Zkouka ohněm - Jaroslav Průek

Na letiti začínal běný pracovní rytmus. Velitel pluku upřesnil úkoly svým zástupcům na zítřejí letový den. Po rozchodu si zavolal Čejku.

Soudruhu kapitáne, připravte se na desátou hodinu k záletu dvoustovky! Podrobnosti si dohodněte s inenýrem!”

Provedu!” zasalutoval třiatřicetiletý pořízek a zamířil k hangáru. Inenýra nael v přístavku. Po dohovoru inenýr řekl:

Abych nezapomněl. Benhák u několikrát navrhoval svého mechanika na odměnu. Za vzornou

péči

o éro. Tak bys ho moh dneska svézt. Slouí u druhý rok u letectva a v ivotě jetě neletěl.”

Velitel to povolil?”

O to se nestarej. Já to s ním domluvím.”

Dobrý, a je před desátou u mainy!”

****

Na stojánce dokončují technici přípravu letounu, označeného L 200 nebo také Morava. Poblí

přelapuje vojín Miter. Při ranním nástupu do zaměstnání mu jeho náčelník vyslovil pochvalu za

vzorný výkon sluby s tím, e se pokusí zařídit, aby se směl svézt letounem.

Konečně tedy přila jeho chvíle. Vak se dlouho snail. Pečlivě oetřoval svěřený stroj. S nevední horlivostí přidroval pokadé pilotovi ebřík u letounu, pomáhal mu do kabiny, nosil padák, zkrátka dělal pomylení. Z úvah ho vytrhl rachot pionýra. Přijídí na něm kapitán Čejka v edomodré kombinéze.Je to jeden z nejlepích pilotů útvaru. Vybrali ho do akrobatické skupiny, která se rychle vypracovala na světovou úroveň na sovětských proudových letounech.Čejka zastavuje pionýra na

kraji stojánky. Pár slov s kontrolorem, osobní obhlídka letounu. Potom se obrací k Milerovi: ,, ty se chce teda svézt? Tak si vlez dovnitř!“Miler je vděčnost sama. Děkuje kapitánovi a rychle plhá do kabiny Sedá si dozadu, za pilota. Kapitán Čejka ho následuje. Provádí předepsané úkony a

navazuje rádiové spojení s dispečerem na letové kontrole. Jejich korespondence je stručná.

Vyúsuje v pokyn: Nahodit povoluji… pojídějte!”

5

Technik dává znamení, e je ve v pořádku. Letoun se rozjídí pojíděčkou a spojkou k vzletové

dráze. Vzlet povoluji!” odpovídá rádio na dalí ádost pilota.Letoun se rozbíhá, nabírá rychlost, lehce se odlepuje od betonové dráhy a stoupá. Posluně reaguje na kadý dotek zkuené ruky.

Čím to je, e kdykoliv Čejka sedne do letadla, napadne ho mylenka na enu? Asi proto, e tak

často , kdy je doma s manelkou musí myslet na létání. A tak v sobě svádí stálý boj mezi dvěma láskami k Růeně a dvěma dětem a k létání.Vtom uslyí Čejka těsně za sebou hlas, překřikující hluk motoru.Sundejte z hlavy haubnu, rychle!” Nechápe, co se děje. Snad se tomu chlapci udělalo patně. Posune si kuklu z ucha a pootočí hlavu k pasaérovi. Vzápětí cítí na krku pičku dýky.

Poletí do NSR, jinak spolu odejdem do věčnejch lovi. Upozorňuju, e kurs znám a přečíst na

budíku ho taky umím.” A na důkaz, e si ten vzadu nedělá legraci, ucítí zesílený tlak dýky. Zároveň druhá ruka útočníka trhá ze zástrčky ňůru, spojující pilota s pozemními radiostanicemi.Čejkovo mylení bleskově reaguje. Co teď? Je jasné, e musí stůj co stůj zabránit útěku. Přistání v NSR

nepřichází v úvahu.

****

Ve chvílích, kdy Čejka začíná bojovat o ivot a čest pilota Československé lidové armády, končí

jeho ena denní nákup v samoobsluze na sídliti. Vychází do jedné z dvou rovnoběných ulic jejich u několikátého domova.Růena Čejková je pohledná ena kolem třicítky. Vdy upravená a

vkusné ustrojená.Její úvahy, co udělá k večeři oběma klukům i tátovi, a se vrátí, přeruil hlas sousedky z domu.Dobrý den, paní Čejková. Vimla jste si Benhákové? U zas má nový střevíce.

A jak nádherný. Takový se u nás neseenou. Představte si, e dostává kadý měsíc balík od tety z Ameriky. Tuhle říkala, e jim ta tetka pole auto. Teď má starosti, kolik bude stát clo. Jen a jim to pořádné napočítají. Děti nemají, nevědí co s penězma.

6

,,A kde jste Benhákovou viděla?”

,,Ráno v prodejně. Kupovala uherák a obloený chlebíčky. To víte, ta nemá čas na vaření, kdy

chodí od holiče ke vadleně a celý dny vysedává v kavárně. Čejková pokrčila rameny. Neměla

ráda domovní klepy. Ovem je třeba přiznat, e Benháková je kus. Není se co divit, chlapi kolem ní krouí jako můry kolem lucerny.

****

A zatím mnoho vzduných kilometrů odtud kapitán Čejka horečně hledá řeení. Kdy dělal

nováčkům besedy před přísahou, uváděl jako příklady Matrosova, Zoju Kosmoděmjanskou, Julia

Fučíka, Jána Nálepku a svého krajana z Mnichovu Hraditě Jana vermu.

Tehdy ho ani nenapadlo, e se on sám ocitne vbrzku v mezní situaci, kdy bude muset, v mírové

době, naplnit slova vojenské přísahy, zavazující ho nasadit i vlastní ivot v boji proti nepřátelům socialismu. Ale vdy já chci ít! Nezbývá mi nic jiného, ne znekodnit toho vzadu. Zkusím, co s ním udělá vysoká akrobacie. Copak asi řekne lomcováku neboli padajícímu listu?’

Bleskový pohyb levou rukou s řídící pákou, prudký výpad nohou. Letoun se vzepjal, vechno se

roztočilo. S únoscem to zamlelo, vymrtilo jej to ze sedadla. Při nekontrolovatelném pohybu narazil hlavou na stěnu kabiny a uhodil se prudce do spánku. Dýka opsala křivku po pilotově krku, zasáhla jeho rameno a vypadla útočníkovi z ruky.Čejka, nedbaje bolesti v rameni, srovnal letoun, otočil se a udeřil pasaéra ví silou pěstí do hlavy. Levou rukou nahmatal koncovku kabelu, obnovil rádiové spojení a zavolal letovou kontrolu:Pokus o únos. Vracím se na základnu. Připravte se!”

****

Na letiti začal pohyb. Za několik okamiků vyrazil od tábu uazik. Vedle řidiče sedí velitel, vzadu politický pracovník M orgán vojenské kontrarozvědky. Auto míří nejkratí cestou ko kontrolní věi.

7

Po stručném hláení dispečera volá velitel po rádiu Čejku:

Co je nového? Tvoje poloha?”

Útočník omráčen. Já trochu krvácím, ale jde to. Jsem nad bodem X - pět minut před vámi.”

Dobrý. Jdi na přistání přímo z kursu. Dráhu bude mít volnou.”

Rozumím.“Vichni vyběhli ze skleněné kabiny na terasu věe a začali zrakem prohledávat udaný směr. Dispečer vystřelil raketu směrem k hotovostním prostředkům. Krátce po tomto signálu se u

aut zakouřilo a ke spojce uprostřed přistávací dráhy vyrazila sanitka, sledovaná hasičákem.

Dispečer,” volá velitel, kdo drí hotovost?”Tuvora s Fryčem.”

Následují pokyny pro případ, e by musela hotovost zasáhnout.

A nahoru jste to u volali? Ne? Tak mě okamitě spojte!”

Konečně se objevuje na obzoru lesklý bod. Blíí se k letiti a klesá k dráze. Dotek podvozku s

betonem potvrdily dva modré obláčky kouře. Brzdy zkrátily přistání. Letoun znehybněl. Kolona aut se k němu rozjela.Otevírají se dveře kabiny. Objevuje se Čejka. Za několik okamiků zacvakly na zápěstích omráčeného Milera náramky pout.Čejka si otírá zpocený obličej. Jeho kombinéza na

rameni rudě mokvá.Kdy spatří velitele, chce mu podat hláení. Ten ho vak přeruí:

Děkuji ti, to má čas, nejdříve na oetřovnu.”

Politický pracovník pomáhá Čejkovi do sanitky a sám se usadí vedle něj. Velitel si sedá vedle řidiče a dává pokyn k odjezdu.

****

Vyetřující komise se dala ihned po příjezdu k útvaru do práce. Desítky výslechů a protokolů

sepsaných se svědky, s veliteli, náčelníky i vojáky z Milerovy světnice, s politickými pracovníky i svazáckými funkcionáři.

8

Vylo najevo, e velitel pluku nejen let vojínu Milerovi nepovolil, ale vůbec o něm nevěděl. Inenýr sice ubezpečil Čejku, e to zařídí, ale v návalu práce na to zapomněl.

K osobě vojína Milera shromádila komise nejvíce závaných poznatků. ádný z jeho přímých

nadřízených se do osudné události nezajímal o jeho původ a ivot do nástupu vojenské sluby.

Vem stačilo, e se vzorně stará o svěřený letoun,

A přesto jeho kádrové materiály přímo volaly po tom, aby mu byla věnována zvýená pozornost.

Milerův děd , do února 1948 aktivní funkcionář národně socialistické strany , byl majitelem velké truhlářské dílny.

Otec , původně úředník , odeel na uhelnou brigádu do Ostravy, odkud se u k rodině nevrátil.

Matka zůstala sama s jediným synem. Brzy si nala náhradu. Střídala jednu známost za druhou.

Na chlapce jí zbývalo stále méně času. A tak Karla Milera začala vychovávat parta o málo starích výrostků, jejím vůdcem byl mladistvý recidivista.

Milerovo rozhodnutí utéci na Západ zrálo dlouhou dobu. Po nástupu vojenské základní sluby se

snail získat důvěru nadřízených nejrafinovanějími způsoby. Mimo jiné se přihlásil o funkci

distributora tisku. Jednak mu z toho plynula pravidelná finanční odměna, jednak se mohl volně

pohybovat po letiti .V jeho hlavě se záhy zrodil nápad, jak získat první místo v soutěi o nejlepí odběr tisku. Navrhl přihlásit celou jednotku ke kolektivnímu odběru různých deníků a časopisů.

Celkovou finanční částku rozepsal na jednotlivce a strhával jim ji neoprávněně při výplatě sluného.

Vojenská rada projednávala závěrečnou zprávu vyetřující komise. K dokladu byl přizván velitel

svazku s náčelníkem politického oddělení.

Závěry jednání jsou tvrdé. Mimořádná událost je důsledkem dlouhotrvajících nedostatků u pluku.

Hlavní příčiny jsou v podceňování výchovné práce, v nedostatečné politické bdělosti i v reimu

ivota útvaru.

Přes několikerá předchozí upozornění vedoucích funkcionářů na tento stav, zjiovaný při

prověrkách, se situace nezlepila. Proto je rozhodnuto:

Odvolat z funkce velitele pluku a jeho zástupce pro politické věci a oba přeřadit na jiný úsek.

9

Mimořádné povýit kapitána Čejku do hodnosti majora a navrhnout jej k vyznamenáni ,Za

statečnost.

Veliteli svazku se ukládá předloit urychlené návrhy na ustanoveni nového velitele pluku a jeho politického zástupce. Kromě toho zabezpečit odstraněni nedostatků, zjitěných komisi a vyvodit

kázeňská opatřeni vůči ostatním viníkům …

Náčelník politického odděleni svazku si zavolal majora Rubee.

Včera jsem byl s velitelem na vojenské radě kvůli tomu průvihu. Moc veselo nám tam nebylo.

Mimo jiné bylo rozhodnuto za celkově neutěený stav odvolat velitele i politického pracovníka. Je to tvrdé, ale správné.

Co jsme se namluvili do velitele, e se nemůe starat jen o létání, i kdy je to jejich hlavní chleba.

Jak vidět, nepomohla mu ani důtka, kterou vyfasoval na stranické komisi za nedostatky ve

výchovné práci a neplnění směrnic ministra a náčelníka hlavní politické správy.

Samozřejmě se na tom stejným dílem podepsal i Karel. Někdy se chová jako puberák. Jestli

politický aparát nemá u útvaru potřebnou autoritu a není schopen prosadit základní poadavky do praxe, pak je to hlavně jeho vina.

Co ty na to?”

Je to fakt. Karel na to nestačí.”

To jsem rád, e to chápe. A co kdybys tam nastoupil ty? Zkuenosti z politické práce má. Loni jsi skončil akademi . Tak nezbývá nic jiného, ne abys el do ohně.”

Major Rube polkl na sucho. Tohle tedy nečekal. Nedávno dostal ve zdejí posádce sluný byt. Po sedmiletém dojídění za rodinou. Syn začal chodit do koly, dcera patří mezi nejlepí ákyně a

dosahuje první sportovní úspěchy. A teď se zas stěhovat jinam?

No co na mne zírá?”

Jsem z toho trochu nesvůj. Není to jednoduchý pluk. A mně chybí hlavně hlubí znalosti z

leteckého výcviku. To, e tam jezdím na kontroly, je trochu málo. Nevím, jestli to zvládnu.”

To je od tebe hezké, e se nepřeceňuje. Politický pracovník nemá nikdy lehký ivot. Kdy jsme dělali ve fabrice u mainy, byla za námi práce vidět. Kadý si to po ichtě mohl spočítat. Výsledky politické práce se vak objeví a po delí době.

10

Sloitost je i v tom, e kadý krok politického pracovníka je pod nejpřísnějím drobnohledem

veřejného mínění. Čeho si lidé u druhého ani nevimnou, to ti jen tak lehko neprojde. Ale vdy to vechno dobře zná, co ti tady budu kázat. Na funkci jste dva kandidáti. Ty a Míla. Ten ale nemá vysokou kolu. Tak si to rozmysli, poraď se s Hankou a zítra mi řekne.”

****

Večer se konala u Rubeů rodinná porada. Novina, e má táta odejít z města do jiné posádky,

vlastně do vesnice, na jejim okraji vyrostlo vojenské sídlitě, vzbudila rozruch. Zvlátě obě děti se tvářily velice rozpačitě.

Manelka to přijala naopak s věcnou střízlivostí. Vdy oba vyrůstali na venkovském městečku, kde se poznali ve svazáckém souboru.

Jako ena vojáka z povolání poznala na vlastní kůi slasti ze střídání posádek. A jako stranická funkcionářka si u dávno zvykla, e se při rozdílení úkolů ve straně moc nediskutovalo. Zprávu o novém přemístění přijala s jednou výhradou: Jestli je to potřeba, tak tam jdi. Ale nerada bych zase dlouho zůstala sama s dětmi. Za chvíli by ti říkaly strejdo.”

Vidí, na byt jsem se nezeptal. Ale snad nebude problém získat směnu.”

Druhý den ráno sdělil Rube náčelníkovi, e s funkcí souhlasí. Pak u lo vechno mimořádně

rychle. Za několik dni mu náčelník vyhlásil ustanovení. Při té příleitosti mu oznámil, e funkci velitele pluku u převzal čerstvě povýený major Čejka. Potom s Rubeem podrobně rozebral jeho

nové úkoly. Mimo jiné mu sdělil informaci od prokurátora. Při podrobné prohlídce osobních věcí

zajitěného Milera se nael papírek s adresou jakési A. Neumannové, ijící v USA. Během

výslechu Miler vypověděl, e adresu získal od pilota Benháka. Po prověření se zjistilo, e jde o tetu Benhákovy manelky. Bude se na to muset pořádně podívat. Znovu se potvrzuje, bývalé vedení

útvaru o bdělosti a ostraitosti jenom mluvilo. Připrav se. Zítra s tebou zajedu k pluku. V est čekej u baráku.”

****

11

Major Čejka v nové funkci velitele pluku a s nápadně čistou hvězdou se zahrádkou se zrovna

převlékal do pilotní kombinézy.

Moment, hned to bude.” Rychle se dopnul a el odemknout dveře. Kdy spatřil náčelníka

politického oddělení svazku, postavil se do pozoru.

Tak jsem ti přivezl nového politického zástupce. Myslím, e se trochu znáte. Doufám, e vám to spolu půjde.”

Po krátkém rozhovoru se Čejka omluvil:

Dnes je letový den. Musím být na zahájení. Kromě toho mám naplánovány tři lety. Doufám, e si

se soudruhem Rubeem povykládáme a po létání.”

Nebudeme tě tedy zdrovat. Zatím si sedneme na chvíli s politickou skupinou.”

Během patnácti minut přili kapitán Vilímek, nadporučík Voříek a podporučík Klen.

A kde je předseda celoútvarového výboru?”

Sedí s piloty. Mám ho zavolat, soudruhu náčelníku?” projevil iniciativu Vilímek.

Soudruh Rube si za ním zajde. Co říká?”

Ano, chtěl bych stejně mluvit podrobně s kadým zvlá, abych se lépe seznámil s vaimi

problémy.”

Kdy rozebrali situaci, náčelník politického oddělení se s nimi rozloučil.

Rube se vydal za předsedou plukovní stranické organizace. Zastihl jej u radiovozu.

Soudruhu majore, velitel roje a předseda celoútvarového výboru KSČ kapitán Soumar! Dovolte,

abych ..

Počkej, snad si nebudem, Jardo, najednou vykat? Já jsem pořád Honza,” podává Rube

Soumarovi ruku. Pořád hulí? Tak si zapal,”

Soumar sáhl po nabízené cigaretě. Prsty se mu mírně chvějí. Není to z ostychu před novým

zetvépé. Je toho na něj v poslední době trochu moc. Doktoři ho stále honí na prohlídky se

aludkem a zakazují mu kouření. Mimoto utrpěl nedávno nervový otřes při cvičném letu. Rube ten případ znal.

Soumar tehdy prováděl se svou osádkou jeden z běných letů, při něm slouil jeho letoun

zároveň jako cíl pro stíhače, kteří procvičovali zteče. Pěkné počasí umoňovalo vyhledávat cíle bez větích problémů.

12

O to víc si stíhači dovolovali. Nalétávali na nepřítele jako vosy.

Soumarova osádka byla před posledním otočným bodem, kdy jeden ze stíhačů zaútočil. Mihl se

odzadu kolem nich a ostrou zatáčkou překřioval směr jejich letu. Soumar se bezděky přikrčil v

kabině.

Ten se do toho vívá, jako by nás chtěl doopravdy sundat taranem.” Sotva stačil domyslet, byl zde stíhač znova a mihl se kolem přední části letounu jetě blí. Ostrou stoupavou zatáčkou jako svíčka zmizel vysoko nad nimi.

Soumar si ulevil na jeho adresu slovy, která se nehodí pro radiokomunikaci. Svůj výlev ukončil

pohrůkou, e nebude-li stíhač dodrovat bezpečnou vzdálenost, ohlásí to řídícímu létáni a vrátí se domů.

Nestačil ani domluvit, kdy se to stalo. Neukázněný pilot se přihnal k dalímu náletu. Zřejmě patně odhadl vzdálenost. Při ostré zatáčce zachytil křídlem o kabinu letovoda. Prudký náraz, praskot

kovu, třesk plexiskla a stíhač se propadá nekontrolovanými přemety dolů.

Soumarův letoun se zachvěl a zakolísal. Jarda stuhl. Cítí, jak mu vyrazil na čele studený pot.

Křečovité sevřel řídící páku. Srovnal mainu a volal vnitřním dorozumívacím zařízením ostatní

členy osádky. Kadý z nich má oddělené místo v prostorách letounu, take se vzájemně nevidí.

Nikdo mu vak neodpovídá. A co je se stíhačem? Naklonil stroj do zatáčky. Horečně prohledává

oblohu i terén pod sebou. Jeho tuení se potvrdilo. V poli, kousek od vesničky zahlédl oheň a kouř.

Avak co je s pilotem? Stačil se vystřelit? Zoufale pátrá po bílé kopuli padáku. Ale marně. Obletí jetě jednou místo katastrofy, upřesní jeho polohu podle mapy, a podává rádiem na základnu

zprávu.

Znovu volá interkomem svého letovoda nadporučíka Váchu:

Kamile, co je s tebou? Vracíme se domů. Upřesni kurs!” Odpovídá mu jen tísnivé ticho. Volá radistu. Zase nic.

Zatím stroj pracuje normálně a reaguje na řízení. Soumar se musí teď spolehnout sám na sebe.

Horí je to se stíhačem. Z rádia zjistil, e to byl Franta Hubáček. Doma na něj čeká ena s dvěma dětmi. U se zřejmé nedočká. Kdo jí to asi půjde oznámit?

13

Co se toho namluvilo na rozborech i na stranických schůzích, e u letectva se za kadou nekázeň platí , někdy velmi krutá daň. A Franta takhle zjančil! Soumar se nemůe soustředit na let. A teď podle zákona schválnosti zjistil, e mu válem ubývá palivo. Dotáhne to vůbec domů?

Znovu se pokouí navázat spojení s osádkou. Ale nikdo se neozývá. e by oba kluky zasáhlo

Frantovo křídlo?

Let se zdá nekonečný. Nejistota i proitá tragédie nepřidá na klidu. A teď se soustřeď a plň úkoly za celou osádku! Začíná ho bolet aludek. Svíravé křeče jsou čím dál protivnějí. Chce se mu zvracet.

Zatíná zuby:

Vydret! Musím doletět!”

Konečně zahlédl daleko před sebou tenkou stuku přistávací dráhy mateřského letitě. Mobilizuje vechny zbývající fyzické i duevní síly. Provádí s úzkostlivou pečlivostí předepsané úkony. Beton mu utíká zběsile naproti. Prudký náraz podvozku o zem.

Na konci dráhy zatočil na spojku a zastavil. Za několik okamiků se to kolem letounu zahemilo

lidmi. Soumar vylezl zpocený a bledý.

Co je s ostatními kluky?”

Kdy se jeden z techniků vyplhal po ebříku ke kabině letovoda, zhrozil se. Plexisklo rozbité. V

kabině sedí Vácha se zkrvaveným obličejem. Vytřetěné oči pořád jetě nic nevnímají. Teprve za

chvíli se dostal z oku.

O vlastní události toho mnoho neví. Vzpomíná si, e z ničeho nic se mihl přes kabinu stín. Pak to bouchlo. Střepiny mu pokropily obličej a oslepily jej. Kromě úderu se na nic jiného nepamatuje.

Obdobně se vedlo i radistovi. Leknutí a ok způsobily, e se ani jednoho z nich Soumar nedovolal.

Kdykoli si vak na celou událost vzpomene, nevybaví se mu nebezpečná situace vlastní osádky,

ale vidí trosky letounu, v nich zahynul zcela zbytečné Franta Hubáček …

Teď usedli s Rubeem do trávy vedle betonové dráhy.

Tak povídej, Jardo, jak to tady vypadá.”

No, průvihy sice v poslední době byly, ale větina lidí maká. Chceme napravit poramocenou

pověst pluku. Nějak nám to nejde.”

14

,,A v čem vidí příčiny?”

..Nomohu se v tom vyznat. Myslím si, e na to jdeme příli ivelně. Minulý velitel byl dobrý pilot, ale nic víc. Na řízení tak sloitého organismu jako je letecký pluk nestačil. Velitel se nemůe jen dret knyplu a ostatní pustit z hlavy. Vak to zná z kontrol. Byl nejvyí čas, e s tím nahoře zamíchali.

Neumí si ani představit, co mi to dalo práce, kdy jsem měl nahlásit na politické oddělení termíny schůzí. Pořád nevycházel čas. A sotva jsme dali termíny nějak dohromady, u jsem volal změny.

Stačilo, aby se ukázalo počasí, velitel se podíval z okna a lo se létat , plán neplán.”

A co ty osobně? Jak se ti dělá?”

,,Já v tom doslova lítám. Dělat velitele roje a neuvolněného předsedu celoútvarového výboru není ádná legrace. A Karel mi moc nepomohl. Tak někdy opravdu nevím, kam skočit.”

,,Kdy máte nejblií výborovku?”

,,Měla být včera odpoledne. Jene nový velitel přitáhl uzdu a trvá na důsledné přípravě na létání s náročným přezkuováním. Take jsme to nemohli stihnout. Proto jsem schůzi přeloil.”

,,To schůzujete v pracovní době?”

,,U nás je to jedno. Náčelníci jsou názoru, e voják je ve slubě dvacet čtyři hodin denně a volno dostává podle uváení.”

,,A zítra by se nemohl výbor sejít? Potřebuji se s vámi poradit.”

Výbor samozřejmě na zítřek svolám. Po zaměstnání.”

Dobrá. A co teď bude dělat? Neel bys se mnou po letiti? Chci se trochu porozhlédnout.”

Můeme vyrazit. Potřebuji se stejně domluvit kvůli té zítřejí výborovce.”

****

V trávě u těpluky sedí skupina pilotů. Někteří čekají a na ně přijde řada, dalí odpočívají po

skončení letu.

Hlavní slovo má nadporučík Benhák . Mladý pilot, vysoké tíhlé postavy. Jeho hnědé jiskřivé oči popletly hlavu nejedné příslunici něného pohlaví.

Od té doby, co se oenil, dává pokoj. Shlíí se v Heleně. Kdy si spolu vyjdou, kadý se za nimi otočí.

17

Je se toti opravdu na co dívat.

Přesto rád vzpomíná na své lásky a mezi chlapy dává kadou chvíli k lepímu nějakou svoji

milostnou avantýru. Právě se dal do vyprávění a jeho posluchači neetří salvami smíchu.

Náhle ho přeruí jeden z pilotů.

Hele, Rudlo, sbal to. Ná předseda sem vede nějakého majora. Mám takový dojem, e to je ten

nový zetvépé.”

Zatím Soumar s Rubeem doli a k nim. Rube se obrátil na Benháka:

Tak co, soudruzi, vidím, e se dobře bavíte. My jsme mysleli, e si opakujete cvičení podle osnovy bojové přípravy.”

Piloti protáhli obličeje. No nazdar. To bude asi pěkný suchar.

Pro jistotu, aby je jetě nezačal z něčeho přezkuovat, se začali nenápadně jeden po druhém

vytrácet.Hm, koukám, e jsem se moc dobře neuvedl,” řekl Rube Soumarovi.

Ten zamumlal nesrozumitelnou odpověď. Pak jetě podotkl, e pilot, co bavil ostatní, byl Benhák.

Můe mi o něm něco říci?” Je to výborný pilot. Létá precizně. Umí. Je aktivní sportovec. Nejlepí smečař v naem útvaru. Hlavně jeho zásluhou jsme vyhráli pohár velitele svazku v odbíjené. Ale

jdou mu i dalí sporty. Na co sáhne, v tom vyniká. Má talent , jak na létání a sport, tak i na enský.

Donedávna se o něm říkalo, e ve, co před ním neuteklo na strom, bylo ztracený. Od tý doby, co se oenil, je klid. Stává se vak z něj trochu maloměák. Děti nemají a tak tráví volné chvíle po kavárnách a na mejdanech. Jeho ena Helena předvádí stále nové toalety a dává znát svému

okolí, jaká ílená nuda je ít daleko od velkoměsta. A Rudla se jí podřizuje. Chová se jak libový frajer. Mezi piloty není zrovna oblíbený, i kdy ho v maině uznávají.Na politiku je tvrdý.

Na seminářích co nepřečte, to neřekne. Pokud přijde na veřejnou schůzi, mlčí. Ve straně není a ve svazu mládee dělal dokud byl svobodný. Ted platí akorát příspěvky. Do ničeho se nezapojuje ani na sídliti. Stačí to?”

Zatím ano. Budeme se muset podívat, jak je to s tou americkou tetou jeho manelky. A proč dal

její adresu Milerovi.”

18

Milerovi?” zeptal se nedůvěřivě Soumar.

Jeho rozhovor přeruil hlas nedaleko stojícího technika:

Předsedo, zas nám nedovezli nic k pití. A člověk má v tom fofru ízeň, e by se o ni mohl opřít.”

Dobrý, já to zařídím,” odpovídá mu Soumar.

A proč zrovna ty?” chce vědět Rube. Copak to je tvoje věc.Vdy za materiální zabezpečení někdo zodpovídá, ne? Ukáe se tady vůbec někdy provianák?”

Chlapci to berou jako součást politického zabezpečení , péči o lidi.”

Rube na to neřekl nic a zamířil mezi techniky. Soumar odvádí řeč na jiné téma:

Tamhle ten starí kapitán je Pepík Třeňák. Dělá místopředsedu a instruktora u techniků. Uznávají ho jako chlapa a fachmana technici i piloti. Moc toho nenamluví, ale maká. U několik let je

nejlepím zlepovatelem. Vede střelecký krouek. Sám vystřílel první výkonnostní třídu v pistoli. Je mi záhadou, kde na to bere čas. A to na stará kolena dělá jetě večerní průmyslovku. Chce si s ním promluvit?”

Po souhlasném kývnutí zamířil Soumar k Třeňákovi mezi letouny. Při burácení motorů se

domlouvají z ucha do ucha, ale hlavně rukama.

Třeňák ukazuje, e rozumí a e přijde jen co dokončí práce na letounu, který má jít právě nahoru.

O přestávce, ne přivlečou tahače dalí letouny ze spodní stojánky, se hlásí Rubeovi:

Soudruhu majore, kapitán Třeňák.”

Čest práci! Já jsem Rube. Chci se co nejdřív seznámit se stranickými funkcionáři. Předseda mi u o tobě něco řekl. Jinak bych se rád setkal i s ostatními komunisty z řad techniků. Chtěl bych k vám přijít na nejblií schůzi.”

Dobrý. Dáme vědět. Teď se ale omlouvám. Musím zpátky k mainám.”

Na Rubee udělal Třeňák velmi dobrý dojem. Kdy spolu mluvili, neulo mu, e Třeňák neustále

poilhává k letounům, co se tam děje. Je vidět, e provozem ije. Vak je to také jeden ze

zakládajících přísluníků útvaru, jak se Rube dále dovídá od předsedy stranické organizace.

Nastoupil sem přímo ze koly. Začínal od píky. Pamatuje doby, kdy se létalo jetě na starých

kořistních mainách.

19

Rád vzpomíná na den, kdy pluk přebíral od sovětských soudruhů první proudové letouny. Jak

tehdy okolo nich obcházeli, div e před nimi nesalutovali. S jakou péčí je technici oetřovali. A piloti se třásli nedočkavostí na kadý let. Co to bylo za slávu při prvních sólech.

Nebo na chlapskou práci, kdy byl útvar nasazen na Slovensko proti jarním povodním. Tehdy byli

přemístěni na neznámé letitě. Piloti bombardovali ledové bariéry na Dunaji. Část technického

personálu připravovala letouny, část pomáhala stěhovat obyvatelstvo z nejvíc ohroených dědin a dalí zpevňovali přehradní hráze proti náporu povodně. Pro samou práci nebyl tehdy ani čas

pořádně se najíst, ohřát a vyspat. A přece nikdo nezabrblal a makalo se. Z Třeňákových

vzpomínek by se dala napsat celá kniha,” dodává Soumar a míří s Rubeem k vozu řídícího létání.

Z jeho zasklené kukaně je nejlepí přehled o průběhu letového dne. Kromě zraku je člověk

informován, co se děje v éteru. Musí ovem proniknout do tajů smluvených znaků a čísel.

Soumar zasvěcuje Rubee do smyslu korespondence mezi osádkami a řídícím. Jde o velmi

náročnou a odpovědnou práci. Na řídícím závisí, aby vechno klapalo jako hodinky.

Aby mohl dávat potřebné příkazy a informace, musí mít dokonalý přehled o tom, co se děje na

zemi i ve vzduchu.

Vedle mnoha povinností hlídá bedlivě i kvalitu přistání. Po kadém dosednutí letounu diktuje

zapisovateli známku podle toho, jak daleko od ,téčka’ se dotkla kola podvozku betonu.

To je tak důleité, jak daleko od značky kdo sedne? Vdy je tady místa dost,” ptá se Rube.

Fakt je, e by na naem letiti nemuselo vadit, jestli je letoun o sto metrů .delí nebo .kratí. Jde ale o to, učit piloty přesnosti a pečlivosti. Cvičíme se na boj. A ve válce nemusíme mít vdy tak ideální podmínky a takové přepychové přistávací plochy bez děr a kráterů. Nejde ale jen o válku.

Stačí, kdy se při cvičení přesuneme na polní letitě. Přistávat na takových nudličkách, k tomu u musí být nějaké návyky. V polních podmínkách by rozmazlenému pilotovi mohl kadý metr chybět.

A zarazit éro o okraj lesa nebo o nějakou strouhu, to by se jeden asi smíchy neudrel.”

Kdy u o tom mluvíme, jak vypadá soutě u pilotů? Třeba zrovna o nejlepí přistání?”

20

Větinou organizujeme krátkodobé soutěe před přehlídkou nebo před cvičením. Momentálně nám

to u pilotů trochu chrápe.Posledně na schůzi někteří kluci kritizovali, e soutě je formalismus, e stačí, kdy kadý bude pořádné plnit své povinnosti. Zkrátka pilotům se do toho moc nechce.

Větina z nich létá na nynějích strojích u jako po slepu. ilhají po něčem rychlejím. Dobu se u u nás mluví, e bychom měli být přezbrojeni, ale nikdo nic konkrétního neví.”

Ani se nenadáli a letový den skončil. Teprve pozdě odpoledne si Rube uvědomil, e vlastně

neobědval. Vypravil se tedy do prodejny Army. Z letitě je to pěkný kus. Kdy k ní doel, byla u zavřena. Zmizela naděje na oběd i na večeři. Jetě e mu Hanka přibalila do aktovky dva krajíce chleba se salámem.

****

V místnosti politické skupiny se schází celoútvarový stranický výbor. Soumar zahajuje jednání. Vítá Rubee jako nového instruktora.

Na programu jsou tři body: Kontrola plnění úkolů z minulé schůze, závěry k mimořádné události a různé.

K hlavnímu bodu referuje Rube. Seznamuje výbor se stanoviskem vojenské rady k pokusu o

únos letounu. lo o vyvrcholení dlouho přehlíených nedostatků.

Nechci tady kázat, ale z případu se musíme poučit,” říká Rube.

,,Je nutno zlepit výchovnou práci. S velitelem jsem se u dohodl na odstranění nedostatků v

politické přípravě.

Výboru navrhuji připravit na přítí schůze základních organizací referát o úkolech komunistů při zvyování bdělosti a ostraitosti. Dále doporučuji provést náročné pohovory z těmi komunisty, kteří se na mimořádce nějak by nepřímo podepsali .

Nakonec bych chtěl slyet vae názory na nadporučíka Benháka. Jestli nevíte, nala se u Milera

adresa Benhákovy tety z USA. Benhák sice při výslechu rezolutně popřel, e by mu měl tuení o

Milerových plánech. Nedovedl vak vysvětlit, jak přiel Miler k té adrese.”

Kdy Rube skončil u se jako první hlásil o slovo kapitán Vilímek:

21

Plně souhlasím a ztotoňuji se s návrhy soudruha Rubee. Bude-li třeba, pomůu v přípravě

referátů. Benháka tolik neznám. Jistě se k němu konkrétně vyjádří hlavně piloti.”

Já znám Rudlu jetě z učilitě,” začal Tuvora. V létání je dobrý. Ale v politice je to slabí. Na seminářích diskutuje málo. Kdy je vyvolán, přečte písemnou přípravu, opsanou z brourek. Vlasní politický názor od něj sotva uslyíte.”

Obdobně se rozhovořili i ostatní členové výboru. Shodli se v tom, e na Benháka zanechalo vliv i prostředí, v kterém vyrůstal.

Jeho otec byl samostatný rolník. Celé mládí slyel Benhák od táty krédo, e nejlepí politika je úrodné pole. Podle toho se také u nich doma ilo. Hledět si svého a do ničeho se neplést.

Do JZD odmítal starý Benhák vstoupit. Raději dřel sebe a celou rodinu do úmoru. Trvalo mu

dlouho, ne pochopil.

Rudla byl nejmladí ze čtyř dětí. Od malička matčin miláček. Dala ho studovat. Ale kola ho příli nebavila. Kadou volnou chvilku trávil na svazarmovském letiti.

Po maturitě se přihlásil do leteckého učilitě. Byl přijat. Splnil se mu klukovský sen. Stal se letcem.

Nic jiného ho nezajímalo. Drel se zásady svého táty: Hledět si svého pole a do ničeho se neplést.

A teď se máme rozhodnout, co s ním dál. Vechny hovory s ním o jeho pasivitě byly zbytečné.

Kdyby mu člověk mohl vlézt do hlavy a zjistit, co si myslí. Jaký má vlastně poměr ke straně a k reimu? Jak by se asi zachoval ve vzduchu při střetu s nepřítelem? Je schopen splnit úkol i za

cenu vlastního ivota?

V místnosti je edivo. Vzduch by se dal krájet. Popelníky jsou plné nedopalků.

Není jednoduché vyslovit soud nad jedním z vlastního kolektivu. Neukřivdit, ale ani nezanedbat. Po dlouhé debatě se výbor shodl větinou hlasů na tom, e Benhák ztratil politickou důvěru.

****

Velitel pluku Čejka si k sobě pozval Rubee a Soumara.

Soudruzi, je třeba dořeit záleitost kolem Benháka. Jsou tady fakta, která nemůeme obcházet.”

22

,,Myslím,” ozval se Rube, e bychom ho měli zavolat a vyloit mu, jak se na něj díváme, zvlá na jeho politický profil,”

Názor výboru jste slyeli,” přidal se Soumar. Jsem taky pro to, říci mu na rovinu, e nám nestačí jenom lítat.”

Nenl to vak ádná maličkost,” uvauje nahlas čejka. Jde o plně vycvičeného pilota. Má první třídu. Prostředky vynaloené na jeho výcvik, nejsou malé.”

V kadém případě bychom s ním nejdříve měli promluvit, vysvětlit mu nae stanovisko a zváit i

jeho názor. Pak teprve bychom měli dělat závěr,” navrhl Rube.

Fakt je, e si to pořádně podělal. Já ho zavolám.” Čejka zvedl telefon. Na druhém konci se mu ozval velitel letky.

Soudruhu kapitáne, polete ke mně nadporučíka Benháka.”

Zanedlouho zaklepal Benhák na dveře. Po vyzvání vstoupil a zahlásil se veliteli.

Posaďte se. Chceme si s vámi pohovořit,” začal Čejka. Vae jméno figuruje v případu vojína Milera. Řekněte nám po pravdě, jak to vechno bylo.”

Soudruhu veliteli, já jsem neměl tuení, co je ten Miler za člověka. Posuzoval jsem ho podle toho, jak se staral o mainu.

Proto jsem ho navrhl na odměnu. Jak se dostal k té adrese, to si opravu neumím vysvětlit. Věřte mi, já mu ji nedal. Ani moje Jana ho nezná. Je to pro mne zkrátka záhada.”

Hm, pro nás taky. Jak celkově hodnotíte sám sebe?”

To musíte posoudit vy. Snaím se co nejlépe plnit své úkoly. Na kadé létání se poctivě připravuji.”

Co vae zapojení do politické práce?” vmísil se do hovoru Rube.

Ve straně nejsem, tak nevím, co bych měl dělat. Myslím si,e kdy dobře létám, e je to taky kus politické práce.”

Jene nestačí jen dobře létat. Od naich pilotů se ádá víc. Musí mít jasno, proč létají a proti komu se připravují.”

Já myslím, e hlavní je, jak kdo plní úkoly a ne řeči na schůzi.”

Dobře létají i piloti na Západě. Proto nás zajímá nejen létání, ale vechno ostatní. Kolektiv je pak od toho, aby posoudil, jestli se nerozcházejí slova s činy a jestli to, co kdo řiká, taky tak myslí.”

23

To, co mi tady říkáte, je jasné. Ale já to tak neumím říct. Mám rád létání, ale v politice se

nevyznám.”

e byste neuměl mluvit, to bych neřekl. Kdy jsem vás slyel posledně na letiti, lo vám to docela pěkně. Nám nejde o krasořečníky, ale o to, co kdo říká. Chceme od vás slyet jasné stanovisko ke straně a společnosti, ve které ijete.”

Do debaty se vmísil Soumar:

Rudlo, měl by ses nad sebou víc zamyslet. Jak vůbec ije, kdy skončí létání. Myslím jak v

kolektivu pluku, tak i na sídliti. Kluci z letky nevědí, na čem s tebou jsou. Kromě sportu se do ničeho nezapojuje. Nediv se pak, e k tobě nemají plnou důvěru.”

To je zajímavé. To mi zatím z letky nikdo neřekl.”

Ale větina si to myslí,” zakončil diskusi Čejka. Potom poádal Benháka, aby počkal u letky, e ho jetě zavolá.

Porada trvala dlouho. Rozhodnutí padlo tvrdé: Navrhnout Benháka do zálohy. S okamitou

platností zastavit létání. A do vyřeení bude pomáhat na tábu letky.

Benhák se nezmohl ani na slovo. S takovým závěrem nepočítal. Co si bez létání počne?

K aerolinkám se nedostane. A na civilní zaměstnání není připraven. Ze koly el rovnou na vojnu.

Dvanáctiletka ho do praxe moc nepřipravila. Dělat nějakého písálka v kanceláři, to se mu nechce.

Kdy se vrátil k letce, zastavil se nejdřív u Tuvory.

Tak jsem právě dostal padáka. Navren k proputění do zálohy. A do vydání rozkazu mám dělat

pomocníka u letky.”

Tuvora zrozpačitěl. Neví, co by odpověděl. Vysouká ze sebe pár slov nepřesvědčivé útěchy, aby

nějak ukončil nepříjemný rozhovor. Benhák odchází se svěenou hlavou.

Za chvíli Tuvora zahlédl oknem Rubee, mířícího zřejmě k nim.

Jdu kvůli Benhákovi. Při pohovoru se hrozně divil, jaké má o něm mínění letka. Vy jste s ním o jeho nedostatcích nehovořili?”

Vdy to má ve vech hodnoceních. Sám jsem mu to kolikrát vytýkal. Piloti k němu mají výhrady.

Ale před celým kolektivem mu to jetě neřekli.”

To je jasné, e z očí do očí se to říká hůř, ne po straně. Ví co, svolej letku. Nač to budeme odkládat.”

Seli se na učebně. Rube seznámil piloty se závěrem velitele pluku.

24

Pak je vyzval, aby řekli své názory Benhákovi do očí.

Po tomto úvodu se rozhostilo na učebné ticho. Nikomu nebylo do řeči. Po dlouhé pauze se přece

jen nesměle zvedla ruka. Ozval se jeden z mladích pilotů:

Rudo, nezlob se na nás, ale my se v tobě nemůeme vyznat. Nevíme, jak to vlastně myslí. A teď

jetě ty dohady kolem tebe a toho Milera. Nediv se, e bychom se nechtěli dočkat kdyby lo do

tuhého , aby nám někdo vrazil kudlu do zad.

tak a je to venku.

 To mi zrovna musí říct takový mlíčňák, kterýho jsem jetě nedávno vyváel na spárce před

prvním sólem , myslí si trpce Benhák

Pak se přihlásili jetě dva dalí piloti, e souhlasí s tím, co bylo řečeno.

Je to jasný. Kdy mi nevěříte, nemám tady co dělat , slyí Benhák svůj vlastní roztřesený hlas. Pak u jen poádal, aby mohl odejít. Stejně není v tomto stavu schopen se na cokoliv soustředit.

Ani doma to nebude mít lehké. Co tomu asi řekne Helenka?

Řekla toho dost. Křičela na něho. Nápovědou jí byl vztek a nejistota, co s ní teď bude. Zvykla si ít na vysoké noze. Nic nedělat a uívat. A najednou se jí to hroutí jako domeček z karet.

Benhák jí na oplátku vyčetl vechny její vady. Od lenosti a po tetu v Americe. Ve vzteku jí vmetl do tváře, e kdo ví, zda se nevyválela s Milerem a nedala mu pak tu adresu. Práskl dveřmi a odeel z domu.

****

Na letitě přijel velitel divize s náčelníkem politického oddělení. Tentokrát to není běná návtěva nebo kontrola. Jde o významnou událost.

Bylo rozhodnuto, e jetě letos dostane pluk moderní nadzvukovou techniku, letoun Mig-21.

Přítí měsíc odjede velitel pluku se skupinou pilotů i techniků na překolení do Sovětského svazu.

Po návratu budou organizovat kurs pro dalí vybrané kádry.

Dnes se má upřesnit sloení skupiny pro Sovětský svaz a provést výběr dalích pilotů na

procvičení.

25

Kdo pojede s velitelem pluku?

Velitel divize pozorně sleduje doklady o kadém jednotlivci. Ptá se na jejich politickou aktivitu, odbornou připravenost a rodinný ivot. Názory funkcionářů srovnává se zápisníkem letů i s

kádrovými materiály.

Náčelník politického oddělení poádal Soumara, aby svolal celoútvarový výbor, rozířený o

předsedy základních organizací.

Soudruzi přijídějí na pionýrech i na kolech. Bez těchto dopravních prostředků se na letiti

neobejde. Ne by ses dostal z jednoho konce na druhý, byl by pomalu konec zaměstnání.

V krátké době jsou funkcionáři pohromadě. Panuje slavnostní nálada. Novinka se rychle rozkřikla po celém pluku.

Tak přece jsme se dočkali. O překolení se hovořilo u delí dobu. Ale poslední maléry mohly

způsobit, e bude vybrán jiný pluk. Důvěra velení armády zavazuje. To je mínění vech. Z toho

musíme vycházet v politické práci.

V tomto duchu přijímá stranický aktiv úkoly pro funkcionáře, základní organizace, komunisty velitele a náčelníky i pro svazácké organizace.

Na závěr poádal náčelník politického oddělení divize celoútvarový výbor strany o stanovisko k

vybraným pilotům a technikům.

Názory stranických funkcionářů potvrdily, e se výběr prováděl s plnou odpovědností. Jde skutečně o nejlepí vojáky pluku. S tím se také rozloučili.

Nakonec si náčelník sedl s Rubeem. Rozebral s ním podrobné politické zabezpečení přípravy a

převzetí nových letounů.

Kdy si ujasnili úkoly, přeel náčelník na jiné téma.

Teď povídej, Honzo, jak se ti dýchá!”

Zatím to jde. S Čejkou se mi dělá dobře. Nejvíc ho to sice táhne jako kadého pilota k létání, ale vytváří solidní podmínky pro nai práci. Zavedl pořádek do politické přípravy. Co je v plánu na tom trvá, aby se splnilo. A bez překládání. Sám chodí na náslechy k letkám i k vojákům základní sluby.

Trochu dluí technikům. U jsme o tom spolu mluvili. Chystá se k nim přítí týden.

26

Mám dojem, e si nenápadně oukává i mne. Po převzetí funkce se začal cvičit i na ilkách. Drí se zásady létat vechny typy,za které v pluku zodpovídá. Kdy el na první sólo, přiel

mnou a jen tak utrousil:

Tak jdu na osmadvacítku. Nechce letět se mnou?1

Asi čekal, e nebudu mít čas. Počasí nebylo právě nejlepí, tak jsem ho zaskočil, kdy jsem

pozvání přijal. Později se mi říkal, e zkouel, zdali se nebojím. Let to byl nádherný.

Dole zamračeno. Jen jsme se vak dostali nad mraky, měl jsem dojem, e jsem v zasněených

Krkonoích. Pod námi to vypadalo jako závěje praanu. A slunce svítilo ostoest. Byl to poitek.

Kdy jsme přistávali, posadil to jako do peřin. Je vidět, e to je porfektní pilot.

A jak se ti pracuje s politickou skupinou?”

Nejlíp si rozumím se Soumarem. Moc mi pomáhá. Ale pro něj je to zabíračka. Dvakrát týdně

létání, dalí dva dny sedět na předběných přípravách, take na práci s celoútvarovým výborem a v základních organizacích mu moc času nezbývá. Musíme nastavovat večery. To zas chodí jeho

ena za mojí enou, proč ho tak dlouho drím na letiti, kdy jiní jsou u doma.

Proto jsem začal víc zapřahovat do práce ve stranických organizacích i ostatní členy skupiny.

Nejdřív se trochu oívali, byli zvykli hrát si kadý na svém písečku. Teď u to jde.

Najsloitějí je to s kapitánem Vilímkem. Nemůu mu přijít na chu. Vadí mi jeho přehnaná

úslunost. Stále je to jetě obchodní příručí. Nejhorí na tom je, e si zřejmě dělal zuby na funkci zástupce a teď je zklamaný, e mu to nevylo.”

,, To se časem srovná. Myslím, e si s tím poradí. A jak to vypadá s Benhákem?”

,,Rozkaz o proputění ho pořádně sebral. Má odejít koncem měsíce.

,,Co bude dělat v civilu?”

Byly s tím starosti. Pomohl nám vedoucí tajemník. Zajel jsem za nim na okres. Za jeho pomoci

jsme Benhákovi sehnali místo dispečera. U to bylo hotové. Jen nastoupit. Jene Benhák si

najednou postavil hlavu a nakonec poádal do JZD jako traktorista. Nevím, jestli to není jen gesto ukřivděného frajera “

,,Tak se občas po něm koukni. Kdy bude třeba, pomozte mu. Nemáme zájem dělat si nepřátele z

lidí, kteří nevědí, čí jsou.

27

Co Hanka s dětmi? U jste se zabydleli?”

Dětem se stýská po městě. Hanka nemá na stýskání čas. Do práce nechodí. Tady není kam.

enský hlídají kadé místo jako ostříi. Ale u ji kooptovali do výboru v místní stranické organizaci.

Dělá jednatelku. Vede vekerou agendu. Tak je u nás pořád ivo. Kadý jí vylejvá srdce. Někdy si doma připadám jak ve zpovědnici.”

Moc ji pozdravuji.”

****

Rozhodnutí o překolení na novou techniku zahýbalo plukem. Hlavně letky dostaly injekci. Soutě,

a dosud u nich podřimující, oila.

První přili piloti, vybraní na překolení. Vyhlásili závazky zvládnout teorii nejméně na dobrou.

Na poradu politické skupiny přinesl Soumar závazky od své letky. Bombardéři vyzývají ostatní k

soutěi o nejlepí výsledky v úkolech bojového pouití.

Máme políčeno jetě na jednu věc,” usmívá se Soumar.

Potřebovali bychom ale píchnout. Nae osádky, hlavně technici, stráví hodně času na spodní

stojánce u main. Kdy je mizerně, nemáme se tam ani kde schovat. Leda pod křídlo. Stíhači mají aspoň dřevěnou boudu. My nic.

Tak jsme si řekli, e by se taky mělo něco udělat pro lidi.”

Má pravdu,” oil Rube. Ale pokud znám plány dostavby letitě, zatím se s ádnou těplukou nepočítá.”

My bychom to sfoukli sami. Potřebujeme hlavně udělat projekt. U skupiny slouí jeden absolvent stavbař. Ten by se do toho dal. Potom by lo jen o materiál.”

To budu muset projednat s náčelníkem správy budov.”

Jestli to vyjde, vyhlásíme to za stavbu mládee.”

Jsem pro. Doufám, e to půjde.”

Potom se obrátil Rube na podporučíka Klena, předsedu svazáckého plukovního výboru. A co

mládeníci? Nezdá se ti, e u trochu dlouho podřimujete?”

To nám křivdíte, soudruhu majore. Svazáci piloti i technici jsou zapojeni s ostatními vojáky z povolání. Potíe máme u záklaďáků. Kluci by chtěli, ale náčelníci jim málo pomáhají.

28

Jedině Třeňák vede střelecký krouek a Peřina modelářský. Ostatní nemají zájem.”

Tak to si s těmi náčelníky promluvím.”

Včera za mnou byl svazácký výbor z technického oddělení.

Přiel s návrhem vyhlásit akci tři.”

Co to má být?”

Jde o získání tří odznaků: vzorného vojáka, Fučíkova odznaku a odznaku Připraven k práci a

obraně vlasti.” To není patné. Chce to projednat v plukovním výboru a ve vech základních organizacích, udělat solidní propagaci, ale hlavně musíme takovou věc umět organizovat.”

Pak se obrátil Rube na náčelníka klubu nadporučíka Voříka: Co takhle kulturní soubor? Bylo by vhodné uspořádat přátelský večer na počest sovětských soudruhů, a nám přijedou předávat nové

mainy. Soubor by se uivil samozřejmě i při oslavách výročí pluku, v době vojenských vánoc

i jinak. Kromě toho se na mne obracejí i soudruzi z okolních obcí o kulturní program na různé

akce.” U jsme to několikrát zkoueli,” ozval se náčelník klubu. Ale klukům se do toho moc nechce. Největí potí je v tom, sejít se vůbec na zkouku. Dvousměnné létání, sluby,

odvelování…”

Tonda Klen kuje elezo, dokud je havé: Soudruhu majore, já myslím, e by to lo, kdybychom

sehnali do souboru děvčata. To by si kluci jistě zařídili výměnu sluby na větinu zkouek.”

Dohodnem to v rámci patronátu.” Rube pak uzavřel poradu politické skupiny. Zopakoval, kdo, co a do kdy zařídí k rozvoji politické kampaně, k popularizaci soutěe, k přípravě stavby mládee i k zabezpečení důstojného přivítání sovětských soudruhů, kteří přiletí předat nové letouny…

**

V letce bombardérů je výborná parta. Dosahuje nejlepích výsledků v pluku.

Kdy přiel Soumar ze tábu, e se chytá přátelský večer na počest sovětských pilotů a techniků, a e jsou potíe s kulturním programem, domluvili se, e také něčím přispějí.

31

Musí to být ovem překvapení. Začali tajně nacvičovat. Vybrali si národní a lidové písně. Sehnali i u zpola zapomenuté letecké písně. Jejich soubor čítal sice jen osm nadporučíků a kapitánů, ale kadý hlas zněl za tři.

Protoe se zpěv nedá nacvičovat eptem, dlouho své záměry neutajili. Záhy se o nich mluvilo na

celém letiti. Zpráva o souboru se donesla i do nedaleké vesnice Křichovic. Předseda JZD je

poádal o kulturní vloku na schůzi drustevníků. Soubor nabídku přijal.

Teď teprve museli pilovat program. Nemohou přece udělat letectvu hanbu.

Termín se přiblíil. Poslední zkouka dopadla dobře. Odpoledne před vystoupením připravili na

zájezd letkový automobil, zvaný Humberto. By| to stroj , něco mezi malým autobusem a hasičskou

stříkačkou. Při dobré vůli se velo dovnitř 12 a 15 lidí. Spotřeba 50 litrů na sto kilometrů.

O kvalitách Humberta svědčí i cena, za kterou ho koupili. Rukou společnou a nerozdílnou za něj

zaplatili tři sta korun. Legrace s ním uili k nezaplacení. Garáovali jej pod irákem , pod stromy za budovou letky.

Humberto se stal předmětem závisti ostatních jednotek. Často museli bombardéři čelit

nejrůznějích nástrahám.

Neznámí dobráci od něj odmontovali Humbertovi vechna kola a přivázali je vysoko do korun

stromů. Jindy přestříkali jeho karosérii nejdivočejími barvami, take vypadal jak exotický

papouek. Čirou náhodou překazili přísluníci letky úmysl závistivců vymontovat a ukrýt celý motor.

S Humbertem tedy vyjel soubor k prvnímu veřejnému vystoupení.

Drustevníci je přivítali velmi srdečně. Nedají na chlapce v modrém dopustit. Při létání nadělají sice pořádný kravál právě nad jejich kravínem, ale kdy je potřeba, dovedou přiloit ruku k dílu. Zvlá při detivých ních, musí-li se obilí z pole doslova krást, by bez armády nesklidili. Po ních jim letci pravidelně uvolňují hangár k dosouení obilí. Ale pomáhají i nákladními auty, dalí technikou a traktoristy.

Tyto dobré vztahy navodily pěknou atmosféru na schůzi. Melodické písně vyvolaly potlesk

drustevníků. Několikrát museli vojáci přidávat a opakovat ty nejúspěnějí.

Druba pokračovala i po schůzi. Kdekdo si chtěl s letci připit .

32

Brzy zpíval celý sál. Nejvíc se rozjařil Kamil Vácha, Soumarův letovod. Měl pro to pádný důvod.

Loučí se se svobodou. Vykládá drustevníkům, e svatbou přechází částečné k jejich profesi. Jeho vyvolená je toti dcerou agronoma ze sousedního drustva. To se musí tedy dvojnásobně zapít.

Konečně se soubor rozloučil a nasedl do Humberta.

V domnění, e jsou vichni na svých místech, vyrazili na zpáteční cestu. Nikdo si neviml, e Kamil Vácha v autě nesedí.

Humberto bez potíí vykličkoval z vesnice a zamířil světlomety doprostřed stromořadí, lemujícího z obou stran silnici.

Řidič jediný, kdo celý večer popíjel kofolu , bedlivě sleduje cestu. Náhle se mu zatmělo před očima.

Jakoby někdo sfoukl reflektory.

Pudově strhl volant stranou a dupl na brzdu. Humberto sebou kubl, zaskřípal a sjel do příkopu.

Dílem brzdami, dílem o jabloň se zarazil, kytl a ztichl. Soubor přečkal náraz bez následků.

Horí to bylo s Humbertem. Kmen jabloně zdeformoval předek, za své vzal chladič, z něho

vytekla voda. Jeden z mohutných světlometů přiel o sklo a oslepl.

Dřív ne řidič stačil prozkoumat rozsah pokození, objevila se příčina nehody. Kdy se vykrabali z auta, nali na jeho střee Kamila. Leel klidně na břie bez blůzy. Náhlé zatmění způsobil tím, e spustil blůzu před přední skla vozu. Umínil si toti, e za kadou cenu překazí souboru návrat

domů. Kdy nepomohlo přesvědčování v sále, vykrábal se těsně před odjezdem na střechu.

Humberto měl toti na střee zahrádku na zavazadla. Ta poslouila Kamilovi jako opora před

pádem za jízdy. Jetě teď se jí křečovitě drel. Ostatním členům osádky dalo hodně práce, ne se jim ho podařilo stáhnout nemilosrdně za nohy dolů.Humberto ovem byl nepojízdný.

Kamil dosáhnuv svého se otočil zpět a chtěl se vrátit do vsi. Teprve po ruční domluvě si dal říci a vyrazil se souborem domů pěky.

****

Čejka s vybranou skupinou odletěl na překolení do Sovětského svazu. Velení pluku převzal jeho

zástupce major Niederle. Jednoho rána přiel za Rubeem.

33

Přiel poukaz výběrové rekreace do Bulharska. Musíme rozhodnout, komu ho dáme. Loni tam byl

náčelník tábu. Před tím byl tvůj předchůdce u Balatonu. Bývalý velitel dostal Soči.

Tak koho navrhuje? V duchu si spočítal, e by měl být na řadě nyní on sám. Obzvlá kdy

zastupuje. Čejka stejně bude mít po návratu tolik starostí, e se těko na dovolenou dostane. Čeká tedy s napětím, co řekne ZVP.

Vak u jsem zaslechl naráky, e si poukazy rozdělují mezi sebou hlavní funkcionáři. Myslím, e bude na místě vybrat také jednou někoho z techniků. Třeba takového Třeňáka. Je to dříč v práci a jeden z nejobětavějích stranických funkcionářů. U potřetí byl vyhodnocen jako nejlepí

zlepovatel divize. O tom posledním zlepováku doufám také ví?

Nevím přesně, co má na mysli  zklamaně se zeptal zástupce.

Minulý měsíc o tom psaly noviny, tedy nae Křídla. Jmenovalo se to Nedali letadlo do sběru.”

To jsem asi přehlíd. Nelo o tu mainu, co pořád tolik třásla?”

Ano. Vystřídali se na ní experti v divizních dílnách i z fabriky. Nakonec ji navrhli na zruení. Ale Třeňák ji znovu celou promejdil, a na to přiel. Objevil netěsnost potrubí teplého a studeného vzduchu do kabiny. A taky nedostatečné utěsnění prostoru palivové nádre. Tím se stalo, e

vzduch, pronikající k nádri, ji rozkmital a ta předávala kmitání celému letounu. Kluci tedy utěsnili potrubí speciálním odvzduněním a vylepili třináctou přepáku plstí. A od té doby maina létá bez závad. Take nebýt Třeňáka a jeho party, skončila maina ve sběrných surovinách.”

U si vzpomínám. Samozřejmě, jsem pro, aby jel na rekreaci Třeňák,” uzavírá bez nadení

Niederle.

****

Na dvoře místního JZD zastavil skútr. Řidič ho opřel o zeď, sundal si přílbu s brýlemi a rozhlédl se kolem. Pak zamířil ke dveřím s nápisem ,JZD Vítězný únor’.

V tom uviděl sestupovat se schodů dívku v bílém pláti. Znalecky si ji prohlédl, usmál se na ni a zeptal se:

34

,.Slečno, nevíte, kde bych nael předsedu JZD?

..Nevím. Zeptejte se v kanceláři!” A byla pryč. Ani jí nestačil poděkovat.

Příchozí vyběhl do schodů, zaukal na dveře a rázně vstoupil. Od stolku s kalkulačkou k němu

zdvihla oči mladá účetní.

Dobrý den, mohu mluvit s předsedou?”

Není tady.”

Nevíte, kde bych ho nael?”

Měl by kadou chvíli přijít.”

Mohu tady na něj počkat?”

Co by ne!”

Snad abych se představil. Já jsem Benhák. Mám u vás jezdit s traktorem.”

Ryánková, účetní”, zakuňká mu dívka v ústrety. Podali si ruce. On sebevědomý dobyvatel

enských srdcí. Ona zrudlá rozpaky jak pivoňka.

Tak to je ten vyhozený pilot. Co asi provedl? Je to docela hezký kluk, říká si v duchu

dívka.Nezačíná to zrovna patně.

Člověk ije představou, e v JZD pracují samé babky a zatím jsem hned napoprvé narazil na dvě

docela pěkné kočky, konstatuje Benhák. Nahlas, aby řeč nestála, navazuje dalí hovor:

Můete mi prozradit, kdo byla ta slečna, co od vás před chvílí odcházela?”

To je Maruka ulcová. Dělá v drůbeárně. Je svobodná. Jetě nějaké dotazy?” odpoví ironicky.

Já myslel, e je to zubařka, kdy chodí v bílém pláti.”

Podle vás by asi měli nosit jézeďáci jenom gumáky a teplákový soupravy?” rozhorlí se dívka.

Do dalího dialogu vstoupí předseda JZD.

Čekáte na mne, nebo jste na námluvách u naí Zdeničky?”

Já jsem Benhák. Mám u vás nastoupit do práce.”

Á, posila z armády. U o tobě vím. Doufám,e ti můu tykat. Tak ty chce na traktor? Práce je u nás dost. Ale dnes u si vybíráme. Mainy kadému nesvěřujem, i kdy to není zrovna eroplán. No nečerti se! Nebudu ti nic připomínat. Jestli chce pořádně makat, bude to v pořádku. Ted pojď se mnou! Zajdem za brigadýrem, jaký má pro tebe stroj. Ostatní administrativní záleitosti s tebou pak vyřídí tady Zdenička.”

35

Benhák nestačil ani hlesnout.

Je to pro něho tvrdý sestup z nadoblačných výek. Místo pohledu shora se má znovu učit dret

pevně země. Doslova i obrazně. Dostal notnou lekci.

Vyrostl sice na vesnici, ale nerad vzpomíná na dobu, kdy musel doma pomáhat. Rodiče měli

několik hektarů půdy a k tomu dva koně. Kromě nich zapřahal táta od slunka do slunka sebe, enu i děti. Stroje si vypůjčoval od sedláků. Platil za to dalí dřinou celé rodiny.

Brigadýr přidělil Benhákovi moderní traktor. O ních s ním počítají na kombajn. Nemůe si stěovat ani na přijetí v novém kolektivu. Nikdo se mu ani nezmíní, e je bývalým pilotem.

Přesto vak je mylenkami stále na letiti. Teď teprve chápe, co ztratil. S trpkostí v duchu vyčítá Čejkovi, Rubeovi i dalím, kteří podle něho zavinili jeho odchod a nynějí situaci. Nesmělý tichý vnitřní hlásek, čím k tomu přispěl on sám, v sobě kategoricky umlčuje.

K dovrení celé situace se mu rozpadá pod rukama i manelství. Na denním pořádku jsou u nich

výčitky a hádky, střídané s tichou domácností. Nedávné střetnutí bylo obzvlá nepěkné.

Hysterický výbuch eny ho vyprovokoval tak, e se stěí udrel, aby ji neuhodil. V poslední chvíli se zarazil a opanoval. I Helena vycítila, e konflikt přehnala. Zmlkla a odela z domu. Od té doby ji neviděl. Asi je u rodičů. Nevadí. Stejně to nemůe skončit jinak ne rozchodem.

Je krásný letní den. Benhák netrpělivě hlídá hodinky. Sotva skončí směna, nechá veho, nastartuje svůj skútr a zamíří k drůbeárně. Vyhlíí Maruku.

Nechtěla byste se trochu projet?” Vybízí ji, sotva vyla a ne mohla nasednout na kolo.

Jak vidíte, mám svůj dopravní prostředek.”

To je koda. Myslel jsem, e jsme mohli zajet třeba na koupalitě.”

Já tady stejně nemám plavky.”

Tak na vás počkám zítra. A dnes vás alespoň vyprovodím pěky.”

Maruka neví, zda má naskočit na kolo nebo se dát vyprovodit.

36

Rozhodnost společníka ji odzbrojila. Přestane se zdráhat a vykročí po cestě.

Povídají si spolu. Vlastně mluví hlavně Benhák. Maruka spíe mlčí. Několikrát podotkne, e u

musí domů. Dříve vak mu musí slíbit, e se půjdou zítra vykoupat.

Druhý den se připravuje Ruda Benhák na energické rozvíjení ofenzívy. Vycítil, e se Maruce líbí.

Je na to u děvčat zvyklý. Tím víc je překvapen, kdy mu při obědě vyřizuje účetní Zdena vzkaz od Maruky, aby na ni po práci nečekal, e nemá čas. Benhák nechce věřit. Hlídkuje u drůbeárny.

Marně. Nedočkal se. Maruka utekla dřív ne přiel.

Hned po ránu přítího dne za ní zaskočil do drůbeárny. Chce ji pozvat znovu na schůzku.

Maruka vak nechce ani slyet. Má prý doma moc práce.

Ruda je vak vytrvalý. Jetě před koncem směny na ni čeká. Musí si udělat jasno, co se stalo, proč se najednou tak změnila. Dočkal se. Kdy ho uviděla, zarazila se.

Ruda jí nedává čas na rozmylení:

Potřebuji s vámi nutně mluvit.”

Zbytečně se namáháte. Raději se starejte o svou enu!”

A je to jasné. Někdo ji u stačil informovat dřív, ne k tomu sám sebral odvahu. Dobře mu tak.

Mohlo ho napadnout, e se tady, ve vsi kousek od letitě nic neutají. Chce jí to vysvětlit. Ale Maruka ho odmítá poslouchat. Sedne na kolo, lápne do pedálů a je pryč.

Čeká, e se alespoň ohlédne. Je to zbytečné. Chvíli nerozhodně zůstane stát. Co dál? Domů ho

nic netáhne. Zamíří do místního pohostinství. Sedne si do kouta lokálu.

Pane Sadílek, přineste mi velkýho toka! A sobě taky! Já měl dnes den.”

Přiukne si s hostinským a poručí znovu. V tom uvidí vstupovat Váchu z letitě. Ten zatěkal očima po místnosti. Neví, zda má přisednout nebo se otočit k nálevnímu pultu. Benhák postřehl jeho

rozpaky. Zavolal na něj přes celý sál:

Ty u mne, Kamile, nezná? Nebo se bojí, aby sis nezhoril kádrový profil?”

Co blbne, Rudlo? Já tě hned neviděl,” zamíří k němu Vácha a přisedne na volnou idli.

Pane Sadílek, nalejte jetě jednu! Drustevní rolnictvo zve armádu!”

37

Já přiel jen na jedno pivo.

Tak ty se odmítá napít s bývalým kamarádem?”

To ne. A proč s bývalým? Co to do tebe vjelo?”

Protoe jste mě vichni odepsali.”

Ale jdi! A co tady vlastně oslavuje?”

Já si tady jen tak smutním. ena mi utekla. Flígr na traktoru je pro ni nula. A tady mě taky nikdo nechce.” Nesmí si to tak brát,” snaí se ho Vácha utěit.

Tobě se to mluví, kdy můe lítat. A jetě k tomu má před svatbou. Ale to druhý ti nezávidím.

enský jsou potvory. Pamatuj si to! Pane Sadílek, popojedem. Jetě jednou dokola!”

Vácha ho marně chlácholí. Benhák si vede svou. Hostinský odmítá u dále nalévat. Musí zavírat.

Po delí tahanici přemluví Vácha kamaráda, aby li domů. Chytil ho pod paí a jde se. S obtíemi ho dovlekl k Benhákovu bytu. Z kapsy mu vydoloval klíče. Odemkl a uloil ho polosvlečeného na

gauč. Ruda něco zabrblal a usnul jako dřevo.

****

Předseda JZD si zavolal Benháka na koberec :

Tak mladej, co je s tebou? Za posledních čtrnáct dní jsi u třikrát přiel pozdě do práce. Nemysli, e si lidi nevimli, e nějak moc flámuje a e pak v práci kouká jako vyoraná my!  

Benhák jetě teď sotva mourá. Včera to zase přepísk . Ani neví, jak se dostal z hospody domů. Je mu vechno jedno.Dokud byl pilotem a chtěl létat a to chce pilot ze veho nejvíc , nemohl si něco takového dovolit. Pro letce platí tvrdý zákon. Chce-li do vzduchu, musí být v kondici. Proto před letovou akcí dodrují osmihodinový odpočinek. Pokud se něco den před létáním přihodilo, oznámí

veliteli nebo lékaři, e se necítí fit a let se mu zruí. Ten, komu na létání záleí, se chová tak, aby vynechal z vlastní viny co nejméně letů. Je přece vem jasné, co vyaduje moderní technika.

Sebemení opomenutí můe pilot zaplatit krkem. Stačí opoděná reakce , třeba jen o zlomek

vteřiny… Předseda jako by četl jeho mylenky: Kdo ti dal právo proflákat tři směny? Nemysli si, e tě pustím po flámu na traktor! Není to sice eroplán, ale nerad bych, abys ho rozmlátil a sebe s ním!”

38

Snad mám právo mít nějaký soukromý problémy, ne? zavzdoroval Benhák.

,,Na soukromý ivot ti nesahám. Ale chlast ti trpět nebudu. Mám dost mladých, co chtějí na traktor.

Tebe jsme vzali na přímluvu z okresu a kvůli dobrým vztahům se soudruhy z letitě . Neje se,

nevyčítám ti to! Jen ti to připomínám, aby bylo mezi námi jasno. Fakt je, e kdy chce, makat

umí. Ale takhle by to dál nelo. Rozmysli se. Bud skončí s pitím, nebo tě přeřadím na jinou práci pilot-nepilot, a se ti to líbí nebo ne.”

Benhák trne. Kdy musel odejít z pluku, umínil si, e vem jetě dokáe, e není tak patný. Stále věří, e se bude moci vrátit k létání. Nepůjde-li to zpátky do armády, tak alespoň k prákařům k Agroletu. To byl také jeden z důvodů, proč chtěl do zemědělství.

Odpovídá tedy u bez furianství:

To ne, od mainy mne nedávejte. Já u toho pití opravdu nechám.”

Dobrá. Chci tomu věřit. Záleí jen na tobě. A mimochodem kdy má tak dlouhé večery, e neví, co s nimi, co kdybys nám pomohl s mládeí? Potřebovali bychom doplnit svazácký výbor. Snad

ses na vojně něco naučil i v politické práci?”

Dělal jsem sportovního referenta. Jde o to, jestli je tady o svazáckou práci zájem.”

To bude záleet taky na tobě, jak pomůe ten zájem vzbudit. Zatím to není moc slavné.”

Já to tedy zkusím.”

Tak jsme domluveni. Předsedkyni doufám zná. Dělá ji nae účetní Zdena Ryánková. Tak se s ní

domluv. Já jí o tom taky řeknu, e jsi ochoten přijmout funkci ve výboru.”

****

Je slunečné ráno. Na letiti panuje sváteční nálada. Vude vzorný pořádek. Okraje chodníčků

kolem vech objektů jsou čerstvě nabíleny vápnem. Nádvoří pečlivě uhrabáno. U vchodů na táb i

u letek se třepotají československé a sovětské vlajky. Na hangáru veliký transparent. Nad letovou kontrolou se modrá zbrusu nová vlajka , znamení, e se bude dnes létat. Na kraji stojánky je

připravena tribuna.

39

Celý pluk netrpělivě očekává přílet sovětských pilotů, kteří přivezou nové nadzvukové Migy -21. Na tribuně je i velitel svazu s náčelníkem politické správy a hlavním inenýrem. Právě se zdraví s vedoucím tajemníkem OV KSČ a dalími hosty.

Zraky vech se stále častěji otáčejí ke vzdáleným kopcům. Konečně přicházejí z velitelského

stanovitě zprávy, e se očekávané letouny blíí. Vzruení se stupňuje.

Vtom zjistily vycvičené letecké oči z očekávaného směru rychle se zvětující body. V miku se

přihnaly nad letitě v přesně vyřízené sestavě. Stříbrné trupy jdou na rozchod po okruhu. Přistání je perfektní. Jenom nepatrné obláčky u pneumatik prozrazují okamik dotyku stroje s přistávacím

pásmem na úrovni téčka. Bujnou sílu motorů definitivně krotí bílé kopule brzdících padáků. Na

konec dráhy u dojídějí jako beránci. Tam provedou vpravo vbok na spojku a pojíděcí drahou

rolují na čekající stojánku. Jetě vyřídit podle pokynů techniků a pak postupně znehybní a ztichnou.

Mechanici přistavují ke kabinám ebříky. Piloti sestupují na zem vstříc rudým karafiátům, polibkům vojákyň na letiti a stiskům rukou bojových druhů.

Po oficiálních projevech představitelů armády i vedoucího tajemníka OV KSČ se spolu vítají dobří známí. Čejková skupina, která se nedávno vrátila z překolení, chce dnes oplatit svým přátelům

jejich pohostinství. Zve je navečer do svých rodin. Tato neformální setkání se stala ji tradicí.

Mezitím na letiti probíhá spontánní seznamování se sovětskými piloty i novými stroji. Vekerá

zásoba ruských slov je mobilizována k pouití. Mezi nejřečnějí patří Vácha. Do oka mu padl mení usměvavý pilot. Vzájemná sympatie roste, kdy se domluví, e mají oba před svatbou, u je důvod k přípitku. Kamil zve Kolju svou speciální rutinou na pivo: ,,Ty, Koljo, pozremsja do army. U meňa bolaja izň. Davaj!” Čejka a Rube se ujali velitele a politruka. Domluvili se se svými enami, e posedí společně u Čejků. V pěkně zařízeném útulném bytě je vítají Růena s Hankou. Počáteční

rozpaky se brzy rozplývají v srdečnosti. Vladimír Petrovič zavádí řeč na svého otce.

V květnu roku 1945 se zúčastnil osvobození Československa jako tankista. Skončil válku prý

někde u Mladé Boleslavi. Jméno obce u zapoměl ale určitě to bylo nedaleko Mladé Boleslavi.

40

Jednak si tam chtěli tankisté odpočinout, jednak otec Vladimíra Petroviče potřeboval oetření. Byl zraněn při posledním boji z faisty. Ztrátou krve zeslábl, i kdy zranění nebylo nijak váná. Místní obyvatelé jej nechtěli pustit. Ubytovali ho v rodině předválečného komunisty. Dali mu k dispozici samostatný pokojík. Mu se enou a dvěma dětmi se nastěhovali do kuchyně. Pobyl u nich asi

týden. Pak odjel za svou jednotkou do Prahy. Celá obec se s ním přila rozloučit.

Dodnes s láskou vzpomíná na české soudruhy. Poádal syna, aby v Československu vyhledal a

znovu jim za tátu poděkoval. Rube slíbil pomoc. A Vladimíra Petroviče doprovodí.

Od vzpomínek na minulost se beseda vrací do současnosti. Z rostoucí náladou zazní písnička.

Rube s Hankou i s rodinou hostitele notují písně svazáckého mládí. Úspěch mají samozřejmě i

letecké. Několikrát za večer se opakuje v česko-ruské úpravě. ,,A to je tím, a to je tím, e my jsme letci… pěrvým dělom, pérvým dělom samaljoty, no a děvočki a děvočki pěrvym dělom.”

Čas rychle utíká. Ani se nenaděje a je půlnoc. Vladimír Petrovič s politrukem se zvedají. Je marné sebenaléhavějí přemlouvání. Nařídil svým podřízeným návrat do ubytovny ve dvacet čtyři nula

nula hodin. Rozkaz platí pro vechny. Je i pro ně zákonem.

****

Rube svolal poradu politické skupiny. Hlavním úkolem je projednat výsledky svazkového aktivu

komunistů, k nedávnému zasedání ÚV KSČ.

,.Soudruzi, nebudu dlouho řečnit. Závěry ze svazkového aktivu se hlavně soustřeďují na to, jak

realizovat poadavek kvalita, efektivnost, hospodárnost a bezpečnost. Jde o to ujasnit si, co udělat k jeho uskutečnění. Tak spuste, co kdo k tomu má?

První se přihlásil Soumar: I kdy se u nás leccos zlepilo, máme jetě dost co napravovat.

Náčelník PO mne o přestávce na aktivu popichoval, e je zvědav, jak odpovíme na to, e jsme

dostali nové mainy. Vichni piloti najednadvacítkách mají za sebou u sólo.

41

Do létání jsou haví. Toho musíme vyuít. A pak , přítí rok budeme slavit dvacáté výročí zaloení pluku. Navrhuji dát dohromady celoplukovní závazek za splnění plánu aspoň na dobrou , a bez

mimořádek. U jsem nauk kluky od první letky. Jsou pro. A o bombardéry nemám strach. Třeňák

slíbil, e to probere u techniků. Horí to bude u Tuvorovy letky. ere je, e se na ně nedostaly jednadvacítky. A pak tam věčně diskutují o objektivních příčinách, aby dokázali, e to nejde.

Kapitán Vilímek mluví zeiroka a opatrně. Není zásadně proti. Ale chce to pořádně zváit. Měli by se hlavně vyjádřit náčelníci. Lidé ehrají, e na nich pořád něco chceme, hlavně závazky. Kritizují formalismus v soutěi. Argumentují: nač se pořád k něčemu zavazovat. Stačí, kdy bude kadý

plnit své povinnosti. Zabít se nechce nikdo. Ale mimořádky byly a budou.

Rube se neudrel a skočil mu do řeči: Ty jsi politický pracovník a brečí o potíích. My

předevím, ale samozřejmě celá stranická organizace, táb, velitelé i svazáci chceme získat celý pluk pro dobrou věc a ne si foukat na bebíčko.”

Vilímek zrudl, ztěka polkl a uraeně se odmlčel. Klen se přidal k Soumarovi: Kdy nám pomůou náčelníci a stranické organizace, půjde to i se svazáky. První letka a bombardéři docela pěkně

rozběhli soutě o Fučíkův odznak a PPOV.”

Fajn, Tondo. Jsem pro. Ale chce to jetě víc rozběhnout závazky na odznak vzorného vojáka, na

zvýení třídnosti a zastupitelnosti. Jde nám o to, co nejvíc přimknout soutě k zvyování bojové pohotovosti.”

Rozpředla se beseda. Kadý chce přidat nějaký námět. Jen Vilímek je zticha. Rube ho u delí

dobu pozoruje. Neuniklo mu, e dělá jen co musí.

Zřejmě se nemůe smířit s tím, e nebyl ustanoven do funkce zástupce velitele pro politické věci on, ale Rube. Jeho neukojenou ctiádost rozněcují a iví různí přítelíčkové. Popichují ho: Tak vidí. To má za to, es vechno odřel za starého zetvépé, který musel odejít pro neschopnost.

Měls plné právo na jeho funkci. A nakonec to dali Rubeovi z divize.”

Ale co,” uvauje v duchu Rube, já se sem necpal. Ale kdy u jsem tady, budeme makat vichni.

A Vilímek bude lapat, a se mu to líbí nebo ne!”

42

Nahlas poděkoval vem za připomínky a učinil závěr o dalím postupu.

Tím porada skončila.

****

Benhák si přivstal. Má poslouchat kázání předsedy nebo naráky ostatních traktoristů? Jetě jim

ukáe, co umí vojenský pilot.

Prohlédl si traktor, zapojil nářadí a vyjel na pole. Brigadýr mu přidělil pořádný lán u lesa. Počítá, e ho zorá do zítřka.

Benhák si umínil, e to musí dokončit dnes, i kdyby měl jezdit do rána. U včera si protáhl směnu a udělal si strejčka.

Ponořil pluh do půdy a zamířil daleko k obzoru na druhý konec pole. Co tomu asi říká táta, e jeho syna vyhodili z armády, a e z něj udělali jézedáka? Přes výhrady k dnení době byl pyný, e syn je důstojníkem letectva, zatímco on sám to na vojně nedotáhl ani na svobodníka.

Benhák vzpomíná na rozhovor, kdy přiel rodičům sdělit, e musí odejít od letectva. Táta sám

chtěl, aby se syn vrátil do zemědělství. S touto vzpomínkou postupně zvětuje zoraný pruh. Jetě jednou zdolá vzdálenost od jednoho konce k lesu a udělá si přestávku. Dostal pořádný hlad. Na

konci pole zastavil, vypnul traktor, sedl si pod rozloitý dub a rozbalil svačinu.

Očima zapátrá po obloze. Nad hlavou má,zónu sever. Co se zde nacvičil vysoké akrobacie.

Závistivě hledá letoun některého ze svých bývalých kolegů. Snad je to jenom zlý sen, e u k nim nepatří. Stačí se probudit, vzít si uniformu a rozjet se na letitě.

Ale konec iluzím. Jestli bude sedět v trávě a vzdychat po tom, co není, své předsevzetí dodělat jetě dnes úkol, který si sám uloil, nesplní. Rázně se zdvihl a usedl znovu na traktor.

Při nekonečné cestě tam a zpět pokračuje v úvahách. Posledně slíbil předsedovi JZD, e se zapojí do svazácké práce. Zatím vak zůstalo při slibu. Nějak se mu do toho nechce. U několikrát chtěl zajít za výborem, ale vdy to odloil. U pluku si uil politiky a nad hlavu. A stejně to bylo málo.

Myslel si, e po odchodu z armády bude mít pokoj. A teď zas tohle. Ale co si s tím bude zatěovat hlavu. Nějak to dopadne.

43

Předsevzetí se odkládá na neurčito. A co ty sliby před chvilkou u lesa? Chce se vrátit k létání?

Chce! Je k tomu něco třeba udělat? Nebo bude čekat, a ho přijdou odprosit? Rozhodnuto! Hned

zítra začne jednat.

Své předsevzetí vak nestačil uskutečnit. Zdena Ryánková ho předela. Vyčíhala si ho, sotva

přiel ráno do práce:

Potřebovala bych s vámi mluvit. Jde o nai svazáckou organizaci.”

To jsem rád. Zrovna jsem chtěl přijít kvůli stejné věci. Ale jako svazáci bychom si snad měli tykat, ne?” Tak dobře, soudruhu Benháku.” Jmenuji se Rudolf. Kamarádi mi říkají Rudo nebo Rudlo.

Vyber si, co se ti líbí, Zdeničko. Platí?” A jak to víte, toti ví, e se tak jmenuji?”

Přece jsme se u jednou představovali, kdy jsem nastupoval do drustva. Na to se nedá

zapomenout. Alespoň já jsem nezapomněl. Byl to pro mě první světlý okamik od doby, kdy jsem

odeel z letitě.” Soudruh předseda mi říkal, e se máme domluvit ohledně práce ve svazáckém výboru. Ano, slíbil jsem mu to. Ale zatím jsem měl moc práce, take mi to dodnes nevylo.”

A máte v pořádku legitimaci?”

U si zase vykáme?”

Já zapomněla.”

Asi budu muset začít vybírat pokuty za kadé vyknutí. Ale abych to nezamluvil. Legitimaci mám.

Chybějí mi vak nějaké příspěvkové známky. To samozřejmě vyrovnám.”

A samozřejmě chybí i razítko a podpis naí organizace. Já alespoň nevím, e by ses u nás

přihlásil.” To je fakt. Kdy to mohu napravit?” Zítra máme výborovku.”

Prima. Přinesu legitimaci i peníze. Kam a v kolik mám přijít?” Scházíme se v sedm v klubovně.”

Tak já určitě přijdu.” Benhák pospíchá z práce. Musí si koupit něco k večeři, osprchovat se, převléknout a splnit slib, e přijde na svazáckou výborovou schůzi.

44

Doma ho vak čeká překvapení. V obýváku sedí jeho ena. U ani neví, kdy se naposled viděli.

Jeho nevyřčenou otázku, co se děje, Helena v zápětí zodpovídá:

Chtěla bych ti říci, e podávám návrh na rozvod. Budu se toti znovu vdávat.”

Heleno, já ti nebudu lapat po těstí. Kdy myslí, tak jsem také pro. A jak si to představuje?”

Můj právník z advokátní poradny vechno zařídí. O rozdělení společného majetku se, doufám,

dohodneme!” Mně je to jedno. Vezmi si, co chce. Jen motorku ti nedám.”

Já bych si nechala obývák, televizor a ledničku. Jinak nemusí mít strach. Z bytu se vystěhuji. Můj budoucí mu má dvoupokojový byt v Kolíně.”

A je to venku. Napětí posledních týdnů povolilo. Mluví spolu jako dva cizí lidé. Jak se vechno změnilo od doby, kdy se brali. Jaká to byla velká láska. Tenkrát mysleli, e je to na celý ivot. A teď se domlouvají o rozvodu bez hádky a bez vzruení.

Helena si skládá do dvou kufrů aty a dalí osobní věci. Podle prořídlého atníku zjiuje Ruda, e to nejsou první kufry, které si odvezla do nového domova. Nabízí se, e jí pomůe odnést

zavazadla dolů. Odmítá. Před domem ji čeká její nastávající s autem. Podají si ruce a popřejí si vzájemně hodně těstí.

Zacvakly dveře. Na schodech doznívá klapot podpatků. Ruda zůstává sedět v křesle. Kdy se

probere z neradostných mylenek, vzpomene si na výborovou schůzi, na ni slíbil určitě přijít.

Podívá se na hodinky. Je osm pryč. Stihne to jetě? Slíbil, e přijde v sedm.

Zamkne oputěný byt.

Před klubovnou potká Zdenu s ostatními svazáky. Právě se rozcházejí. Pozdraví a chce se omluvit:

Jsem zvyklá, e se sliby plní,” odpovídá chladně předsedkyně.

Nezlobte se na mne, opravdu jsem chtěl přijít včas. Ale nelo to.”

Zase moc práce?”

To ne. Tentokrát jsem el domů hned po směně. Měl jsem nečekané zdrení. Musím ti to blíe

vysvětlit,” obrací se na Zdenu. Ostatní členové výboru se mezitím postupně vytratili.

47

To ti mám věřit?”

Věř mi, Zdeničko. Je mi moc bídně.

Tak já tedy poslouchám.”

Tady na ulici mi to asi moc nepůjde. Můeme se trochu projit?”

Zdena přikývne. Ruda jí pak vypoví, co se mu dnes stalo.

****

Rube pozval k sobě na kus řeči Tondu Klena:

U delí dobu pozoruju, e tady bloudí jako zbytky druice před zánikem v horních vrstvách

atmosféry. Nechce se mi vyzpovídat?”

Soudruhu majore, chtěl jsem několikrát za vámi přijít, ale vidím, e není pořád čas a tak to

odkládám.”

Projev, o co kráčí!”

Soudruhu majore, nezlobte se na mě, ale já bych chtěl odejít od pluku. Potřeboval bych nutně

přemístit do Prahy, tedy pokud mono do Kbel, vysoukal ze sebe konečně předseda svazácké

organizace.

To mě teda podr! Čekal bych od tebe vechno, jen tohle ne. Vybrali tě na tuto funkci ve kole jetě ne tě vyřadili. Doporučilo tě politické oddělení koly a ty teď takhle?!”

Moc mě to mrzí. Nerad bych vám působil potíe, ale já nevím, co mám dělat.”

Řekni mi na rovinu, o co jde! Myslel jsem, e ses u docela sluně zapracoval a ty chce v

nejlepím zdrhnout!”

Mně se práce u pluku líbí, ale mám pro svou ádost váné soukromé důvody.”

Jaké, můe mi je prozradit?”

Mám problémy se snoubenkou. Domluvili jsme se, e se letos vezmeme. Ale najednou si

postavila hlavu a odmítá jít sem za mnou. e ji z Prahy do takové díry nikdo nedostane. Jestli ji prý mám;rád nechám se přeloit do Prahy. Jinak prý nemá cenu, abysme spolu chodili.”

K takové snoubence, která ti dává ultimata u před svatbou, ti gratuluju. Nepřej si, jak s tebou zamává, a jí navlíkne prstýnek. Kdyby tě měla ráda, la by za tebou světa kraj, jak řekl básník.

Jestli je jí milejí Praha ne ty, hoď rychle zpátečku a vycouvej z toho.

48

A na ádost o přemístění zapomeň. Dokud za tebe neseenu náhradu, nemůu s tvým odchodem

souhlasit. Jedině v čem ti mohu pomoct, kdy sem tu svou vyvolenou přivede, e bych se pokusil jí domluvit.” Tím rozhovor ukončili. Za týden přiel Tonda znovu. S dopisem v ruce. Jeho bývalá snoubenka mu píe, aby u za ní nejezdil, e se bude vdávat, ale bere si jiného. Z Prahy.

Rube i ostatní se ho snaili utěit. Marné vak byly vechny jejich řeči, a je rád, e to takhle dopadlo, e by z takového manelství stejně nic kloudného nevzelo. Zbytečně mu vysvětlovali, e i kdyby ho přeloili do Prahy, nikdo mu nezaručí slubu v Praze a do penze. Kadý, kdo se dal na vojnu, musí počítat, e vystřídá během činné sluby několik posádek v různých krajích. Podle

potřeb armády. Pokud to nepochopí on a jeho vyvolená, pak je lepí se včas rozejít a najít si jinou, rozumnějí.

Vechny tyto rady se vak míjely účinkem. Tonda Klen jakoby ztratil rozum. Chodí po kasárnách

jako zmoklá slepice.

Kdy to trvalo delí dobu a nic se nedělo, rozhodl se to vzít do ruky Jarda Soumar. Zael za

Rubeem:

Já se na toho Tondu nemůu dívat. Chodí po letiti od ničeho k ničemu. Jak ta Viktorka, oputěná černým myslivcem. Co s tím, Honzo, budeme dělat?”

Taky koukám, e je to s ním čím dál tím stejný. Myslel jsem, e ho to časem přejde. Ale zřejmě ho to sebralo pořádně. Nezbývá nic jinýho ne na něj nějakou políčit.”

Přesně k takovému závěru jsem doel. Člověk po opici se větinou vyléčí pořádným

,lomcovákem. Analogicky se z toho dá vyvodit, e kdy jeden zblbne beznadějnou láskou, musí se znova zamilovat, aby se z toho dostal.”

To jsem rád, e jsme zajedno. Take u chybí jen detail , toti jak ho dostat do tenat lásky. A hlavně s kým, kdy se na enskou ani nepodívá, po práci nikam nevytáhne paty a jen sedí na

svobodárně jako vlk samotář.”

Napadla mě taková věc. Slyel jsem, e Ruda Benhák začal v JZD chodit za ábou z drůbeárny.

Jmenuje se, myslím, Maruka. Znám ji trochu ze svazu mládee. Byl jsem párkrát u nich na schůzi.

Byla prý do Rudy udělaná. Pak se ale dověděla, e je enatej, a nastal konec. Od tý doby nechce ádnýho kluka. Tak si myslím, jsou-li oba s Tondou zklamaný láskou, e bysme je mohli dát

dohromady, aby se vzájemně utěovali.”

49

Jene já zrovna vlastnostma Kecala z Prodanky neoplývám, posteskl si zetvépé Rube.

Ne e bych chtěl osnovat intriky, ale je jasný, e je k sobě musíme troku připostrčit. Tondovi bychom mohli dát stranický úkol, aby pomohl jako pionýrskej vedoucí. A s předsedkyní svazácké

organizace dohodném, aby mu dala jako pomocnici Maruku. Jen tak mimochodem: předsedkyně

Zdenka Ryánková je dalí Rudová obě. Ale tentokrát to prý vypadá na vánou známost. Ruda se

rozvádí. Do hospody ani nepáchne. No a protoe Zdenka ví, e chtěl Ruda původně chodit s

Marukou, určitě nám pomůe u z vlastního zitného zájmu dát Tondu s Marukou do kupy.

Teda z tebe se nakonec vyklube úplně rafinovanej kuplíř. Ale jinak musím uznat, e má občas

dobrej nápad. Jsem pro. Take to můe neprodleně rozběhnout.”

****

Zanedlouho se seel Tonda Klen na pionýrské schůzce s Marukou. Noví vedoucí domluvili s

dětmi nejblií program schůzek. S velkou odezvou se setkal Tondův návrh navtívit letitě. Slíbil, e zabezpečí prohlídku letounu, střelbu ze vzduchovek, navazování spojení pomocí radiostanic a

cvičení na trampolíně.

Ani se nenadáli a doba, vyhraená na schůzku, skončila. Tonda se rozloučil s dětmi, řekl Maruce

ahoj!” a vyrazil na svobodárnu.

Druhý den ráno zahájil Soumar průzkum .

Tak co, Tondo, jak to včera dopadlo?”

Co jak mělo dopadnout?”

No přece pionýrská schůzka?”

Myslím, e to bude docela dobrý. Děcka jsou vděčná kadému, kdo se jim chce trochu věnovat.”

A co Maruka? Byla tam s tebou?”

Byla. Ale moc toho nenamluví. Nechala to skoro vechno na mně. Ne ze sebe něco vysouká, je

celá rudá a zajíká se. Nechci se vytahovat, ale sama by to asi nezvládla.”

Proto jsme tě tam poslali, abys jí pomáhal. A co jinak?”

50

Co by! Nic!

Tos ji nepozval ani do kina nebo na zmrzlinu??”

Neví proč? Mně se náhodou nechtělo.”

Určitě na to čekala. Co si asi teď pomyslí o naem letectvu?”

Ani bych neřek , e by o mě stála. Sotva jsme skončili, byla pryč.” V duchu vak dává Soumarovi za pravdu a vyčítá si, e nenael odvahu pozvat děvče alespoň na procházku. Soumarovi sice řekl, e ihned zmizela, ale není si docela jist, kdo zmizel dřív. Při troe sebekritiky musí přiznat, e vlastně on utekl jak malý kluk. Vzápětí se omlouvá, e ani ona se příli nezdrovala. Kdoví, jestli by s ním vůbec chtěla jít. Třeba má svého kluka. Umínil si přece, e u se hned tak nespálí. Lekce, kterou dostal, mu stačí na dlouho.

****

Společné úsilí velitelů, náčelníků a politických pracovníků stranických a svazáckých organizací

přineslo ovoce. Závazky kolektivů i jednotlivců umlčely opatrníky, kteří si nechtěli komplikovat ivot.

Velký kus práce udělal u letky jednadvacítek Čejka a u bombardérů Soumar. Od těchto letek

vzela výzva splnit úkoly bojového pouití jen na dobrou a výtečnou a bez mimořádných událostí.

Obdobné výsledky chtějí dosáhnout i v politické přípravě. Kamil Vácha s dalím letovodem se

přihlásili jako vedoucí politického kolení mustva a dali si závazek, e budou pokračovat v práci souboru a připraví dalí kulturní program k dvacátému výročí pluku.

Mezi techniky se rozířily závazky k vzájemné zastupitelnosti při přípravě letounů.

Jen u letky majora Tuvory se nic neděje. Rube zael za velitelem. Rozhovor byl krátký. Rube

uvedl, jak jsou na tom ostatní kolektivy pluku. Zmínil se jakoby mimochodem o příkladnosti a

odpovědnosti velitele za rozvoj aktivity a iniciativy. Tuvora větinou mlčel, rudnul a do fialova. Na otázku, co s tím chce dělat, vykoktal: Soudruhu majore, dám to do pořádku. Nae letka nezůstane za ostatními. To vám slibuji.”

Sotva Rube odeel, změnila se Tuvorova tvář k nepoznání. Z očí mu srel hněv.

51

Vztekle kopl do idle, sedl si za stůl a začal psát. Kdy byl hotov, zamířil na učebnu letky. Piloti měli samostatné studium. Jakmile otevřel dveře, zmizely časopisy. Jeden pilot nestačil dolutit kříovku.

Ostatní zvedli zrak od seitů s odbornou přípravou.

Otazníky, co asi veliteli přelétlo přes nos, zodpověděl Tuvora bez dlouhých úvodů:

Před chvílí byl u mě zetvépé pluku.

Jestli prej trucujeme, e jsme nebyli vybraní na jednadvacítky. Pak nás setřel, e nesoutěíme a e jsme nejhorí z pluku. U ho slyím, jak nás bude vláčet v rozborech i na schůzích. Proto

navrhuji, abychom měli pokoj, kolektivní závazek a sice v těchto bodech: Za první: vynasnaíme se zlepit průměr v politické přípravě. Za druhé: kadý z letky se přihlásí u distributora k odběru denního tisku a vojenských časopisů. Straníci Rudé právo, svazáci Mladou frontu, vichni Obranu lidu, půlka Zápisník a půlka Československého vojáka.

Za třetí: zapojíme se do vech kulturních akcí pluku. Za čtvrté: budeme co nejlépe plnit letecký výcvik. Za páté: zvýíme kázeň. Máte k tomu někdo něco? Nikdo. Čili je závazek schválený

jednohlasně. Teď tomu jetě musíme dát správný kabát. Předseda strany napíe politický úvod.

Lojza dovede malovat, tak vyvede v barvách na první stránku mainu, jak letí ve vzduchu. Písař

zajede do města koupit plátěné desky a naklepe závazek na stroji. Zejtra to musí být hotový.

Originál odneseme já, předseda strany a předseda mládeníků politrukovi. Kopii pověsíme na

nástěnku. A je po ptákách.” Druhý den přila delegace letky za Rubeem. Tuvora spustil hned u dveří: Soudruhu majore, kolektiv letky projednal tvou oprávněnou kritiku a vyvodil z ní poučení.

Rozebrali jsme do hloubky situaci a chceme se také nějak zapojit do soutěe. Zavazujeme se

získat do dvacátého výročí zaloení pluku titul vzorná letka. Tady je ná závazek.

Po tomto projevu předal Rubeovi bleděmodré desky. Při tom je jetě stačil rozevřít, aby se

pochlubil namalovaným letounem, těsně míjejícím siluetu věe okresního města.

Rube postřehl nevyslovenou otázku, co tomu říká. No, tábní kulturu to má.

52

Ale hlavně si přečtu obsah závazku. Zatím za něj děkuji.”

Sotva Tuvora odeel, vstoupil do dveří Soumar: Copak nám Standa přinesl? Snad ne konečně

závazek?”

Podívej se! V barvách to vyvedli pěkně, ale ten obsah!”

To se nediv. Tuvora to spíchnul sám. Ani se předtím s nikým neporadil. Mluvil jsem s předsedou stranické organizace. Je z toho otrávený. Chce sloit funkci. V letce nejsou dobrý vztahy. Nás

kritizují, e mezi ně málo chodíme a e se vichni točíme jen kolem jednadvacítek. Mají připomínky hlavně k tobě.”

Je to fakt. V poslední době jsem u nich byl málo. Přítí letový den k nim půjdu. A při té příleitosti si s nimi popovídám o závazku.”

****

Po skončení dalí schůzky, hned jak se rozloučili s dětmi, stačil ze sebe Tonda Klen vymáčknout:

Nela bys do kina?”

Nela! Já musím být v osm doma!  A Maruka je zase pryč.

Teprve za chvíli zjistil, e je teprve est hodin, take se mohli alespoň projít.

Umínil si, e nato půjde jinou taktikou. Maruka má zřejmě přísné rodiče. Musí je asi na takovou událost jako je večerní kino předem připravit. Pokud to ovem nejsou jenom výmluvy.

To se jetě uvidí. Hned zítra na Maruku počká, a půjde z drůbeárny. Řekne jí, e obstaral dva lístky na sobotu do kina. Do té doby zbývá Maruce dostatek času, aby umluvila rodiče. Jestli

odmítne, je jasné, e o něho nemá zájem.

Druhý den jí přednesl svůj návrh. Maruka zrudla jako vlčí mák. S rozpaky ze sebe vykoktala, e neví, co maminka, a e mu to řekne a zítra.

V sobotu, hodinu před začátkem kina přechází Tonda netrpělivě před kulturním domem. Konečně

se dočkal. Teď sedí oba vedle sebe v setmělém sále. Co se odehrává ve filmu, nevnímá ani jeden

z nich.

Po několika neúspěných pokusech a zdráhání se setkaly jejich dlaně. Sotva vak skončil film,

stačila se Maruka jetě před rozsvícením odtáhnout.

53

Jdou domů. Maruka úzkostlivě dbá, aby o sebe při chůzi ani nezavadili. Neviditelná maminka

kráčí mezi nimi v přísném střehu. Dohlíí, aby se nestalo nic, co se nesluí.

Dříve ne zahnou k jejich domku, posluná dcera zůstane stát. Dál u dojde sama. Marné je

přemlouvání, aby jetě chvilku počkala. Podá Tondovi chvějící se ruku a je pryč.

Tonda se zklamaně vrací. Ale nevzdá se. Stále častěji hledá záminky k novým, třeba letmým

schůzkám.

Maruka dlouho odmítá jakoukoliv důvěrnost. Neustále slyí důtklivé maminčino varování, aby si s vojákem nic nezačínala.

,,To ví, splete ti hlavu, dostane se do řečí, pak ho někam přeloej a ty bude mít zkaenej celej ivot. Do smrti se nevdá. 

Přes tyto výstrahy schůzky pokračují , ovem co nejpřísněji utajované. Po urputných bojích a

mnoha marných pokusech vyloudí Tonda konečně první pusu.

Hned druhý den po této události oznamuje svému zetvépé, e u nemá zájem o přeloení.

Nic jiného bych ti ani neradil usmívá se Rube. Ví své. Nepotřebuje se ani ptát, coe tak najednou změnil Tonda svůj názor. Jakékoliv pokusy stydlivých milenců skrýt se, aby o nich nikdo nevěděl, jsou naivní. Místní telegraf pracuje spolehlivě.

****

Tuvorova letka plní úkoly ztíeného nočního létání. Počasí je na doraz. Musí se hlídat, aby neklesla spodní základna mraků pod povolené minimum.

Rube upřesnil před zahájením úkoly politického zabezpečení aktivu komunistů letky. Připomenul, aby nikdo nebral na lehkou váhu počasí. Větinu přísluníků tvoří zkuení piloti, ohněm olehaní vlci. Tím víc je třeba dávat pozor, aby se nikdo nepřecenil.

Nejlepím pilotům uloil organizovat výměnu zkueností po kadém přistání. Vyzpovídal také

předsedu organizace a doktora, jaké mají poznatky o psychické připravenosti pilotů. Zael k

technikům. U dozorčího letitního zabezpečení prověřil, co a na kdy je připraveno k občerstvení během létání.

54

Potom zamířil do těpluky, dřevěného, ne moc útulného domku. Střídají se tam piloti, kteří skončili let nebo se na něj připravují. Vysoká kamna rozpálená do červena, propoutějí netěsnícími

trubkami kouř. Uivatelé tohoto útulku mají dvě monosti. Bud se ohřát, ale s kouřem nebo nechat dveře otevřené a mít pocit, e jsou u táboráku , z jedné strany to pálí a z druhé chladí.

Momentálně je těpluka skoro prázdná. Uvnitř čeká jen několik pilotů na svůj úkol.

Rube zahalasí: Buďte zdrávi, soudruzi!”

Piloti se zvednou, naznačí trochu rozpačitý postoj v pozoru a zase si sednou. Rube si přisedne k veliteli roje Kosařovi. Patří mezi nejzkuenějí piloty. Ale je to nemluva. Ve straně není a na svazáka je u starý. Take stojí trochu mimo politické dění. V diskusi na seminářích je rád, kdy sesouká dohromady pár vět.

Rube na něj bez dlouhých úvodů spustí: Tak co, soudruhu kapitáne, jak se vá roj podílí na

závazku letky?”

Kosař zapolykal naprázdno. Pak řekl, e se podílejí, kdy to podepsali. Výmluvně pohlédl na

hodinky, e u bude muset jít převzít mainu na svůj let.

Rube jetě chvilku pobyl s ostatními a zamířil k rádiovozu za řídícím létání. Bezdrátový telefon informoval okamitě ostatní piloty, e je v revíru politickej a e zkouí závazky. Proto se těpluka rychle vyprázdnila.

Rube, nespokojený sám se sebou, e to s piloty neumí, si mlčky spílal. Cítil jejich chlad i přes ta rozpálená kamna.

Tím více si uvědomil nedobré prostředí těpluky, kde si mají odpočinout piloti po tvrdé práci v letounu. Změnil směr cesty k řidičům cisteren, aby nael nějakého týlaře. První mu přiel do rány dozorčí letitního zabezpečení. Rube mu řekl, a si jde chvíli sám sednout do toho smradu v

těpluce. Jen chabě se bránil, e dali u před měsícem poadavek správě budov na nová kamna.

Rube zavrčel, e poadavkem se piloti nezahřejí.

Hned druhý den ráno zael za velitelem letitního praporu, rozváným a zkueným týlařem. Ten

zvedl telefon a zavolal správce budov. Po delí dohadování zavěsil a sdělil Rubeovi

výsledek jednání. Nová kamna budou v těpluce do přítího letového dne. Nalo se i pár metrů

linolea. S nábytkem jsou momentálně problémy.

55

Nové idle ve vojenských objektech jen hoří. To by musely být ze eleza, aby vydrely. Příděl jsme u vyčerpali. Nezbývá ne spravit, co se dá. Ale truhlárna s jedním zaměstnancem to nestačí.

Rube poděkoval, rozloučil se. Sedl na kolo a zamířil do hangáru za inenýrem Pekem. Tráví na

letiti větinu svého času. Leckdy i v neděli. Jen v sobotu večer se scházejí s manelkami střídavě u Rubeů a u Peků. Rozumějí si vichni výborně. Mirku, potřebuji píchnout, začal Rube. Včera jsem se natval. My jen ukládáme úkoly, ale taky se musíme postarat o lidi. Při lítání ijou na letiti jak v ranči u Spálený podkovy. Jediné kulturní zařízení v uvozovkách je těpluka. A tam je víc

kouře ne tepla. Lidi si nemají ani na co sednout. idle se sotva drí na nohou, nato aby někoho udrely. Technici nemají ani vodu na umytí rukou, o teplé vodě ani nemluvě.

Zrovna jedu od praporu. Něco jsme vyrazili ze správy budov. Ale měli bychom přispět i my sami.

Tak jsem si myslel, jestli byste nezmákli, třeba ze starejch trubek, pár sedaček do těpluky. A taky bych rád vyřeil nějak vodu na stojánky.

Jestli seenu materiál, tak to s klukama udělám. Sedátka budou. Máme připraveny vyřazené baky

z migů. Budou z nich provizorní sprchy na stojánkách. To na léto.

Jinak jsme pro kadý hangár vymámili ze správy budov elektrické bojlery, take alespoň po létání bude teplá voda. To aby sis nemyslel, soudruhu zetvépé, e nic neděláme pro lidi. Jen bychom

potřebovali materiál, víc času a lidí.”

Z hangáru se rozjel Rube ke spodní stojánce. Na jejím okraji rostla stavba nové těpluky jako stavba mládee letky bombardérů a jejich techniků. K této partě jezdil Rube nejraději. Fandil jí, protoe místo fňukání jednala. Daleko líp zde také navazoval kontakty při neformálních besedách.

Větinou ani nevěděl, jak se s lidmi rozpovídal. Často to začalo u fotbalu. Celý pluk o Rubeovi ví, e je zarytý Sparan. Kdykoli Sparta vyhrála zápas, jenom zářil. Zato po poráce by si nejraději vzal náhradní volno. Různí prýmaři ho toti navtěvovali, aby jej popíchli, jak to bylo s eleznou

Spartou.

Rube zastavil u party zedníků , amatérů. Hlavním polírem a duí celé stavby je technik kapitán Peřina. ikovný kutil, který rozumí snad kadé manuální práci. Do armády přiel od soustruhu jako náborář.

56

Má tolik koníčků, e je a nepochopitelné, jak vechno stihne. Největí vání jsou pro něho mainy.

Nechybí u ádné sloitějí opravy letounu. Ve volném čase shání a po nedělích dává dohromady

vraky motocyklů. Dokáe spravit hodiny i rádio. Sbírá známky, nálepky od zápalek, iletek.

Sotva uviděl přijídět Rubee, nechal práce a okamitě začal kout elezo. Seznámil majora s

průběhem stavby a poádal jej o pomoc. Potřebují dovézt ze správy budov okna, dveře a dalí

materiál, aby co nejrychleji dokončili stavbu. Rube pomoc přislíbil. Prohlédl rychle rostoucí domek.

S předsedou svazácké organizace domluvil slavnostní otevření těpluky.

Před odchodem k němu přiel znovu Peřina s ádostí o soukromý rozhovor. Dohodli se, e se

staví na tábu, a půjde z oběda.

Po obědě Peřina přiel. Dříve ne začali rozhovor, poprosil Rube soudruku ze spisovny, aby jim uvařila kávu. Potřeboval něco pro povzbuzení. Dnes je to teprve druhý álek a dvacet cigaret k

tomu. Z nočního létání přiel ve dvě hodiny. Po esté u zase vstával, aby byl na sedmou v

kasárnách. Nemůe si dovolit takový přepych, aby zůstal po nočním létání doma. Vdy sám

nelétá, Jenom poletuje na kole po zemi z jednoho konce letitě na druhý. Na zítřek si jetě

potřebuje dokončit přípravu. Ale k tomu se dostane a po plukovním svazáckém výboru.

Peřina začal. Je desátý rok enat. Manelku má o est let mladí. Bral si ji, kdy jí bylo osmnáct. Je to pěkná enská. Jene nemohou mít děti. Několikrát se ji pokouel přemluvit, aby si osvojili

mimino z dětského domova. ena vak nechce ani slyet. Zvykla si na pohodlný ivot. Domácí

práce ji otravují. Raději chodí do zaměstnání. Práce v útvarové knihovně ji baví. Je stále mezi lidmi.

Lichotí jí, e se po ní vojáci zálibně otáčejí. Poslední dobou vak zůstává na letiti stále déle. Mnoí se naráky, e ji zvlá zajímá práce s náčelníkem klubu. Kdy se to doneslo k Peřinově sluchu, nechtěl věřit. Aby je měl pod kontrolou, pozval náčelníka klubu i s jeho enou několikrát domů na kanastu. Obě rodiny se začaly navtěvovat.

,,Tos nemohl udělat větí pitomost,” přeruil ho Rube.

57

Peřina přisvědčil, e to u dnes ví také. Má svou enu rád. Vechno by jí odpustil. Potřebuje pomoc zetvépé.

Rube slibuje s oběma promluvit. Po Peřinově odchodu si pozval náčelníka klubu Voříka a bez

dlouhých úvodů se do něj pustil. Co e to vyvádí s knihovnicí? Voříek se duuje, e to jsou hloupé pomluvy. Stejně mluví později i Peřinová. Popírá, e by se něčím vůči manelovi provinila. Naopak si na něj stěuje. Nikam s ní nechce chodit. Ani do kina. Sám je buď na letiti nebo se vrtá v

motorech nebo v těch svých sbírkách. ena je u něj na posledním místě. Jediné jejich povyraení v poslední době je kanasta s Voříkovými. Pokud jsou doma sami a mu náhodou něco nekutí,

dříme u televizoru.

Rubeovi je jasno, e mnoho Peřinoví nepomohl. Naopak. Bude mu muset domluvit, aby si

manelky víc hleděl. A je to jak chce, na jejích slovech asi něco je. Seene jim poukaz na rekreaci.

Snad to bude k něčemu dobré.

****

Svazácký plukovní výbor má na programu stav socialistické soutěe. Nejdřív se hodnotí stavba

mládee. Referuje předseda čtvrté základní organizace. Vedle kadodenní směny, vyčleňované

provozním oddělením a letkou bombardérů, bylo odpracováno v době volna 2653 brigádnických

hodin. Nejvíce ze starích soudruhů pracovali pilot Hanzlík a technik Peřina. Hodně pomohl i

předseda celoútvarového stranického výboru Soumar. Větina svazáků osobní závazky překročila.

Je reálné stavbu dokončit o měsíc před termínem.

Plukovní výbor se usnáí zahájit slavnostně provoz těpluky 16. září, v předvečer Dne čs. letectva.

Poádat o účast velitele pluku, jeho politického zástupce, inenýra a předsedu celoútvarového

výboru KSČ.

Navrhnout nejlepí brigádníky na udělení čestného uznání a celému koletivu věnovat radiopřijímač do Rudého koutku, který bude v těpluce zřízen. Vyzvat ostatní základní organizace, aby

následovaly tento příklad a pomohly vylepit prostředí na horní stojánce, v hangárech, na letkách i v ubytovnách. Na přítí rok,po dohodě se vemi útvary na letiti připravit stavbu sportovního

stadiónu. Obdobně projednal výbor i stav plnění dalích závazků.

58

Vznáí kritickou připomínku, e dosud nedoly odznaky třídních specialistů, třeba vojáci u před měsícem splnili podmínky a byli přezkoueni komisí starího inenýra. Náčelník druhého

provozního oddělení je kritizován za to, e navrhl na udělení odznaku vzorného vojáka svého

oblíbence, který sice před ním ,seká vojnu , ale práce svazácké organizace ho nezajímá, kolektiv roty také ne. Dává okázale najevo, e je náčelníkovým chráněncem.

Palčivým problémem zůstává stále velký počet kázeňských přestupků. Mezi potrestanými bylo

dokonce i několik členů svazáckých výborů. Plukovní výbor rozhoduje pozvat je na své jednání a

ostatní potrestané svazáky projednat v základních organizacích.

****

V restauraci ,U růe je ivo. Vedoucí si mne spokojeně ruce. Den, kdy berou vojáci sluné, se

kadý měsíc projevuje zvýenou akumulací. U rohového stolu sedí rozjařená skupina. Prim vede

Tuvora. Na bývalé spolupracovníky se přiel podívat i Benhák. Sedí s nimi, ale nepije. Od

posledního pohovoru s předsedou JZD se drí. Chodí do restaurace sice pravidelně na večeři, ale alkoholu se vyhýbá.

Tuvora, kterému se u rozvázal jazyk, ho marně nutí, aby si s nimi připil.

Benhák odmítá. Spí by chtěl vědět, co je nového na letiti. Tuvora s výčitkou v hlase vykládá, e se vechno točí okolo nových main. Mluví z něho i zlost, e nebyl vybrán na překolení.

Nezapomene se otřít o Čejku a o Rubee. Ti dva ti to, Rudlo, nejvíc polepili. Nebýt jich, tak jsi dodnes mohl slouit”

Benhák se svěřuje, e by se chtěl vrátit k létání. Tuvora mu velkoryse nabízí pomoc. Ale musí se s ním napít. Benhák si tedy přiukne. Při nejblií příleitosti se vak vytratí.

V klubovně mládee na něj čeká Zdena Ryánková. Slíbil, e jí pomůe s přípravou členské

schůze. Práce ve výboru, kam byl zvolen, ho baví. Mezi nezkuenými funkcionáři získal brzy

autoritu. Stále častěji se na něho obracejí a čekají co on řekne. Zejména předsedkyně Zdena.

Společné zájmy je rychle sblíily. Aby se vyhnul dalímu zklamání jako před časem s Marukou,

svěřil se Zdeně, proč musel odejít od letectva.

61

A také s historií svého rozpadlého manelství.

Dnes má pro ni důleitou zprávu. Dopoledne proběhlo poslední stání u soudu, který jeho

manelství rozvedl. Je tedy volný.

Zdena nedokáe zakrýt radost, kdy se jí Ruda zeptá, zda by si ho vzala. U delí dobu ho má

ráda. Zatím mu nedovolila ádné intimnosti. Byl pro ni dosud enatým muem, i kdy věděla, e se enou dávno neije.

Seli se dnes sice kvůli přípravě svazácké schůze, ale marně se pokouejí na tento úkol soustředit.

Ví co? navrhuje Ruda, já ten referát udělám večer doma. Zítra ti ho odevzdám. A teď se půjdem projít!”

Zdena souhlasí. Stejně nemá ani jednu mylenku na schůzi. Zamknou tedy klubovnu a zamíří ven

do polí. Na cestě, vedoucí k pokraji lesíka, se chytí za ruce. Jejich chůze je stále pomalejí…

****

U Rubeů zazvonila ena pilota Fryče, přezdívaného Venca Fofr. Otevřela jí Rubeová. Je sama

doma. Manel se dosud nevrátil z kasáren. Děti běhají venku.

Paní Rubeová, potřebovala bych s vámi mluvit. Mohu dál?” Nečeká na odpověď a zouvá si

střevíce. Je to ustálený zákon sídlitě jetě z doby, kdy zde nebyly silnice, ani chodníky. Po

kadém deti se obyvatelé brodili v blátě. Proto ani nikoho nenapadlo jít zvenčí obutý do bytu.

Návtěvy se vesměs zouvaly u na schoditi.

Teď je sice po celém sídliti asfalt a beton, ale návyk zůstal a návtěvy se dál zouvají dřív, ne vstoupí do předsíně.

Hanka tuí, e ji opět čeká úděl Kukulínovy vrby-zpovědnice. Zaslechla u, e to u Fryčů v poslední době nějak skřípe. Na sídliti se přece nic neutají.

Sousedka mi poradila, a jdu za vámi, otevřela Fryčová stavidla své výmluvnosti. Říkala mi, e kadého vyslechnete a poradíte, co a jak. A potom , vá jako politickej můe mýmu domluvit a

přivést ho k rozumu. Jenom vás moc prosím, aby se Venda za nic na světě nedověděl, e jsem u

vás byla.”

62

Po tomto úvodu začala ze iroka líčit svá trápení. Mu ji v poslední době nápadně zanedbává.

Donedávna se vehementně doadoval svých manelských práv. A najednou nic , jako kdy utne.

Je jako vyměněný. Přijde domů a mlčí. Sotva si lehnou, dělá e spí. Musí v tom být nějaká enská.

Začalo to od té doby, co se vrátil z lázní.

Hanka poslouchá a přikyvuje hlavou. K ničemu jinému ji vyřídilka Fryčové nepřipustí. Teprve kdy celý příběh vyslechla, zmůe se na pár slov útěchy.

Mezitím se přihnaly domů děti jak velká voda a doadují se večeře. Hanka se chopila příleitosti, omluvila se Fryčové a vyprovodila ji taktně ze dveří.

Za několik dní se návtěva opakuje. Znovu vyslechne Hana Rubeová trpělivě vechno, co zná s

tolika podrobnostmi u z předchozího povídání. Bez jakýchkoliv rozpaků jí sděluje Fryčová i

nejdůvěrnějí podrobnosti manelského souití, jaké to dříve bylo a teď nic. Svou zpověd

zakončuje árlivá a touící ena stále úpěnlivějí prosbou o pomoc. Zároveň vak znovu a znovu

Hanku zapřísáhá, aby se Véna nic nedověděl.

Neuplyne ani týden a je opět u Rubeů jako na koni. Tentokrát hned u dveří ukazuje Hance dopis.

Nala ho manelovi v kapse. Systematicky prováděné kontroly přinesly ovoce. Konečně má v ruce

nezvratný důkaz, e její podezření nebylo plané. Je to jasné. Nael si v lázních jinou.

Ale Fryčová se ho nevzdá. Je to přece otec jejího dítěte. A tak přes vechna nelichotivá jména, vyřčená na jeho hlavu doufá, e přijde k rozumu.

Tentokrát se nedá vypudit příchodem malého Jeníka a Haničky. Je odhodlána počkat na Rubee.

Musí mu za tepla ukázat corpus delicti.Rube přiel tentokrát domů neobvykle brzy. Chtěli jít s manelkou do kina. U si ani nepamatují, kdy byli naposledy večer spolu někde venku. Sotva vak otevřel dveře a spatřil v předsíni cizí střevíce, rázem ho opustily iluze o klidném večeru.

Ani si nestačil umýt ruce. Odevzdaně poslouchá podrobné líčení veho, co mu stručně sdělila

Hanka po první návtěvě Fryčové. Rube se snaí zachránit naplánovaný večer. Liácky si vyčíhá

moment, kdy se Fryčová na chvilku odmlčela, aby nabrala dech a skočí jí bez jakýchkoliv

společenských zábran do řeči:

63

Soudruko Fryčová, ena mne u o vem informovala. Snaím se vám pomoci. Mluvil jsem v

práci s vaím manelem. Ale nepořídil jsem. Naopak. Kdy jsem se mu snail domluvit, stroze mne odbyl, a se mu nepletu do soukromých věcí. Dokonce na mne vyrazil, e by byl nerad, aby mu

někdo rozvracel manelství. Fryčová se vak nevzdává. Vítězoslavně vytáhne dopis. A spustí

nanovo. Přesvědčí Rubee natolik, e jí nakonec slíbí zajet za tou enskou a pořádně jí vycinkat.

Konečně se Fryčová odporoučí. Děti se mezitím v kuchyni navečeřely a ly spát. Místo kina si

poslechli manelé Rubeovi druhé vydání televizních novin, vyvětrali zakouřený obývák a

následovali své ratolesti do postele.Druhý den se domluvil s kapitánem tikou a získal ho pro

slíbenou cestu do působitě naruitelky Fryčová manelství. Po týdnu vzali soukromé vozidlo a

rozjeli se splnit nezáviděníhodné poslání. Vyhledali podle zpáteční adresy na dopise slečnu

učitelku. Sdělili jí důvod návtěvy. Podrobně jí vysvětlili, jaký význam má klidné rodinné zázemí pro výkon náročné sluby vojenského pilota.Učitelka se jim svěřila. Měla za to, e je, stejně jako ona, Václav svobodný. Dělala si naději, e se spolu vezmou. Teprve nedávno jí sdělil, e je enatý.

Ujistila oba důstojníky, e nechce rozbít manelství Fryčových a připravit dítě o tátu. Slíbila jim, e známost sama ukončí. S ujitěním, e dnes Václavovi napíe, se s nimi plačíc, rozloučila.

Svůj slib splnila. Pilot Václav Fryč, zvaný Venca Fofr svoji enu kajícně odprosil a ujistil Rubee i velitele letky, e jeho první mimomanelské dobrodruství bylo i posledním.

****

Četl jsi u poslední Křídla? Píou o nás!” zastavuje Vilímek na letiti Tuvoru. Nej lepí výsledky v plnění závazků dosahuje útvar, kde je politickým pracovníkem major Rube, ironizuje větu z

vojenských leteckých novin.

Já u to ani nemůu číst, přizvukuje Tuvora. To je pořád: u útvaru, kde pracuje důstojník Čejka.

U útvaru kde je politickým pracovníkem major Rube a pořád dokola.

64

Mně to připadá, jako by u nás dělali jenom ti dva a ostatní se asi válejí.”

My se honíme, padáme na hubu a náčelníci lízají smetanu,” utrousí Vilímek.

Stejně je to filmovačka. Předloni jsme dovrili zákon tří mimořádek. To k nám nikdo od novin ani nepáchl. Pak odvolali starýho a zetvépé. Teď nám to vychází, i kdy makáme vichni jako dřív. Ale pisálkové z toho stavějí slavobrány pro Čejku s Rubeem. A vy jim to batíte. Jakoby ti dva a ta vae soutě byly zázrak.”

Mne do toho netahej. To si vymejlí Rube. A kluci ze skupiny se můou přetrhat, aby byli u něj hezký. Zvlá teď, kdy Soumara navrhl na mimořádný povýení a Tondu Klena na čestný Fučíkův

odznak. Já se od toho ditancuju a proto jsem pořád ten nejhorí. Přitom náčelník klubu má

románek S vdanou knihovnicí, povídá si o tom celé letitě. Ale toho si Rube nevimne a dělá jako kdy o tom neví.”

A tak si oba navzájem notují, sblíeni nesplněnými touhami. Cítí jako křivdu e je někdo přeskočil, i kdy měli podle vlastního názoru větí právo na funkce velitele pluku a ZVP. Čejka dostal přednost, třebae je o dva roky mladí a Tuvora ho kdysi poutěl jako instruktor na prvé sólo. Vilímka zase přeskočil kádr z vyího orgánu, třebae on léta vechno odřel za předcházejícího neschopného

politického zástupce.

Oba jsou natolik zaslepení, e nechtějí vidět, co vechno se v poslední době zlepilo. Závidí, e se nynějímu vedení pluku práce daří. Pocit křivdy zatemňuje střízlivý pohled na fakta. Stále častějí zprávy ve vojenském tisku o úspěích jejich útvaru jsou jim trnem v oku. Zlehčují výsledky a

zkuenosti vlastního útvaru, i kdy se na nich sami podílejí. Hledají při tom dalí spřízněné due.

Jene větina vojáků má z odvedené dobré práce radost.

Navzdory karohlídům přeskočil na celé letitě elán , zvelebit pracovní prostředí. Letka bombardérů dokončila svou stavbu mládee , moderní odpočívárnu. Je z toho malá slavnost. Velitel pluku se

svým politickým zástupcem přestřihli pásku. Amatérská kamera zachycuje významnou událost do

útvarové filmové kroniky. Vstoupili do klubovny, vybavené moderními klubovkami i gauči pro

odpočinek pilotů před letem.

65

Nechybí ani stolky s květinami a prodejní koutek s moností dostat kávu, čaj, limonádu, suenky a cigarety. Na poličce jsou časopisy. Tvořivost vojáků z opraven přidala vkusné stolní lampičky.

Nechybějí ani achovnice. Politická skupina doplnila vybavení radiopřijímačem a televizí.

Při slavnostním nástupu útvaru ke Dni čs. letectva poděkoval velitel pluku za iniciativu svazákům a odměnil věcnými a peněitými dary ty, kteří se o stavbu nejvíc zaslouili.

Příklad bombardovací letky zapůsobil i na ostatní kolektivy. Stíhači se svými techniky vylepili k nepoznání těpluku na horní stojánce. Vyuili pomoc letitního praporu i správy budov.

Do zvelebování se dali i pracovníci letiního klubu. Nejhorlivěji si vedl náčelník klubu Voříek s knihovnicí. Spolu s několika vojáky základní sluby vymaloval celý klub. eny uily ze zruených padáků záclony. Voříek doletil parkety. Olga Peřinová končí mytí oken. Zbývá poloit koberce, vymámené ze správy budov a pověsit záclony. Na to u stačí sami dva. Propustili tedy ostatní

pomocníky.

Olga Peřinová zavěuje poslední záclonu. Voříek jí přidruje idli, postavenou na stole. Olga se k němu obrací, aby jí pomohl dolů. Opírá se mu o ramena. Jejich oči se setkávají. Voříek ji objímá nad koleny a snáí na podlahu. Zapomene ji vak pustit. Tiskne ji k sobě. Jejich rty se setkávají.

Vtom se ozvalo tiché klapnutí dveří. Oba jen stačí zahlédnout odcházející uklízečku. Teď u nemá smysl něco zapírat. Nechtěný svědek urychlil jejich rozhodnutí. Oba podají návrh na rozvod a

vezmou se. Jetě dnes to oznámí náčelník klubu Peřina i své manelce. A zítra si promluví na

rovinu s Rubeem.

****

Rube sedí v obýváku. Čte první díl Stehlíkovy trilogie Země zamylená. Děti spí. Hanka je na

výborové schůzi vesnické organizace strany. Nějak se dnes zdrela. Je u půl dvanácté, Konečně

klaply dveře v předsíni.

U jsem si myslel, e si tě tam nechají do rána. To bych rád věděl, co tam pořád řeíte,” zabručí.

Sám je sice věčně pryč, ale kdy přijde domů, nemá rád, jestlie manelka někam odchází.

66

Hanka ironickou poznámku přela bez komentáře. Za léta manelství u ho zná. Ví, e si musí

zabrblat. Kdyby jenom seděla doma, určitě by se mu to nelíbilo. Naopak , navzdory jeho

poznámkám je jí jasné, e ho těí, e vůbec nic neztratila ze svého elánu. e se účastní aktivní veřejné práce. A lidé mají Hanu Rubeovou rádi. enské ze sídlitě i z obce se na ni s důvěrou

obracejí o radu i pomoc.

Měli jsme na výboru Voříkovou, zdůvodňuje Hanka opoděný návrat. Přila si stěovat na mue a na Peřinovou. Slíbili jsme jí, e to projednáme s vaí stranickou organizací. Tak ti to oficiálně sděluju. Jetě to od nás dostanete písemně.”

To jsi mi tedy udělala radost. My máme asi málo starostí. Tak nám jetě vy přidávejte práci.

Voříek u za mnou také byl. Oznámil mi, e se bude rozvádět. Je jak tetřev hluec v toku. Nevadí mu, e si o nich povídá celé letitě i sídlitě. Kdy jsem s ním na toto téma mluvil asi před dvěma měsíci, zatloukal a duoval se, e to jsou pomluvy. Dělal jetě uraeného, coe si o něm myslím.

Take nám to teď pěkně polepil. Někteří dobráci toho zneuívají proti nám. Hlavně ti ukřivdění jsou na koni. U jsem zachytil jejich průpovídky: Druhým káou o morálce a sami rozvracejí rodiny. ,Já bych toho Voříka roztrhl jak hada. Ale neboj se! Vyřiď ve výboru, e to dotáhneme do konce.

Jednal jsem u o tom s velitelem a předsedou stranického výboru. Peřinová dostane výpověď. Na

divizi navrhnu, aby přemístili Voříka z letitě někam na nií funkci. Půjde ovem před výbor.

Počítám, e stranický trest ho nemine.”

Hanka slíbila, e v tom smyslu bude výbor informovat. Ale to není vechno, Honzo. Instruktor z okresu nám naznačil, e se něco děje na ÚV. Jsou prý tam nějaké rozpory. Takové věci a ty mi nic neřekne. Mám dojem, e to s tím utajováním přeháníte.”

To bych musel nejdřív sám něco vědět. Na fámy a senzace nedám. Ale přesto se zítra zeptám

náčelníka politického oddělení.”

67

Druhého dne odjel Rube na divizi. Kdy vyloil náčelníku politického oddělení, proč přijel, nebyl zrovna pochválen. Jinak vcelku klidný a rozváný funkcionář se rozzlobil:

To jsme právě teď potřebovali. Mám tisíc chutí zavolat Voříka před stranickou komisí. Ale bude lepí, kdy si to s ním vyřeíte u vás v organizaci. Ovem nezávisle na výsledku projednání mi

okamitě poli návrh na jeho odvolání z funkce. Takové avantýry nebudeme nikomu trpět. A tím

spí, jde-li o pracovníka politického aparátu. A pokud jde o Peřinovou, s tou urychleně zařiďte přemístění na jiné pracovitě. A teď pověz, jaká je u vás celková nálada!”

Rube se rozhovořil o určitém napětí. Zmínil se i o informaci instruktora z okresu. Náčelník přikývl.

Taky u jsem zaslechl, e se v ÚV něco děje. Ale vím asi tolik, co ty. Nahoře mlčí. Nezbývá ne čekat. Jakmile dostanu stranickou informaci, svolám vás. Zatím je třeba důsledně plnit plán bojové a politické přípravy a zabezpečit, abyste lítali bez mimořádek.”

Rubeovy nepřítomnosti u pluku náleitě vyuil Vilímek s Tuvorou. Obeli na pracovitích postupně jednotlivé členy celoútvarového výboru strany. Sdělili jim, e jde o vánou věc a e je třeba se neprodleně sejít. Nakonec zali za předsedou Soumarem. Postavili ho před hotovou věc. Dohodli

se s členy výboru o tom, e se jetě dnes po obědě sejdou. Pokud by měl Soumar výhrady, sejdou

se bez něj. Ostatní s tím u počítají.

Hned po obědě byla větina výboru pohromadě. Jen na Třeňáka svolavatelé pozapomněli. Kromě

něj a Rubee chyběli jetě dva dalí členové celoútvarového výboru, kteří byli na sluební cestě.

Ihned po zahájení si vzal slovo Vilímek: Soudruzi, získal jsem z důvěryhodných pramenů závané informace o rozporech v ústředním výboru strany. Navrhuji zpracovat dopis a zaslat jej ostatním stranickým organizacím divize.

Ukázat v něm nai nespokojenost s tím, e nás vyí politické orgány o tak závaných problémech neinformují. Navrhnout, aby se vytvořily na divizích a vyích velitelstvích volené orgány, aby nerozhodovali jednotlivci.”

Kdy skončil, rozhostilo se rozpačité ticho. První se ozval Soumar: To, co tady uvedl soudruh

Vilímek, jsou závaná slova. Měl by nám říci, odkud takové informace získal!”

Ani nestačil domluvit a Vilímek mu skočil do řeči: A jsme u toho.

68

To jsou ty konzervativní přístupy! Vichni víme, e to tak dál u nejde, ale ná předseda tomu

nevěří a chce vědět, kdo to řekl. Chce snad za kadou cenu brát k odpovědnosti někoho, kdo nám

konečně řekl pravdu? S tím je třeba jednou provdy skoncovat! U máme dost toho varovného

vztyčování a hroení prstem!”

Rozpoutala se vánivá diskuse. Nikdo se nehlásil o slovo. Jeden druhému skákal do řeči. Prim

vedli Vilímek s Tuvorou. Soumar se marně snail jednání výboru uklidnit. Naopak se sám nechal

strhnout a zvyoval hlas úměrně se zvyováním hlasů jeho odpůrců. Nakonec byl s dalími dvěma

překřičen. Větina čtyř hlasů proti třem přijala návrh zpracovat a odeslat dopis. Tímto úkolem byli pověřeni Vilímek s Tuvorou.

Neprodleně po skončení bouřlivé schůze se oba iniciátoři pustili do práce. Dopis napsali. Navíc obtelefonovali své známé na jiných letitích. Upozornili je, jaký dopis posílají, a e by se k akci měly připojit i dalí výbory.

****

Kdy se Rube navečer vrátil z divize, čekal na něj u nich v bytě Jarda Soumar a hned spustil, co

Vilímek s Tuvorou za jejich zády zorganizovali. Nejhorí na tom je, e ani nevím, co vlastně do toho dopisu napsali. Hned po schůzi zmizeli. Mám dojem, e jetě dnes dopis odvezli na potu.

Sfoukli to beze mne. Ani razítko na mně nechtěli. Nemám toti jejich důvěru. katulkují lidi do dvou skupin. Konzervativní a progresivní. Kdo nejde s nimi nebo jím alespoň nekejvá, je dogmatik nebo konzerva. Take má monost si vybrat, co se ti bude k tvé funkci lépe hodit. Podle toho, co jsem u musel vyslechnout, jse stejně jako já konzervativní dogmatik. Take si dovolím ti k novému

titulu blahopřát.”

Zanech ertů, tohle je moc váná věc. Musíme si říct co s tím budem dělat!”

Shodli se bez vzájemného přesvědčování. A je Vilímkové a jim podobní označují jak chtějí,

nepůjdou s nimi. Naopak postaví se proti nim.

A co tomu říká velitel pluku?”

Mám dojem, e o tom jetě neví. Byl toti celý den na létání s první letkou.”

69

Musíme za ním zajít. A to hned teď.”

To u se Rube obouval v předsíni a Soumar ho následoval. Za chvíli zvonili u Čejků, bydlících ve vedlejím domě. Otevřel jim velitel pluku , v teplácích a pantoflích. Kdy mu řekli, co se stalo, vzpěnila se v něm krev: Já toho Tuvoru z fleku zavřu. Místo, aby se staral o letku, shání drby a spřádá intriky. A vy si to laskavě vyřiďte s Vilímkem. Ti dva se hledali. Něco rozourat, nato jsou kadeti. Ale kdy mají pořádné máknout, tak jim ručičky jdou do praporu. To mají hned tisíc

objektivních potíí a sedm set zdůvodnění proč to nejde.”

Rube velitele uklidňuje: Basou to nevyřeíme. To bychom akorát přilili oleje do ohně. Chce to klid a zhluboka dýchat. Fakt je, e se v ÚV opravdu něco děje. Potvrdil mi to i náčelník PO. Ale ani on toho moc neví.” Jetě dlouho rokovali o situaci. Shodli se nakonec na tom, e zítra svolají znovu celoútvarový výbor. Přitlačí Vilímka s Tuvorou, aby předloili dopis k projednání. Na jejich postupu ukáí poruení stanov strany a musí je izolovat od ostatních členů výboru. Pokud dopis jetě

nerozeslali je nutné zabránit jeho roziřování, nebo se alespoň od jeho obsahu distancovat.

Zároveň se rozhodli jetě teď telefonicky informovat o situaci náčelníka politického oddělení divize.

S tím se rozeli.

****

Nazítří po nástupu pluku a rozvodu do zaměstnání se seel celoútvarový výbor. Tentokrát

nechyběl nikdo. Přijel i náčelník politického oddělení. Jako první poádal o slovo Rube: Předseda organizace soudruh Soumar mě informoval o včerejí neplánované mimořádné schůzi. Jestli bylo

usneseno zpracovat dopis, měl by výbor znát jeho obsah. Pokud jde o jeho rozesílání, je třeba si ujasnit, kdo a komu ho chce odeslat. Dopisování jedné organizace jiným organizacím není nikde ve stanovách strany zakotveno. Řízení stranických organizací v armádě přísluí pouze politickým

oddělením a nikomu jinému. Pokud jsem informován zde přítomným náčelníkem politického

oddělení, la tato věc zcela mimo něj a bez jeho vědomí.”

Vilímek vyletí a zaútočí: To je právě to dogmatické chápání stanov a směrnic. Máme snad právo

na svoje stanovisko, ne?

70

Je také otázka, jak dlouho jetě bude politické oddělení vyím orgánem. Připravuje se toti nový model stranického řízení. Podle něj bude předána pravomoc rozhodovat na vech stupních

armády voleným orgánům. V neblií době se začnou tvořit přípravné výbory.

Tak u dost, přeruil ho náčelník politického oddělení. Soudruh Vilímek nám tady sděluje podivné novinky. Jako by u někdo zruil stanovy strany. Ty schválil sjezd a nikdo jiný je nemá právo ani ruit, ani revidovat.”

U se pracuje na novém návrhu stanov. A sjezd se sejde v nejkratí době,” blýskl se znovu zasvěceností Vilímek. Sjezd mimo jiné také rozhodne, kdo bude řídit dalí vývoj. U dnes je jasné, e se musíme zbavit vech dogmatiků a konzervativců a dát zelenou novým,

nezkompromitovaným progresivním silám. Kdo se podílel na minulých chybách, půjde od vesla.”

Kdy u jsme u toho,” přihlásil se Tuvora, Je třeba konečně dotáhnout do konce i otázku

předsedy naeho celoútvarového výboru. Jak vichni víme, odchází soudruh Soumar do koly.

Není moné v tak pohnuté době dále odkládat zvolení jeho nástupce. Protoe se k tomu pořád

nikdo nemá, navrhuji soudruha Vilímka. Ale to záleí na tom, dáte-li mu důvěru.”

Rube ztuhl. Takovou ránu pod pás přece jen nečekal. U nějakou dobu přesvědčuje Třeňáka,

aby funkci přijal, alespoň na rok. Zatím se vak Třeňák stále nemohl rozhodnout.

K návrhu na soudruha Vilímka chci připomenout, e táhnout funkce předsedy a současně

propagandisty pluku není snadné. V propagandě bude stále víc a víc úkolů.”

Korunu jednání vak nasadil sám Třeňák: Jestli má do toho soudruh Vilímek chu, tak a to dělá!

Já bych raději zůstal v hangáru. Na mainách.”

Po dalím marném přemlouvání Třeňáka byl nakonec zvolen předsedou Vilímek, třebae

nejtěsnějím poměrem hlasů. Jednání se vrátilo k dopisu. Vilímek ani Tuvora neměli mnoho chuti

výbor s obsahem seznamovat. Při volbě předsedy proel jejich manévr jen diky tomu, e hlasoval

pro Vilímka mimo jiné i Třeňák. Ten vak určitě nebude na jejich straně, a vyjdou s dopisem.

Vytáčeli se proto, e po včerejím jednání povaovali věc za vyřízenou a po napsání dopis odeslali.

71

Protoe vak ostatní trvali na tom, aby se s textem seznámili vichni,musel Vilímek vytáhnout kopii dopisu a přečíst ji.

Bylo to otevřené vyslovení nedůvěry politickým orgánům a výzva k formování progresivních sil

pravice. Doporučuje se v něm vytváření přípravných výborů, které by měly převzít řízení

stranickopolitické práce z rukou politických orgánů.

Jindy rozváný náčelník politického oddělení se neudrel: ,,Já jsem pro, aby se odstranily

nedostatky. Ale to, co je v dopise, jde mimo rámec politiky strany. Je to návod k likvidaci její vedoucí úlohy.

A to nemluvím o nestranické formě jeho rozeslání bez vědomí výboru a politického oddělání, jako orgánu, který má kromě vyích stranickopolitických orgánů právo se obracet na stranické

organizace. Iniciátorům určitě neslouí ke cti také skutečnost, e volali po různých letitích a upozorňovali, aby se dopis nedostal do rukou politickým pracovníkům. To se nedá jinak nazvat ne frakcionářství. Nechci vás kolit. Musím vak připomenout, kolik ivotů svých nejlepích členů

strana obětovala, ne získala pro své cíle větinu národa a v třídním zápase si vydobyla vedoucí úlohu ve společnosti. To, co se navrhuje v dopise, je dobrovolné vzdání se těchto pozic.

Nae armáda je mocenský nástroj diktatury proletariátu. Má-li být po vech stránkách připravena k obraně socialismu proti imperialistickému nepříteli, nelze naruit princip vedoucí úlohy strany a rozmělnit centralismus v různých organizacích. Jinak se z armády stane diskusní klub. Pochybuji, e by nepřítel počkal, a vechno prodebatujeme a zaútočil teprve a přijmeme usnesení, zda se

budeme či nebudeme bránit.”

Hned po náčelníkovi vystoupili na jeho podporu Rube, Soumar a Třeňák. Vilímek s Tuvorou se

snaili své návrhy obhajovat. Kde se jim nedostávalo argumentů, zvyovali hlas. Varovali před

konzervatismem, který prý překáí progresivnímu vývoji.

Větinu celoútvarového výboru vak tentokrát nezískali. Výbor se od dopisu distancoval. Přesto se vak Vilímkovi podařilo alespoň prosadit, aby byl svolán plukovní aktiv s přizváním zástupců

ostatních útvarů letitě a informován o současné situaci.

72

Na aktivu Vilímek znovu zaútočil na vyí politické orgány v armádě, které prý neinformují o situaci.

Na konci svého vystoupení vyrukoval s dopisem. Ani se nezačervenal při pomylení, e

celoútvarový výbor jeho obsah neschválil, ani Vilímka nepověřil, aby ho někde zveřejňoval. Jenom podotkl, e jsou to názory progresivních sil, zatímco někteří soudruzi se bojí k němu otevřeně

přihlásit a přiznat se k minulým chybám a omylům.

Kdy skončil, takticky jakoby přehlédl, e se hlásí o slovo Čejka, Rube, Soumar a Třeňák. Místo nich jako prvému dal slovo Tuvorovi: Já se plně ztotoňuji se soudruhem Vilímkem. Pořád jsme v politice hovořili o vedoucí úloze dělnické třídy a zapomněli jsme na vědeckotechnickou revoluci.

Dnes v době automatů klesá význam dělníka. O dalím vývoji bude rozhodovat technická

inteligence. Řízení státu a společnosti je stále sloitějí. Proto je třeba na vedoucí místa vybrat odborně fundované kádry.”

Hned po Tuvorovi si vzal slovo bezpartijní Kosař, přizvaný na aktiv jako velitel roje, zjevně fandící progresivnímu vývoji. Stočil debatu na problémy letectva a útvaru. Troufalost progresivistů

vzrůstala. Vemte si třeba éra,” začal zeiroka. Vichni víme, jak kvalitní stroje jsme vyráběli před válkou.

A nai piloti patřili mezi světová esa. Copak bysme nedokázali letouny vyrábět sami? Nebo proč

nekoupit něco nejmodernějího třeba i ze Západu?”

Velitel pluku Čejka, zatím marně se hlásící do diskuse, nevydrel a vybuchl: Já asnu, co tady dnes slyím za řeči. Nebudu se tady s nikým hádat o principy učení strany. Ty jsou pro mě svaté.

Nehodlám ani debatovat o významu vědeckotechnické revoluce.

Ale musím říci něco tady Kosařovi. Souhlasím s ním, pokud vzpomíná na historii naeho letectva.

Klobouk dolů před naimi tehdejími mainami. Ale vyvinout a vyrábět dnení nadzvukový letoun

není snadná záleitost a stojí to pěkný peníze. Nedovolí si to ani daleko ekonomicky silnějí státy.

Pokud jde o letouny, které kupujeme od Sovětů, dostaneme to, co si vybereme. A e jsou to stroje na světové úrovni, musí dosvědčit kadý poctivý pilot, kdo na nich začal létat. Nae jednadvacítky jsou určitě lepí ne stroje, které mají proti nám za kopečkama.”

73

No jo, elita od jednadvacítek,” vykřikl na něho Tuvora. Dál se v diskusi nedostal. Stále častěji přeruován rozváněnými křiklouny a rostoucím umem byl nakonec od progresivistů obviněn,

e spolu se zetvépé Rubeem zlikvidovali jednoho z nejlepích pilotů Benháka. A e ublíili i

dalím přísluníkům pluku. Rubeovi navíc vmetli do tváře, aby si udělal pořádek mezi svými lidmi, kteří rozvracejí kamarádům rodiny.

Útoky vyvrcholily návrhem, vytvořit neprodleně rehabilitační komisi, která by posoudila podíl ,viny jednotlivých funkcionářů a napravila vechny spáchané křivdy.

To u nevydrel ani málomluvný a rozváný Třeňák. Vyskočil a zvolal: Copak jste vichni ztratili rozum? Nebo jste u zapomněli, z jakého srabu Čejka s Rubeem pluk vytáhli?”

Co ti slíbili, e jim dělá advokáta?” zareagoval okamitě anonym z pléna. Třeňák se snail oponovat utrhačným nástrahám. Ale byl neustále přeruován dalími a dalími výkřiky.

A tak zakončil své vystoupení slovy: Jestli je toto ta vae progresivita a obrodný proces, pak tady nemám co dělat.”

Zamířil ke dveřím a důrazně je za sebou přibouchl.

Vilímek za předsednickým stolem troku zrozpačitěl:

My nikoho nenutíme. Kdo nechce jít s námi, můe klidně odejít.”

Pro jistotu si vak pospíil s ukončením aktivu:

Čas pokročil. To hlavní jsme si řekli. Vechny vae náměty a připomínky projednáme a vyvodíme

z nich přísluné závěry. Děkuji vám za účast!”

****

S přibývajícími dny v kalendáři jara 1968 vyvíjel Tuvora na plné obrátky činnost rehabilitační

komise. Jako její předseda se pustil nejdříve do Benhákova případu. Zjistil, e se spojení Milera s Benhákem při soudním procesu neprokázalo. Miler se přiznal, e si adresu tety Benhákový

tehdejí manelky opsal z pohlednice, kterou přinesl Benhák na letku ukázat kvůli exotickému

obrázku a potovní známce a nechal několik dní leet na svém stole.

Miler pohlednici spatřil, kdy nesl na letku denní tisk. Vyuil situace, prohlédl si ji a objevil i adresu odesilatelky.

74

Napadlo ho, e by se mu mohla hodit při zamýleném útěku.

Při jednání rehabilitační komise Tuvora celou věc patřičně zdramatizoval. Neopomněl si přisadit na Čejku a Rubee. Nabídl se, e navtíví Benháka, bude ho informovat o výsledcích jednání a

doporučí mu, aby poádal o rehabilitaci a návrat do armády.

Večer zazvonili spolu s Vilímkem u Benhákova bytu. Zasedli v obýváku u álku kávy. Tuvora bez

dlouhých úvodů vysypal důvod návtěvy. Ujistil Benháka, e se postarají, aby se vrátil k pluku a k létání.

Střídavě s Vilímkem vylíčili, co se vechno děje na letiti. Kdy vyčerpali nejdůleitějí novinky, obrátili se na Benháka:

A co vy, jezevci? Jak probíhá obrodný proces u vás?”

Ani vám neřeknu. Máme svých starostí nad hlavu. Cukrovka se řečma neobdělá. A kravám je taky

uma fuk obrodný proces. Hlavně kdy dostanou pořádné krmení,” ironizuje Benhák.

A jetě pořád se jmenujete jézetdé Vítězný únor ?” sonduje z jiného konce Vilímek. Momentálně toti přehodnocujeme, jestli bylo v Únoru 1948 opravdu vechno v pořádku.

Je otázka, jestli jsou správné vechny vývody o událostech před dvaceti lety, kdy se na ně

podíváme dneníma očima.”

To je teda pro mě novinka,” neskrývá své překvapení Benhák. Docela dobře se pamatuji, co jste nám celou dobu, co jsem byl na vojně, vykládali při politice , toti e Únor naplno otevřel nai cestu k socialismu. Jestli to u neplatí, co se vlastně u nás bude teď budovat?

Nae svazácká organizace zorganizovala nedávno k dvacátému výročí Února docela zdařilou akci.

Pozvali jsme si milicionáře z okresního tábu. Nacvičovali jsme recitační pásmo s revolučními

písničkami. Musím říct, e to byl docela fajn večer.”

Koukám, e ses nám v tom kolchoze nějak politicky zakalil,” utrousil sarkasticky Tuvora. Nakonec se ti ani nebude chtít zpátky k létání!?”

To ne,” pospíchá s ujitěním Benhák, létat bych moc chtěl. Nic jsem nezapomněl, i kdy u jsem knypl pořádně dlouho nedrel v ruce. Ale to se dá dohnat.”

Jsme rádi, e jsi neztratil chu,” hlesl Vilímek. Bude ale muset moc dohánět v politice a přehodnotit své zastaralé názory.

77

Počítáme s tebou, e se přidá k nám, k progresivním silám. Vdy jsi vlastně obě dogmatiků.

Spoléháme na tvou pomoc proti nim!”

Vidíte! A já myslel, co vechno jsem za tu dobu pochopil a jak jsem vlastně byl dřív slepý.

V kadým případě vám děkuji, e jste si na mě vzpomněli. A tu ádost o znovu přijetí do armády k létání si určitě napíu.”

My jsme nepochybovali, e se tak rozhodne a počítali s tím,” vytahuje Tuvora z aktovky papíry.

Tady jsme ti pomohli ádost naformulovat. Stačí, kdy to dole podepíe. Ostatní u zařídíme

sami.”

Benhák si přečetl na stroji napsanou ádost. Zarazila ho sice některá silná slova, ale jeho touha vrátit se k létání rozhodla. Po krátkém zaváhání, při kterém se mu na jazyk draly otázky, podepsal.

Tuvora ádost sebral a zaloil zpět do aktovky. Slíbil, e ji osobně odveze na ministerstvo plukovní delegace.

****

Netrvalo dlouho a Benhák skutečně oblékl uniformu nadporučíka a vrátil se k pluku. Nastoupil k

stejnému a přece jinému kolektivu. Nestačil se divit, jak se změnili někteří lidé, mezi nimi tak dlouho il před svým odchodem z armády.

Nejhorlivějí aktivitu vyvíjeli Vilímek s Tuvorou. Svolávali jeden aktiv za druhým. Na kadý zvali i Benháka a také několik bezpartijních funkcionářů útvaru. Vybírali hlavně podle toho, jak silnou od nich očekávali podporu pro své cíle. Stalo se módou zaujímat stanovisko k nejrůznějím událostem ve společnosti. Stačil senzací zavánějící program v televizi a Vilímek u pospíchal, aby předloil aktivu rezoluci na podporu progresivnímu vývoji.

Benhák tomu rozuměl čím dál méně. V době, kdy byl mimo armádu, o sobě hodně přemýlel. Cítil

sice jako křivdu, e chtěl pomáhat Milerovi při pokusu o úlet. S odstupem času vak uznával, ač nerad, e musí dát Rubeovi v mnohém zapravdu. Vzhlíel se sám v sobě jako v pilotovi. Nic

jiného ho nezajímalo. Řeči o pilotu , bojovníku , obránci socialismu povaoval za fráze.

78

Teprve v dlouhých hodinách na drustevním traktoru začal chápat, co je to odpovědnost za

společnou práci, za celou společnost.

Teď se tedy vrátil. U ani nedoufal, e dostane znovu anci. Je pevně rozhodnut ji nepromarnit.

Umínil si, e napraví vechny své minulé omyly. Dokáe sobě i kolektivu, e si zaslouí důvěru.

Stůj co stůj musí skutky přesvědčit, e je na něho spolehnutí.

Ale po nástupu k pluku kolem sebe slyí podivné názory. Co se vlastně děje? Třeba právě major

Tuvora. Měl vdycky plná ústa socialismu. A teď najednou ostře kritizuje vechno, co nedávno tak tvrdě obhajoval. Jako by udělal čelem vzad.

A z něho by chtěl mermomocí udělat hrdinu a mučedníka za to, co sám v sobě Benhák odsoudil.

Nebo Vilímek. Dřív na Benháka nasazoval Rubeovi, e je pasívní v marxistickoleninské přípravě, a teď přiel s nabídkou: Rudo, vezmeme tě do strany.” Lhal by, kdyby nepřiznal, e ho to potěilo.

Vzpomíná si na svůj neslavný začátek v zemědělském drustvu a na domluvu předsedy JZD. Vzal

si ji k srdci. Polepil se v práci, změnil v osobním ivotě. Zapojil se do svazácké práce. Po svém nevydařeném prvním manelství se se Zdenou v tichosti oenil. Má ji rád. Není mu vak lhostejné, e manelka je členkou strany, zatímco on zůstává bezpartijním důstojníkem, pilotem.

Nyní, kdy dostal od Vilímka přihláku, neví, co si o tom vem má myslet. Slova, která si mnohokrát pro tuto příleitost připravoval jakoby najednou nebyla vhod.

Chtěl se soudruhům vyznat, e dá vechny své síly do slueb budování a obrany socialismu.

Kdy byl vak přijímán jako kandidát strany, proběhlo ve úplně jinak, ne si představoval. Místo připravovaného vyznání vykoktal pár neslaných nemastných vět. Jakoby nelo o jeho ivotní

událost.

Nejhorí na tom je, e někteří lidé jeho přijetí na schůzi zneuili ke svým závěrům. Víc ne na Benháka se soustředili na dalí útoky proti Rubeovi, Čejkovi a Soumarovi.

Ani se mu nechce věřit, kdy slyí Kosaře, kdysi bezpartijního nemluvu, nedávno přijatého do

strany. Soudruh Benhák byl obětí dogmatiků Rubee a dalích.

I my jsme často pociovali na své kůi jejich manýry. Navrhuji vzít je k zodpovědnosti.

79

Jestli má soudruh Rube aspoň trochu soudnosti, měl by sám dobrovolně odejít z celoútvarového

výboru i z funkce zetvépé a nečekat, a ho odvoláme!”

Benhák chce protestovat, e to tak není, e sám pochopil své vlastní chyby. Nedostal vak u

slovo. Má pocit, e Vilímkům a Tuvorům vůbec nejde o nadporučíka Benháka. Stále více si

uvědomuje, e oba sledují zcela jiný cíl. Zneuít případu Benhák k očernění poctivých komunistů a k prosazení sebe samých.

Následující události potvrdily jeho odhad. Vilímek ovlivnil za podpory pravičáků, aby se opakovaly volby do celoútvarového výboru. Zdůvodnil to nutností dát dostatečný prostor obrodnému procesu

a zvolit do vedení stranické organizace lidi, kteří jsou ochotni postavit se za .poadavky doby . Tak se dostali do výboru ti, kteří na posledních aktivech nejsilněji křičeli a demagogicky ostouzeli vechno, čeho bylo dosaeno. Rube, Čejka a Třeňák byli pravičáckými metodami odstřeleni .

Vilímek byl delegován do předsednictva přípravného výboru, který měl nastolit takzvané volené

funkcionáře, jejich cílem bylo nahradit dosavadní politické orgány. Z této pozice se mu podařilo dosáhnout odvolání Rubee z funkce zástupce velitele pro politické věci a ustanovení sebe na jeho místo. Nevyel mu vak záměr prosadit Rubeovo proputění z armády do zálohy.

Rube se vrátil na funkci instruktora politického oddělení divize, odkud přiel. Při jeho odchodu se ozvaly hlasy, e Rube udělal u pluku kus dobré práce. Ale ty byly energicky umlčeny.

Také major Tuvora povýil. Byl ustanoven na neobsazenou funkci zástupce velitele pluku. Místo

něho se stal velitelem letky Kosař.

Přes vekeré snahy se pravičákům nepodařilo odstranit z funkce velitele pluku Čejku. Ani ti

nejtroufalejí progresivisté nenali dost argumentů na jeho odvolání. Větina z nich měla přece jen v paměti ustanovení směrnic pro stranickou práci v armádě, podle nich se nepřipoutí ani na

stranické půdě kritika rozkazů velitele. To se přirozeně přenáelo i na vztah k osobě velitele vůbec.

Kromě toho byly veobecné uznávány Čejkovy pilotní i velitelské kvality. Progresivisté si dobře spočítali, e by z těchto důvodů sotva získali rozhodující podporu jak u přísluníků pluku, tak i na vyích orgánech.

80

Spokojili se tedy s tím, e k němu prosadili Tuvoru. Ten jim měl zaručit, e budou uplatňovat vliv na ve, o čem se ve velení pluku rozhoduje.

A Benhák? Dospěl prozatím k závěru, e teď je pro něj hlavní, aby si co nejrychleji zopakoval teorii létání a obnovil pilotní návyky. Plně se soustředil na přípravu k prvnímu letu po dlouhé přestávce.

V krátké době úspěně sloil předepsané zkouky z teorie. Bez problému absolvoval povinné lety

na letounech dvojího řízení , v letecké hantýrce řečeno: lety na spárce s instruktorem.

Dříve ne mu vak naplánovali první samostatný let na bojovém letounu, musel podstoupit

poslední přezkouení. Na instruktorské místo ve spárce zasedl velitel pluku Čejka. Prověřil

nadporučíka ve vzduchu tak, a se z Benháka kouřilo. Kdy přistáli, řekl Čejka:

Je to dobrý. Můe jít na sólo!” Skutečnost, e mu nevytkl ani to nejmení, znamenala pro Benháka největí pochvalu.

****

V Benhákově bytě hospodaří jeho druhá ena Zdena. Systematicky odstraňuje vechny zbytky

kdysi bohémsky vedené domácnosti.

Podle svého vkusu doplnila bytové zařízení. Větinu původního si toti odvezla Rudová bývalá

manelka.

Zdena dbá na vzorný pořádek. Nikde nestrpí ani práek nečistoty. I v tom se nezapře pedantická

účetní.

Zvlátě teď, kdy odela na mateřskou dovolenou, se její rajóny” jen lesknou. Denně u nich hučí vysavač. Okna jsou jak zrcadla. Domov pro Rudu a očekávaného syna musí být podle jejího gusta.

Benháka to velice těí. Z letitě po zaměstnání pospíchá, aby byl co nejdřív doma. Na restaurace si ani nevzpomene. Snaí se Zdenu co nejvíce etřit, aby neublíila ani sobě, ani očekávanému

maličkému.

Dnes večer je po dlouhé době Zdena sama doma. Benhák u splnil letové úkoly za normálních a

ztíených podmínek ve dne. Dnes začíná opět létat v noci.

81

Teprve teď Zdena chápe, jak moc Rudovi chybělo létání. Smiřuje se postupně s tím, e se musí o

něj dělit s jeho druhou láskou. Od doby, co začal znovu létat, chodí jako vyměněný. Přeje mu jeho radost. Ale neustále o něho trne strachy. Dokud létal jenom ve dne, necítila úzkost tak silně. Měla vdy tolik práce, e jí nezbývalo na obavy tolik času.

Dnes je tomu jinak. Úklid u dávno skončila. Do oken nahlíí. teplý letní večer. Zdena kadou chvíli prohlíí noční oblohu. Nezajímá ji vak básníky opěvovaný Sirius ani Aldebaran. Hledá mezi

hvězdami světélko, které by mohlo patřit Rudovu letounu. Jestlipak odtamtud shora rozpozná jejich sídlitě? A vytuí její úzkost a čekání na manelův návrat? Kdyby tak věděl, jak právě teď se jí stýská! Kdyby tak uslyel její dech, zrychlený nepokojem! Touí náhle v tomto okamiku přitisknout se k svému mui.

Ale ten jí je právě teď nevěrný se svou druhou láskou. Jistě si na ni ani nevzpomene. Chápe ho a rozumí mu. A přece árlí. Chtěla by ho mít jenom pro sebe. Často se přistihne, e si přeje, aby byl raději zůstal na traktoru. Vzápětí si zase vyčítá svou sobeckost. Vdy slyela, e chlap, který propadl létání, se u nikdy dočista z této váně nevyléčí. Vezme-li mu křídla, celý zbytek ivota mu bude cosi chybět. Jako bys mu amputoval kus těla.

Co asi právě teď Ruda dělá? Sedí v letounu nebo má u první let za sebou a připravuje se na

dalí?

Zdena neví, co s nekonečným časem. Pustila si televizi. Vůbec vak nevnímá, co se děje na

obrazovce. Bere do ruky pletení, ale hned je zase odkládá. Vechno ji neustále přitahuje k oknu.

Poslouchá hukot, doléhající z letitě a sem.

V tom jako by se zastavil vekerý ivot. Rachot letounů zmkl.

V náhlém tichu se roztikaly jejich hodiny. Nebo je to tlukot jejího vystraeného srdce?

To se určitě na letiti něco stalo. Vdy je teprve deset hodin. A Ruda říkal, e mají létání do jedné.

Nakazoval jí, aby si la brzo lehnout a nečekala na něj. Blázínek! Copak by mohla bez něho

usnout?

Teď teprve cítí nespravedlnost těch enských z jejich vesnice, které ehraly na manelky pilotů, na to, co prý mají peněz a e nevědí roupama co dělat. Ten, kdo neproil úzkost čekání, nepochopí

enu pilota.

82

Proč takové ticho? V zimničné tísni jí zacvakaly zuby a rozechvěly se jí ruce. Bezmylenkovitě

chodí od okna k oknu. Bloudí bez cíle po bytě. Nervózně urovnává ubrus a stírá z nábytku

neviditelný prach. Co kdy se něco stalo právě jejímu Rudovi?

Jako v hypnóze jde k telefonu. Ruda ji často utěoval: Kdybys někdy něco nutně potřebovala v

době, kdy jsem na letiti, brnkni si k dispečerům na vě. Ti vědí vechno nebo ti alespoň poradí a najdou mě, aby mi vyřídili tvůj vzkaz.”

Opakuje si tedy teď jeho radu a vytáčí číslo vojenské ústředny. Kdy ji po chvilce spojí, vydechne ze sebe svůj strach: Prosím vás, stalo se něco, e jste přestali létat?”

Nebojte se, vechno je v pořádku. Trochu se změnilo počasí, take se připravuje druhá varianta.

Ruda to u má za sebou. Za dvě hodinky ho máte doma.”

Na dotvrzení dispečerských slov se letitě znovu rozburácelo dalími starty letounů. Jak je ten kravál najednou nádherný!

Zhasla světlo. Svélkla se do noční koile. A čeká dál. Začíná jí být za chvíli chladno. Ale do postele nepůjde. Stejně by neusnula. Vezme si na sebe upan. Usedne do křesla a znovu rozsvítí.

Pokouí se číst. Marně. Očima míjí řádky, ale obsah slov jí uniká. Stále netrpělivěji sleduje hodinky.

Čas jako by usínal místo ní. Znovu zhasíná a jde opět k oknu. Po kolikáté u dnení večer?

Konečně čas doklopýtal na konec létání. Letitě ztichlo. Očekávaný klid ztratil straidelný děs napjatého čekání. Zdena teď hlídá kadý zvuk, který by jí prozradil, e se Ruda vrací. Dočkala se.

Teď se ozval jeho skútr. Honem do postele! Bude dělat jako kdy spí. Peřinu si přitáhne a pod

bradu. Napjaté ticho hlídá kroky po schodech. Ano, je to určitě on. Klíč zachrasti v zámku. Opatrně otevření a zavření dveří. Teď si zul v předsíni boty a svléká si uniformu. Bosé kroky míří k lonici.

Vechno probíhá ve tmě. Nikde nerozsvítil, aby ji nevzbudil. Zdena zavírá oči a zatajuje dech. Cítí, e se nad ní sklání, aby ji zlehýnka políbil. Zdena rozkvétá a sládne touhou a těstím. Vztáhne mu ruce v ústrety, ovine mu je okolo krku. Strhne ho k sobě, drí a nepustí z hladového objetí.

****

83

Je sobota večer. Na sídliti teče teplá voda. To je důvod k veobecné očistě. Nejdříve přijdou na řadu děti. Do růová vymydlené jsou postupně ukládány do postelí. Nejinak je tomu u Rubeů. Jen s tím rozdílem, e malý Honzík s Haničkou odmítají usnout. Vdy přijel domů za rodinou táta.

Přes týden bydlí, po přemístění na divizi, na svobodárně. Domů přijídí na neděli, pokud nedrí v posádce pohotovost. Náčelník se sice snaí rozdělit nedělní sluby mezi sebe a ostatní pracovníky, kteří bydlí v posádce. Přesto to občas nevyjde, protoe Rube není jediným, kdo dojídí a jednou a dvakrát měsíčné tráví neděli v práci.

O to je tedy doma vzácnějí. Pokud slouil na letiti, byl u pluku od rána do noci. Nezřídka se dostal domů, a kdy děti u spaly. Ale přece jen je uil mnohem více ne nyní. Věnoval jim kadou

volnou chvíli.

Ted pozorně poslouchá vechny události a novinky ze koly i z domova. Honzík se nejdříve

pochlubil jedničkami v seitech. Teprve potom dal tátovi ákovskou kníku s poznámkou: Při

vyučování řehtá jako kůň”. Rube starí jen stěí zachovává vánou tvář. Vyptává se syna, jak to bylo.

Pepík Vylealů dělal na nás takové opičky, e jsem to nemohl vydret,” zkrouené přiznává Honzík.

Tak a přítě něco takového neslyím,” uzavírá otec podpisem do ákovské kníky synovo

provinění.

Pak si prohlédne seity o dva roky starí dcery. Pochválí ji za známky. Má z obou dětí radost. Ani on, ani manelka se s nimi nemusí učit. Jenom pravidelně kontrolují úkoly, aby děti nezlenoily.

Kdy obě ratolesti konečně usnou, vypoví si nejdůleitějí novinky rodiče. Hanka odhaluje záhadu náhlého zvýení poplatků za telefon. V pondělí se zastavila na potě. Tam se dozvěděla, jak to

bylo. Minulý měsíc pota účtovala dva meziměstské hovory s Prahou. Na námitku, e o tom nic

neví, slečna na ústředně potvrdila, e dvakrát za sebou spojovala televizi. Pamatuje se, e to bylo dva dny za sebou a e to byl vdy dětský hlásek.

Rubeová poděkovala za informaci a doma uhodila na děti: K jejímu překvapení se přiznal mení

Honzík: My jsme chtěli, aby vysílali víc pohádek pro děti. Volal jsem to těpánce, ale oni mi řekli, e tam není, a si zavolám druhý den. Tak jsem volal druhý den, ale nenael jsem ji.

84

Nějaký pán mi řekl, e jí to vyřídí.”

To je číslo!” uzavřel s hrdostí nad synovou samostatností otec. Konečně se vypravili na návtěvu k Čejkům.

To je doba,” vítá je ve dveřích Čejka. U jsme málem li spát.”

Jen mluv laskavě pouze za sebe,” skočí mu do řeči Růena. To jen ty, sotva dosedne k televizi, usne jako dřevorubec po prodlouené ichtě. Take jsem s tebou promarnila své mládí.

Nezapomeň, e si jsou teď Rubeovic obzvlátě vzácní, take asi cukrují jako dvě hrdličky.”

Usadili se v obýváku a rozdali karty. Nějak se jim vak do hry nechtělo. Ani nevěděli, jak přeli z ertování na poslední vývoj události.

Čejka si stěuje, e po Rubeově a Soumarově odchodu si nemá s kým otevřené pohovořit. Z těch

progresivních frází kolem sebe cítí předevím boj o funkce. Je u ze veho otráven. Nahoře se

pořád slibuje, e zjednáme pořádek, ale kde nic tu nic.

Jak dlouho si necháme líbit stále drzejí výpady proti armádě, Bezpečnosti a milicím?” dostává se Čejka do varu.

Kdyby lo jenom o slovní útoky,” přidává se Rube. Ale nedokázali zasáhnout ani proti partě chuligánů, která ztropila výtrnost přímo před sekretariátem ÚV. Mám takové mrazení v zádech,

aby se to straně nevymklo z ruky. Jestli to takhle půjde dál, nevím, nevím.”

Copak jsme tak nemohoucí, abychom to nezvládli?” rozčiluje se Čejka.

Je to otázka, jestli to je nemohoucnost, nechu nebo jetě něco horího! Poctivých lidí je u nás dost. Ale vidí sám, jak to dnes chodí. Ozve se a kdy nevyje s vlky, vrhnou se na tebe, div tě neukouou. Mnoho poctivých lidí má v hlavě zmatek. Progresivní křiklouni v hromadných

sdělovacích prostředcích ho jen zvyují. A nejhůř působí nerozhodnost, nedodrované sliby a to, e vedení ustupuje nátlakovým akcím a rezolucím.

My jsme ve straně byli vdycky zvyklí důvěřovat vedení a plnit ukázněně politickou linii a usnesení.

Jene dnes si dělá kadý co chce. Lidi, kteří dřív zadarmo ani nehrábli, se dnes můou strhat při vymýlení nových modelů. Ale ručičky jim zase jdou zpátky, mají-li pořádně máknout.

85

Hlavně e nadávají na vechno, co se u nás od Února osmačtyřicátého udělalo. Únor jim obzvlá

silně leí v aludku. Nejhorí jsou ti, co se cítí nedoceněni.”

Oba manelské páry si vzájemně vyměňují názory, vzpomínají na léta po pětačtyřicátém. Na

tehdejí nadení, elán, obětavost v práci i politickém ivotě. Marně hledají odpověď na otázky, co se to vlastně teď děje. Vichni čtyři pracují od svých mladých let ve straně. A nyní slyí ze vech stran slova, z nich je jim smutno a hořko. Copak lze věřit, e vechny ty brigádnické neděle, dobrovolná bezplatná práce v dolech, na stavbách, při ních o dovolených, agitování po vesnicích za vytvoření drustva, cesty na kole po okrese, proschůzované noci, e to vechno bylo k ničemu?

Vzpomínání, plné úvah a starostí, se protáhlo přes půlnoc.

****

Tak míjí teď den za dnem, elektrizovaný, stále silnějím napětím.

U Čejků vypnuli televizi. Růena neetrně probudila mue, který usnul únavou v křesle. Čejka se popaměti svlékl a zalehl.

Postupně černají i ostatní okna sídlitě. Noc kráčí do své druhé poloviny.

V tom do ticha ostře zazvoní telefon. Čejka se probudí z tvrdého spánku. Sáhne po sluchátku na

nočnim stolku. Slyím!” řekne navyklým způsobem.

Dozorčí útvaru. Soudruhu veliteli, máte se ihned dostavit na pracovitě. Volal to operační dozorčí divize.”

Co se děje?”

Posílají nám ifrovku. Víc nevím.”

Polete pro mě auto! Vzbuďte ifráka! A čeká za deset minut před jejich barákem. Stavím se pro něj.”

Provedu!”

Co je?” probouzí se Růena.

Musím na letitě,” odpovídá Čejka cestou do koupelny. Omyje si studenou vodou obličej. Pak se v miku nacvičenými pohyby ustrojí, pozdraví enu a vyjde na ulici. V té chvíli přijídí před dům auto.

Nasedne dovnitř. O kus dál naloí dalího u čekajícího důstojníka a zamíří na letitě.

86

Nejdříve zajede na táb pluku. Ze své kanceláře volá divizi. Spojili mu okamitě velitele.

Vláďo, sovětská a dalí spojenecká vojska překročila nae hranice. Na nic se mne teď neptej a řiď se pokyny, které jsem ti poslal v ifrovce!”

Čejka nestačil ani pozdravit, ani předpisově říci provedu. Chvíli hledí před sebe. Sluchátko mu vyzvání tečku čárku, tečku čárku. Konečně vytočí dalí číslo:

Tak co je s tou ifrovkou?!” spustí do telefonu netrpělivě.

Za chvíli vám ji přinesu, soudruhu veliteli.

Tak sebou hoď!

Text ifrovky je stručný. Oznamuje, e vojenské svazky pěti socialistických zemí překročily hranice ČSSR. Veliteli pluku se ukládá zabezpečit přijetí sovětského leteckého pluku, který přistane časně ráno.

Čejka se na chvíli zamyslí. Vzpomene si na nedávný rozhovor s Rubeem. Tehdy se nakonec po

výměně názorů shodli, e je nejvyí čas, vzít situaci u nás pořádné do ruky, dřív ne bude pozdě.

Teď je to tady. Sovětský svaz se rozhodl přijít na pomoc. I kdy s Honzou o této variantě hovořili, přece se mu teď, tváří v tvář skutečnosti, vynořuje v hlavě jedna mylenka za druhou.Ale teď není čas na úvahy. Je třeba začít jednat. Zamkne kancelář. Spěchá k dozorčímu pluku.

Vydává rozkazy. Zavolat na pracovitě náčelníka tábu, inspektora, starího inenýra a velitele obou zabezpečujících útvarů.

Pak nasedne do auta a jede na vě letové kontroly.

Brzy nato se letitě předčasně probouzí. Prostředky k zabezpečení létání vyráejí z autoparku na stojánky. Zvoní telefony. Radiostanice shromaďují umy éteru. V tom zachytí cvičené Čejkovo

ucho vzdálenou ruskou korespondenci. Sovětský vzduný sled navazuje spojení s letitěm. Čejka

odpovídá a upřesňuje podmínky pro přistání.

Jako první dosedá dopravní letoun sovětských vzduných sil. Po schůdcích vystupují funkcionáři s nejnutnějími prostředky k zabezpečení přistání pluku. Ujímá se jich náčelník tábu se starím

inenýrem.

Pak přistává první jednadvacítka. Dosedne a zaroluje na stojánku. Vystupuje z ní Vladimír Petrovič.

Náčelník tábu mu nabídne auto a doprovodí ho na vě k Čejkovi.

87

Přivítání dvou starých přátel je srdečné, ale přece jen trochu rozpačité a o poznání oficiálnějí. V

tomto okamiku vak není čas na dlouhé řeči. Stručný dohovor a sovětský velitel se chápe řízení přistání svého pluku.

Netrvá dlouho a celý vzduný sled sovětských letců je na zemi.

Znovu se setkávají přísluníci dvou bratrských armád. Není to tak dlouho, co byli s nadením vítáni tití piloti, kteří nám předávali nové nadzvukové letouny.

Dnes vak proběhlo přistání bez vlajek a bez oslavných projevů, nečekaně.

Hloučky pilotů mezi sebou diskutují na téma , co se to u vás stalo?

Ti, kteří vsadili na progresivisty a chtěli v rámci obrodného procesu udělat kariéru, rozdmýchávají nenávist vůči spojencům. Jiní zastánci praského jara se cítí dotčeni, proč k nám musel přijít udělat pořádek někdo za nás. Jen neradi slyí tvrdá slova o plíivé kontrarevoluci. Fakta jsou vak

neúprosná.

Teď vak je pravičáci nechtějí slyet. Čím méně mají argumentů, tím silněji křičí. Cítí, e nadeel konec jejich plánů. Kadý rozumný hlas potlačují osočováním.

Vilímek z letitě odjel na zasedání předsednictva přípravného výboru. Jeho členové se rozhodli

opustit budovu velitelství, kde se a dosud scházeli a kde měli kanceláře svého sekretariátu. Ukryli se do ilegality. Formulují nenávistné stanovisko proti vstupu spojeneckých vojsk. Sepisují a

vymýlejí dalí plány.

Po několika dnech ilegality se odváil Vilímek domů. Nikdo si ho cestou ani neviml. Večer zamířil o několik domů dál k Tuvorovi. Na tlačítku zvonku vyukal smluvené znamení krátce - dlouze -

krátce. A jetě dvakrát ty - tá - ty, ty - tá - ty.

Po chvilce napjatého ticha se ozval za dveřmi Tuvorův epot: ,,Kdo je?

Teprve kdy poznal po hlase návtěvníka, vpustil ho dovnitř. Jako spiklenci se zavřeli do obýváku.

Dlouho do noci se vzájemně informovali o situaci.

Tuvora líčil události na letiti. S netajeným vztekem vykreslil chování Čejky a Třeňáka, kteří prý jednají s přísluníky sovětského letectva, Jakoby se nechumelilo.

Vilímek na oplátku zase předal Tuvorovi stanovisko přípravného výboru, vlastně pouze jeho

předsednictva, které prý neustále zasedá na utajovaném místě.

88

Zároveň vydal Tuvorovi pokyny, aby spálil vechnu dokumentaci, zvlátě zápisy ze schůzí.

Na Tuvorovu otázku, kdy se ukáe na letiti, zatvářil se Vilimek co nejtajemněji. To zatím nepřipadá v úvahu. Nemám právo poruit pravidla konspirace. Kromě toho je v předsednictvu spousta práce,

take se musím brzy ráno opět vrátit. Jetě před svítáním pro mne přijede vůz.” A co já tady?”

vyčítá Tuvora, já můu nastavovat krk? Kdybyste aspoň zařídili Čejkovo odvolání. Jako velitel

pluku bych měl úplně jinou pozici. Ale takhle?!”

Nic se neboj! Na Čejku taky dojde. Teď se ale musíme na čas stáhnout a připravit síly. Jakmile by ti hrozilo nějaké nebezpečí, dáme ti včas vědět a postaráme se o tebe. Zatím vyčkávej!”

Vám se to kecá a radí,” rozčiluje se Tuvora.

Zatím je třeba vydret. U se pracuje na memorandu. Navrhuje vystoupení z Varavské smlouvy.

Jakmile se to podaří prosadit…”

Jen aby se to podařilo,” zapochybuje Tuvora. Přece vak je trochu upokojen. Doufá, e jeho doba teprve přijde. Musí ho ustanovit nejméně velitelem pluku. Ale proč by nemohl jít jetě na vyí funkci?

S těmito nadějemi se Tuvora vrátil na letitě. Neúnavné rozdmýchává ovinistickou hysterii ke

spojencům.

Avak proti Tuvorovi a pravičákům sdrueným kolem něho, se postupně staví poctiví lidé, vedení

Čejkou a Třeňákem.

Přesto cesta větiny k poznání je nelehká a zdlouhavá.

Usnesení listopadového zasedání ústředního výboru pomáhá ukázat východiska ze sloité situace.

Za aktivní pomoci politického oddělení divize se daří dosáhnout výraznějího zlepení stavu zvlátě na výročních stranických schůzích. Jenom ti nejzarytějí zastánci obrodného procesu se nechávají slyet, e mají váné výhrady, e tomuhle slouit nebudou.

Ve skutečnosti troubějí na ústup, nebo u tuí, e by do nově volených stranických výborů

neproli.

Stále větí podporu získávají naopak ti, kteří chtějí udělat ve straně i u pluku pořádek a skoncovat s předcházející krizovou situací.

91

Čejka s Třeňákem jsou zvoleni do celoútvarového výboru, Třeňák se stává jeho předsedou.

Funkci přijímá tentokrát bez výmluv na práci v hangáru.

****

Po zasedání ústředního výboru KSČ v dubnu 1969, které zvolilo do čela strany nové vedení, se

schází divizní aktiv komunistů. Čejka s Třeňákem si přivstali, aby dojeli na místo dřív a mohli si jetě před zahájením aktivu promluvit s náčelníkem politického oddělení.

Soudruhu podplukovníku,” začal Čejka bez dlouhých úvodů, potřebujeme vai pomoc. Vilímek je na funkci zástupce velitele pro politické věci neúnosný. V poslední době se můe sice samou

loajalitou a horlivostí přetrhnout, ale nikoho u neoklame. Třebae se bije v prsa a skládá

sebekritiky, lidi mu nevěří a neuznávají ho. Jetě donedávna tval proti Sovětům a teď by jim

najednou vlez do zadku. Jeho přítomnost u pluku nadělá víc kody ne uitku.”

Jsem rád, e jste s tím přili. Souhlasím s vámi. Bylo u rozhodnuto odvolat Vilímka z funkce. Po aktivu si ho zavolám a seznámím ho se závěrem rozhodnutí.

Teď bude třeba najít za něj co nejdřív náhradu. Máte nějaké návrhy?”

Mysleli jsme si, jestli by se nemohl vrátit Rube. Pomohl pluk vytáhnout z největího bahna.”

Fakt je, e by mohl být jedním z kandidátů, i kdy jsem počítal, e mi bude dělat zástupce. Ale kdy u jsme u toho, tak si ho zavoláme a poslechneme si, co on na to.”

Kdy Rube přiel a přivítal se s Čejkou a Třeňákem, zasvětil ho náčelník stručně do obsahu

předcházejícího rozhovoru.

Soudruzi, děkuji vám za důvěru. Jsem rád, e jste si na mne vzpomněli. Za dobu, co jsem s vámi dělal, mi pluk přirostl k srdci. Dodnes se přistihnu, e kdy přijdu k jinému útvaru a pomáhám tam řeit nějaký problém, pletou se mi do řeči slova: to u naeho pluku to děláme … Jene chci

otevřené přiznat jedno , jestli dolo loni u pluku k nedobrým věcem a ke křivení linie strany, cítím za to svůj díl spoluodpovědnosti.

92

Neomlouvá mne ani to, e jsem musel odejít jetě před srpnem. Dodnes si lámu hlavu nad tím, kde jsme zaspali, e to dolo k takovým koncům, e museli přijít spojenci.

Říkám vám to poctivě. Přiznám se, e bych se docela rád vrátil. Ale myslím si, e by to věci

neprospělo. Odvedl jsem u pluku vechno, co jsem uměl , i s chybami. Chce to někoho, kdo by to

posunul zase o kus dál.”

No, no, jen si tady nehraj na unavenýho,” vyjel na něj Třeňák. Souhlasím s tím, co tady bylo řečeno. Fakt je, es občas láp do emailu. Ale to se stává kadýmu, kdo chce něco pořádnýho

udělat. Hlavní je, es udělal o moc víc toho dobrýho. Jsme přesvědčeni, e bys nám v současný

době prospěl. Pluk zná jako svoje boty. Teprve teď to budeme muset pořádné rozhýbat. S

Vilímkama a Tuvorama bychom moc daleko nedojeli, leda na kompost, i kdy jsou dnes hodní, a

to zaráí.”

Věřte mi, chlapi, e ze mne nemluví uraená jeitnost. Ale opravdu si myslím, e by můj návrat nebylo nejastnějí řeení,” trvá na svém Rube.

Tak nám poraď, jak z toho ven! Vilímka je třeba vyrazit pokud mono jetě včera!” rozohňuje se Čejka.

Měl bych jeden návrh,” říká Rube. Za pár neděl končí kolu Jarda Soumar. Dejte na tu funkci jeho! A jestli chcete Vilímka vyrazit hned, tak to chvíli jetě zvládněte bez něho, ne? Stejně to táhnete sami a navíc musíte jetě hlídat Vilímka, aby vám pod maskou medových úsměvů

neudělal nějaký podraz.”

S Jardou počítáme, e se automaticky vrátí na předsedu. Já jsem to vzal dočasně. Počítám, e

jdu zpátky do hangáru,” pospíchá s připomínkou Třeňák.

Hele, choď rovně a u zase nezačínej,” zarazí ho Rube. To u jsme od tebe jednou slyeli a pokazili jsme, co jsme mohli. Tak teď dr lajnu a makej! A do hangárů můe chodit kdy se ti zlíbí!

Mezi lidi ti nikdo nebude zakazovat přístup!” Tak dost, soudruzi!” ukončil diskusi náčelník politického oddělení. Ujasnili jsme si situaci a vyměnili názory.

Předloím nadřízenému politickému orgánu a veliteli návrh ustanovit na funkci zetvépé pluku místo Vilímka J. Soumara. Kdyby to nevylo, nedá se nic dělat, Honzo, el bys znovu zpátky k pluku. Má někdo jetě nějakou připomínku obzvlá zásadního rázu? …

93

Nemá! Take se můeme rozejít. Čas prchá a za chvíli začíná aktiv. Mimochodem, doufám, e

hned po referátu vystoupíte v diskusi. A to oba , Čejka i Třeňák. A teď mě omluvte. Potřebuji si jetě srovnat mylenky.”

S tím je propustil, otevřel sloku a zahloubal se do referátu.

****

ivot u leteckého pluku se postupně konsoliduje. Nové vedení strany dalo lidem jistotu v práci.

Divizní aktiv komunistů vytýčil úkoly k nápravě chyb a k obnově hodnot, které dělají z armády

skutečný nástroj moci dělnické třídy a vech pracujících vedených stranou.

Brzy po návratu z aktivu svolal velitel pluku Čejka podřízené velitele a náčelníky s předsedy

stranických organizací. Na tomto shromádění vystoupil se stručným politickým stanoviskem a pak zdůraznil předevím úkoly bojové pohotovosti.

Nejde zdaleka jenom o dodrování norem po vyhláení poplachu. V prvé řadě musíme odstranit

zmatek v hlavách lidí. To se týká kadého vojáka z povolání, ale předevím a v prvé řadě kadého pilota.

Budu proto tvrdě vyadovat pravidelné provádění marxleninské přípravy a politického kolení se

vemi přísluníky. Laskavě si uvědomte, e to není jenom věcí politické skupiny a stranických

organizací. V prvé řadě za to zodpovídá kadý velitel a náčelník.

A za mnou nikdo nechodí s návrhy na překládání nebo zkracování kolení a uvolňování z něho.

Dále kladu důraz na rozlétanost pilotů. Musíme urychleně odstranit přestávky v létání za

normálních i ztíených podmínek.

Od inenýrů potřebujeme maximum schopných main. To myslím samozřejmě nejen na kadé

lítání, ale i pokud jde o koeficient bojové pohotovosti.

Jsem si vědom, e to není jednoduché. Chce to od kadého víc a pořádně makat a míň řečnit a

vyhledávat objektivní potíe.

To je asi tak vechno. Má někdo něco k tomu, co jsem tady vykládal?”

Čejka si sedl a rozhlédl se po přítomných. Zavládlo rozpačité mlčení a vyčkávavé ticho. Nikomu se nechtělo začít.

94

Tak kdy nikdo nechce vystoupit jako první, vynecháme začátek a přistoupíme hned k druhému

diskusnímu příspěvku! Nehlaste se vichni najednou, ale pěkně popořádku!” usmívá se Čejka.

A zase ticho s hlavami do desek stolů. Po dalí chvíli se přihlásil Třeňák. A po něm dalí. Ledy jsou konečně prolomeny. Účastníci shromádění se přece jenom rozhovořili. Jeden za druhým

ukazují, co vechno bude třeba dát do pořádku.

Větina se shoduje, e ze veho nejdříve se musí upevnit kázeň, dát dost prostoru jak na letecký výcvik, tak i na pravidelnou politickou práci i ostatní druhy činnosti pluku.

Diskutující poukazují na to, e se vechno dá zvládnout, vzbudí-li se iniciativa lidí. Přicházejí s návrhy na nový rozvoj socialistické soutěe, donedávna zavrhované obroditeli jako formalismus.

Dolo i na návrh zaktivizovat mládenické organizace.

Najednou chce kadý přijít se svou trokou do mlýna. Čejka nakonec poděkoval za vechny věcné

připomínky a návrhy. Po shromádění pozval k sobě Třeňáka, aby se poradili, co dál. Nejdřív

rozdělili úkoly, kdo co zařídí, aby nezapadl ani jeden návrh a kritická připomínka. Na co nestačí jejich síly, předají k řeení veliteli divize. Zároveň Třeňák zpracuje stranickou informaci pro vyí politický orgán.Do týdne se svolají stranické schůze a po nich veřejné schůze po součástech pluku.

Na kadé z nich vystoupí určený člen celoútvarového výboru a přísluník tábu pluku.

Vysvětlí lidem, co nás čeká, ale také jak jsme naloili s připomínkami, přednesenými na dnením shromádění.

Tato práce přinesla své ovoce. Lidé pochopili, co se od nich chce. Velmi dobře zapůsobila

informace, co se stalo s jejich náměty. Řadoví přísluníci útvaru se v praxi přesvědčili, e to Čejka i nový celoútvarový výbor myslí s nápravou chyb a nedostatků váně.

Naprostá větina se ztotonila i s návrhem propustit do zálohy Vilímka s Tuvorou a několik jejich nejvěrnějích nohsledů.

Plukovní organismus začal dýchat opět pravidelným rytmem dělného kolektivu.

****

95

Kapitán Benhák chodí poslední dny jako tělo bez due.

A dnes přiel domů a není s ním řeč. Letmo políbil enu a dcerku. Sedl si do křesla a schoval hlavu za noviny. Zdena posílá diplomaticky dceruku, aby si sedla tátovi na klín.

Ruda pohladí svého mazlíčka po vláscích, ale zůstává mylenkami jinde. Vyjádřeno spojařsky ,

není na příjmu.

Zdenu konečné přejde trpělivost, vezme Rudovi noviny a optá se:

Tak u nám konečně řekni, co se děje!? Já se na tebe nemůu koukat. Trápí se. Nebo jsme ti

něco s malou udělaly?”

Ruda se konečně rozpovídá. Svěřuje se Zdeně, jak se to u pluku v poslední době změnilo. Nejvíc

ze veho se bojí, aby nemusel znovu odejít do zálohy. Povídá se, e to není vechno, e dojde i na dalí.

Nikdo pořádně neví, co se odehrálo při odchodu Vilímka a Tuvory. Nechali se prý slyet, e nebyli sami, kdo se dopustili závaných chyb. Naznačovali, e mají materiály, které dají k dispozici

nahoru. A právě tito dva mu pomohli zpátky do armády. Jako můra ho tlačí vzpomínka na papír,

který jim podepsal, kdy za ním přili, aby poádal o rehabilitaci a návrat k létání. U ani přesně neví, co vlastně tenkrát podepsal. Ví jen, e tam byla řada nedobrých výroků.

Dnes mu je jasné, e tehdejím obroditelům vůbec nelo o nějakého Benháka a jeho létání.

Rafinovaně zneuili jeho případu ke svým cílům. Byl pro ně jedním z trumfů proti poctivým

komunistům, které potřebovali odklidit z cesty, aby se mohli rozběhnout za vlastní kariérou.

Zdena se ho snaí utěit:

Hlavní je, e jsi dokázal, e to myslí poctivě.”

Kdy já jsem udělal i po návratu k pluku kopance. Třeba jen ta moje přihláka do strany. A pak, místo abych se ozval proti tomu, co se mi nelíbí, zase jsem mlčel a věnoval se jenom lítání. Přesně to, co mi kdysi vyčítal Rube a co bylo jedním z důvodů mého proputění.”

Pokud vím, tak tě velitel pluku docela chválí. Nedávno mne potkal u prodejny a dal se se mnou do řeči. Říkal, e ti jde zřejmě manelství k duhu, e jsi teď docela jiný chlap. A pak, kdyby tě chtěli znovu vyhodit, tak by tě snad nepovýili, ne?”

96

Ty si to moc idealizuje. Má sice pravdu, e mi zatím nikdo nic nevytýká, spí naopak. Ale nevím, co bude, jestli někdo vyourá ten neastný papír, co jsem podepsal Tuvorovi a Vilímkovi, abych se znovu dostal k létání. Teď, kdy jim teče do bot, mohou s tím vyrukovat. Jak jsem je poznal, jsou veho schopni.”

Tak na nic nečekej a promluv si o tom s Čejkou. Myslím si, e je to spravedlivý člověk. Věřím, e ti pomůe. A kdy ne, tak tě u nás v drustvu vemou vema deseti.”

No tos mě opravdu potěila! Ví přece dobře, e chci hlavně lítat.”

Po dalí výměně názorů se Benhák rozhodl, e bude opravdu nejlepí zajít za velitelem a otevřeně s ním promluvit.

Hned druhý den si vyádal u Čejky osobní rozhovor. Řekl mu vechno, co ho trápí. Nic

nezatajil.Tak aby bylo mezi námi jasno,” spustil Čejka, sotva Benhák skončil svou zpověď,

ten tvůj pamflet znám. Kdy jsem ho četl, otvírala se mi kudla v kapse a pořádně mě to dohřálo.

Vzhledem k tvým dřívějím , s prominutím , politickým kvalitám v uvozovkách mi vak bylo u

tenkrát jasné, e ty řeči nejsou z tvé hlavy.

Stál jsem o tebe jako o dobrého pilota. Věřil jsem, e ti pobyt v jézedé přiel k duhu. Samozřejmě, e jsem se na tebe podrobně informoval, jak vypadá politicky a morálně. Na doporučení dobrých

soudruhů jsme souhlasili, aby ses vrátil k pluku.

Rozhodně jsem tě nebral zpátky jako ukřivděného chudáčka. Naopak jsem tvůj návrat chápal jako

sílu naeho zřízení, která věří lidem a dává jim anci k nápravě chyb.

Momentálně potvrzuje, e jsi se změnil k lepímu. Nevím tedy, proč bychom tě měli znovu

vyhazovat. Záleí hlavně na tobě. Plně souhlasím s tím, co nám říká nae strana,toti e si kadý sám píeme svůj posudek. Zanech zbytečného filozofování a makej! A to ostatní přenech k

posouzení nám!”

****

U pluku se připravuje letový den. Ve třech směnách , dopoledne, odpoledne a v noci se vystřídají

vechny letky. táb pluku se rozdělí na dvě části k zabezpečení celé letové akce.

97

Začne fungovat před zahájením dopolední směny a skončí po třetí noční směně. Znamená to, e

jedna část začne činnost časně ráno a končí pozdě odpoledne a druhá část převezme tafetu a

skončí po půlnoci. Náčelník tábu to komentuje slibem, e ty hodiny navíc si můe kadý

individuálně vybrat v neděli, ale bez nároku na oputění posádky. Bojová pohotovost je zákon,

který nelze obejít.

Stejně na tom jsou i technici a přísluníci zabezpečujících útvarů. I oni musí pořádně zabrat bez ohledu na hodiny. Letouny a ostatní technika musí být perfektně připraveny v poadovaném

mnoství a jetě s nutnou zálohou pro vechny případy.

Piloti jsou celý den před létáním na předběné přípravě. Zvlátě mladí mají práce nad hlavu. Musí si důkladně připravit kadé cvičení podle osnovy bojové přípravy plánované v obou variantách , za normálních a ztíených povětrnostních podmínek.

Zakreslit si plánované tratě letů do mapy s potřebnými údaji. Zopakovat si mnoho nejdůleitějích věcí z aerodynamiky, letovodské přípravy, meteorologie a dalích disciplín. Připomenout si řeení zvlátních případů za letu, co můe ve vzduchu v zlomku vteřiny rozhodnout o ztrátě či záchraně letounu i ivota. Uspět při přezkouení z morse značek a mnoho dalích problémů.

Zkuení piloti nemají méně úkolů ne mladíci , spíe naopak. Připravují se na létání se stejnou zodpovědností. Nemohou si přece dovolit, aby se shodili před těmi, kteří přili k pluku nedávno z učilitě a oslavili své první sólo na bojovém letounu. Přesto vak musí nějak prokázat svou

převahu. Dávají tedy najevo, e to vechno je pro ně maličkost. Sem tam si okázale lutí kříovku nebo čtou různé časopisy. A potom, aby mladí neviděli, dohánějí přípravu individuálně.

Na závěr předběné přípravy jsou piloti od vech letek svoláni na učebnu tábu pluku, Čejka je

seznamuje s ifrovkou o závané události. Dnes ráno dolo k naruení naeho vzduného

prostoru. Naruitel pronikl na čs.území v prostoru Českého Krumlova. Byla na něj zvednuta

hotovost. Ná pilot byl správně naveden na cíl. Ohlásil, e cíl vidí a zahajuje plnění úkolu. Vyzval cizí osádku, aby ho následovala. Naruitel neuposlechl a snail se uniknout. Ná pilot dostal rozkaz velitelského stanovitě zahájit výstranou palbu a donutit nepřítele k přistání na naem území.

98

Pilot vak rozkaz nesplnil. Bez jediného výstřelu nechal naruitele uniknout za hranice …

Strohou informaci ifrovky doplnil Čejkův kamarád z učilitě, slouící u dotyčného pluku, kde se případ stal. Letoun cizího státu neměl proti naemu stíhači anci. A přece unikl. Ná pilot

zdůvodňuje svou nerozhodnost tím, e se bál, aby neohrozil ivoty civilních osob.

ifrovka ukládá rozebrat celý případ se vemi piloty. Znovu prověřit znalosti úkolů a přesného

postupu v ostré hotovosti při ostraze státních hranic.

Čejka se dostává do varu:

Podle mne pilot, který v akci proti naruiteli začne mít obavy, aby někomu neublíil, nepatří za knypl stíhačky. Kdy, tak maximálně jako prákař k leteckému hnojení polí. Kdy dostanu rozkaz

zadret naruitele, pak nemám co meditovat. Přimáčknu ho na zem a ponechám povolanějím

orgánům, aby zjistili, zda jde o zbloudilého turistu nebo pióna a provokatéra. Jasné?!

Jestli je mezi námi někdo, kdo nemá nervy na splnění bojového úkolu, tak a to raději řekne a

zabalí to. Mezi stíhači bylo dycinky místo jen pro pořádné chlapy!

Má někdo nějaký dotaz? … Nikdo! Tak rozchod!”

****

K pluku přijel Rube v nové funkci zástupce náčelníka politického oddělení divize. Dostal na starost zabezpečení stranických pohovorů při výměně členských legitimací právě v této plukovní

organizaci.

Nejdříve se ohlásil u velitele pluku. Ten k sobě zavolal svého nového zetvépé majora Soumara a

předsedu celoůtvarového výboru strany Třeňáka.

Po vzájemném přivítání se dali ihned do práce. Rube seznámil soudruhy se závěry politického

oddělení k poslední mimořádné události, kdy pilot, člen strany, nesplnil bojový úkol a nechal

uniknout naruitele. Stranickým organizacím leteckých pluků se ukládá věnovat zvýenou

pozornost pohovorům s kadým pilotem-komunistou. Vem velitelům, politickým pracovníkům a

stranickým organizacím se ukládá učinit vechno pro to, aby se nemohl opakovat vzpomínaný

případ takového selhání pilota.

99

Potom přistoupili k zhodnocení situace v jednotlivých organizacích. Ukázalo se, e Soumar s

Třeňákem pracovali dobře. Pomohli výborům základních organizací vyhodnotit jednotlivce a

připravit je na pohovory. Rube jim za to poděkoval a sdělil jim rozhodnutí politického oddělení provádět pohovory tříčlennými komisemi. Rube s Čejkou a jedním členem celoútvarového výboru

povedou pohovory s komunisty tábu a piloty první letky. Soumar je předsedou druhé a Třeňák

třetí komise pro pohovory v ostatních organizacích. Zabráni do práce ani nepostřehli, e u je

večer. Teprve teď si uvědomili, e potřebují Rubee někde ubytovat. Nedávno se toti přestěhoval s rodinou do místa nynějího působitě, Čejka se Soumarem mu nabídli nocleh doma. Rezolutně

odmítl. Kdo ví, kdy budou končit a nerad by ruil v noci. Nepomohly ani hrozby, co s ním provede Čejkova ena, a se dozví, e je týden na letiti a přesto pohrdl jejím pohostinstvím.

V průběhu dalích dnů se ukázalo, e to bylo rozhodnutí rozumné. Pohovory se protáhly větinou

dlouho do noci, take ani nestálo za to jezdit na sídlitě.

****

Na chodbě před kanceláří politické skupiny nervózně přechází kapitán Benhák. Snad podesáté u

počítá dladice na podlaze.

Měl přijít na stranický pohovor ve čtrnáct hodin. Teď u je estnáct hodin a pořád nic. Jeho neklid vzrůstá. Není divu. Komise vedená Rubeem, je náročná. Kadý, kdo před ni předstoupil, se

pořádně zapotil.

Byli jednotlivci, kteří byli navreni k vyloučení, nebo bylo doporučeno zruení jejich členství ve straně. Ale i ostatní museli s plnou odpovědnosti zdůvodňovat své postoje v krizovém období.

Co asi čeká Benháka? Minuty jsou čím dál delí.

Ted se otevřely dveře.

Skoč si zatím na večeří, soudruhu Benháku! Tady to potrvá jetě dobrou půlhodinku. Za tu dobu to snad zvládne. A řekni

v armě, a tam něco schovají pro velitele!”

100

Ruda zamířil k jídelně. Na jídlo neměl ani pomylení. Sedl ke stolu, ale nevěděl, co mu servírka přinesla. Trochu se povrtal v talíři a odloil příbor. Vypil dva hrnky čaje a vrátit se zpátky. U vchodu na táb ho zastavil dozorčí pluku:

Volala tvá .stíhačka , jestli nevím, kde by tě sehnala. Slíbil jsem jí, e ti vyřídím, abys jí zazvonil.”

Ruda poděkoval a vytočil číslo domů. Na dotaz Zdeny, kdy přijde domů, odpověděl, e zatím neví, ale e se zřejmé zdrí delí dobu.

Zavěsil a vrátil se na chodbu.

Tak pojď dál,” vyzval ho hlas z pootevřených dveří. Vstoupil. Pozdravil se s členy komise a posadil se na připravenou idli.

Na vyzvání předsedy komise Rubee vytáhl z kapsy papíry a předčítal, co si předem připravil.

Zmínil se o své práci v JZD, kde byl velmi dobře hodnocen jak po stránce pracovní, tak i za

politickou činnost jako místopředseda svazácké organizace a vedoucí kulturního souboru.

Uvedl, e v prvních měsících roku 1968 toho moc o praském jaru v zemědělském drustvu

nevěděli. Kdy k nim doly první zprávy o lednovém zasedání ústředního výboru, uvítal rozhodnutí odstranit vzniklé nedostatky a napravit minulé chyby.

Dalímu vývoji rozuměl čím dál tím méně. Nelíbily se mu útoky proti armádě, Bezpečnosti a

Lidovým milicím. Nedovedl pochopit stále ostřejí útoky proti straně a Sovětskému svazu.

Kontrarevoluční výzvu 2000 slov nečetl. V drustvu se o tom ani nemluvilo. Měli svých starostí nad hlavu.

Pak přila nabídka, aby se vrátil do armády. Měl z toho velkou radost. Ani na chvíli nezaváhal.

Nikdy se nezbavil touhy znovu létat.

Byl rád, kdy mu bylo umoněno nastoupit u původního útvaru. Chtěl dokázat, e není takový, jak o něm soudili v kolektivu před proputěním. Umiňoval si, e se zapojí do politické práce. Přihlásil se o úkoly ve svazácké organizaci. Zjistil vak, e u letky u nefunguje. Soudruh Klen převzal funkci náčelníka klubu po Voříkovi. Nový předseda plukovního výboru byl nezkuený a navíc zmatený

různými modely, jimi pravičáci mládenické hnutí rozbili na různé skupiny, v nich se hlavně

diskutovalo, ale práce ádná.

101

Také socialistická soutě se zruila jako přeitek. Zkrátka se hlavně dovídal, co vechno bylo

patné a formální.

Kdy i jemu nabídli členství ve straně, potěilo ho to. Nabízeli mu členství u v JZD jako vzornému pracovníku a členu brigády socialistické práce.

Při projednávání přihláky na členské schůzi chtěl vystoupit s vyznáním, proč vstupuje a co by chtěl dokázat. Zmohl se vak jenom na několik vět. Měl dojem, e tehdejí výbor chtěl slyet úplně něco jiného.

Nemohl se v tom vyznat. Znovu se proto stáhl do ústraní. Dnes ví, e to byla chyba.

S listopadovou rezolucí se ztotonil. Novému vedení z dubna věří a chce ho plně podporovat.

Děkuji soudruhu Benhákovi,” začal Rube. Hlavní problémy řekl, ale jetě nám zůstal něco dluen. Mám několik dotazů. Bude jich zřejmě trochu víc i od ostatních členů komise.

Předevím by mne zajímalo, jak dnes hodnotí své proputění z armády. Dále bych chtěl slyet

hlubí zdůvodnění tvého vstupu do strany a příčiny tvé dalí pasivity po návratu k pluku.”

Čejka chce vědět, jak Benhák hodnotí svou práci v letce, jeho vztah k plnění úkolů bojové a

politické přípravy a názor na pilota, který nechal beztrestně uniknout naruitele.

Třetí člen komise se ptá na jeho soukromý ivot.

Rube vyhlauje přestávku, aby se Benhák mohl solidně připravit. Zapíná vařič, e uvaří kávu. Ani u neví kolikátou za tento den.

Po přestávce začal Benhák s odpověďmi. Vyjádřil se nejdřív k těm jednoduím otázkám. Rodinný

ivot má v naprostém pořádku. S alkoholem přestal. Úkoly v letce se snaí plnit co nejlépe. Nejsou k němu připomínky. A jeho názor na případ s naruitelem? Hotovostní pilot je povinen splnit úkol při ostraze hranic. V daném případě se pilot zachoval zcela nesprávně.

Co se týče mého vstupu do strany, řekl jsem vám upřímně, e jsem o členství stál. Nelo mi o

ádnou kariéru. Jediné, s čím jsem se nemohl smířit, bylo mé proputění z armády. Hluboce se mě dotklo podezření, e bych mohl mít něco společného s pokusem Milera o úlet za hranice. Dodnes

to ve mně sedí jako křivda.

102

Myslím si, e tehdejí řeení bylo vůči mně příli tvrdé.”

Nesmí zapomenout,” vloil se do řeči Čejka, e řada faktů mluvila tenkrát proti tobě. A kdy jsme k tomu přidali tvou politickou pasivitu a rozháraný soukromý ivot, bylo to sloité. Já jsem osobně dlouho váhal, k čemu se přiklonit. Jako pilota jsem tě nerad ztrácel. Mé rozhodnutí ovlivnilo

stanovisko letky. Kdy jsem slyel z úst řadových pilotů, e ti nevěří, a e by se neradi dočkali, abys jim vrazil kudlu do zad, podepsal jsem bez výčitek návrh na tvé proputění. Chápej, e jsme ti do hlavy neviděli, jak to opravdu myslí.”

Ty tady mluví o křivdě a nedůvěře,” navázal dalí člen komise, ale co si o tobě máme myslet, kdy si přečteme tvou ádost o rehabilitaci?”

A je tady to, čeho se Benhák nejvíc bál. Vysvětluje ve, s čím se svěřil při osobním pohovoru

Čejkovi.

Kdy jsi podepsal, tak jsi s tím musel souhlasit, ne!” ozval se člen celoútvarového výboru.

Benhák znovu vysvětluje, e mu lo v prvé řadě o návrat k létání, a e proto podepsal, i kdy se mu řada formulací nezdála.

Do polemiky zasáhl Rube, aby se přili nezvyovaly hlasy. Komise poádala Benháka, aby se

chvíli proel, e se poradí.

Dolo k výměně názorů. Hovořilo se o zrueni členství pro pasivitu. Ne pro Benhákovu ádost o

rehabilitaci, ale proto, e za celou dobu svého návratu k pluku a později jako člen strany ani jednou nevystoupil se zásadním stranickým názorem.

Čejka se vak stavěl za jeho ponechání ve straně. Měl jsem s ním dlouhý rozhovor. Já mu věřím.

Jsem přesvědčen, e odchodem z armády dostal pořádnou lekci na celý ivot.

V jézedé nezačal sice dobře, ale srovnal se. Zapojil se do brigády socialistické práce, solidně rozhýbal v drustvu svazáckou činnost. Soudruzi tam počítali s Benhákovým přijetím do strany,

protoe byl příkladný v práci a jeho politické postoje byly jasné.

Fakt je, e návrat k pluku znovu zpackal. Svěřil se mi, s jakými názory a ideály se vracel. Kdy ale viděl a slyel Vilímkovtinu najednou nevěděl kudy kam. Stáhl se opět do ústraní. Věnoval se jen lítání. Ale přemýlel o sobě. Můu říct, e dnes patří mezi nejlepí piloty. Úkoly plní perfektně.

Vyvezl nejvíc mladíků na instruktorské sedačce.

103

U letky dělá aktivně v SSM, i kdy u přetahuje věkovou hranici členství. Organizuje zájmovou

sportovní činnost. Stará se o socialistickou soutě. Své závazky vdy plnil. Taky na seminářích marxistickoleninské přípravy je k nepoznání. Má pečlivě zpracované písemné přípravy, i kdy zatím nedokáe vdy objasnit problém, ani by řadu věcí nerecitoval ze seitu.”

Po delí výměně názorů zavolal předseda komise Benháka. Následovaly dalí otázky a odpovědi.

Pak mu poděkovali a komise se poradila o celkovém hodnocení. Byl zformulován závěr a k

poslední větě: Komise navrhuje…

A znovu zvaování vech pro a proti a sjednocení na celém záznamu o výsledku pohovoru.

****

Benhák za dnení den několikrát promyslel svůj dosavadní ivot. Naděje střídá skepsi o výsledku

pohovoru. Zůstane ve straně a bude dál létat, nebo se vrátí na traktor? A co Zdena? Ona, členka strany a on ze strany vyloučený a zkrachovaný pilot? Platí to, co mu nedávno řekl Čejka, nebo

změní názor po dneních diskusích? Rube mu asi moc nefandí, obzvlá po tom, co svůj odchod

z armády označil za křivdu.

Komise navrhuje,” končí Rube, aby byl soudruhu Benhákovi vydán nový členský průkaz a za jeho nedostatky mu byl udělen stranický trest důtka.”

Benhák se zajíkl rozruením:

Soudruzi, dostal jsem pořádnou lekci. Ale pochopil jsem, co mi dnes vytýkáte. Děkuji vám, e jste se mnou měli tolik trpělivosti a dali mi důvěru. Chci být poctivým komunistou. Jetě jednou děkuji!”

****

Náčelník politického oddělení divize si zavolal Rubee:

Tak pojd dál, má pěkný malér!”, přivítal ho u ve dveřích. Ale v očích mu vesele jiskřilo.

Jsem sice s maléry kámo, ale momentálně o ádném nevím,” nedá se Rube. Ale přece jen

znejistěl.

104

Důkladně jsme tvůj případ zváili s výborem stranické organizace,” pokračuje náčelník a doli jsme k následujícímu závěru. Za tvou dosavadní práci ti odevzdám poukaz na výběrovou rekreaci

do Sovětského svazu. Je to do sanatoria ministerstva obrany v Gurzufu na Krymu. Letíte za týden na čtyři neděle s manelkou, ale bez dětí. Take má velký fofr připravit na cestu Hanku, vybavit si papíry a sbalit kufry. Má nějaké dotazy?”

Rube polkl naprázdno a zajíkavě děkoval za tak vysoké ocenění práce.

Podobně proběhl rozhovor doma. Hanka, rovně astná, začala se starostí, co bude měsíc s

dětmi. Chvíli se nechala přesvědčovat, e je ráda ohlídá jedna z babiček. Hned nato spustila, e nemá co na sebe. V duchu vak u probírala svůj atník, který ani zdaleka není tak chudý, jak by se z její lamentace mohlo zdát.

Celý týden proběhl v horečných přípravách. Večer před odletem byly dva kufry napěchované

osobními věcmi i dárky pro hostitele.

Ale spaní bylo velijaké. Několikrát za noc rozsvěceli na budíka, aby nezaspali.

Jetě za tmy se ustrojili a vyrazili k prvnímu vlaku. Rube s dvěma kufry typu vojenského označení vulkán-fíbr, Hanka s příruční takou a kabelkou dorazili na ruzyňské letitě. Kufry předali do péče aerolinií. Honza popadl příruční kabelu a po vybavení formalit zamířili s ostatními členy zájezdu k letounu.

Let proběhl normálně. Po přistání Hanka bájila, jaký to byl záitek.

Z letitě je zavezl autokar do hotelu na Leninských horách. Po oficiálním přivítání a slavnostním obědě absolvovali projíďku Moskvou.

Po večeři vyrazili na Rudé náměstí, které září večerním osvětlením. Mramor mauzolea se opírá o

kremelskou zeď s pomníky Leninových druhů, hrdinů Sovětského svazu a mezinárodního

dělnického hnutí. Vysoko na vrcholu jedné z kremelských kopulí se třepetá zástava revoluce. Vedle rudě svítí rubíny hvězd Spasské věe. Vlevo od ní rámuje náměstí pohádkově barevný chrám

Vasila Blaeného.

Hanka s Honzou jsou uneeni. S nimi obdivují tato místa stovky návtěvníků z nejrůznějích zemí.

107

Vichni čekají na střídání stráí. Blíi se dvaadvacátá hodina. Z Kremlu vypochodovali tři strání ve slavnostních stejnokrojích. Kadý jejich pohyb je strojově přesný. Poslední krok a úder puky po bezhlasém povelu k noze zbraň splývá s desátým úderem zvonu věních hodin.

Hanka stiskne Honzovi ruku. Nepotřebují ádná slova, aby si porozuměli.

Do hotelu se vrátili po půlnocí, unaveni, ale usnout nemohli.

Ráno, dlouho před snídaní byli ji venku. Proli se v okolí hotelu. Po snídani jeli na letitě. Odtud směr Simferopol.

Hanka s Honzou hltají vechnu tu nádheru. Z verandy hotelu mají vyhlídku na moře, probleskující mezi bohatou zelení stromů. Sotva se trochu zabydleli, uká někdo na přepáku jejich verandy.

Chtějí je pozdravit jejich sousedé , Maria Trofimovna a Georgij Tarasovič. Po bliím seznámení, které následuje, je to prostě Máa a Jurij.

Za několik dní jsou z nich nerozluční přátelé na celý ivot. Důstojník Sovětské armády se svým

československým druhům vyznává z velké lásky k Československu a k zlaté Praze. Skončil tam

Velkou vlasteneckou válku spolu se svou enou, tehdy zdravotnicí jejich divize.

Jetě dnes po dlouhých letech vzpomínají na nadené přijetí Praanů, na Prodanou nevěstu v

Národním divadle a mnoho dalích záitků.

Dnes ijí v Gruzii, třebae je on Leningradan a Máa z Ukrajiny. Syn teď slouí jako pilot v

Československu. To je přece dostatek důvodů k oslavě.

Následují dalí setkání, společné procházky po břehu moře i v bohatých parcích, vyjíďky

parníkem do Jalty a dalích rekreačních středisek a samozřejmě koupání v moři.

Dny plné pohody a porozumění s mnoha důkazy hlubokého přátelství plynou jako sen. Ani se

nenaděje a je tu loučení.

Noví přátelé si slibují, e si budou psát. Vzájemně se ujiují udělat ve pro to, aby přípitek na rozloučenou nebyl opravdu poslední.

****

Je teplý, sluneční den. Beton a trávu letitě lemují po okrajích lesíky bříz, dubů, modřínů a borovic.

V dálce se rovina vlní kopečky líbezné české krajiny.

108

Nekonečnou modř oblohy zdobí perle bílého chvostu, který za sebou nechává letoun. Skřivan

umíněně stoupá na průzkum, kdo e to tam nahoře vypoutí babí léto.

Letouny na stojánkách ospale mrkají na slunce stříbrným kovem. Jako ve velké ordinaci trpělivě

čekají, a je technici proklepou a oetří jim drobné neduhy.

Také řidiči speciální techniky a ostatní přísluníci zabezpečujících útvarů mají napilno.

Piloti se vrátili z padáčkárny od balení padáků. Odpoledne mají naplánovánu tělovýchovu. Nejdřív dostanou zabrat na různých přístrojích k posílení fyzické přípravy v podmínkách blízkých situaci při létání. Teprve v druhé části je na programu nohejbal a odbíjená.

Dnes budou postrádat nejlepího smečaře. Ruda Benhák má hotovost. Nástup k plněni tohoto

bojového úkolu v míru stvrdil slovy:

Přebírám slubu stálé hotovosti k ostraze vzduného prostoru Československé socialistické

republiky a tím i tábora socialismu a nedopustím jeho beztrestné naruení. Bojový úkol splním i za cenu nasazení vlastního ivota.”

Této přísaze předcházelo splnění vech nařízených úkonů. Momentálně se nic neděje. Pilot se

vak nesmí hnout od telefonu nedaleko od hotovostního letounu.

V tée době na druhé straně západní hranice ČSSR se připravuje cizí osádka na speciální úkol.

Má proniknout nad čs. území a přivézt fotosnímky objektu, který zajímá velitelství NATO. Zároveň má prověřit i pohotovost protivzduné obrany státu.

Na letiti kolem Benhákova stroje zatím pokračuje kadodenní práce. Přísluníci letové skupiny

jsou na zaměstnání s letkami. Inenýři se rozeli na kontroly po stojánkách.

V liduprázdném tábu dokončuje dlouho odkládanou práci velitel pluku Čejka. Nemá v kanceláři

stání. Jako na zavolanou zaklepe na jeho dveře Soumar:

Veliteli, zahoď ta lejstra a pojd mezi dělnej lid.”

Vak u končím. Nejradi bych zavelel a vyhnal vechno do luftu. Takový den a my se plouíme

na zemi.”

Taky bych si el zalítat. Od té doby, co jsem převzal tuto funkci jsem rád, e vůbec splním svůj letový plán. Nejradi bych tu funkci zetvépé někomu předal a el ti dělat třeba střeleckýho nebo starího pilota letky.”

109

Jen se mi tady nerozbreč! Pokud vím, má nalítáno skoro nejvíc z celého tábu.”

A na podplukovníka Čejku. Toho nedohoním, kdybych se rozkrájel. Ale kvůli tomu jsem nepřiel.

Doufám, e si nebudem zrovna my dva vyčítat, kdo pro sebe urval víc letových hodin. Celý pluk má nalítáno sedm procent nad plán. Nemáme tedy kam spěchat.“Nesmí zapomenout na zásadu, co

je doma, to se počítá.” Ale abychom nezamluvili můj návrh. Přiel jsem tě vytáhnout mezi lidi. Ale doufám, e půjdem pěky. Potřebuju s tebou projednat fůru věcí. Ne dojdeme k hangárům a na

stojánky, splníme si osobní tělovýchovu a probereme aspoň to nejnutnějí”.

Tak u mě neagituj a jde se! skončí rezolutně Čejka.

Jetě vysvětlí dozorčímu pluku trasu své cesty a vyrazí se Soumarem na letitě.Nejdřív se zastavil na hotovostní stojánce. Hovořil s piloty ,techniky, vojáky z povolání i základní sluby. Postupně se dověděl mnoho drobných problémů a bolestí. Mustvo má připomínky k oputákům . Písaři i dalí

přísluníci tábní čety prý jich dostávají daleko víc ne mechanici z provozu, kteří se střídají v hotovosti.

Technici upozorňují, e pro samou práci na mainách u neměli est neděl tělovýchovu.

Čejka slíbil nápravu, kde je to v jeho kompetenci, vysvětluje, na co nestačí, co bude řeit se

zabezpečujícími útvary a na divizi.

Nakonec se Soumarem zamířil do hangáru technického oddělení.

I zde se dozvídají o starostech a potíích lidí. Třeba jak je dusno, kdy se má pokud mono jetě včera uschopnit spárka, ceněná ve výcviku víc ne zlato, ale musí se čekat a jim prapor přistaví neplánovanou cisternu nebo tahače. A to ani nemluvě o tom, kdy nemůou uschopnit mainu,

protoe ve skladu dola nějaká maličkost haléřové hodnoty, bez ní se vak oprava neobejde.

S ivým zájmem se zastaví u party okolo Třeňáka a nechají si vysvětlit, na čem právě koumají

zlepovatelé.

Pohodu chvil mezi lidmi, zapálenými do práce, kterou mají rádi, přeruí dozorčí hangáru.

110

Přiklusal k Čejkovi a udýchané hlásí:

Soudruhu veliteli, máte jít k telefonu. Volá vás velitelské stanovitě.”

Sotva čejka vyslechne zprávu, e byla zvednuta hotovost proti naruiteli, popadne nejblií bicykl.

Soumar si vypůjčí dalí nejspolehlivějí dopravní prostředek letitě a oba lápnou do pedálů.

Z dálky zahlédnou hemení na hotovostní stojánce. Benhák dostal rozkaz ke startu. U běí do

letounu.

Technici mu pomáhají v boji o vteřiny. Jeden přidruje ebřík. Dalí mu utahuje popruhy padáku.

Ruda provede automaticky nacvičené úkony, zavře a zahermetizuje kabinu. Kývne na mechanika,

aby odstranil ebřík, a vyjídí na startovací dráhu.

Beton letitě zakmitá a zmizí hluboko za letounem. Pilot zatáhne podvozek a pobídne stroj k

prudkému stoupání.

V miku se stane mizejícím bodem.

Nasadí nařízený kurs, aby dostihl nezvaného hosta. Hledá ho okem zkueného pilota za pomoci

pokynů, předávaných lokátorem.

Hlas z rádia mu sděluje, e naruitel právě přeletěl československé hranice. Benhák zvyuje

pozornost ve směru, odkud čeká protivníka.

V tom ho uviděl. A naruitel rovně zjistil, e je zpozorován. Začal prudce stoupat. Benhák zapnul forsá a pustil se do stíhání. Naruitel manévruje, aby unikl. Nemá vak proti sobě ádného

začátečníka. Benhák znovu zapne přídavné spalování a dostává se nad cizí letoun.

Zamáváním křídel mu předává mezinárodní heslo. Následuj mě!. Vetřelec neposlouchá. Jde do

zvratu a snaí se uniknout. Benhák ho sleduje jako stín. Rádiem informuje velitelské stanovitě.

Opakujte výzvu!,” dostává dalí rozkaz.

Znovu vyzývá kodnou k následování na vlastní letitě. Opět marně.

Povoluji výstranou palbu!” zazní mu do uí.

Ruda rozumí. Odkloní letoun. Odjistí kanóny. Stiskne spou. Letadlo se zachvěje. Vypustí

poslední varování. Střely zasvítí několik set metrů před cizím letounem.

111

Pirát odpovídá po svém. Bez výzvy a naostro vypálí proti svému pronásledovateli. Benhákův letoun se vak o zlomek vteřiny před tím vzepjal vzhůru. Ohnivé střely těsně minuly jeho kabinu. Ruda se instinktivně přikrčil.

Čejka a Soumar s celou směnou velitelského stanovitě zachytí v rádiu jeho jadrnou kletbu. Vichni cítí, e jde do tuhého. Proívají s ním napětí okamiku.

Soumar mrkne na Čejku. Rozumí si beze slov. Proletí jim hlavou pochybnosti a spory při

pohovorech, zda patří Benhák do strany nebo ne. Soumar klade Čejkovi mlčky otázku: Vydrí

nebo to vzdá?”

Zatím vysoko nahoře pokračuje souboj. Benhák dostává dalí povel. Zatají dech. Stiskne spou.

Diverzant dostal zásah a míří k zemi.

Sundal jsem ho! křičí nepředpisově Benhák.

Čejka se neudrí a stiskne tlačítko vysílače:

Děkuji ti,” poruí i on pravidla radiokorespondence.

K vedle stojícímu Soumarovi dodá:

Nespletli jsme se. Ruda je ná!”

****

Od této události uběhla léta rychlostí Macha.

Také u pluku se mnoho změnilo. Jednoho dnes si k sobě dal zavolat velitel svazu Čejku.

Mám takový dojem, e jsi na funkci dost dlouho. Nerad bych, abys v ní zapustil příli hluboko

kořeny,” začal sotva Čejka usedl vedle generálova stolu.

Mám tomu rozumět tak, e jste, soudruhu veliteli, nespokojen s mou prací?”

Rozuměj tomu tak, jak jsem to řekl. Máme za to, e jsi udělal u pluku dost. Proto jsme se shodli, e je třeba, abys postoupil zas o krok dál.”

Slouit půjdu, bude-li potřeba, kamkoliv. Ale mohu být upřímný?”

Samozřejmě. Ale ne začne, počkej malou chvíli, ne přijde náčelník politického oddělení. Určitě si tě také rád poslechne.”

V tom se otevřely dveře, náčelník politického oddělení se pozdravil s Čejkou a sedl si proti němu.

112

Soudruzi, jestli jste s mou prací spokojeni, nechte mě, kde jsem. Proil jsem s plukem mnoho

dobrého. Překonali jsme tu nejkrunějí dobu. Pluk mi opravdu přirostl k srdci.”

Výhrady k tobě nemáme. Naopak. Politické oddělení, vojenská rada i já jsou zajedno, e se

nemá za co stydět. Ale u pluku tě nenecháme.”

Já bych nemohl být bez létání, soudruzi,” trochu zakoktá Čejka. Zatím nemám ádné zdravotní problémy. A pak, chtěl bych jetě zkusit v ruce něco rychlejího.”

Létání ti nikdo nebere. A co bude létat za typy, to je otázka. Tu tady teď nebudeme řeit.

Rozhodnutí, e od pluku odejde, povauj za hotové.”

Co budu tedy dělat?”

Počítá se s tebou, e půjde studovat do Sovětského svazu. Na Voroilovku.”

Takové překvapení Čejka nečekal. Nemůe ze sebe vysoukat ani slovo.

Má proti tomu nějaké námitky?”

Nemám.”

To jsem rád. To ovem není vechno. Pochlub se nám, koho sis vychoval za sebe jako náhradu.

Jaké kvality poadujeme u funkce velitele pluku, ví. Kdo by podle tvého názoru měl pluk převzít?”

O tom jsem dosud ani nestačil přemýlet. Nepřipoutěl jsem si mylenku, e bych měl odejít. Ale kdy to musí být, byl bych rád, aby pluk převzal nejen výtečný pilot, ale i člověk, který to umí s lidmi.

Vydat rozkaz je jednoduché. Jene aby lidi věděli o co jde a vzali s přesvědčením rozkaz za

svůj…”

A co tvůj zástupce?”

Na něho právě myslím. Jak to bývá, měl by pluk převzít on. Je to schopný člověk. Má poadované předpoklady, vzdělání i praxi. Nemám vůči němu vůbec nic jako vůči pilotovi. V tom je perfektní.

Nechybí mu ani odpovědnost a pracovitost. Vadí mi vak jeho jednostrannost. Nevidí nic jiného

ne létání. A také to jetě neumí s lidmi. Nedokáe se k nim přiblíit. Jako by měl neustále obavy o svou autoritu. Při kadé příleitosti dává najevo své funkční postavení. Sotva odejdu třeba na pár dní, hned je z něj úplně jiný člověk. Na dokreslení taková maličkost. První, co udělá, kdykoliv mě zastupuje, zavolá si auto velitele pluku a v tu ránu by ztrhal řidiče.”

113

Máme tomu rozumět tak, e ho na funkci nedoporučuje? Jaký má tedy návrh?”

Nerad bych, soudruzi, vzbudil dojem, e je můj zástupce snad patný. Za řadu věci si ho váím.

Chtěl bych vak, kdy odejdu, aby se práce u pluku zlepovala po vech stránkách , nejen v

leteckém výcviku.”

Tak u tady nemanévruj a řekni nám, na koho myslí!”

Moná, e je to odváné. Nevím také, co tomu řekne soudruh náčelník politického oddělení. Já

bych doporučoval soudruha Soumara.”

Ty navrhuje svého politického zástupce?”

Soumar má u pluku autoritu,” vmísí se do řeči náčelník politického oddělení. Je otázka, zdali by dokázal velet. A co jeho dalí letecký výcvik?”

Lidi si jej předevím cení za pevný postoj v krizovém období. Uznávají ho vak i jako pilota.

Dodnes se u pluku traduje, jak neztratil nervy a dotáhl domů pokozenou osmadvacítku i se

zbytkem okované osádky. Tenkrát po sráce s bisem Hubáčka, který se při tom neastném

manévru zabil.”

Myslí, e by Soumar zvládl pluk po vech stránkách?”

Určitě. Jsem o tom přesvědčen. Jestli by ho pustil náčelník politického oddělení…”

To posoudíme. Mám dojem, e by to nemuselo být patné řeení. Ale vzniká dalí problém, kdo

za Soumara?”

Předloni se vrátil ze koly ná bývalý svazák kapitán Klen. Jako propagandista se osvědčil. Pluk zná. Začínal u nás jako rotmistr. Dělal technika letadla. Kdy nám za něj dáte na propagandu

někoho ze koly, nebál bych se ho pustit do ohně. Soumar ho podrí. O tom jsem přesvědčen.”

Dobrá. Vyádáme si jetě stanovisko divize. Moná, e přijdou s jiným řeením. Uvidíme. Ale ty se v kadém případě chystej!”

Mohu mít jetě jeden návrh?”

Prosím!”

Jde mi o dosavadního zástupce. Vím, e bude čekat, kdy za mne převezme pluk. Jestlie přijde

někdo jiný, bude to pro něj zklamání, mohou vzniknout problémy.”

Je jasné, e musíme váit i tuto otázku. Zřejmě si myslí, e by bylo nejlepí, kdyby také odeel jinam. Jde o to, jestli si můeme dovolit v pluku tolik změn najednou.” Kadý je nahraditelný. U

pluku nám vyrostla řada schopných perspektivních kádrů.”

****

114

Čas plyne a odchází postupně jedna generace, aby ji vystřídala generace mladí. Tento zákon

neustálého vývoje a obměny se vztahuje jak na lidi, tak i na techniku.

Po usilovných přípravách nadeel opět významný den pro celý pluk. Dostává ze Sovětského svazu

moderní techniku.

Ke dvěma letkám jednadvacítek přibyla letka nových letounů typu Mig - 23.

Piloti, vybraní na překolení, radostně vítají tuto událost.

K převzetí nových strojů se opět schází celé letitě. Srdečné přivítání sovětských pilotů,

představitelů vojenských vzduných sil SSSR a dalích hostů.

Po slavnostním shromádění zve velitel pluku hosty na oběd. Jednotlivé skupinky míří ze stojánky okolo hangáru do jídelny.

Vedoucí tajemník okresního výboru strany jde spolu s majorem Třeňákem. Bývalý předseda

celoútvarového výboru se přece jen vrátil ke své lásce. Mezitím dálkově vystudoval Vojenskou

akademii Antonína Zápotockého a po jejím absolvování byl ustanoven do funkce starího inenýra

pluku.

Několik kroků před dvojicí jdou velitel divize s náčelníkem politického oddělení svazu.

U hangáru k nim od skupiny delegace sovětského druebního pluku přistoupí mladý major a ádá

o rozmluvu. Ptá se na Rubee.

Ten tu dnes není,” odpovídá náčelník politického oddělení. Mám mu něco vyřídit?”

Sovětský důstojník vysvětluje:

Moji rodiče se seznámili s Rubeovými u nás, na Krymu. Uzavřeli spolu přátelství. Pravidelně si vzájemně dopisují. Nedávno jsem se vrátil z dovolené. Otec i matka mi kladli na srdce, e musím jejich československé přátele vyhledat a navtívit je. Dali mi pro ně malý dárek. Doufal jsem, e se zde se soudruhem Rubeem sejdu. Proto jsem vzal dárek s sebou.”

To je maličkost. Pojdte se spolu domluvit!” Vede ho k nejbliímu telefonu náčelník politického oddělení.

115

Tonda Klen vytočí ústřednu a vyádá táb svazu. Za okamik je Rube na drátu. Klen předává

sluchátko sovětskému pilotovi.

Hovoří Vadim Georgijevič. Mám za úkol předat vám pozdrav od rodičů , vaich přátel z dovolené

na Krymu. Radostně překvapený Rube jej zve ihned na návtěvu. Vadim slibuje a obrací se na

soudruhy. Situaci vyřeí velitel svazu. Po obědě je u připraven automobil. Odpoledne je Vadim u Rubeů. Ti ho vítají v rodinném domku jako svého dalího syna.

****

Pluk se nazítří vrátil k vední a přece vzruující práci. Velení poaduje: Co nejrychleji a s vysokou kvalitou zvládnout novou techniku.

Úkol zní stručně. Jeho splnění vak vyaduje nesmírné úsilí.

I kdy přes vekerou snahu tu a tam něco zaskřípe, vůle, houevnatost a obětavost nakonec

přináí ovoce. Rozkazem velitele svazu je rozhodnuto: pluk se zúčastní letkou třiadvacítek

spojeneckého cvičení na území NDR s ostatními útvary naí a dalích armád Varavské smlouvy.

Následují dny jetě usilovnějí práce. Znovu se rozvíjí aktivita a iniciativa lidí. Komunisté vysvětlují ostatním přísluníkům , svazákům i bezpartijním , význam nadcházejícího cvičení. Lidé vzali věc za svou a věc vech se podařila.

Hlavní velitel spojeného velení osobně blahopřál za výtečné splnění úkolu mezi jiným i Soumarovi.

Vysoko ocenil vystoupení československých letců, raketových jednotek, motostřelců, tankistů a

ostatních druhů vojsk. Účastníci cvičení prokázali ve sloitých podmínkách dalí růst bojové síly a připravenosti. Vysoko byl vyzdvien i politický význam dalího prohloubení bratrství ve zbrani vojsk států socialistického společenství.

Návrat do posádky byl radostný. Čas nějakého velkého odpočívání vak nenastal. Krátký oddech v

délce dvou dní náhradního volna pro vechny zúčastněné, srovnat krok a pokračovat.

Neuplynula dlouhá doba a k pluku přijel v doprovodu velitele divize velitel svazu s náčelníkem

politického oddělení.

116

Podrobně se informoval o stavu i problémech útvaru. Před odjezdem poloil Soumarovi otázku:

Co byste řekli tomu, kdyby vá pluk přijal výzvu tankistů a stal se vyzyvatelem pro vechny útvary letectva , za dobré a výtečné splnění úkolů nového výcvikového roku?”

Mám odpovědět hned, soudruhu generálporučíku?”

Proč hned? Nemám rád ukvapené střílení od boku. Nejdříve se poraď se svými spolupracovníky,

svolejte stranický aktiv. Přizvěte svazáky. Nezapomeň na odbory. Ty sice nemá u pluku

organizaci ROH, ale výzva by měla být věcí jak pluku, tak i zabezpečujících praporů. Letitní

prapor, ale ani celé letitě se bez občanských pracovníků neobejde.”

Soudruhu generálporučíku, jsem přesvědčen, e pro tuto výzvu lidi získáme. Ale neradi bychom si udělali ostudu. Máme dost problému, o nich jsem vás informoval, zvlátě v oblasti materiálně

technického zabezpečení…

Počkej, Soumare. Samozřejmě vám musí pomoci divize i my. Sepite poadavky! Ale buďte

rozumní. Nejsem kouzelník. Musíme přísné hospodařit s prostředky, které dostáváme. Není jich

málo, ale státní pokladna není bezedná. A kdy nám dá vědět, jak s výzvou?”

Kolik mám na to času?”

Čas je veliká vzácnost. Pořád je ho málo. Stačí týden?”

Stačí. Doloím se svým zetvépé přítí pátek.”

Návrh velitele svazu Soumara potěil. Pochopil jej jako projev ocenění i důvěry. Trochu mu ale při tom naskočily na čele vrásky.

Splnění plánu leteckého výcviku se navzdory potíím nebojí. Jene závazek předpokládá kvalitní

splnění plánu, bez sebemeních průvihů. A co kdy k nějakému dojde? Pak se můeme rozkrájet,

ale výzva je v háji a utríme ostudu v celoarmádním měřítku.

Vechno je třeba důkladně promyslet. Projednat přípravu na nový výcvikový rok s letkami i

skupinami. Spočítat si dopředu, co vechno udělat v politické přípravě, zvlátě ve skupinách

praporčíků i v politickém kolení mustva, co v prevenci proti mimořádným událostem, co v

leteckém výcviku, v třídnosti i v úkolech bojového pouití, co v úsporách paliva, co v masově

politické práci, v práci s patronátními závody i s druebním sovětským útvarem.

Nemohou si dovolit čekat. Je nezbytné okamitě začít se získáváním lidí.

117

Aby uzavírali osobní i kolektivní závazky k dobrému a výtečnému splnění úkolů. Za získání nebo

obhájení titulů vzorných kolektivů.

Soumar je přesvědčen, e do toho lidi půjdou, i kdy si občas zahudrují. Chtějí jen, aby někdo

vyslechl jejich starosti, aby si mohli postesknout, aby jim někdo uznal, e to nemají lehké …

Po projednání závazku s kadým jednotlivcem se stal pluk vyzyvatelem. Kapku po kapce plní slib, daný veřejné celé armádě. Ovem cesta za splnění slova nevede irokou dálnicí bez úskalí a

překáek. Tu dolo k nebezpečnému přiblíení dvou letounů v mracích a jen včasný zásah

velitelského stanovitě zabránil sráce. Jindy se nevrátil od praporu radiotechnického zabezpečení včas z dovolenky voják a jeho nejblií velitel si pro něj musel dojet na druhý konec republiky, aby předeel mimořádné události, hrozivě nazývané zběhnutí.

K vánému předpokladu mimořádky dolo začátkem letního výcvikového období. Pluk měl toho

dne létat za normálních povětrnostních podmínek. Slunný den. Obloha bez mráčku. Benhák byl

určen řídícím létání.

Před zahájením letového dne mu připravili technici stroj k záletu počasí. Ruda obeel mainu, aby překontroloval, zda je ve, jak má být. Na techniky je sice spolehnutí, ale člověk je jen člověk.

Zvlátě v letectvu se nevyplácí sebemení opomenutí. Jen pilot ví, jak mu můe zkomplikovat ivot třeba nedůsledně zajitěná kabina. Stačí odstartovat s touto zdánlivou maličkostí. Kdy mu pak z ničeho nic za letu kabina odlétne, nastanou horké chvíle.

Benhák je s výsledkem prohlídky spokojen. Automaticky provádí vechny předepsané úkony před

letem. Spustí motor, mrkne na technika a pojídí na start. Postupně zvyuje rychlost, odlepí se od země a stoupá. V miku nabírá výku a nechává hluboko dole letitě. Po dosaení potřebné výky

nakloní stroj ostře doleva ke změně kursu. Podívá se pod sebe na veliké lány zrajícího obilí. S

úsměvem si vzpomene na dobu, kdy jako traktorista závistivě obracel hlavu nahoru a ztrácel víru, e se někdy vrátí do oblak Snad u to ani není pravda, snad to byl jen zlý sen.

Jak nádherný je pocit podepisovat se bílým inkoustem kondenzačních par na blankyt!

118

Nabírá kurs na západ. Meteorkáři ohlásili příchod teplé fronty a zhorení počasí. Potřebujeme

popohnat výcvik mladých pilotů a tedy včas zaregistrovat změnu počasí. Podívá se, jaká je

meteorsituace v prostorech záloních leti. Po splnění úkolu se vrací na základnu. Po sestupu na přistávací manévr z ničeho nic ucítil náraz na příď letounu. V motoru to zahučelo. Není čas na

dlouhé přemýlení. Prolétává dálnou a jde na přistání. Dosedá stopadesát metrů za přistávacím

téčkem. Musí pospíchat, aby letoun včas ubrzdil. Vypoutí brzdicí padák a zastavuje těsně na

konci dráhy.

Teď se mu určitě mladí piloti vyklebují. Sám je honí, aby přistávali přesně na téčku a teď se jim on, zkuený kozák, takhle předvádí. Zatočí doprava, na pojídce zastaví a vypne motor.

Vzápětí se celá věc vysvětlí. Při letu po okruhu nasál letoun racka. Jeho tělo pokodilo turbínu.

Taková maličkost znamená rozebrat letoun a předčasně vyměnit motor.

A nový motor pro nadzvukový letoun není právě nejlevnějí záleitost. Proto je nezbytné polámat si důkladně hlavu, jak podobným případům zabránit. Určitě se vyplatí před kadým létáním provětrat okolí letitě vrtulníkem. Listy rotoru a přísluný kravál přece jen ptáci respektují. Nimrodi z řad vojáků z povolání jsou poádáni, aby zavedli sokolnictví jako dalí prostředek proti neádoucímu soustřeďování racků v okolí.

****

Jednotlivci i kolektivy finiují, aby nezůstal ani jeden závazek nesplněný. Protoe se navíc blíí i dalí významná událost,kulaté jubileum zrodu pluku.

Letky, roty a skupiny se připravují na tradiční sportovní dny. Rozběhly se soutěe v odbíjené,

kopané, stolním tenisu a v achu tak, aby finále proběhla v době oslav. Motocyklisté pod vedením Vaka Fofra připravují desátý ročník motokrosu pro stroje nejniích kubatur.

Nestárnoucí kutil Peřina si vzal spolu s náčelníkem klubu a svazáky na starost výstavu prací,

vybraných pro armádní soutě technické tvořivosti.

Tonda Klen vyprovokoval piloty, aby obnovili někdejí slávu kulturního souboru, který ji ířil i po okolí, s vyuitím pověstného klubového autobusu Humberto.

121

Role uměleckého vedoucího se ujal někdejí letovod, nyní náčelník velitelského stanovitě Kamil Vácha.

Za pomoci Armádního výtvarného studia vznikly návrhy na pamětní plaketu a odznak. Tonda Klen

s nimi zajel do patronátního závodu. Ředitel ho přijal velmi srdečné. Dobře se spolu znají z práce i z aktivů, pořádaných okresním výborem. Prohlédl si návrhy a pochválil je.

Jistě mi je neukazuje jen tak. Zřejmě bys rád, abychom vám je vyrobili?”

Právě proto jsem tady.”

Je mi to jasné. Potřebuje to, ale nemáte na to moc peněz, vid?”

To také. Něco seeneme a zbytek si u vás odpracujeme na brigádě. Ale jde o čas.”

Nae dodací lhůta pro zákazníka je momentálně jeden rok. Máme toho moc. e jste to vy,

pokusíme se vám to udělat do půl roku.”

To je hezké, ale my potřebujeme ty plakety a odznaky za est neděl, k plukovnímu výročí. Odznak chcem dát kadému přísluníkovi a plakety nejvěrnějím, dlouholetým harcovníkům. A taky

hostům.”

Kdybych byl jézedákem, řekl bych, e dokáe vymámit z jalový krávy tele. Ale já to neřeknu.”

Věděl jsem, e je na tebe spoleh.”

Moment, zatím jsem nic neslíbil.” Volá k sobě sekretářku: Ivanko, zavolejte do dílny, a sem přijde Václavík.”

Mistr Václavík vyslechl poadavek, trochu zaprotestoval, ale nakonec slíbil, e se pokusí.

Klen mu velkoryse nabídl, e ho za odměnu svezou vrtulníkem. Mistr se toho chytil:

Beru tě za slovo. Kdy poletíme?“Tonda po návratu k útvaru přesvědčil velitele. Za několik dní se ve vrtulníku svezli mistr i dalí zaměstnanci z dílny. Kdy let, při něm uviděli poprvé shůry svoji továrnu, skončil, dostal Klen ujitění: plakety i odznaky budou. A včas.

Mezitím na poradě zástupců přiel Soumar s úkolem, zhotovit aspoň pro nejvzácnějí hosty tři

makety Migů - třiadvacítek. Zástupci kývli hlavou na souhlas. Zetvépé se domluvil se starím

inenýrem, ten s náčelníkem technického oddělení.

122

Provedení zadali Vakovi Honsovi.

Máte rozum? Práce na technice nám naloíte, e jsme v hangáru od nevidím do nevidím a teď

jetě makety. Ty asi můem zmáknout místo spaní, né? A kde mám na ně vzít materiál? e dělám

krytky podvozku z krabičky od krému, to vás nezajímá. Vdy já u kvůli tomu krémuju boty dvakrát denně celý rodině.”

Tonda Klen ho konejí:

Kup materiál, přines mi účet a já ti to proplatím, kdy udělá jeden model navíc pro letitní kolo ASTT.”

Pěkně děkuju, e chcete něco navíc. Jetě e nemám nad sebou taky o pár náčelníků víc. To

bych musel zavést sériovou výrobu.”

****

Za výtečné výsledky v bojové a politické přípravě bylo rozhodnuto udělit pluku Putovní prapor

ústředního výboru SSM. Slavnostní akt se uskuteční v den oslav výročí zrodu útvaru.

Na oficiální delegaci na tribuně je tajemník ÚV SSM, velitel svazu, náčelník politického oddělení se svým pomocníkem pro SSM. Mezi čestnými hosty je člen vojenské rady generálmajor Čejka a

zástupce náčelníka politického oddělení svazu plukovník Rube.

Po letech se tu scházejí mnozí ze starých harcovníků, kteří stáli u kolébky pluku.

Po ukončení slavnosti, po které následovalo krátké posezení, se jako první rozloučí velitel svazu.

Neodkladné povinnosti ho přinutily k odchodu, třebae by i on jetě rád zůstal. Po něm odjeli i dalí hosté. Čejka se otočil k Soumarovi:

Doufám, e teď pozve aspoň starou gardu k sobě na kus řeči.”

A tak se scházejí Čejka, Rube, Soumar, Klen, Benhák a Třeňák v kanceláři, kde si často lámali hlavu, jak vyřeit nejrůznějí problémy, kde se něco nahádali, aby se nakonec seriózně shodli.

Vzpomínají na těké i radostné chvíle. Vichni na vlastní kůi poznali, jak je práce v pluku náročná, a zodpovědná.

123

Ale roky, proité u leteckého útvaru, patří k nejhezčím v ivotě. Kadý z nich zde proel svoji zkouku ohněm.

Jak u to bývá, přechází beseda od váných vzpomínek k těm veselejím. Jó, tenkrát,” začíná Čejka, jsme byli jetě mladí a krásní. Teď nám z toho zbylo jenom to a.

Jestlipak si jetě pamatuje,” obrací se na Rubee Klen, jak jsi nás proháněl, a se z nás kouřilo?”

A pamatujete, chlapi,” ozývá se Soumar, na shromádění k závěru výcvikového roku? Celý táb s podřízenými veliteli a náčelníky sedí patnáct minut před osmou na učebně. Čeká se přijezd velitele divize. Tady soudruh Čejka si chystá hláení.

Ticho jako v kostele. Mlčí i rozhlas po drátě. On vůbec obyčejně nefungoval, kdy jsme ho

potřebovali. U několikrát velitel řádil a ukládal náčelníkovi klubu, aby to dal do pořádku.

A tak čekáme, mlčíme a rozhlas po drátě s námi. Ozval se přesně v okamiku, kdy velitel divize

vstoupil a nadechl se k pozdravu. Nepozdravil. Přesně v té chvíli zaznělo z ampliónu: Dobrý den děti! Vítám vás k ranní rozcvičce!”

Já si zase vzpomínám na své začátky, kdy jsem pronikal do tajů ivota pilotů”, navazuje Rube.

Pominu, jak mi někteří nejmenovaní jedinci chtěli ve spárce pomocí různých kotrmelců procvičit aludek. Testovali mě na kadém kroku.Jednou se zas dva vsadili o tisíc korun, kdo má pravdu ve sporu o hlavní město jakéhosi právě vzniklého státu v Africe a e je musím rozsoudit.

Jindy mne hned poránu přepadli dotazem na můj názor ke zprávě v dnení Mladé frontě o situaci

někde uprostřed pralesů jiní Ameriky.

Tím mne vycvičili tak, e jsem si zvykl číst denní tisk jetě před začátkem pracovního dne.

V druné zábavě čas utekl, tak rychle, e je překvapil Čejka definitivním sdělením: Musíme se

rozloučit.”

****

Na Rubee čeká netrpělivě manelka.

Tak jaké to bylo? Povídej!”

Sela se stará garda. Pěkně jsme si popovídali.”

A co známí ze sídlitě?” chce vědět něco konkrétnějího Hanka.

124

Nového je toho dost. Třeba Peřina. Představ si, e se znovu oenil. Kutí dál, ale nové manelství mu klape. A pamatuje na Váchu?”

A Fryčovi tam jetě bydlí?”

Vencu Fofra jsem zahlédl na nástupu. Nemluvil jsem s ním. Jen jsem zaslechl, e se u asi

dvakrát chtěli rozvést, ale soud je smířil. Víc toho opravdu nevím. Teď by ses mě mohla zeptat, jaké byly oslavy, ne?”

Vůbec nepochybuji, e na úrovni. Vdy jste byli u gardového pluku, jak sám často říká. Jen je mi podezřelé, e jsi tak brzy doma. Čekala jsem tě spí v noci nebo k ránu.”

Suchý zákon nám nedovolil pořádně se rozoupnout.”

Dalí manelský dialog přeruil Jenda mladí. U před chvílí přiel z vedlejího pokoje, kde si psal úkoly. Jako vzorně vychovaný syn čeká na příleitost, aby vstoupil do řeči.

Táto, potřebuji s tebou nutně mluvit.”

Hoří, nebo jsi něco provedl?”

Mám váný problém. Pokud ti to ulo, tak tvůj syn bude za pár měsíců maturovat. Ve kole chtějí vědět, co budeme dělat po gymnáziu.”

Tak pardon. Beru to zpět. Horečně naslouchám.”

Já chci být pilotem.”

Mám tomu rozumět, e chce jít na vysokou do Koic?”

Rozumí tomu dobře.

Ty na mne jde zostra, chlapče. Musím se přiznat, e jsi mne překvapil. Lhal bych, kdybych ti

vykládal, e jsem od dětství snil o létání a kdy mi to nevylo, e jsem rád, podaří-li se to mému synovi. Pravda je, e jsem nastoupil k letectvu jako záklaďák bez vlastního přičinění. Bylo to krátce po Únoru. Strana nám dala úkol, zůstat v armádě. Teprve kdy jsem letectvu propadl, začalo mne

mrzet, e nejsem pilot. Ale to u bylo pozdě.”

Ale táto, tohle u vechno znám. Teď chci slyet tvůj názor na mé rozhodnutí.”

Právě jsem chtěl o tom mluvit. Ten úvod byl jen taktický manévr k získání času. Na jasnou otázku jasnou odpověď. Jsem pro.

Nemysli si ale, e je to jen tak. Tvé rozhodnutí jetě neznamená, e bude přijat. V kádrových

materálech ti rodina ádné kraloupy nezanechala. Jako předseda SSM a výkonný sportovec má

určitou výhodu.

125

Ale čeká tě náročná prohlídka v Ústavu leteckého zdravotnictví a přijímací zkouky. Nejvíc kluků neprojde právě u doktorů. Lékaři pustí opravdu jen ty fyzicky nejodolnějí. Na nejrůznějích

hejblatech objeví v těle tolik neduhů, e o nich člověk nemá ani ponětí.”

,,Já se toho nebojím.”

To jsem rád. Chci tě ale přece jen upozornit, e dnení a budoucí letoun vyaduje chlapa po vech stránkách , politicky, morálně, psychicky i fyzicky perfektního.

Ná pilot musí nejen dobře létat, ale předevím vědět, proč do toho jde, koho a co je povinen

bránit. Nesmí selhat ani v případě bojového nasazení a to nejen v případě války. Necvičíme

sportovní piloty. Opravdický vojenský pilot musí , půjde-li do tuhého , nasadit třeba i ivot.”

Táto, ty mne tady kolí, jako bys mne pořádně neznal.”

Tak promiň. A co tomu říká maminka?”

U jsme se dohodli. Není z toho nadená, ale souhlasí. Viď, mami?

Co mám s vámi dělat. Jeden muský z rodiny je asi v armádě málo. Kdy jsi se rozhodl, dělej jak myslí.”

Tak to tedy zkus!” uzavírá Rube starí.

Nastalo ticho. Kadý z nich se zamyslel, co bude dál. Podaří se to? Převezme syn tafetu po

tátovi?

Zkouka ohněm pokračuje …

Konec