráný. Prohlíel si Je ve světle baterky.

My jsme od… spustil Honza a chtěl sáhnout do bundy pro sluební průkaz.

Ani hnout!” zařval stráný a Karlovi zacukalo v koutcích.

Soudruhu, my jsme z Bezpečnosti.”

Stráný na ně nevěřícně zíral.

To by mohl říct kadej. Tady se tuhle dobu nemáte co motat. Hlásili jste se na zetú?”

Na oddělení zvlátních úkolů o nás ví soudruh Michálek,” řekl popravdě Karel. Byli ovem u vedoucího zvlátního oddělení jetě dříve, kdy prověřovali Rozuma.

Podařilo se mu tím stráného přesvědčit natolik, e sl dal předloit jejích sluební průkazy.

Nezlobte se, soudruzi. To je v pořádku. Ale já mám taky svoje předpisy,” vysvětloval. Tady Jsou ve skladu miliónový hodnoty. Dělá tu zahraniční firma. Na kadej roubek, kterej se odtud odnáí, musím vidět spoustu papírů a vechno kontrolovat. Co jste potřebovali?”

Mluvit s vedoucím skladu.”

Ten u tady není. O půl čtvrtý má padla.”

Snad ho někdo zastupuje, ne?” podivil se Honza. Kdy se jede na stavbě ve dne v noci, musí být taky někdo ve skladu.”

Samo sebou. I v noci je ve výdeji skladník, kdy je potřeba něco vyfasovat. Jene vy jste chtěli vedoucího skladu. Ten sedí v kanceláři a chodí jako celá administrativa na denní. Musíte přijít v sedům ráno. Ono se něco stalo, soudruzi?” přitlumil hlas.

Proč myslíte?” usmál se Karel.

No, kdy přijde tuhle dobu kriminálka na stavbu a hledá vedoucího skladu, není to jen tak. Snad se, sakra, něco neztratilo?” vyzvídal.

Jak by se mohlo ztratit, kdy je tu kadý roubek pod kontrolou, jak jste sám říkal,” opáčil Honza.

To bych prosil!” zdůraznil sebevědomě stráný. Tady ve skladu máme miliónový hodnoty, soudruzi,” opakoval důleitě. Příkladně ten Japonskej nakladač.”

Honza s Karlem na sebe pohlédli. Snaili se nedat najevo vzruení.

Japonský nakladač? Takovou věc jsem jetě neviděl,” prohodil téměř lhostejně Karel. To by mě docela zajímalo, jak vypadá.”

Zrovna navečír tu parádu lifrovali ze skladu. Na hospodářský blok. Dodělává se tam suterén. Inenýr Rozum nahání harmonogram. Nasazujou ten nakladač do provozu.

Inenýr Rozum je u toho?” prohodil Honza.

Samosebou. Ten má tuhle moderní techniku pod palcem. To je skutečně fachman, vy ho znáte?”

Ano, řekl rychle Honza, Půjdeme se za ním podívat. Mě by samotného taky zajímalo, jak taková stavební technika pracuje. Můu vás o něco poprosit?”

Jistě, soudruhu.

Potřebovali bychom si odněkud zavolat.”

To je maličkost. Zavedu vás na stránici. Mám tam telefon.

Kdy Honza začal otáčet číselnicí, poádal Karel stráného, aby mu el ukázat, kudy se jde k hospodářskému bloku. Stráný pochopil, e ten druhý kriminallsta chce telefonovat bez jeho přítomnosti.

Kdy vyel Honza z boudy, poděkovali stránému. Omlouval se, e je nemůe doprovodit, protoe nesmí opustit stanovitě. Vydali se beze spěchu naznačeným směrem. Jílovitá, kluzká půda se tu prudce svaovala. Jen opatrně sestupovali po provizorní rampě, pokryté hrubými, notně polámanými panely. Stačil neuváený krok a člověk by snadno přiel k úrazu, protoe vude trčely rozmanité pičaté dráty a ostré konce armovacího eleza.

Jak po tom ti chlapi ze skladu mohou vůbec chodit, napadlo Karla.

Konečně vstoupili do temného obdélníku budoucího vjezdu, kudy budou přijídět a odjídět zásobovací kamióny velkohotelu.

Bylo tu sucho. Ve vzduchu dosud čpělo vápno a byl cítit cementový prach. Objekt se suterénním skladitěm dokončovali stavbaři jako poslední v pořadí.

Bylo tu sucho, ale také tma.

e by stavbyvedoucí nedbal na bezpečnostní osvětlení? Je to jedna z jeho početných povinností, napadlo Honzu. Kdyby si tu někdo zlomil nohu a pojifovák zjistil, e tu není ádné osvětlení, byl by z toho průvih a odnesl by to referent pro bezpečnost práce jako první.

Ale vdy tu osvětlení je, uvědomil si, kdy zahlédl záblesk odrazu světla na baňce árovky. Opatrně na ni sáhl. Byla jetě teplá. Pokusil se s ní pohnout a zjistil, e je napůl vyroubovaná.

Někdo asi nechce, aby mu sem lezli cizí lidi. A kdyby se nedali odradit a árovku dotáhli, světlo ho upozorní, e někdo jde,” řekl polohlasně Karel a vytáhl z kapsy baterku s úzkým bodovým světlem, kterou si vzal pro jistotu v autě. Teď jim přila vhod.

Bez ní by se jim patně sestupovalo do suterénu čerstvě dostavované haly. Třebae tu hrubé práce byly dokončeny, s výjimkou definitivního potěru podlah, na kadém kroku číhala nějaká překáka. Suterén se jetě pouíval jako skladitě, ale spí jako odkladitě neupotřebeného materiálu. Kdo se tu nevyznal, mohl se co chvíli do něčeho zamotat, o něco zakopnout, něčím se zranit.

Bodová baterka se osvědčila. Úzký kuel světla kmital temnotou jako hadí jazyk, ohmatával neznámý terén a varoval před zrádným lápnutím. Snaili se nalapovat co nejtieji a ostraitě se zastavili, kdykoli jim nějaký kamínek zachrastil pod botou.

Natěstí tu nebylo ticho.

Hukot prudkého letního detě odezněl, I Jeho mokrá vůně se brzy ztratila, pohlcena pachem čerstvých omítek. Ale vzdálené buení, rachocení a vrtání otřásalo nehotovou budovou do základu. Tam někde nahoře, ve vyích patrech, se montéři oháněli, pracovali ze vech sil, aby se veli do harmonogramu, aby stihli splnit úkol včas a kvalitně.

Postupovali hlouběji do suterénu. Brzy pochopili logiku stavby. Vzestupné a sestupné rampy se vzájemně prostupovaly ve spirále. Je třeba se dret správného směru a nelze zabloudit. Na dalí rampě zůstali stát a zhasli. Zaslechli zřetelně hlasy.

Nějací mui se chvíli dohadovali. Pak temnotou zaznělo podej… zatlač… pozor, dr…” Slova vední,naprosto případná do prostředí, v něm se ocitli. Nahoře se dělá, ale ani zde, v podzemí, zřejmě práce nestojí. Ale jaká práce?

Tma u nebyla tak hustá, zpoza několika rohů sem pronikala záře elektrického osvětlení.

Teď bylo třeba nespěchat a obrnit se mimořádnou ostraitostí. Nemohli předpokládat, čeho budou svědky. Co kdy Je jejich domněnka lichá? Pak by to znamenalo pěknou blamá. Ale spí to vypadá, e se tu děje něco velice nekalého. O tom svědčily teplé árovky bezpečnostního osvětlení, které v objímkách někdo uvolnil.

Tma řídla. Oba důstojníci Bezpečnosti nepodnikali podobnou riskantní akci poprvé. Měli za sebou několik zadrení ozbrojených pachatelů. I teď je třeba mimořádné opatrnosti  v tomhle případu u dva lidé ztratili ivot. Jeden z nich střelnou zbraní, kterou se doposud nepodařilo nalézt!

Poslední metry se přibliovali téměř přikrčeni, se sluebními pistolemi v rukách. Zatím zajitěnými.

Výjev, který spatřili, je příli nepřekvapil. Trojice muů v montérských overalech byla plně zaujata novým nakladačem. Hezká maina nevelkých rozměrů, nápadná ostrou lutí, která se ve světle stropních zářivek leskla jako karosérie osobního automobilu. Inenýra Rozuma poznali i v bílé plastikové přílbě na první pohled.

Dva dalí mui rozebírali hydraulické zařízení nakladače. Inenýr Rozum spí přihlíel a jen občas pomáhal tím, e podal klíč a zase jej vzal zpátky a podrel.

Vedle nakladače stála nákladní Avia 30,

Právě uvolnili spodní hadici hlavního ovládacího válce hydrauliky. Hustý olej začal líně vytékat do připravené nádoby, blýskal se v přísvitu árovek.

Na Rozumoví byla patrná nervozita.

Podíval se na hodinky, jakoby chtěl vypoutěný olej popohnat. Jeho pomocníci si mezitím zapálili a klidně pokuřovali.

Zdálo se, e je situace příli nevzruuje. Po inenýrovi občas loupli očima. Kdy dokouřili, pokračovali v práci, jako by se nic nedělo.

S námahou uvolnili hlavní válec a na jeho horní ose jej vyvrátili do vodorovné polohy. Pak uchopili vyčnívající konec pístu a táhli ho ven. Píst byl samozřejmě nový, dobře těsnil, take jen velmi ztěka opoutěl přesně zabrouené stěny válce. Nakonec s mlaskavým zvukem dutinu opustil.

Rozum vytáhl z kapsy baterku a posvítil si do vnitřku válce. Dlouho hleděl na dno.

Tak co, éfe?” zeptal se jeden z muů.

Rozum neodpověděl. Vyhrnul si rukáv kombinézy. Byl natolik vzruený, e ani nevnímal okolí. Jakoby stále o něčem pochyboval. Pak hmátnul dovnitř korpusu válce, chvilku tam rukou lovil a konečně se mu podařilo vytáhnout okrouhlý plastikový předmět.

Z dálky to vypadalo jako disk na lehkoatletické vrhání.

Kolik toho je?”

Jetě Čtyři, Oldo,” odpověděl inenýr a potěkával v obou dlaních plastikové pouzdro, v něm bylo zalisováno pět kilogramů edohnědého práku.

Vypadá to jako střelnej prach!

Je to nebezpečnějí ne dynamit,” zasmál se Rozum. Musíme sebou hodit. V druhém válci je taky pět takovejch kapsli. Je třeba ho rozebrat a zase dát dohromady.”

éfe, víte, co mě napadá?” ozval se druhý mu, zavalitý pořízek.

Teď není na kecáni čas!”

Co by se asi stalo, kdyby se někdo pokusil toho japonce uvést do provozu,” nedal se vazoun odbýt.

To by se mu sice podařilo, protoe I s tím se počítalo. Ale moc práce by nenadělal,” řekl inenýr Rozum. Je to upravené jen na pár minut testovacího provozu.” Popleskal nakladač takřka láskyplně po krytu motoru. Tahle mainka je chytrá, moc chytrá a proto taky straně drahá.”

Pustili se do demontáe druhého válce.

Karel s Honzou strnuli. Inenýr Rozum pojednou vzhlédl, jakoby něco zavětřil. Stiskli pevněji zbraně. Sledovali jej pohledem. Kráčel kamsi dozadu. Uslyeli hukot. Po chvíli Inenýr přijel s malým elektrickým vozíkem. Na jeho loné ploe přivezl nevelký, zeleně natřený kontejner. Obratně zajel k nákladní avii a kontejner do ni přeloil.

Pak začal vybírat dalí disky z otevřeného válce. Jeden po druhém otíral hadrem od olejové mastnoty a ukládal do kontejneru.

Karel dloubl Honzu loktem.

Jdeme do toho?” zaeptal.

Počkej! Utéct nám nemůou. Ale jsou tři a můou mít bouchačky.”

Nepřestával sledovat skupinku, pracující u nakladače. Rozhodl se, e zasáhnou v okamiku, a dorazí posila. Stále si byl pamětllv toho, e organizace Zelený drak nic neponechává náhodě, jde-li o milióny.

Karel v duchu uznal, e Honzova rozvaha Je na místě. Kdyby vystoupili ze stínu, stali by se na světle snadnými terči. V sázce je příli velký kapitál.

Překládání tajného nákladu zatím pokračovalo.

Major Sládek přecházel nervózně po kanceláři. Uvaóval o tom, kam mohli Gruber s Horkým zmizet, ani o sobě podali zprávu.

Promýlel jednotlivá fakta a dával je do souvislosti s celým případem. Z rozehrané partie nemohl vyloučit Stavostroj, respektive některé pracovníky z oddělení dovozu strojů. Nebude bez významu prověřit jejich zahraniční kontakty a spolupráci s Rozumem, jeho jméno nápadně vystupovalo do popředí. Je to bezesporu úspěný stavbyvedoucí, nasazovaný na renomované stavby, organizátor a manaer v pravém smyslu slova, ale to přece můe být ta nejlepí zástěrka pro nejrůznějí machinace. Ten Inenýr svému Jménu rozhodně ostudu nedělá, usoudil Sládek, přistoupil k oknu a zadíval se ven.

Do prachu padly první kapky. Chodci, oblečení jen nalehko, v letním, se dali do běhu. Za chvilku se strhne průtr mračen. Obloha byla černočerná. Vzduch se dal krájet noem.

Pojednou se prudce rozdrnčel telefon. Náčelník s napětím zvedl sluchátko. Po minutovém rozhovoru řekl, jedeme tam a stiskl tlačítko na straně stolu. Zvuková zpráva do pohotovostní místnosti znamenala poplach.

Major přistoupil k trezorku, zaputěnému do stěny, vytočil kombinaci, otevřel pancéřová dvířka a vytáhl automatickou pistoli FN. Přesvědčil se, e zásobník, který leel vedle, je plný. Vsunul ho do paby. U dlouho necítil váhu této zbraně v rukou. Obstaral sl ji jako mladý krimlnallsta, snad ho nějak přitahovala svým elegantním vzhledem. Jeho tehdejí náčelník se ho marně snail ukáznit. Major, tehdy jetě nadstrámlstr, vzdoroval. Ovem, musel vyfasovat sluební pistoli Jako kadý jiný, ale na výcvik přísluníků v ostré střelbě chodil se svou fenou, jak belgické pistoli říkal. Dosahoval zpravidla lepích výsledků, ne ostatní. Teď u zbraň dlouho odpočívala v trezoru a na výcviku ve střelbě major pouíval přidělenou sluební pistoli.

Zpohodlněl jsem, uvědomil sl. Tak znovu do terénu. Ze skříně vytáhl omelý plá do detě. Poloil ho na stůl. V zásuvce, a docela vzadu, nalezl podpaní pouzdro. S trpkostí musel přiznat, e u ho nezapne na ty dírky, které byly vytlačené  musel jej povolit o celé tři. Měl by zavolat eně domů, e se zdrí. Ale pak sl řekl, e JI nebude zbytečně znepokojovat.

Rychle odkráčel na nádvoří, kde se u vozidel k výjezdu připravovala skupina operatlvců. Po stručném rozdělení úkolů kolona vyjela.

xxxx

Karel s Honzou ze svého úkrytu bedlivé sledovali horečnou činnost kolem nakladače. Dva mui pod Rozumovým vedením vytahovali z dalího úkrytu v druhém válci plastiková pouzdra a ukládali je po očitění do kontejneru na korbě náklaďáku.

U by tady měli být,” netrpělivě zaeptal Karel, kdy si viml, e Rozumoví komplicové začali nakladač opět kompletovat. Práce jim la hbitě od ruky. Honza si i na poměrně značnou vzdálenost viml, e se Rozum chová stále nervózněji. Bylo to zřejmé zvlátě v okamicích, kdy vstoupil do ostrého světla zářivek, pod nimi se nacházel nakladač.

Moderní výtvor japonské techniky, zneuitý k rafinované podloudnlcké akci, tu stál ozářen jako na pledestalu. Zítra můe začít plnit poslání, pro ně sem byl dopraven. A nebýt nás, nikdo by nic nepoznal, uvaovali shodně oba krlmlnallsté.

Trpasličí nakladač byl zakoupen naím Stavostrojem narychlo a musí tedy začít makat, aby nepadlo na Rozuma podezření. Ale co s nákladem? U nepochybovali ani na okamik, e jde o drogu. Kam jl v tom kontejneru povezou? Trojice muů uklízela nářadí a chystala se zřejmě s avií k odjezdu.

Musíme je tu zadret,” zaeptal Honza Karlovi do ucha, ne přijdou nai.”

Oba tie vykročili vpřed. Karel se dal vlevo, Honza vpravo. Tak, aby trojici mohli krýt zbraněmi v co nejirím úhlu a přitom se jeden druhému nedostali do palebného sektoru.

Jménem zákona! Ruce vzhůru!” vzkřikl Honza, skrytý za betonovým sloupem.

Nikdo ani hnout, tady Bezpečnost!” zvolal z druhé strany Karel. Musíme vyuít momentu překvapení, blesklo mu hlavou. Jsme dva proti třem, sice ozbrojeni, ale kdo ví, co oni.

Trojice uposlechla výzvy. Zdvihli ruce a tvářili se zděeně. Zřejmě nepomýleli na odpor.

My tady opravujeme nakladač,” ozval se inenýr Rozum. Ze stavby za námi přiil, e nejde hydraulika.

Rozebrali jsme válce a uvnitř byly tyhle plastový vycpávky. Asi těsnění, aby kapalina při transportu ..

Pohádky si nechte na jindy,” přeruil ho Honza. Vichni slote ruce na hlavu, otočte se a rozkročte!”

Co sl to dovolujete?” protestoval Inenýr. Budu sl na vás stěovatl Tohle je neslýchané! Ohroujete se zbrani v ruce odpovědného pracovníka vládou sledované stavby! To vám přijde draho. Ihned ml umoněte, abych zavolal řediteli!”

Tak dost. Neklaďte odpor úřednímu výkonu!” vyzval jej Karel. Mířil na trojici sluební pistoli. Neochotně se obrátili a poloili ruce na hlavu. Očima se domluvil s Honzou. Přistoupil k prvnímu mui a přejel mu rutinním pohybem po overalu, odshora dolů. Zbraň nenahmatal.

Vtom uslyel Honzovo: Stůj!” a vzápětí uzřel Rozuma, který se rozběhl a mířil ke stěně haly.

Stůj!” křikl Honza a vypálil varovný výstřel.

Inenýr nereagoval a běel dál. Ani druhý Honzův výstřel jej nezastavil.

Karel stále drel v achu oba Rozumový společníky. Ten druhý, robustní vazoun, kterého nestačil prohledat, se obrátil.

Vzápětí zhaslo světlo. Inenýrovi se zřejmě podařilo dostihnout hlavni vypínač.

Neblázněte, Rozume!” zvolal do tmy Honza.

Odpověděl mu krátký záblesk.

Dalí střela prolétla tmou a Karel sl s úlekem uvědomil, e tentokrát nevyla z Honzovy pistole. Střelcem musel být Rozum. Karel sebou okamitě plácl na betonovou podlahu a odplíil se stranou. Zbraň měl připravenou. Střílej tak, jako bys ukazoval prstem, tak ho vdycky učil pudové střelbě instruktor. Nemysli na střílení. Prostě uka prstem a vypal.

Byl připraven střelit hned, jak se ve tmě ukáe dalí záblesk. Před očima se mu dělaly mitky, snad to byl následek momentálního vypětí, aby spatřil něco, co spatřit sotva mohl. V takovéhle tmě nevidí nic ani kočka. Chtěl na Honzu zavolat, ale včas se ovládl. Má proti sobě ty dva, kteří teď určitě vyuiji situace.

Přesunul se asi o dva metry. Kousek od něho něco zaharailo.

Je to Honza.

Drel v ruce odjitěnou pistoli a snail se uklidnit. Přece nemůe ohrozit střelbou vlastního přítele.

Honzo, sykl. V přítí vteřině na něho dopadlo čísi tělo a přitisklo jej k drsnému podlai. Ucítil v zátylku sípavý dech. Loket, v ni drel zbraň, mu sevřela útočníkova pracka. Je to ten vazoun, chce tě odzbrojit, odhadl vmiku nastalou situaci. Ví silou vihl hlavou vzhůru a současně volnou pai zapáčil, aby se obrátil na bok. Tak se tomu učil v kursech sebeobrany. Vylo to částečně. Lebkou prudce narazil tomu chlapovi do obličeje, a zařval bolesti.

Mezitím se ozvaly dalí výstřely.

A zaúpěni. To byl Honza.

Dostal ji,” křikl někdo ve tmě. Podle hlasu Rozum.

Karla popadl zoufalý vztek. Snail se vyprostit ruku s pistoli a kdy se mu to podařilo, stiskl dvakrát po sobě spou. Tuil, e nemá anci zasáhnout útočníka, který na něm stále jetě leí.

Kde je ten druhej? ječel Rozum.

Tady! sípal vazoun. Drím ho, hajzla!

Karel zvrátil za sebe pravici; co nejvíce mohl. Hlaveň poněkud naklonil a zmáčkl potřetí spou. Výstřel jej téměř oslepil. Tentokrát se neminul cíle. Sevřeni náhle povolilo, doprovázeno bolestným stenem.

Nechoď tam, Oldo,” bylo slyet Inenýra Rozuma.

Já toho syčáka zabiju.”

Ozval se dupot těkých bot. Karel e sebe odvalil cizí, omdlévajícl tělo, ale vlc u nedokázal. Kdy se chtěl zdvihnout a postavit na nohy, ucítil prudký úder pěsti do brady. Pistole mu vypadla z ruky. Dalí parádní hák jej spolehlivě sloil. Jeho vjemové smysly vak nepřestaly zcela fungovat. Sluch zachytil vzruený hovor.

Leoe na korbu a jedem.

Neměli bychom ho aspoň obvázat? Koupil to do ramene!”

Teď není čas. A venku.”

A co ty dva policajty? Poznali nás!”

Ty blbče, střllečku slyela celá stavba. Za chvíli se sem nahrnou. Pomoz ml Leoe hodit na korbu, něčím ho přikryjeme a pryč.”

Karel vnímal kadé slovo. Vypadá to, e první kolo Rozum vyhrál. Ale co je s Honzou? Proč se neozývá? Musí ho najit co nejdřív. A přitom bezmocně koukat, Jak je banda uzemnila a odjídí I s tučnou kořistí. Pěkně jsme to zvorall. Asi byla chyba, e jsme se nechali strhnout a il do akce na vlastni pěst. Jene přijít o hodinu, dvě později, nakladač by byl demontován, smontován, kontraband

odvezen a Kdo by co Rozumoví dokázal? Přistihli jsme ho při Činu a s nim i ty dva komplice, o nich jsme doteď neměli ani tuení.

Vekerou silou vůle se snail překonat otřes, který ho sklátil do horizontální polohy a přivodil částečné omráčení.

Jedno sl vak stále uvědomoval. Kdy schytal první uppercut, vypadla mu pistole daleko z ruky.

Převrátil se na břicho, plazivými pohyby se sunul nejprve dopředu, pak zpátky a átral přitom dlaněmi kolem sebe. Nahmatal kovový předmět. Uchopil pabu pistole a chtělo se mu vykřiknout. Jetě jsem tady já, Karel Horký, hučelo mu v hlavě. Jsem poručík Sboru národní bezpečnosti, narodil Jsem se 21. června 1954, mám za úkol…

Temný prostor suterénu prořízly dva kuely reflektorů avie, rozaly se zadní červené obrysovky, startér zavyl, inenýr za volantem zařadil rychlost. Nákladní vůz se dal zvolna do pohybu.

Karel se namáhavě zdvihl z podlahy. Ve vzduchu se mísil výfukový dým s čpavým pachem dosud nevyvanulého střelného prachu.

kobrtavě vykročil za koncovými světly avie.

Řidlč jel stále zvolna a obezřetně, směrem k spirálovitému výjezdu ze suterénu, který bude vbrzku slouit kamiónům, zabezpečujícím břicho velkohotelu zásobami masa, chleba, pečivá, potravin a nápojů.

Teď mu označovaly cíl.

Nebude to pudová střelba. V zásobníku pistole mu zbývají tři náboje.

Aspoň jedním musí zasáhnout bezpečně.

Zdvihl pravici s pistolí a zamířil. Levačkou sl přidroval zápěstí.

Řidič jel stále na jedničku. Před výjezdem na betonovou serpentinu zapnul dálková světla. Ze tmy se vynořily ostré kontury pilířů, drících spolehlivě statiku suterénních pater.

V hukotu diesel-motoru avie téměř zaniklo zvolání.

Karle!”

Poručík otočil tím směrem hlavu. Za jedním z pilířů zahlédl zhroucenou postavu.

Honza!

Řidič avie zařadil druhý rychlostní stupeň a přidal plyn, aby zdolal první umělou serpentinu dopravního eskalátoru.

V té chvíli Karel přimhouřil pravé oko a vypálil první ze tří střel do místa, kde u rudé svítící koncovky odhadl levou zadní pneumatiku nákladního vozidla.

xxxx

Sluební volha s náčelníkem opustila nádvoří a vyjela do ulice. Jízda runým provozem velkoměstského centra la plynule. Nebylo třeba zapínat modrý maják a sirénu. Náčelník mél po ruce sluchátko radiotelefonu. Nepochyboval, e Honza s Karlem učinili objev a přiil na něco, o čem doposud jen tuili. Právě proto v něm vzrůstala obava o jejich bezpečnost. Potlačila původní zlost, která ho popadla u při telefonátu. Kluci se na vlastní pěst pustili do akce bez ohledu na riziko a moné nebezpečí. Major sledoval ručičku tachometru. Občas zajel pohledem na chodník. Rozjasnilo se a přestalo pret. Byl to obrázek letního poklidného podvečera. Teď zrovna minuli mladý, k sobě se tulící párek a pak enu s dětským kočárkem, tastní lidé, uvaoval major. Jeho dalí mylenky přeruilo zakývání karosérie, jak řidič prudce ubral plyn. Opačnou snahu projevil řidič lgulíku, který je předjel, občas zatroubil na klakson a pekelnou jízdou předháněl vechna vozidla.

Zapamatuj si číslo. A bude po vem, tak si toho piráta předvoláme,” přikázal náčelník a chytil se dradla nad dveřmi, aby neztratil rovnováhu a nepadl na řidiče, který se obratně proplétal v hustém provozu na hlavním tahu.

Spus houkačku, nařídil náčelník ve chvíli, kdy proti nim zcela neočekávaně vyrazila světlemodrá kodovka, která je přinutila vletět do těsné blízkosti před traverzu nárazníku těkého tiráka. Jeho ofér pohotově přibrzdil, ale v bočním zrcátku se na okamik objevil jeho vyděený obličej.

Nedá se nic dělat, musíme to spustit, nechtěl jsem dělat paniku, ale čas je drahý,” omlouval se major sám sobě. Po rozeznění varovného signálu a zablikání majáčku se vozovka zřetelně uvolnila. Řidič přilápl plyn. Motor i ve vysokých obrátkách běel lehce. Jen poklid za okny rázem zmizel. Někteří chodci se ulekaně zastavovali a zvědavě se rozhlíeli po příčině náhlého vzruchu. O pár minut později kolona vyjíděla na dálniční most.

Vypni signál!” Náčelník zopakoval Instrukce i domluvený postup, jetě ne odbočili z dálnice ke stavbě. Udělil vysílačkou poslední pokyny přísluníkům ve vozech jedoucích za nimi. NeopomněI je znovu upozornit na nebezpečí. Akce musí proběhnout rychle, ale současně opatrně.

Jsou tam nai,” řekl hlasem, z něho vyznívala obava. Kdy dojeli na místo, vyskočil z volhy a rozběhl se ke vstupu do betonového monstra. Dalí přísluníci operativní skupiny ho následovali, část jich měla za úkol stavenitě obklíčit a vechny moné výjezdy uzavřít. Tak zněl rozkaz.

xxxx

Jak dlouho byl Honza v bezvědomí, nevěděl. Kdy se probral, leel na zemi. Hlava mu třetila, v noze cítil svíravou bolest. Dělalo se mu patně od aludku. V ústech měl sucho. Reflektory ho bodly přímo do očí. Přilo to náhle. Měl dojem, e je to jasně luté světlo, jako síra. e neexistuje přechod mezi světlem a tmou. ádné odstíny, ádné poloero, prostě lu a čerň. Podlaha se pod ním houpala, jako by spočíval na palubě rybářské bárky za nejprudl bouře. Prsty nahmatal cementový prach a ostré kamínky. Leel zřejmě tam, kam upadl, kdy ho srazil výstřel z Rozumový zbraně.

Pokusil se vstát, popadla ho vlna bolesti v noze. Zvrátil hlavu dozadu a vykřikl  Karle. Koho Jiného by měl tady zavolat. Vzápětí ztratil vědomí.

Probudil ho a hlas, který nemohl patřit nikomu jinému, ne tomu, jeho volal.

Vstávej, lenochul A neflákej sel

Spatřil Karlův obličej. Křečovitě se snail něco říci, ale to u se kolem nich nahrnuly dalí postavy. V první z nich poznal majora Sládka. Sanitka je na cestě, Honzo,” poplácal ho náčelník po tváři. Vydr a vecko bude v pořádku.”

Snad to nebude s Honzou tak zlý,” pitl Karel, jako by se chtěl za oba náčelníkovi omluvit.

xxxx

Do předpokoje éfovy pracovny vstupoval poručík Karel Horký dost nejistě. Byl předvolán na devátou hodinu, co byl neobvyklý čas. Porady oddělení se konaly o desáté a do té doby k sobě náčelník nikoho nepoutěl. Kdy před Horkým přistál hrnek kávy z rukou éfovy sekretářky,

Dolo poručíkovi, e to tentokrát nevypadá na přísné kapky.

To jetě nebylo ve.

O chvíli pozdéji strnul, kdy mu major Sládek ve své pracovně vyhlaoval pochvalu.

Stál prkenně a bez hnutí.

Soudruhu poručíku, měl bych vás současně setřít za nekázeň. Posaď se,” nastolil nesluební ton Sládek.

Já vím, soudruhu náčelníku.

Počkej, nic neví. Soudruzi na centrále vysoce ocenili vai pohotovou akci při odhalení zásilky Zeleného draka.”

Jene nebýt vás, e jste nás poslal do skladu na letitě…”

To sem nepatří a komplimenty tuplem ne. Rozuma jsi na poslední chvíli zadrel ty.”

Ale do pitálu jste mě nemuseli posílat.”

Jenom na vyetření, Karle. S lehkým otřesem mozku tam posíláme jiný frajery.”

A Rozum … u to poloil?”

Zatím jen něco. Dalí přeprava těch drogových komprimátů, samozřejmé lo o heroin, nebyla patně promylena. Ve skladiti kousek od Prahy měli připraven stejný japonský nakladač, který ovem patří Italské firmě Lambretta. Po skončení hrubé stavby praského hotelu měl být s ostatní stavební technikou přesunut na dalí stavenitě firmy Lambretta. Do Maroka. Via  jak se říká  cestou přes Marseille. Přesun byl oficiálně avizován a měla ho provést francouzská přepravní asociace svými trajlery. Já osobně se domnívám, a zatím to tak vypadá, e ta Italská firma netuila, kdo se na ni přilepil v podobě inenýra Rozuma.”

Chtěl jste říct Zeleného draka.”

Neskákej mi pořád do řeči. To ví, e si to Rozum sám nevymyslel. Bossové Zeleného draka mají dneska k dispozici celý táby profíků, včetně samočinnejch počítačů. Uplácejí lidi v bezpečnostních aparátech na Západě, korumpují politiky. No a teď zprubli i tranzit přes nás, protoe se domnívali, e na to nejsme připraveni. Jene jim to nevylo..

A co Slaměnej, toho taky máme?”

Pan Hubert Mach odcestoval ve svém audi quatro před týdnem do Rakouska a dosud se nevrátil. Mám takový dojem, e firma Rovex zůstane v Praze bez svého zástupce. A u jel jakkoliv, tak či onak, v akcích s drogami,musí za tenhle debakl počítat s krutou pomstou Zeleného draka. Nechtěl bych být v Jeho kůi.

Já zas bych teď nechtěl být v kůi Inenýra Rozuma.”

Plně s tebou souhlasím. Kdy jsme ho tahali z kabiny avie, mimochodem řečeno, perfektně Jsi mu ji zablokoval, vytáhl pistoli. Ne na nás. Na sebe. Uvědomil si, e definitivně prohrál. A chtěl za sebou udělat tečku. Nepodařilo se mu to. Teď ovem udělá tečku soud. Ale nebude to tak hned. Prokurátor na něj uvalil vyetřovací vazbu. Zatím pro prokázané nedovolené ozbrojování a kladení ozbrojeného odporu státnímu orgánu.”

Orgánům,” pousmál se poručík. Byli jsme dva.”

Ale schytal to od něj Honza. Jene, má s tím mnoným číslem pravdu. Mohl jsi to koupit v suterénu a ve tmě stejně tak i ty. Buď klidný. Za tu nakládačku, co ti utědřili, se budou odpovídat Jak Leo Bartůněk, tak Oldřich Pía. Zaměstnanci stavby hotelu. Pía je ve vazbě, Bartůňka jsme převezli do vězeňské nemocnice. Utrpěl zranění svalu pravé pae, lehčího rázu. Přiměřeně nutná obrana, k ní pouil sluební zbraně poručík Horký, jak to kvalifikovali vyetřovatelé.”

Co ty chlapý k tomu vedlo, e se spřáhll s Rozumem?”

Slíbil jim, e je s sebou vezme na zahraniční stavbu do Tunisu. Firma Lambretta u měla pro Rozuma připravený kontrakt. Po skončení hrubé stavby Interhotelu v Praze.”

A nějaký valutový konto mu jistě uchystal venku Zelený drak, ne?”

Do této chvíle nechce nic přiznat a přímé důkazy nemáme. Zato expertiza v krimlnalistickóm ústavu prokázala, e projektil, který uvízl v Tesařově hlavě a taky v Honzovým stehně, byl vypálen z jedné a tée pistole, vzor 52. Stejnou zbraní chtěl Rozum oddělat sebe, ale včas jsme mu ji vyrvali z ruky.

Take Rozum má na svědomí Tesaře …

Je zatím podezřelý z této vrady. Z taktických důvodů teď vak soustřeďují vyetřovatelé výslechy hlavně k drogám.”

A co Yveta Rozumová? e by o manelově aktivitě nic nevěděla?”

Zatím nemáme důkazy. Jak to tak vypadá, poádá o rozvod a bude dál lovit po barech slibné partnery.”

Karel pokýval hlavou a kradmo pohlédl na hodinky.

Pospíchat za Honzou nemusí. Za chvíli nám přistaví vůz. Do nemocnice za ním pojedem spolu,” řekl major Sládek.

Vyetřovatel pozorně hleděl na obviněného, kterého sluba přivedla k předběnému výslechu. Nepochyboval o tom, e má před sebou tvrdého protivníka. Inenýr Jaromír Rozum ji při prvních odpovědích na předloené otázky dokazoval, e svému příjmení nemíní zůstat nic dluen. Po pobytu v cele předběného zadrení se stačil z přestálého duevního oku zotavlt natolik, e z něho opět čiela rozvaha, vyrovnanost a schopnost logického úsudku, s ním se snail pohotově reagovat na novou situaci.

Na otázky odpovídal větinou stručně. Pokud se zkuenému vyetřovateli podařilo navodit situaci, z ní nemohl obviněný vycouvat a musel podat obsanějí výpověď, i pak se Rozumovo líčení omezovalo na několik málo slov. Vyhýbal se tomu, aby navozovala nějaké dalí moné souvislosti. Při odpovědích si dával ostraitý pozor, aby neuvedl sebemení údaj nebo fakt, o něm by ji Bezpečnost nevěděla. K předestřeným Indiciím se Rozum vyjadřoval tak, aby podezření z vlny pokud mono co nejvíce rozptýlil.

Vyetřovatel odhadl, e se mu asi nepodaří uhodit na strunu, je by rozezněla větí sdílnost vyslýchaného. Nebyl to pachatel, s jakými se vyetřovatel běně setkával při objasňování trestné činnosti.

Z dosavadních dílčích výpovědí se vak dal sestavit určitý obraz.

Úspěný posluchač praské techniky získal po promoci roční zahraniční stipendium k dalímu odbornému studiu ve Spojených státech, se specializací na technologické postupy při konstrukci čerpacích zařízení. Jistá americká firma mu nabídla trvalé zaměstnání po ukončení stipendijního pobytu. Rozum tenkrát s díky odmítl. Pro dotyčnou firmu Beta Steel vak externě zpracovával během stáe různé technické reere, co mu vynáelo sluný vedlejí příjem. Po absolvování vojenské základní sluby nastoupil do zahraničí jako čs. expert v Indonésii, kde se záhy stal zástupcem vedoucího výstavby technologického zařízení chemického závodu.

Zde se patrně dostal I do kontaktu se Zeleným drakem.

xxxx

Kdo vám dal příkaz k vyjmutí balíků s drogou? poloil dotaz vyetřovatel.

Protestuji proti takto formulované otázce,” rozhořčoval se a dodával, e o ádné droze nic neví. Pokud má vyetřovatel na mysli Rozumovu přítomnost při adjustaci japonského stroje, pak ho k tomu vedla sluební povinnost. Kdy při montái vyjmuli balíčky I jeho prý překvapil způsob jejich uloení. Domníval jsem se, e jde o konzervační těsnění, nutné při transportu tak přesného a citlivého stroje z podmínek subtropického podnebí, tvrdil Rozum s vánou tváří. Vyetřovatel při pohledu na jeho stále drzou suverenitu měl co dělat, aby se přinutil ke klidu.

Musel jste přece vědět něco o podivném obsahu tlumičů stroje?” padla dalí otázka.

Proti výrazu podivném rozhodně protestuji. Na konzervačních prostředcích není nic podivného,” oponoval inenýr a vyetřovateli bylo jasné, e takhle se daleko nedostane. Je třeba změnit vyetřovací taktiku.

První nadějnějí Impuls zachytil ve chvíli, kdy Rozumoví poloil dotaz na jeho manelství. Nejprve odpovídal kuse a neochotně. Kdy vyetřovatel dál rozvíjel obviněnému zřejmě nepříjemné téma, odmítl inenýr na otázky, týkající se jeho soukromého ivota, odpovídat. Zkuenému pozorovateli se znalostí psychologie neulo, e se do tónu Rozumová hlasu na okamik vloudila nejistota.

xxxx

Vyetřovateli tohle vytanulo na mysli, kdy s majorem Sládkem probírali průběh dosavadního výslechu. Major Podhradský se zmínil o svém postřehu a navrhoval, aby se přísluníci jetě podrobněji porozhlédli v okruhu osob, pohybujících se v okolí Yvety Rozumové. I ona sama by je mohla přivést na uitečnou stopu.

Ví, já mám takový dojem, e Rozum má z něčeho, co sejí bezprostředně týká, takový prozatím blíe nedefinovatelný strach,” sděloval svému kolegovi, který se nad těmito slovy nevěřícně usmíval.

Proč, vdy její inteligenční kvocient, a ten jí ovem upřít nemůeme, je vyuíván zcela jiným směrem. Takové přitalivé sexuální objekty sl jsou vědomy svých předností i slabostí ádostivých muů a berou ivot s chladnou hlavou. Jejich vědomí funguje Jako přesný počítač, ani by podléhal citům, jako je například manelská láska. S případným nezdarem se dovedou lehce vypořádat a velmi brzy si najdou jiný objekt a jiného utěitele.

Pochopitelně opět patřičně solventního. K tomu konečně u nl dolo ..meditoval major Sládek. Myslel přitom na Huberta Macha.

O tom se s tebou nepřu, ale jsem si jist, e u paní Rozumové půjde jetě o nějakou jinou sepjatost s manelem, která nám doposud uniká,” nevzdával se vyetřovatel a rozvíjel dál své podezření.

Náhlé uzavření překvapujícího manelského svazku exkluzivní lapky s bezesporu schopným, i kdy, jak se bohuel ukazuje, veho schopným manaerem, to ve by nám mělo napovědět víc, ne dosud víme.”

Má pravdu, tuhle nitku souvislostí jsme ve snaze co nejdříve rozmotat záhady kolem nakladače a podílu Zeleného draka i jeho potenciálních pomocníků prozatím ponechali na druhé koleji,” připoutěl major Sládek.

Některá fakta známe. Ale za manelstvím Hálkové a Rozuma musí být nějaká hutnějí motivace,” rozvíjel svou teorii major Podhradský.

Ze strany Yvety to není příli sloité. Představa pohodlného ivota a finančního zajitění. Řídila se přitom zásadou, e paklie muovým úspěchem v ivotě je, můe-li si po finanční stránce leccos dovolit, pak úspěchem eny je získat takového mue. A to se jí podařilo. O paování drog patrně nic nevěděla. Dosavadní etření v jejím případě, aspoň prozatím, nic neprokázalo. K upoutání inenýra Rozuma, člověka psychicky značně exponovaného a dost často i fyzicky vyčerpaného, vyuila vech svých předností zkuené kněky lásky. Její virtuozita jí také usnadnila překonat slabé chvilky svého partnera, který v okamicích slastného blaha a pocitu zdůvěrnění polevil ze své ostraitosti a naznačil nebo řekl něco, co ho později mrzelo. Brzy patrně pochopil, e ena Yvetina typu dokáe pro sebe bezohledně vyuít i ten sebemení detail a umí se rozebrat i v sebenepatrnějích náznacích.

Ale co jen to můe být, e bystrého Rozuma najednou dotaz k manelce tak vyděsil…?” Major Podhradský se po své otázce významně odmlčel.

Sládek pochopil, e objasnění očekává od něho a při loučení přislíbil, e je i v zájmu jeho oddělení případ dotáhnout. Okolo některých aktérů zůstává stále jetě dost bílých míst.

Karel s Jirkou Mrázkem se ji druhý den točili zpovzdálí okolo Yvety Rozumové. Na rohu ulice, odkud přehlédli vchod do domu, kde přebývala, měli zaparkovaný sluební igulfk. Dalo se předpokládat, e Yveta často pouívá svůj fiat uno, který stál nedaleko.

Karel zrovna seděl za volantem a zapaloval si cigaretu. Po dlouhé době, kdy se rozhodl s tímhle zlozvykem přestat, mu u moc nechutnala. Vtom zahlédl Jirku, který skokem vpadnul do vozu a přikazoval, aby Karel nalápl a bral to hopem, ne jim bílá kodovka, co právě zmizela za rohem, ujede. V rychlosti vypověděl, e Yveta vyla z domu a opodál ji čekal dosti pohledný mladík, vyhlíející jako diskokej. Alespoň podle oblečení, jaké nosívají tito vládcové diskoték.

Vdy z baráku nikdo nevyel kromě té enské s tím nemoným účesem,” hájil se Karel.

Měl by sis koupit brýle. I kdy musím vzít v potaz vzdálenost od domu a Yvetlnu černovlasou paruku.”

Nepovídej…” divil se Karel a po výjezdu na frekventovanou ulici přidal jetě více plyn, aby jim neunikl vzdalující se bod bílé kodovky.

Během jízdy několikrát rozčilili dalí řidiče, které museli dost riskantně předjídět. Na dálničním přivaděči k mostu Klementa Gottwalda se situace na vozovce zklidnila. igulík mohl při sledování zaujmout nenápadnou pozici a udrovat si odstup od sledovaného objektu.

Po odbočení v Miroovicích na českobudějovický směr se situace nezměnila. Poměrně ivý provoz umoňoval dret se kodovky v bezpečné vzdálenosti.

Snad si mají co povídat a nestarají se o okolí,” vyjadřoval spí zboné přání Jirka Mrázek.

Proč se ale Yveta navlékla do té paruky? To má svůj důvod,” uvaoval poručík Horký. Současně zapojil radiostanici a podal do operační centrály hláení včetně státní poznávací značky bílé kodovky.

xxxx

Projeli českými Budějovicemi a zamířili za kodovkou na výpadovku směrem k Novým Hradům. U nejbliího motorestu se řidič před nimi znenadání venkl ze silnice k restauračnímu parkoviti. Yveta i se svým společníkem vystoupili a Karel musel jet dál a teprve po chvílí se na parkovitě vrátit.

Přines mi aspoň housku,” zaprosil a rychle si nasazoval tmavé brýle. Vmáčkl se do sedadla tak, e za sklem mu z vozu čouhala sotva pička hlavy.

Na rozdíl od tebe mě ta potvora a moc dobře zná …” vysvětloval kolegovi.

Zastávka dvojice v motorestu se protáhla na půl hodiny. Venku se ji dost seeřilo a obavy krlmlnalistů vzrostly. Na málo frekventované silnici mohou snadno upoutat pozornost.

Doufejme, e u dlouho nepojedou. Za chvilku jsme na rakouské hranici,” podotkl Karel. V hlavě mu stále vrtalo, kam dvojice před nimi má takhle na noc namířeno.

Projíděli irokým lesnatým údolím. Letité smrky podél silnice jakoby stály čestný palír. Ale na krásy krajiny, ohmatávané světlými body reflektorů, nebyl čas. Obrysová světla kodovky v dáli před nimi zmizela v ohybu.

Karel zaklel a přilápl plyn. lgulík ostrou zatáčku vybíral takřka po dvou kolech. Náhlá změna směru smýkla Mrázkem prudce na dveře.

Neblbni, to u Je třetí boule. Nemusí se na mě tak podepisovat. Tady se nám přece nemůou nikam ztratit …” rozhořčoval se Mrázek.

Karlovi se podařilo dohnat na viditelnou vzdálenost koncová světlá. Včas si viml, e pojednou odbočila. Tam vede polní cesta, vybavoval sl z paměti reliéf krajiny, kam kdysi jezdíval, jetě kdy nosil stejnokroj podporučíka Pohraniční stráe.

Zhasl světla a pomalu dojíděl k ohbí silnice, kde zastavil. Skrz stromy spatřili rozsvícené reflektory kodovky, mířící na vchodové dveře chalupy, vedle ní stála poměrně rozlehlá stodola. Yveta ve světle byla zaujata otevíráním branky.

Má klíče,” poznamenal Jirka. Karel mu stiskl rameno.

Musíme počkat. Pochybuju, e sem Jeli jen tak na freje.”

A co kdy zrovna jo?”

Uvidíme,” řekl Karel.

Na starý kolena se dát na míráctví…” uklíbl se Jirka Mrázek. Ale brzy přestal ertovat. Yveta I její průvodce se rozhodně nechovali jako milenci na tajném výletě. Yveta otevřela dveře chalupy. Zřejmě se tu dobře vyznala. Mladík zmizel uvnitř a paní Rozumová budovu obezřetně obela, ne ho následovala.

Karel si uvědomil, e kdesi v mozku mu varovně zazářila jako elektronka náhlá mylenka.

Co kdy o nás vědí? Opravdu, nebylo to předpisově dokonalé sledování a dvojice ve kodovce měla dost příleitostí, aby postřehla, e se jich igulík s praským číslem drí dosti dlouho.

Okna chalupy se mezitím rozzářila. Oba mui se odváili blíe a Jirka, dobře skrytý za vysokým keřem, nahlédl oknem dovnitř. Spatřil původní typickou selskou jizbu, které vévodila kachlová pec.

Yveta s milencem  byl-li to vůbec milenec  ale v Jizbě nebyli.

Karel se právě sunul opatrně přes trávník, kdy ho vyruilo hlasité skřípání veřejí. Zůstal stát.

Někdo otevíral vrata od stodoly.

Karel se přikrčil. Jirka byl skryt za keřem. Vrátil se k němu.

Ve světle slabé árovky uviděli mladíka ze kodovky, jak se lopotí s nějakými tyčemi.

Člověče,” pitl Karel, to vypadá Jako vindsurfing, nebo spí jako …

Jako co?”

Jako rogalo!

Ten mládenec, který jím připomínal diskokeje, se ve věci vyznal a práce mu la od ruky. Nejdříve serouboval kostru rogala. Byl to velký rám, konstruovaný na větí nosnost. Pak se začal zabývat montáí podvozku.

Oba kriminallsté si uvědomili, e někde ve stodole musí být ukryt i motor. Tohle rogalo, to u není pouhé křídlo, to je malé letadlo, které, jak se zdá, má odvézt podivnou dvojici někam do bezpečí!

Yveta mezitím cosi hledala v místnosti.

Karel se opatrně přiblíil k oknu. Viděl, jak vytahuje velijaké zásuvky a pozorně prohlíí jejich obsah. Příli etrně si přitom nepočínala. Některé předměty a různé papíry prostě odhazovala bez ladu a skladu na podlahu.

Jirka Mrázek, který poručíka přitom zpovzdálí zajioval, byl připraven ho krýt, kdyby chlapík ze stodoly něco zpozoroval. Natěstí byl mladík zaujat plně montáí vznáedla, K tomu si svítil baterkou, zavěenou na křídle.

Karel u okna napjatě sledoval Yvetu.

Co jen tu můe hledat? kladl si v duchu otázku. Ani na okamik nepochyboval, e právě v této chvíli na ni můe dostat odpověď.

Yveta vztekle vysypala obsah dalí zásuvky na podlahu. Do několika předmětů zlostně kopla. Karel s uspokojením odhadoval, e její rozčileni jim, kriminalistúm, spíe nahrává. Akci vak nesmi uspěchat. Přeel proto k dalfmu oknu, odkud měl lepi přehled na ve, co se děje v místnosti. Vzápětí strnul. V rukou Yvety se objevila pistole. Vytáhla ji ze skříně, odkud vyhazovala různé pánské svrky. Ne je vak hodila na hromadu, opatrně v nich prohledala vechny kapsy. Pistoli vsunula do kabelky a v přehrabováni pokračovala dál. Posléze poklekla a z koutu skříně vylovila nějakou destičku. Karel si viml jejího vítězoslavného úsměvu …

V té chvíli zaslechl za sebou Jirku.

Ten kluk u smontoval rogalo dohromady. Máme nejvyí čas to spustit, zaeptal.

Jo, jdem na to,” odpověděl Karel. V rukou krimlnalistů se objevily zbraně.

Přisunuli se bli ke stodole. Mladík natáčel vznáedlo přídi do volného prostoru. Za pár vteřin se objevila jeho společnice. Sotva popola pár kroků, oslnil ji proud světla z Karlovy baterky.

Jménem zákona, ani hnout!!! Mlřlm na vás pistoli,” přikazoval. Kdy viděl nejistý pohyb Yvetiny ruky ke kabelce, nařídil jl, aby kabelku odhodila. Nemohla se k tomu odhodlat. Napětí vzrůstalo. Karel si uvědomil, e kadá elma, I ta nejvíce ochočená, v okamiku, kdy je zahnaná do bezvýchodné situace, můe být velice nebezpečná. A Yveta má v kabelce zbraň.

To nemá smysl, Yveto …” začal smířlivě a kdy zahlédl její pokus otevřít kabelku, pro výstrahu vystřelil do vzduchu. V tom okamiku kabelka dopadla na zem. Poručík Karel Horký sl oddechl.

Na zápěstích obou návtěvníků chalupy tohoto letního večera zaklapla pouta.

xxxx

Myslím, e pro nás u případ skončil,” začal poradu major Sládek, kdy v jejím úvodu uvítal poručíka Grubera, právě proputěného z nemocnice.

Rozum dostane svůj trest před soudem, kde spolu s nim bude obalována i jeho ena Yveta,” pokračoval. A tam ji přivedla chamtivost a touha po snadném ivotě. Dokonale dokázala vyuit Rozumový slabé chvilky. Vytáhla z něho, jak se chce i s nl v případě nutnosti dostat za hranice, kde mu ve výcarské bance zaloil konto Zelený drak. To byla ta plastiková kreditní destička s bankovním kódem, po ni se Yveta tak sháněla a jejím prostřednictvím si teď chtěla sama zařídit nový ivot. Měl jí k tomu dopomoci mladíček, jeho by po přeletu hranic ve dvousedadlovém rogalu stejně poslala do háje. Moná i tou pistolí, kterou nala v Rozumových svrcích. To jí v kadém případě rozhodně přitěuje. Rogallsta Pazdera vyfásne trest za napomáhání k trestnému činu Ilegálního oputění republiky.”

A co ta sympatická letuka Skopalová,” zeptal se Honza.

Vedení ČSA jí na její vlastní ádost přeřadilo k letovému provozu na věi. Patrně ke spokojenosti její i jejího árlivého manela,” pousmál se major Sládek.

Konec