Abbi Glines

Sea Breeze 1. Breathe

Sadie Whitová nebude mít letní brigádu jako plážový plavčík a nebo v půjčovně lodí jako většina jejích vrstevníků. Postupující těhotenství její svobodné matky a odmítání pracovat, jí přimějí k tomu, převzít matčinu práci služebné pro jednu z bohatých rodin, přebývajících přes léto na nedalekém ostrově.

Když rodina dorazí na letní dovolenou, Sadie je překvapená zjištěním, že vlastníkem domu je Jax Stone, jeden z nejžhavějších pubertálních rockerů na světě. Kdyby Sadie netrávila život výchovou své matky a starostmi o dům, možná by byla dost normální na to, aby byla z práce pro rockovou hvězdu nadšená.

Přestože Sadie není Jaxovou slávou ohromená, přitahuje ho. Jax je Sadie fascinovaný, ale se svou náklonností bojuje. V jeho světě vztahy nikdy nefungují a přesto jak hrozně Sadie chce, věří že ona si zaslouží víc. Koncem léta Jax zjistí, že bez Sadie nemůže dýchat.

Prolog

SADIE

Život pro měl byl vždycky boj. Podle toho co vím, tak to ani pro ostatní nebyla procházka růžovým sadem. Ale já se nikdy nepustila fantasie, že se jednoho dne nebudu cítit tak osamělá a izolovaná od zbytku normálního světa. Mé sny mi spoustu nocí pomáhaly pokračovat, když jsem bojovala s touhou prostě zmizet. Bylo by jednodušší, kdybych se nikdy nenarodila.

Věděla jsem jistě, že máma to vidí stejně. Vím co si myslíte, a ne, nikdy to nahlas neřekla, ale můj příchod na svět jí dramaticky změnil směr života.

Máma byla královna krásy v malém městě v Arkansasu, kde vyrostla. Každý říkal, že to jednou dotáhne daleko. Možná by jí krása a šarm nějak tyhle dveře otevřely, pokud by nepotkala muže, který mi pomohl dát život. Faktem je, že utekla, aby se stala hvězdou a zamilovala se do ženatého muže. Do muže, který mě nebral na vědomí a nepomohl jí ze strachu ztráty společenského postavení ve velkém městě Neshvillu, Tennessee.

Jednopokojová chatrč v Tennesseeských kopcích, tam jsem s matkou strávila první část života. Dokud se jednoho dne nerozhodla, že v Alabamě by byl život lepší. Na jižním pobřeží, mohla moje matka-které jsem teď říkala Jessico-najít práci. A sluníčko pro nás bude dobré, alespoň tak to prohlásila. Jestli může být někdo magnet na břídily, je to Jessica. Bohužel se do svého nestabilního života, ve kterém značně spoléhala na někoho jiného-na mě-že věci zvládne, chystala přivést další dítě. Kéž by mě tak nechala za sebe rozhodovat, když přišlo na randění, stejně jak to dělala se zbytkem života. Ale vida, mířily jsme do jižní Alabamy, kde má jasně svítit slunce a smýt tak všechny vaše problémy…Jo, jasně.

JAX

Hotovo. Poslední zastávka na mém turné. Otevřel jsem dveře do soukromého apartmá a Kane, můj bodyguard, je za mnou pevně zavřel. Z ječení na druhé straně mě jen bolela hlava. Kdysi to bývala zábava. Teď jsem nedokázal myslet na nic jiného než jak od toho vypadnu. Holky. Nabitý rozvrh. Nedostatek spánku a tlak. Chtěl jsem být někdo jiný. Kdekoliv jinde.

Dveře za mnou se otevřely a zase rychle zavřely. Klesnul jsem na černý kožený gauč a sledoval mladšího bratra Jasona, když se na mě usmíval se dvěma medvědy v náručí.

“Je konec,” oznámil. Jason byl jediný kdo poslední dobou rozuměl mým pocitům. Byl se mnou po celou tuhle bláznivou jízdu. Viděl potřebu rodičů na mě tlačit a mojí potřebu tlačit zpátky. Byl můj nejlepší kamarád. Můj jediný kamarád, opravdu. Už dávno jsem vzdal snahu zjišťovat, kdo mě má rád jen pro peníze a slávu. Bylo to zbytečný.

Jason mi podal medvídka a posadil se na pohovku. “Dneska jsi to zabil. To místo bylo šílený. Nikoho by ani nenapadlo, že se nemůžeš dočkat až ráno utečeš do Alabamy, aby ses tam na léto schoval.”

Můj agent Marco řekl rodičům o soukromém ostrově na pobřeží Alabamy. Byli tak připravení mít jiné místo kam jít, kromě domu v LA, že nad tím nápadem nadskakovali radostí.

Bezpečnost, kterou Sea Breeze nabízela mi vždy poskytovala svobodu, kterou jsem ztratil, když si mě přivlastnil celý svět. Každé léto jsme byli na pár týdnu zase rodina. Byl jsem jen další kluk, mohl jsem chodit k vodě a užívat si to bez foťáků a fanoušků. Žádné autogramy. Jen klid. Zítra tam máme namířeno. Byly naše letní prázdniny. Ale letos zůstávám na celé zatracené léto. Bylo mi ukradený co si matka, nebo agent mysleli, že bych měl dělat. Budu se tři měsíce schovávat a všichni ať třeba políbí Marcovi prdel. Co začalo jako matčino naléhání, abychom trávili léta společně v Alabamě, teď bylo moje. Potřeboval jsem čas strávený jen s nimi. Zbytek roku jsem je sotva viděl. Byl to jediný dům, který jsme nazývali naším. Já měl svůj dům v LA a rodiče s Jasonem měli svůj.

“Jedeš dolů, že jo?” zeptal jsem se ho.

Jason přikývl. “Jo. Budu tam, ale ne zítra. Potřebuju pár dní. Máma a já jsme se pohádali kvůli vysoký. Chci tomu dát pár dní, než jí zase uvidím. Přivádí mě k šílenství.”

Jak přišlo na naše životy byla matka generál. “Dobrý nápad. Promluvím s ní. Možná ti jí přiměju couvnout.”

Jason si opřel hlavu do zadu o kůži. “Hodně štěstí. Je na nejlepší cestě přivést mě do depresí.”

Poslední dobou jsem měl pocit, že mi dělá to samé. Už jsem s ní nežil. Bydlel jsem sám. To já jí platil účty. Štvalo mě, že si pořád myslela, že mi může říkat co mám dělat. Ale dělala to. Vždycky si myslela, že ví co je nejlepší. Já s tím skoncoval a stejně tak Jason. Promluvím si s ní. Potřebuje si vzpomenout kdo to tady skutečně řídí a vycouvat.

“Vezmi si pár dní. Užij si. Já zatím připravím matku na skutečnost, že jí nedovolím ovládat tvůj život. Pak přijeď na jih,” řekl jsem mu a pak jsem se zhluboka napil piva.

SADIE

“Mami, jdeš dnes do práce?” Obrátila jsem oči v sloup nad svojí velice těhotnou matkou, která ležela roztažená na posteli jen v kalhotkách a podprsence. Těhotenství dělalo z Jassici ještě větší histerku než byla před nechráněním sexem s další ztracenou existencí.

Zasténala a přikryla si hlavu polštářem. “Cítím se hrozně, Sadie. Jdi napřed beze mě.”

Viděla jsem tohle přicházet na míle daleko ještě předtím než škola vůbec skončila. Poslední den školy byl včera, ale místo toho, abych šla ven a byla normální teenager, čekalo se ode mě, že budu vydělávat peníze. Bylo to skoro jakoby Jessica plánovala celou dobu, že budu pracovat na jejím místě.

“Nemůžu jen tak jít k tobě do práce a převzít tvoje místo. Copak jsi jim nevysvětlila situaci? Nebudou v pohodě až za tebe bude makat tvoje sedmnáctiletá dcera.”

Stáhla si polštář z obličeje a věnovala mi panovačný pohled, který před lety vypilovala k dokonalosti. “Sadie, nemůžu dál uklízet dům s břichem velikosti nafukovacího míče. Je mi tak horko a jsem unavená. Potřebuju, abys mi pomohla. Zvládneš to. Vždycky na něco přijdeš.”

Šla jsem ke klimatizaci a vypnula jí. “Když to nebudeš mít neustále zapnutý na dvacet stupňů, mohly bychom ušetřit peníze. Máš vůbec tušení kolik to stojí, když to běží celý den?” Věděla jsem, že ne, nestarala se o to, ale stejně jsem se zeptala.

Ušklíbla se a posadila. “Máš tušení jak je mi horko se vší touhle extra váhou?” vyštěkla na mě zpátky.

Chtělo to všechno sebeovládání, abych jí neřekla, že si za to může sama, protože nepoužila kondom. Kupovala jsem jí je a ujišťovala se, že jich vždycky pár má. Dokonce jsem jí je připomínala, než šla na rande.

Vzpomenout si kdo je v našem vztahu dospělý by bylo občas těžké. Většinou se zdálo, že se naše role přehodily. Být dospělá nicméně neznamenalo dělat chytrá rozhodnutí, protože Jessica jednoduše nevěděla jak být zodpovědná.

“Vím, že je ti horko, ale nemůžeme utratit každý cent za klimatizaci,” připomněla jsem jí.

Povzdychla si a svalila se zpátky na postel. “Jak myslíš,” zabručela.

Šla jsem k její kabelce a otevřela jí. “Dobře, půjdu dnes do tvojí práce sama a doufám, že mě pustí přední bránou. Pokud to nebude fungovat, neříkej, že jsem tě nevarovala. Jsem kvalifikovaná jen v pracích za minimální mzdu, což nám účty nezaplatí. Kdybys šla se mnou, měla bych lepší šanci tu pozici dostat.” Věděla jsem, moje slova šla jedním uchem tam a druhým ven. Alespoň že se jí podařilo udržet si tu práci dva měsíce.

“Sadie, obě víme, že to sama zvládneš.”

Odevzdaně jsem si povzdychla a nechala jí tam. Jakmile odejdu zase usne. Chtěla jsem na ní být naštvaná, ale vidět jí takhle velkou přinášelo místo toho jen lítost. Nebyla nejlepší matka na světě, ale patřila ke mně. Potom co jsem se oblékla jsem prošla kolem jejího pokoje a nakoukla dovnitř. Tiše chrápala s termostatem opět zapnutým na dvacet stupňů. Napadlo mě ho vypnout, ale rozmyslela jsem si to. V bytě bylo už teď teplo a přes den to bude jen horší.

Vyšla jsem ven a vzala si kolo. Dostat se k mostu mi trvalo třicet minut. Most mě zavede ze Sea Breeze na exklusivní ostrov, který k němu byl připojený. Na ostrově nebydleli místní, ale zbohatlicí tam jezdili na prázdniny. Jassice se podařilo dostat práci služky v jednom z domů s kompletním personálem. Plat byl dvanáct dolarů na hodinu. Modlila jsem se, abych mohla bez zádrhelu převzít její místo.

Našla jsem adresu podle karty zaměstnance co jsem jí vzala z peněženky. Moje šance dostat tuhle práci byly chabé. Čím dále jsem na ostrov šlapala, tím větší a extravagantní tam byly domy. Adresa místa matčina zaměstnavatele byla další na řadě. Samozřejmě, že musela pracovat v nejextravagantnějším domě v bloku, nemluvě o tom, že byl úplně poslední na pláži. Dojela jsem k velké, zdobené železné bráně a podala Jassičinu kartu chlapovi pracujícímu u vstupu. Zamračil se a podíval se na mě. Podala jsem mu můj řidičák.

“Jsem dcera Jassici White. Je jí špatně a já mám dnes pracovat za ní.”

Dál se mračil, zatímco zvedl telefon a někomu volal. To nebylo dobrý, vzhledem k tomu, že mám přijít na její místo. Na dobro. Objevili se dva velcí muži a šli ke mně. Oba v tmavých, sportovních, slunečních brýlích, vypadali jakoby měli spíš nosit fotbalové dresy a hrát v NFL týmu, a ne černé obleky.

“Slečno White, můžeme vidět váš batoh, prosím,” řekl jeden z nich, zatímco mi ho ten druhý vzal z ramene, nebyla to otázka.

Polkla jsem a bojovala s nutkáním se zachvět. Byli velcí, zastrašující a nezdálo se, že mi věří. Uvažovala jsem jestli jim přijdu nebezpečná, celých mých sto šedesát centimetrů. Podívala jsem se dolů na svoje malé bílé šortky a fialové tílko a napadlo mě zda zvážili fakt, že by bylo nemožné v tomhle oblečení schovat zbraň. Pomyslela jsem si, že je na tom něco divného jak jsou ti dva velký chlapi neochotní pustit mě dovnitř. I kdybych byla hrozba, věřila jsem, že by mě jeden z nich dokázal zneškodnit s rukama svázanýma za zády. Ten obraz mi probleskl v hlavě a já se chtěla zasmát. Kousla jsem se do spodního rtu a čekala jestli moje nebezpečné já pustí skrz tu obrovskou, železnou bránu.

“Můžete jít dál, slečno White. Prosím použijte vchod pro služebnictvo nalevo kamenné zdi a nahlaste se v kuchyni, kde vám řeknou jak postupovat.”

Kdo byli ti lidé, že potřebovali, aby jim vchod hlídali dva muži velikosti Goliáše? Nasedla jsem na kolo a jela dál teď už otevřenou branou. Jakmile jsem zahnula za roh, za svěžími palmami a tropickými zahradami jsem uviděla dům. Připomínal mi domy v MTV Cribs. Nikdy by mě nenapadlo, že takové domy v Alabamě vůbec jsou. Jednou jsem byla v Nashvillu a viděla domy podobné velikosti, ale nic co by se podobalo tomuhle.

Uklidnila jsem se a odtlačila kolo za roh, snažíc se nezastavovat a nezírat na masivní velikost úplně všeho tady. Opřela jsem kolo o zeď mimo dohled. Vchod pro zaměstnance byl udělaný, aby zapůsobil. Alespoň tři a půl metru vysoké dveře, byly zdobené krásným vyrytím písmenem S. Nejen vysoké, dveře byly skutečně těžké, musela jsem použít všechnu sílu, abych je otevřela. Nakoukla jsem dovnitř velké vstupní haly a vešla do malého prostoru se třemi různě klenutými dveřmi přede mnou. Jelikož jsem tu nikdy předtím nebyla, nevěděla jsem kde najít kuchyň. Šla jsem k prvním dveřím napravo a nakoukla dovnitř. Zdálo se to být velkým pokojem pro shromáždění, ale nic nóbl a žádné kuchyňské potřeby, takže jsem se přesunula ke dveřím číslo dvě, nakoukla dovnitř a našla velký kulatý stůl, kolem kterého seděli lidé. Zavalitá, starší žena stála před sporákem jaký jsem v domě ještě nikdy neviděla. Něco takového najdete jen v restauracích.

Musela jsem být na správném místě. Vešla jsem klenutým vchodem.

Stojící žena si mě všimla a zamračila se. “Můžu ti pomoct?” zeptala se ostrým, autoritativním tónem, který mi tak trochu připomínal tetičku Bee ze Show Andyho Griffitha.

Usmála jsem se a narůstající teplo hrozilo, že mi vyletí z vršku hlavy, když jsem sledovala jak se ke mně všichni lidé v místnosti otočili čelem. Nenáviděla jsem pozornost a dělala jsem co jsem mohla, abych jí k sobě přitahoval co nejméně. Ačkoliv se zdálo, že čím jsem starší, tím je to těžší. Jak jen to šlo jsem se snažila vyhýbat situacím, kterými bych lidi povzbuzovala v tom, aby na mě mluvili. Ne, že bych byla samotář; je to jen fakt, že mám hodně zodpovědnosti. Brzy jsem v životě poznala, že přátelství pro mě nefungují. Jsem příliš zaměstnaná péčí o mámu. Takže jsem zdokonalila umění nezajímavosti.

“Ehm, um, ano, bylo mi řečeno, abych se hlásila v kuchyni pro další instrukce.” Tiše jsem si odkašlala a čekala.

Nelíbilo se mi jak si mě ta dáma prohlédla od hlavy k patě, ale když už jsem tu byla, neměla jsem na výběr nic jiného než zůstat.

“Jsem si jistá, že já tě nenajala. Kdo ti řekl, abys sem přišla?”

Nenáviděla jsem jak na mě všichni civěli a přála jsem si, aby Jassica nebyla tak zatraceně tvrdohlavá. Potřebovala jsem jí tu, alespoň dnes. Proč mi vždycky tyhle věci dělala?

“Jsem Sadie White, Jassičina dcera. Ona…ehm…dnes jí není dobře, takže jsem tu, abych pracovala za ní. Já…um…mám tohle léto pracovat s ní.”

Kéž bych nezněla tak nervózně, ale ti lidé zírali. Paní v předu se zamračila, hodně podobně jako teta Bee, když jí někdo naštval. Bylo lákavé se otočit a utéct.

“Jessica se neptala jestli bys s ní mohla v létě pracovat a já nenajímám děti. A ani to není dobrý nápad, když sem rodina jede na celé léto. Možná bychom tě mohli zkusit na podzim až odjedou.”

Moje nervozita z přehnané pozornosti okamžitě zmizela a já zpanikařila při pomyšlení na ztrátu tohoto přijmu, který jsme tak zoufale potřebovaly. Pokud máma zjistí, že za ní nemůžu pracovat, skončí. Vytáhla jsem ze skříně svůj dospělý hlas a rozhodla se, že té dámě potřebuji ukázat, že tuhle práci zvládnu lépe než kdokoliv jiný.

“Rozumím vašim obavám. Nicméně pokud mi dáte šanci, můžu a ukážu vám, že jsem přínos. Nikdy nepřijdu pozdě a vždycky dokončím zadanou práci. Prosím, jen mi dejte šanci.”

Dáma se podívala na někoho u stolu, jakoby chtěla jeho názor. Přesunula pohled zpátky ke mně a já viděla prasklinu v jejím rozhodnutí. “Jsem slečna Mary, mám na starosti zaměstnance v domě a vedu kuchyň. Udělala jsi na mě dojem a práci máš. Dobře, Sadie White, tvoje příležitost začíná právě teď. Budeš v týmu tady s Fran, která v tomhle domě pracuje stejně dlouho jako já. Dá ti pokyny a pak mi o tobě podá hlášení. Na konci dne pro tebe budu mít odpověď. Tohle je vaše zkouška, slečno White. Navrhuji jí nepokazit.”

Přikývla jsem a usmála se na Fran, která nyní stála.

“Pojď za mnou,” řekla vysoká, hubená, nejméně šedesáti pětiletá zrzka než se otočila a opustila místnost.

Udělala jsem co řekla, aniž bych s kýmkoliv jiným navázala oční kontakt. Musela jsem si zachránit práci.

Fran prošla chodbou kolem několika dveří. Zastavily jsme, jedny otevřely a vešly dovnitř. V pokoji byly od podlahy až po strop police plné knih a rozestavěná kožená křesla. Žádná nebyla naproti sobě a nevypadala využívaná pro žádné typy návštěv. Místnost byla jasně zařízená jako knihovna. Místo kam mohou lidé zajít, najít knihu a ztratit se v jednom z velkých, pohodlných křesel.

Fran před sebou rozmáchla rukou, ukazujíc mi energicky místnost. Bylo to od tak staré dámy překvapivé. “Tohle je nejoblíbenější místo paní Stone. Celý rok bylo zavřené. Oprášíš knihy a police, očistíš kůži speciálním čističem a umyješ okna. Vysaješ závěsy; umyješ a navoskuješ podlahy. Tenhle pokoj se musí lesknout. Paní Stone má ráda věci ve svém svatostánku perfektní. Přijdu tě vyzvednout na oběd a najíme se v kuchyni.”

Šla ke dveřím a já jí slyšela někomu poděkovat. Vešla zpátky dovnitř a táhla vozík plný potřeb na úklid. “Tady by mělo být vše co potřebuješ. Dej pozor na zarámované obrazy a sošky. Varuji tě, vše v tomto domě je velice cenné a musí se s tím zacházet s nejvyšší opatrností. Nyní čekám, že budeš tvrdě pracovat a neztrácet čas hloupostmi.” Pak Fran s pevným výrazem odešla.

Otočila jsem se dokola, prohlížejíc si rozmařilost svého okolí. Místnost nebyla moc velká; jen se zdála plná. Zvládnu tu uklidit. Nežádalo se po mě nic nemožného. Šla jsem si pro prachovku a zamířila k žebříku připojeného k policím. Nejspíš začnu nahoře, když prach padá dolu.

Podařilo se mi vše oprášit a umýt okna než se pro mě Fran vrátila na oběd. Potřebovala jsem pauzu a nějaké jídlo. Na její zamračený obličej byl vítaný pohled. Přejela očima pokoj, přikývla a pak mě mlčky vedla stejnou cestou jako ráno. Když jsme zašly za roh, udeřila mě vůně čerstvě upečeného chleba a vešla jsem do velké, světlé kuchyně. Slečna Mary stála u sporáku, ukazujíc na mladší dámu, která měla vlasy stažené do uzlu a přikryté síťkou stejně jako slečna Mary.

“Voní to dobře, Hanrietto. Věřím, žes to zvládla. Dneska tuhle várku otestujeme na zaměstnancích a pokud to bude všem chutnat, převezmeš pečení pro rodinu.” Slečna Mary se otočila a utírala si ruce do zástěry. “Ah, tady je naše nová zaměstnankyně. Jak to jde?”

Fran přikývla a řekla. “Fajn.”

Buď se tahle dáma moc neusmívala, nebo mě neměla ráda.

“Sednout, sednout. Máme toho hodně než rodina dorazí.”

Sedla jsem si potom co to udělala Fran a slečna Mary před nás postavila tác s jídlem. Musela jsem udělat něco správně, když na mě Fran promluvila přímo. “Všichni zaměstnanci jí u tohoto stolu. Chodíme na oběd z různých směn. Takže si můžeš vybrat co chceš jíst.”

Přikývla jsem, natáhla se pro tác se sendviči a jeden si vzala. Také jsem si z talíře vzala nějaké čerstvé ovoce.

“Pití je támhle na baru. Můžeš si vybrat z toho co tam je, nebo si něco připravit sama.”

Šla jsem tam a nalila si limonádu. Tiše jsem jedla, zatímco jsem poslouchala jak slečna Mary ukazuje Henriettě jak pečou chleba. Ani já, ani Fran jsme se nepokoušely o rozhovor.

Potom co jsme skončily jsem následovala Fran ke dřezu, kde jsme si opláchly naše talíře a uklidily je do velké myčky. Stejně tak tiše jsme se vrátily do knihovny. Byla jsem teď méně nervózní a víc zaujatá okolím. Všimla jsem si obrázků, když jsme šly chodbou. Byly tam portréty dvou roztomilých malých kluků. Čím dál jsem šla, tím se zdáli starší. Směrem ke klenutému vstupu na chodbu, kde byla knihovna se na mě z malby v životní velikosti usmívala zvláštně povědomá tvář. Tvář, kterou jsem častokrát viděla v televizi, nebo časopisech. Zrovna včera během večeře byl v televizi. Jassica u jídla sledovala VIP zprávy. Rocker a idol ženských srdcí Jax Stone byl jedním z jejich oblíbených témat. Včera mu na paži visela holka, o které se povídalo, že bude v jeho novém klipu. Fran se za mnou zastavila. Otočila jsem se k ní a ona se zdála soustředěná na portrét.

“Tohle je jeho letní dům. Dorazí se svými rodiči a bratrem zítra. Zvládneš to?”

Jednoduše jsem přikývla, neschopná zformovat slova ze šoku, že na zdi vidím obličej Jaxe Stona.

Fran se dala znovu do pohybu a já jí následovala do knihovny. “On je důvod proč nenajímáme teenagery. Tohle je pro něj soukromé útočiště. Když byl mladší trvali jeho rodiče na tom, aby si bral každé léto volno a strávil s nimi čas pryč od světel Hollywoodu. Teď je starší, ale pořád sem jezdí. Sem tam odjede, aby se zúčastnil nějaké události, ale povětšinou je tohle jeho úkryt. Bere sebou rodinu, jelikož se většinou během roku moc nevidí.” Fran se dramaticky odmlčela a pak pokračovala. “Jestli to nezvládneš, okamžitě tě vyrazí. Jeho soukromí je maximálně důležité. Proto se tu také tak dobře platí.”

Narovnala jsem se a popadla kbelík, který jsem používala. “Já zvládnu cokoliv. Tahle práce je pro mě důležitější než náctilená rocková hvězda.”

Fran přikývla, ale z jejího zamračení jsem poznala, že mi nevěří.

Zaměřila jsem víc energie na práci. Na konci dlouhého dne jsem poslouchala, zatímco tichá, zamračená Fran podávala slečně Mary hlášení. Věřila, že budu dobrý pracovník a měla by mi dát šanci. Oběma jsem jim poděkovala. Měla bych být schopná našetřit dost peněz na podzim, kdy bude mít máma dítě a nebude moct pracovat a já budu zpátky ve škole. Tohle zvládnu.

Ano, Jax Stone byl slavný, měl neuvěřitelné ocelově modré oči a byl jedním z nejkrásnějších mužských stvoření jaké jsem kdy viděla. To jsem si dovedla připustit. Nicméně každý věděl, že krása je jen na pohled. Předpokládala jsem, že povrchnost vyzařující z něj bude tak odporná, že mi nebude vadit uklízet jeho dům a míjet ho na chodbách.

Kromě toho, kluci byli stvoření, o kterých jsem nic nevěděla. Nikdy jsem si neudělala čas s nimi mluvit, i když se snažili seč to šlo, abych mě přiměli. Většinou jsem měla v životě větší problémy, jako třeba ujistit se, že máme co jíst a aby máma nezapomněla zaplatit účty.

Když jsem přemýšlela a všech těch penězích, které jsem utratila za kondomy co jsem Jassice nastrkala do rukou a kabelky, než šla ven z bezcennými chlapy co se za ní hrnuli, opravdu mi dávalo zabrat nebýt na ní naštvaná. Dokonce i v oblečení ze sekáče vypadala nádherně. Jeden z jejích nejnechutnějších mužů mi řekl, že jsem zdědila prokletý vzhled. Od jejích vlnitých blond vlasů k čistě modrým očím a hustým řasám. Nějak se mi podařilo to dostat všechno. Nicméně jsem měla jednu věc, která mě chránila před jistou katastrofou: moje osobnost byla poněkud nudná. To mi moje matka moc ráda připomínala, přesto místo abych kvůli tomu byla smutná, držela jsem se toho jako záchranného lana. O čem si ona myslela, že je moje největší charakterová vada, já považovala za přednost. Nechtěla jsem být jako ona. Jestli mě nudná osobnost zachrání před cestou v jejích stopách, pak jí ráda přijmu.

Byt, ve kterém jsme už měsíc bydlely za téměř pět stovek, ležel pod velkým starým domem. Po prvním dnu v práci jsem vešla dovnitř a zjistila, že tam Jassica není. Jen se čtyřmi pokoji se nemohla dostat moc daleko.

“Mami?” Nedostala jsem žádnou odpověď.

Zapadalo slunce, takže jsem vyšla na místo, kterému Jessica říkala terasa. Pokud by jste se ptali mě, byl to spíš malý kus prken. Ráda se sem chodila dívala na vodu. Stála venku na dvoře, s rostoucím břichem vystaveným všem na odiv v bikinách, které jsem před pár měsíci koupila v sekáči. Otočila se a usmála se. Na tváři už dávno neměla masku nevolnosti z rána. Místo toho se zdálo, že zářila.

“Sadie, jak to šlo? Dala ti stará Mary zabrat? Jestli jo, doufám, žes byla milá. Tuhle práci potřebujeme a ty dovedeš být tak hrubá a nespolečenská.”

Poslouchala jsem její blábolení o nedostatku společenských dovedností a čekala jsem dokud neskoční, pak jsem promluvila. “Dostala jsem na léto práci jestli jí chci.”

Jessica si dramaticky oddychla úlevou. “Úžasné. Těchhle příštích několik měsíců opravdu potřebuju odpočívat. Dítě si toho ze mě bere tolik. Ty prostě nechápeš jak je to těžké být těhotná.”

Chtěla jsem jí připomenout, že jsem se jí snažila v otěhotnění zabránit obětováním peněž za jídlo na pitomý kondomy, což vůbec nepomohlo! Ale přikývla jsem a šla dovnitř.

“Mám hlad, Sadie. Je tam něco z čeho můžeš připravit skutečný jídlo? Jím teď za dva.”

Už cestou domů jsem vymyslela co budeme jíst. Věděla jsem, že je máma v kuchyni ztracený případ. Tak nějak se mi podařilo přežít ranný život na sendvičích s burákovým máslem. Asi kolem osmi let jsem si uvědomila, že máma potřebuje pomoc a začala jsem dospívat rychleji než normální děti. Čím víc jsem nabízela, že toho převezmu, tím víc mi dávala. Ve dvanácti letech jsem dělala všechno.

Nudle se vařily a masová omáčka pobublávala, tak jsem šla do svého pokoje. Svlékla jsem si pracovní oblečení a vzala si kraťasy z ustřihnutých džínsů ze sekáče, které náhodou byly středem mého šatníku a tričko. Moje oblečení bylo jednoduché.

Minutka na nudle se rozezvonila a dala mi vědět, že mám zkontrolovat jídlo. Jessica nepřijde nahoru, aby mi pomohla. Spěchala jsem zpátky do malé kuchyně, vypíchla nudli na vidličku a hodila jí na zeď za sporákem. Přilepila se. Byly hotové.

“Opravdu Sadie, udivuje mě proč házíš nudle na zeď. Kdes přišla na tak bláznivý nápad?”

Střelila jsem po Jessice pohledem. V mých bikinách se svalila na vybledlý pastelový gauč, který patřil k vybavení bytu. “Jednou jsem to v televizi, když jsem byla mladší. Od té doby mi to utkvělo. Krom toho, funguje to.”

“Je to nechutný,” zamumlala z gauče Jessica.

Nezvládla by uvařit ani vodu, ale rozhodla jsem se kousnout do jazyka a dokončit večeři.

“Je to hotové, mami,” řekla jsem, když jsem nahromadila nudle na talíř a věděla jsem, že je bude chtít donést.

“Podáš mi talíř, zlato?”

Ušklíbla jsem se. Byla jsem krok před ní. Poslední dobou málokdy vstávala pokud opravdu nemusela. Dala jsem na talíř vidličku a lžíci a odnesla jí to. Ani se neposadila. Místo toho si ho položila na provizorní stoleček, který si vytvořila z břicha a jedla. Postavila jsem vedle ní sklenici ledového čaje a šla jsem si taky nandat. Měla jsem po práci hlad. Potřebovala jsem jídlo.

JAX

Slečna Mary nechala zaměstnance počkat, dokud před dům zajela limuzína. Nečekal jsem až mi řidič otevře dveře. Tady jsem se nemusel bát o udělání dojmu. Mohl jsem dělat co se mi sakra zachtělo. Vystoupil jsem z limuzíny, protáhl se a usmál se na dům, který pro mě představoval svobodu.

Nehrozilo tady, že mi budou bláznivý holky bušit na dveře. Nikde jsem nemusel být. Žádný interview. Nic. Mohl jsem si celý den ležet na pláži a nikdo mě nebude otravovat. Život v jižní Alabamě byl super. Máma tu ještě nebyla, takže jsem měl čas jít dovnitř a kouknout se za slečnou Mary. Dát si ledový čaj a máslové sušenky.

Slečna Mary spěchala ven dveřmi, než jsem vyšel schody. “Pane Jaxi, vypadáte, že jste zhubl pět kilo co jsem vás viděla naposledy. Pojďte dál a dejte si nějaké dobré jídlo. Dospívající chlapci nesmí být tak hubení.”

Ve skutečnosti jsem díky novému trenérovi pět kilo přibral. Ale nehodlal jsem se s ní hádat. Se slečnou Mary se prostě nehádáte. Dokonce i moje máma to věděla. “Zdravím, slečno Mary. Vypadáte krásněji než posledně.” To samé jsem jí říkal každý rok posledních pět let. Zvrásněné tváře jí při komplimentu zářivě zrůžověly.

“Ale ticho, chlapče. Oba víme, že to není pravda. Ale moje sušenky jsou něco nad čím se můžete rozplývat.” Byla na svoje kulinářské schopnosti hrdá a já sám byl pěkně nedočkavý. Proto jsem jí celý rok tak dobře platil, i když jsem v residenci nebyl. Rád jsem věděl, že sem můžu přijet kdykoliv chci. Mít tu otevřeno celý rok nejen že dávalo slečně Mary práci, ale stejně tak i několika dalším lidem. Extra výpomoc najímala jen v létě.

SADIE

Druhý den šlo všechno snáz. Neprohledávali mě a dostala jsem kartu, abych jí mohla ukázat u brány, když sem dorazím. Fran se na mě dokonce i jednou usmála. Po obědě mě slečna Mary poslala do třetího patra, kde byla většina ložnic. Bylo snadné zapomenout čí dům uklízím. Neměla jsem žádné přátele, kterým o své práci říct. A skutečnost, že jsem stála v pokoji kde bude celé léto spát nejžhavější idol na světě, vlastně nebyla zase tak závratný.

Vešla jsem do Jaxovo ložnice a otočila se dokola. Tohle nebyl typicky pokoj celebrity. Zdál se staromódní a připadal mi staře. Musela jsem se podívat pozorněji.

Na jedné zdi byly vystavené pálky a míčky, podepsané různými hráči, zatímco jiné vypadaly jen hodně použitě. Na stěnách také hrdě visely dresy z dětství. Snadno jsem si dovedla představit malého kluka z portérů jak je nosí a hraje dětskou ligu přesně jako běžné dítě. Šla jsem se dál z blízka podívat fotky týmu přibité pod každým dresem. Na starších jsem měla problém poznat, který z nich je nyní známá rocková hvězda. Potom co mu bylo tak deset, nebo jedenáct, jsem ho našla snadno. Dresy a fotky byly od první třídy do třinácti let a pak končily. Co si pamatuju bylo to tak o rok později, kdy jsem v rádiu popové slyšela jeho jméno. Zdálo se, že dokud ho neobjevila nahrávací společnost tak vedl normální život.

Místo na zdí nad jeho postelí bylo to co oddělovalo tenhle pokoj od ložnice normálního teenagera. Visely tam kytary všech tvarů, velikostí a barev. Spousta jich byla podepsaná; jiné zářily novotou. Zdálo se, že jedna na sobě měla pravé zlato, což by mě vůbec nepřekvapilo. Postavila jsem se na špičky a prohlédla si jí víc z blízka. Bylo na ní napsáno FENDER. Pokračovala jsem ve zkoumání podpisů na dalších drahých kytarách. Přejela jsem prstem po jméně Jon Bon Jovi a usmála se. I rockové hvězdy měly očividně své idoly. Uprostřed toho všeho byla malá, opotřebovaná kytara. Ze skutečnosti, že visela ve středu celé kolekce bylo jasné, že musela být první a nejoblíbenější.

Ohlédla jsem se na dveře, abych se ujistila, že venku nikdo není, pak jsem se šla postavit pod malou kytaru a představovala si, že ta všechno začala. Nebyla jsem šílená fanynka, ale vidět předmět zodpovědný za uskutečnění snu se zdálo téměř svaté.

Můj úklidový vozík stál netknutě mezi dveřmi a já věděla, že se musím dát do práce. Nechtěla jsem se o něm dozvídat nové, osobní věci. Chtěla jsem, aby v mých očích zůstal povrchní a nedotknutelný. Vědět, že byl kdysi malý kluk s hnědými kudrnami vlasy a úsměvem, který bude jednoho dne způsobovat davové šílenství ho dělalo skutečnějším a ne tak božským. Potřebovala jsem udržovat svůj zájem o něj na minimu. Rychle jsem šla v pokoji oprášit prach, zamést a pak jsem vytřela drahou dřevěnou podlahu. Rozhodla jsem se, že to v tomhle pokoji vezmu rychle, než přijdu na něco příliš osobního. Zaměřila jsem se na myšlenky o budoucnosti a vytlačila Jaxe Stona z hlavy.

“Sadie, už jsi hotová? Rodina dorazila a musíme odejít do části pro zaměstnance,” řekla ze dveří Fran.

Vyšla jsem na chodbu, kde stála velmi nervózní Fran a vrátila jsem věci zpátky do vozíku. “Jasně, zrovna jsem skončila.”

Fran přikývla a zamířila k zadnímu výtahu, kterým z patra do patra cestovali zaměstnanci, aniž by byli viděni rodinou. Fran spěchala dovnitř jakmile se otevřel a já jí následovala, když mi z vozíku spadla láhev leštiče na sklo a trochu se vylila. Vzala jsem si malý hadr a zvedla láhev z podlahy. Utřela jsem louži jak nejlépe to šlo.

“Pospěš si, prosím,” zavolala úzkostlivým tónem Fran z výtahu. Rodina musela mít namířeno nahoru.

Jak jsem začala tlačit vozík k výtahu, brnivý pocit mi zvedl chloupky vzadu na krku. Vylekaně jsem se otočila a uviděla ho tam stát, pozorujíc mě. Nebyl to roztomilý kudrnatý kluk, ale slavná rocková hvězda. Ztuhla jsem, nejistá co dělat, jelikož se moje přítomnost tady provalila mnohem dřív než slečna Mary chtěla. Na bláznivě sexy obličeji se mu objevil úsměv a mě se po tvářích rozlilo horko, pak jsem odvrátila pohled a nastoupila do výtahu.

Nezdál se naštvaný, že mu v domě pracovala mladá holka. Ten úsměv se zdál spíš pobavený. Fran se mračila, když jsem se na ní podívala, ale nic neřekla. Uklidila jsem vozík a šla se nahlásit do kuchyně. Slečna Mary stála s rukama v bok a čekala až dorazíme. Zdálo se, že mezi Fran a slečnou Mary proběhla tichá konverzace. Po přikývnutí slečny Mary, stáhla Fran pro něco na stole a podala mi složené černé oblečení.

“Zatímco je rodina v residenci, nosí tady všichni uniformy. Také už nebudeš uklízet dům, ale pomůžeš mi v kuchyni a panu Gregovi na zahradě. A dnes večer potřebuji, abys podívala večeři. Paní Stone požadovala, aby obsluha viděná rodinou a hosty měla atraktivní vzhled. William, mladý muž, kterého jsem najala, aby Marcusovi pomáhal servírovat rodině jídlo před deseti minutami volal, že je nemocný a ty jsi vše co mi zbylo. Dokázala jsi, že jsi dříč a zdá se, že bereš tuhle práci vážně. Tvůj věk mi dělá obavy vzhledem k tomu, že pán domu je téměř stejně starý a v očích většiny dívek je to idol. Něco mi říká, že v tom s tebou nebude problém. Doufám, že budeš i dál prokazovat takovou dospělost.”

Nevěděla jsem co jí na to říct, takže jsem jen přikývla.

“Dobře. Tohle teď budeš při práci v domě nosit každý den. Dám ti dvě další ve tvé velikosti, večer je tu budeš nechávat, aby se vypraly a vyžehlily. Choď stejným vchodem a po příchodu se okamžitě převlékni v prádelně. Na práci na zahradě se převlékneš do šortek, které k tomuhle pasují. Také je najdeš v prádelně. Nyní potřebuji, abys mi v kuchyni pomohla připravit jídlo, než si to oblékneš. Při obsluhování musíš být čistá a upravená.”

Další dvě hodiny jsem loupala, krájela, sekala a strouhala všechny druhy jídel a zeleniny. V době kdy mi slečna Mary řekla ať se jdu převléknou a upravit si vlasy už jsem byla pěkně utahaná. Převlékla jsem se do černé sukně, která mi sahala těsně nad kolena a bílé košile s kulatým límcem. Přes košili a sukni jsem si vzala černou zástěru. Vlasy jsem si stáhla do vysokého culíku. Umyla jsem si ruce a obličej a při pohledu do zrcadla jsem si povzdychla. Matčin obličej mi dnes večer vysloužil místo obsluhy, ale rezervovaná osobnost si vysloužila důvěru slečny Mary. Kde matčiny oči jiskřily potížemi, moje zůstávaly vážné a obezřetné.

Úsměv Jaxe Stona mě osobně oslnil stejně tak jako na milionech fotek co jsem viděla v časopisech a na plakátech. Nicméně to ale neznamenalo, že budu dost hloupá na to, abych za ním bláznila jako zbytek světa. S hlubokým nádechem jsem otevřela dveře a šla zpátky do kuchyně, kde na mě čekala slečna Mary.

“Dobře, teď si pamatuj, postavíš tohle před pana Jaxe přesně ve stejný moment jako to tady Marcus”-mávla rukou k vysokému, mladému klukovi s pískově blond vlasy, kterého jsem ještě nepotkala-“položí před paní Stone. Dnes budou u stolu jediní. Pan Stone a jejich syn Jason dorazí za pár dní. Takže dnes budete obsluhovat jen dva. Během jídla stůj tiše za panem Jaxem a sleduj Marcuse. Pomůže ti se vším v čem si nebudeš jistá.”

Obrátila jsem pohled k Marcusovi, který se zdál jen o pár let starší než já, nejspíš na vysoké. Jeho usměvavé zelené oči mě okamžitě uvolnily.

Podal mi opálenou ruku a usál se. “Marcus Hardy.”

Vklouzla jsem dlaní do jeho a on jí potřásl. “Sadie White.”

Přikývl, pořád se usmíval a natáhl se pro svůj tác. “Včera jsem tu viděl tvoje odvážné vystoupení, když sis tu zajistila práci. Udivilo mě jak se ti oči během vteřiny přeměnily z nervózních na odhodlané.” Zvedl tác před sebou, usmál se a vzal i tác připravený pro mě.

“Půjdeš za mnou….jelikož já servíruju paní Stone. Mrknul na mě než se otočil a zamířil chodbou ke vstupu do jídelny.

Velká místnost pro mě nebyla nová. Ráno jsem tu drhla podlahy. Marcus zaujal své místo za paní Stone, která byla zády ke vchodu. Šla jsem se okolo postavit za Jaxe, sedícího v čele stolu. Podívala jsem se na Marcuse, aby mě vedl. Přikývl a přesně ve stejnou chvíli jsme položili na stůl saláty. Ustoupila jsem. Marcus na mě kývl, abych se postavila vedle něj, takže jsem to udělala.

“Pořád nechápu proč otec nutí Jasona jít na pohovor na Yale, když tam nechce.” Jaxův hlas zněl tak jemně, že se to zdálo téměř neskutečné.

Připadala jsem si jako bych vešla do filmu a vestoje sledovala scénu před sebou.

“Tvůj bratr neví co je pro něj nejlepší. Má mozek na víc, než být jen mladší bratr Jaxe Stona. Může si udělat vlastní jméno, pokud se na to bude soustředit místo trávení tolika času machinacemi na trhu s akciemi. Jeho hlavy je na čísla škoda. Musí se rozhodnout co chce se svojí budoucností dělat a udělat to. Přestat si kolem jen pohrávat. Jestli chce být na burse úspěšný, fajn. Ale ať se nechová jakoby to byla hra.”

Jaxovi oči vzhlédly ke mně a jakoby se usmály, než je přesměroval zpátky na matku. “Oba ho odháníte pryč. Máš pravdu; je chytrý. A nepotřebuje, abys myslela za něj.”

Paní Stonova se krátce a tvrdě zasmála. “A ty bys nebyl tam kde dnes jsi, kdybych tě tak netlačila. Vše co jsi chtěl bylo jen hrát baseball s kamarády a hrát v garáži s kapelou, která kromě tebe neměla absolutně žádný talent.”

Jax si povzdychl, napil se své vody s ledem a otočil se na matku. “Stačí, mami. Nezačínej mluvit zle o jediných skutečných kamarádech co jsem kdy měl.”

Paní Stone se opřela a Marcus se mi dotkl ruky, aby přitáhl mou pozornost zpátky k sobě a důvodu proč tu jsme. Současně jsme vykročili dopředu a odnesli salátové talíře.

“Můžeme vám k pití během jídla přinést něco jiného kromě vody?” zeptal se Marcus okouzlujícím jižanským přízvukem.

Znovu jsem cítila jak mě sleduje. Bojovala jsem s nutkáním zalétnout pohledem zpátky k Jaxovi a těm očím.

Paní Stone si povzdychla. “Soudím, že sklenice vína mi neublíží.” Podívala se na syna a narovnávala si ubrousek na klíně, zatímco se snažila rozhodnout. “Přineste mi sklenku nejlepšího merlotu, který ve sklepě máme.”

Jax se opřel a já cítila, že mě stále pozoruje. Takže jsem se nadechla na uklidněnou a podívala se na něj.

“Dal bych si trochu ledového čaje od slečny Mary, prosím.”

Přikývla jsem a zadržela se před oplacením úsměvu.

“Ano, pane,” odpověděl Marcus. Ustoupil zpátky a mávl rukou, abych šla do kuchyně jako první.

Vyšla jsem z velké jídelny a okamžitě se zhluboka nadechla. Neuvědomila jsem jaké to bude vypětí nervů. Jakmile jsme vešli do kuchyně, Marcus se na mě usmál.

“Co? Podělala jsem to?”

Marcus zavrtěl hlavou a do očí mu spadl pramen blond vlasů. “Ne, bylas skvělá. Teď pojďme vzít polévku, než se slečna Mary naštve.” Otočil se k hospodyni. “Slečno Mary, potřebujeme ze sklepa merlot.”

Slečna Mary mu podala již otevřenou láhev a sklenici. “Myslela jsem si to a tady je ledový čaj pana Jaxe.”

“Já se o pití postarám,” řekl Marcus.

Byla jsem příliš vděčná, abych se ptala proč. Jen jsem přikývla a následovala ho chodbou zpátky do jídelny. Než jsme se tam vrátili, Marcus se na mě ohlédl. “Ignoruj jak se na tebe dívá. V jeho očích jsi pobavení. Nemůžu mu to mít za zlé, ale jestli si chceš tuhle práci udržet, snaž se být neviditelná.” Mrkl na mě a pak otevřel dveře.

Být neviditelná byl můj životní cíl. Myslela jsem si, že přesně o to jsem se pokoušela. Zjevně jsem se potřebovala snažit víc.

“Mám v plánu strávit spoustu času odpočinkem na pláži. Mám rád přístup na soukromou pláž a myšlenka na to, být schopný si odpočinout na pláži aniž by se mnou chtěl někdo mluvit, seznámit se, nebo něco podepsat je přesně to po čem jsem celý rok toužil. Potřebuju přestávku. Já vím jak Marco nenávidí, že budu tři měsíce nedostupný, ale potřebuju tohle pro udržení příčetnosti.” Jax se na mě podíval, když jsem před něj položila misku polévky.

“Děkuju,” zašeptal.

“Také chci, abys měl volno. Gregory si myslí, že trocha času před fanoušky by v létě bylo skvělé PR. Možná bys mohl udělat koncert na pláži, nebo zajít na pár filmových premiér.”

Jax zavrtěl hlavou. “Mami, odmítám, aby se tu vědělo o mojí přítomnosti. Vybral jsem si Alabamu, protože to není nejpopulárnější místo. A ještě lépe, na tomhle ostrově je soukromí. Zvážím pár filmových premiér, ale nic jiného. Žádné koncerty.”

Paní Stone pokrčila rameny. “Dobře, řekla Gregorymu, že se pokusím a udělala jsem to. Ať si to s tebou vyřeší sám. Jsi dospělý. Nebudu už na tebe tlačit.”

Jax jedl a já stála vedle Marcuse, dívala se ven z okna a zpátky na Jaxovu misku, čekajíc na moment, kdy jí bude potřeba odnést. Vzhlédla jsem k Marcusovi a on se mi s úsměvem podíval do očí. Byl v pracovním režimu a mohla jsem říct, že chtěl, abych si tu vedla dobře. Udělala jsem si kamaráda. Marcus se lehce dotkl mojí ruky a vykročil dopředu. Okamžitě jsem ho následovala a vzali jsme jim misky.

“Další čaj, pane?”

Jax ke mně vzhlédl a zaletěl pohledem k Marcusovi. “Ano, prosím.”

Paní Stonova z vína upila sotva doušek. Marcus znovu ustoupil a dovolil mi jít první. Dělali jsme to samé co předtím a Marcus nesl tác se špinavým nádobím.

V kuchyni Marcus zvedl už připravený tác s nebohatším a nejexotičtějším jídlem jaké jsem kdy viděla.

“Páni, rozhodně jedí stylově.”

“Paní Stonová svoje jídlo do teď jen ochutnala a hádám, že tohohle se taky sotva dotkne.”

“On sní všechno tohle.”

“Jo, ale vždyť je to dospívající kluk.”

Zasmála jsem se Marcusově imitaci slečny Mary a šla za ním teď už známou chodbou. Zpátky uvnitř jsem před Jaxe znovu položila jídlo a Marcus mi podal ledový čaj.

Jax a jeho matka jedli tentokrát v tichosti. Příležitostně jsem na sobě vycítila jeho pohled a cítila krátký dotek Marcusovi ruky, nepochybně připomínka o mé neviditelnosti. Nikdy jsem zvědavé, ocelově modré oči nevzala na vědomí. Máma se synem prohodili pár běžných slov, ale většinou jedli mlčky. Zdálo se to jako věčnost, když jsem nakonec zvedla pohled, abych se viděla jestli už Jax skončil a naše oči se střetly.

Snažila jsem se odtrhnout pohled, ale v očích měl náznak smíchu. Zírala jsem si na špičky bot a Marcus mi stiskl ruku. Lekla jsem se. Vzhlédla jsem a on na mě kývl, abychom odnesli talíře. Současně jsme talíře zvedli. Pak jsem šla zase ke dveřím.

“Dezert si nedám,” řekla paní Stone Marcusovi. “Nerada tě tu nechávám samotného, Jaxi, ale jsem vyčerpaná. Budu ve svém pokoji.”

Jax vstal, když jeho matka opustila stůl. Jakmile byla venku, znovu se posadil. “Já si dám dezert moc rád,” ujistil nás….nebo spíš mě.

Marcus přikývl. “Ano, pane,” řekl pracovním tónem a odešli jsme.

V kuchyni Marcus položil tác. “Dobře, tohle je nepříjemný. Musíš mu odnést talíř, ale jelikož jeho matka odešla, nemám důvod se tam vracet. Mohl bych jít místo tebe, což by byl nejlepší nápad, ale bojím se, že by ho to naštvalo. Mohl by si myslet, že se s ním bojíš být sama. Je jasné, že si tě všiml, což bylo podle mě celkem nevyhnutelné. Ale doufal jsem, že jelikož je slavný, nebude další pěkné tváři věnovat pozornost.” Marcus si povzdychl, opřel se bokem o stůl a překřížil si dlouhé nohy. “Tohle nechám na tobě.”

“Na mě?”

“Co chceš dělat, Sadie? Není to o tvojí práci; jde o mojí. Jestli se tam nevrátíš, mohl by mě vyhodit, že jsem zabral tvoje místo. Myslím, že už si všiml jak nad tebou držím ochranou ruku. Ať půjdeš nebo ne, tvoje práce je v bezpečí…pro zatím.”

Povzdychla jsem si a vzala tác s dezertem. Neohrozím někomu práci jen abych si ulehčila svou. “Udělám to.”

Bez dalšího slova jsem sama zamířila na chodbu.

Jakmile jsem vešla, jeho ocelově modré oči se setkaly s mými a usmál se. “Ach, takže tě nechal přijít samotnou. Uvažoval jsem jestli spíš neuvidím jeho.”

Nechtěla jsem se té poznámce usmát, ale udělala jsem to. Položila jsem před něj zákusek a zaujala svoje místo.

“Umíš mluvit?” zeptal se.

“Ano.” Marcus mluvil celý večer za mě.

“Normálně nezaměstnáváme mladé ženy. Jak ses dostala přes Mary?”

“Jsem na svůj věk dospělá.”

Jen přikývl a kousl si nějakého druhu čokoládového dortu. Potom co dokousal a polkl, ohlédl se na mě. Otočila jsem se, abych se dívala z okna na vlny narážející na břeh.

“Kolik ti je?”

“Sedmnáct.” Doufala jsem, že jednoduchá odpověď ukončí jeho výslech.

“Jak jsi věděla, že tu bydlím?”

Jeho otázka mě překvapila a podívala jsem se mu do očí. “Je těžké přehlédnout při uklízení vaše fotky.”

Zamračil se. “Přihlásila si se na tuhle práci a nevěděla jsi, že tu bydlím?”

Uvědomila jsem si, že usuzoval, že se přes jeho ochranku protáhl fanoušek a chtěl vědět jak jsem to udělala.

“Moje máma tu uklízela dva měsíce. Ale její těhotenství postoupilo a poslala mě na své místo. Prokázala jsem svoje kvality a slečna Mary mě tu nechala. To že jsem tady nemá nic společného s vámi, pane, ale s faktem, že potřebuju jíst a platit účty.” Věděla jsem, že zním naštvaně, ale byla jsem naštvaná a nemohla jsem si pomoct.

Přikývl a vstal. “Omlouvám se. Když jsem viděl, že jsi mladá a no…atraktivní, myslel jsem si, že jediný důvod proč by někdo jako ty pracoval tady je, aby ses ke mně dostala blíž. Už holky trochu znám a moje usuzování, že tu jsi, aby ses ke mně dostala nebylo fér. Odpusť mi.”

Polkla jsem knedlík v krku. Cítila jsem jak mi tahle práce klouže mezi prsty, ale nebudu brečet. “Chápu,” dostala jsem ze sebe.

Za rty mu zatahal chlapecký úsměv a kývl směrem ke dveřím. “Hádám, že mi podle majetnickosti druhého číšníka mělo dojít, že jsi zadaná. Díval jsem se na tebe víc než jsem měl, ale čekal jsem až mě požádáš o autogram, nebo mi na ubrousku podstrčíš svoje číslo.”

Překvapeně jsem nadzvedla obočí.

Pokrčil rameny. “Tyhle věci jsou v mém životě normální. Prostě to čekám.”

Tentokrát jsem mu úsměv oplatila. Nebyl tak špatný jak jsem myslela. Nechystal se mě vyhodit. “Jsem tu jen abych dělala svou práci, pane, nic jiného.”

“Udělej mi laskavost a neříkej mi ‘pane’. Jsem jen o dva roky starší než ty.”

Opatrně, abych se nedotkla jeho rukou jsem vzala talíř a ustoupila.

“Dobře,” odpověděla jsem, doufajíc, že můžu odejít.

“Takže, on je tvůj kluk?”

Znovu mě svojí otázkou zastihl nepřipravenou a já se zastavila. “Kdo? Marcus?”

Na tváři se mu objevil pokřivený úsměv. Bylo těžké na něj nezírat. “Pokud je Marcus kluk, co se dnes večer zdál dost odhodlaný, abys neudělala žádnou chybu, tak ano.”

“Ne, on je…je to kamarád.” Přišlo mi divné ta slova říct. V životě jsem nikoho kamarádem nenazvala.

Jax se usmál a sklonil se, aby mi zašeptal do ucha. “Doufám, že mě taky brzy budeš považovat za kamaráda. Moc jich nemám.”

Obličej mi zalilo horko a pokožka mě z jeho blízkosti brněla. Teplý dech na kůži mi ztěžoval formulaci slov. Ztěžka jsem polkla, pokoušejíc se soustředit na jeho poznámku a neomdlít jako šílenec. “Já mám jen jednoho,” vybreptla jsem jako idiot.

Jax se zamračil. “Tomu se těžko věří.”

Pokrčila jsem rameny. “Nemám na přátele čas.”

Jax se přestal mračit, otevřel mi dveře a usmál se.

“No, doufám, že ho v tvém narvaném rozvrhu trochu najdeme, protože sám zrovna potřebuju kamaráda….někoho, kdo se nestará o to kdo jsem…někoho, kdo se nesměje mým vtipům, když nejsou vtipné. Pokud se nemýlím, tobě by nemohlo být víc ukradený, že jsem tenhle měsíc na obálce časopisu Rolling Stone a na stěnách pokojů každé pubertální holky v Americe.”

Ten komentář uklidnil můj momentální výpadek zdravého rozumu z jeho blízkosti a zavrtěla jsem hlavou. “Ne každé holky v Americe. Na mojí stěně jsi nikdy nebyl. Takže hádám, že máš pravdu-je mi to jedno.” Odešla jsem pryč, nechávajíc ho stát za sebou.

JAX

Zapomněl jsem se jí zeptat na jméno. Sakra. Byl jsem jí tak unešený a jejími odpověďmi, že jsem zapomněl na jméno. Věděl jsem, že ten kluk byl Mark, Matt, nebo Marcus. K čertu, nemohl jsem si vzpomenout. Jen jsem byl rád, že s ním nechodila. Ne, že by na tom záleželo. Nechystal jsem se jí sbalit.

Když jsem jí předtím viděl před svým pokojem, myslel jsem si, že bude muset jít. Dokonce už tehdy jsem tu myšlenku nenáviděl, protože byla tak nádherná, ale byl jsem s hodně nádhernýma holkama, abych věděl, že dovedou být taky nehorázně bláznivý. Tahle mě nechtěla. Byl jsem si celkem jistý, že mě ani neměla ráda. To byla…divná, přesto osvěžující změna.

Poprvé za dlouhá léta jsem chtěl, aby mě měla nějaká holka ráda. Brácha mi řekne, že začínám přicházet o rozum až sem přijede. Sexy sklon těch jejích modrých očí a tělo, které oblečení neskryje, Jasona nedostane. Když přišlo na holky, moc jim nevěřil. Byl opatrný v tom s kým bude chodit. Nebyla to jen pěkná tvář co upoutalo jeho pozornost. Potřeboval ujištění, že ho nechtějí jen aby se dostaly ke mně.

Když jsem byl v ložnici, šel jsem k oknu s výhledem na přední nádvoří. Nechtěl jsem myslet na to, že koukám jestli jí uvidím odcházet…ale dělal jsem to. Ať jsem si to chtěl přiznat nebo ne, hledal jsem tu holku.

SADIE

Marcus stál v kuchyni, pil čaj a povídal si se slečnou Mary. Narovnal se, když mě uviděl. “No, jak to šlo?”

“Myslel si, že jsem fanynka co prolezla nějakou dírou a chtěl vědět jak jsem to udělala. Informovala jsem ho, že jsem musela nahradit mámu, protože je těhotná, nejsem fanoušek a nevěděla jsem, že dům patří jemu, když jsem tu práci brala.”

Marcus mračil. “Jak to vysvětlení vzal?”

“Nemyslím si, že bude nějaký problém, když už ví, že nejsem bláznivá fanynka co mu chce podstrčil u večeře telefonní číslo. Pochybuju, že si od teď mojí existence vůbec všimne.”

Marcus nadzvedl obočí jakoby mi nevěřil.

Slečna Mary vyšla dopředu a vzala mi z rukou tác. “Dobře. Věděla jsem, že to bude fungovat. Jdi se převléknout z uniformy a jeď domů. Zítra ráno tu buď v sedm.”

Spěchala jsem do prádelny. Jakmile jsem se převlékla do vlastního oblečení, zamířila jsem ke dveřím. Slečna Mary si při uklízení broukala a Marcus čekal opřený o dveře.

“Je pozdě. Máš auto, nebo jdeš pěšky?” zeptal se, když jsem došla ke dveřím.

“Jezdím na kole.”

Otevřel mi dveře a společně jsme vyšli do noci. “Co kdybych ho hodil na korbu a vzal tě domů.” Zdálo se, že si o mě děla opravdu starosti.

“Dobře, děkuju.”

Jakmile jsme byli oba v autě, uvolnila jsem se a opřela se o ošoupané kožené sedadlo. “Takže, jak dlouho pracuješ na Stonovo panství?”

Podíval se na mě. “Začal jsem minulé léto. Pracuju tu jen přes prázdniny. Jsem místní, ale momentálně chodím na Alabamskou universitu. Tohle je moje brigáda.”

“Pro mě je to také jen na léto. Na podzim začínám čtvrťák. Právě jsme se sem přistěhovaly z Tennessee.”

Pár minut jsme mlčky seděli a já oknem sledovala rodiny chodící po chodníku, stále v plážovém oblečení. Před tím než jsme se sem přestěhovaly jsem pláž nikdy neviděla. Nemohla jsem si pomoct a byla fascinovaná pohledem na vlny.

“Zdáš se mnohem starší než čtvrťačka na střední. Vlastně jsi dospělejší než většina holek u nás ve škole.”

Usmála jsem se pro sebe. Kdyby jen věděl. Ale dnes nebyla správná noc na vykládání mého životního příběhu někomu, kdo se možná právě stal skutečným kamarádem. “Já vím. Vždycky jsem byla stařena v dětském těle. Mojí matku to přivádí k šílenství.”

“Nenazval bych tě stařenou, jen vyspělejší, na sedmnáctiletou holku.”

Normální holky se smály a flirtovaly na každém rohu. Nerozuměla jsem letním románkům, ale zjevně to tu kolem byla velká věc. Holky tady o turistech mluvily jako o klucích na léto. Skutečně jsem to nechápala, ale na druhou stranu, nebyla jsem normální.

Marcus se ke mě otočil. “Ranil jsem tvoje city? Jestli jo, tak to jsem nechtěl. Byl to kompliment, opravdu. Hloupost a povrchnost už mě u holek unavila. Ty jsi jako závan čerstvého vzduchu.”

Otočila jsem hlavu jeho směrem a usmála se. Byl to vážně milý kluk. Kéž by se mi vnitřnosti dostávaly do varu a stahovaly se, když se na mě díval, ale moje tělo si tuhle reakci očividně šetřilo pro rockové hvězdy a z myšlenky, že jsem možná povrchní se mi udělalo zle.

“Děkuju. Nikdy předtím mi ještě nikdo nepochválil mojí divnou osobnost.”

Zamračil se a zavrtěl hlavu. “Neřekl bych divnou…spíš osvěžující a výjimečnou.”

Jeho pokusu, aby to vyznělo lépe jsem se zasmála. “Díky. ‘Osvěžující a výjimečná’ zní mnohem atraktivněji. Na dalším semaforu doprava a ke druhému domu vlevo.”

Zbytek cesty jsme mlčeli.

“Zajeď ke straně. Nesmíme používat vlastníkovu cestu. Patří jim dům. My si pronajímáme jen malý byt pod ním.”

Marcus zajel před dům.

“Ještě jednou díky za svezení.”

Otevřel dveře, vyskočil ven a sundal mi kolo z korby pick-upu. Sledovala jsem jak ho položil. “Kdykoliv. Pokud budeš odcházet ve stejnou dobu jako já, vždycky tě svezu.” Znovu jsem poděkovala. Přešlápl a podíval se na mě. “Jelikož jsi tu nová a v létě spolu budeme pracovat, co si zajít jeden den po práci ven, nebo v neděli, až budeme mít oba volno? Můžu ti ukázat kde je tu sranda a představit tě nějakým lidem. Víš, jen jako přátelé.”

“To zní dobře,” řekla jsem. “Moc ráda bych si to tu užila s někým kdo ví kam jít.”

Usmál se a projel si rukou v blond vlasech. “Skvělý. Tenhle týden něco vymyslím a dám ti vědět co budeme dělat.”

Rozloučili jsme se a on nastoupil zpátky do auta. Zamávala jsem a otočila se čelem k Jessice a nepochybně i dvaceti otázkám o tm, co mi trvalo tak dlouho.

V bytě byla tma a ticho. Nakoukla jsem do Jessičina pokoje a našla jí spát na přikrývkách, s nonstop zapnutou klimatizací. Vzala jsem deku a přikryla jí, pak jsem šla do svého pokoje, připravená dát si sprchu. Šla spát brzy. Žádných dvacet otázek a nemusela jsem vařit večeři. Usmála jsem se a zamířila do ložnice. Potřebovala jsem se umýt a vyspat. Dnes se mi podařilo dostat přes největší překážku. Zítřek by měl být snazší. Žádné další setkání s Jaxem. A mít tam kamaráda bude ještě lepší.

Další týden zapadl do rutiny. Dorazila jsem do práce a šla rovnou do kuchyně. Slečna Mary toho namluvila mnohem víc než Fran a její příběhy byly zábavné. Řekla mi vše o svých dvou dcerách a sedmi vnoučatech. Jedna dcera žila v Michiganu a měla pět vlastních dcer. Další dcera bydlela v Georgii a měla devítiletou holčičku a jednoho malého chlapečka, který byl v rodině plné holek nesmírně milovaný. Při poslouchání o jejím životě a vychovávání dcer jsem si uvědomila jak moc nefunkčně by můj život s Jessicou vyzněl. Představovala jsem si život plný rodiny a lásky, jako měla Mary. Věděla jsem, že jednoho dne se mi podaří mít život přesně tak plný rodiny a lásky. Často jsem přes den snila o životě o jakém mi vyprávěla.

První odpoledne s panem Gregem začalo trochu napjatě, protože nebyl zrovna nadšený, že mu bude pomáhat puberťačka, ale po dni kdy si nemusel klekat na stará kolena začal být rád, že tu jsem. Po čtvrtém dni s panem Gregem, jsme začali sedávat po pracovní době v altánku a hráli šachy. Pokaždé mě pořádně vyklepnul, ale učila jsem se hrát a slíbila jsem mu, že se zlepším a jednoho dne mu to natřu.

Večer jsem vídala Marcuse, když jsme si všichni sedli ke stolu a užívali si misku polévky a salát. Slečna Mary vždycky poslala talíř jídla Jassice a já měla dojem, že to dělá kvůli mně. Aniž bych jí to řekla, zdálo se, že tak nějak věděla jak to u nás doma funguje. Po práci mě Marcus vždycky odvezl i s kolem domů. William byl zpátky v práci, aby pomáhal Marcusovi s obsluhou a věci s rodinou pokračovaly hladce.

Nedělní ráno dorazilo dřív než jsem čekala. Ležela jsem v posteli a zakývala si obličej před raním sluncem, proudícím do okna. Bylo dobrý nemusel vyskočit a jít se připravovat. Práci jsem si užívala, ale taky jsem si ráda přispala. Zívla jsem a protáhla se. Dnes jdu ven s kamarádem. Byla jsem nadšenější než by normální člověk měl být, ale nemohla jsem si pomoct. Posadila jsem se, protřela si obličej a snažila se dostatečně probrat, abych si mohla jít dát snídani. Doma bylo stále ticho, ale Jessica spala běžně do jedenácti. Šla jsem do kuchyně a připravila si misku lupínků, pak jsem si šla sednout na kus prken před našimi zadními dveřmi. Na vodě se třpytilo slunce a zahřívalo mě, zatímco jsem si užívala misku cereálií. Dnešek mi připadal jako první skutečný den prázdnin. Dneska budu dělat věci jako opravdová sedmnáctka.

“Co to jíš?” zeptala se Jessica, když vyšla ven-nebo se spíš vykolébala ven.

“Cereálie s příchutí burákového másla.,” odpověděla jsem a dala si další sousto.

Klesla vedle mě na židli a povzdychla si. “Miluješ mě?”

Obrátila jsem oči v sloup, věděla jsem co přijde dál. “Ano,” odpověděla jsem a jedla dál.

“Pak se slituješ nade mnou a mým přerostlým břichem a až dojíš, půjdeš mi udělat taky?”

Tohle byla stará hra. Myslela si, že je roztomilé, když se mě předtím než mě o něco požádá zeptá, jestli jí miluju. Dojedla jsem snídani a vypila všechno mléko než jsem vstala.

“Jdu ti udělat cereálie,” řekla jsem a šla zpátky do dveří.

“Díky, zlato,” odpověděla, aniž by otevřela oči.

Připravila jsem jí velkou mísu, abych to nemusela dělat na dvarkát a odnesla jí to. Potřebovala jsem jí říct o Marcusovi dřív než sem dorazí. Dala jsem jí misku a ona se narovnala a vzala si jí.

“Děkuju mockrát,” řekla s úsměvem.

Sedla jsem si. “Mám v práci kamaráda, dneska pro mě přijede a ukáže mi to tu.”

Jessica položila lžíci plnou cereálií zpátky do misky. “Kluk! Ty?”

“Nechodím s ním. Je to jen kamarád. Je odsud a chce dnes vyrazit ven.”

Usmála se a dala si sousto. Sotva polkla, když řekla, “Nemůžu uvěřit, že jsi s někým mluvila dost na to, aby jste se spřátelili. Nebo je to taky samotář?”

Vstala jsem, neměla jsem na matčino rýpání náladu. Moc ráda mi připomínala nedostatek mých společenských schopností.

Vydala jsem se zpátky dovnitř a ona se zasmála. “Dělala jsem si srandu, Sadie. Nebuď hned naštvaná. Jsem ráda, že máš kamaráda. Jen na mě nezapomeň a nebuď pryč celý den. Začíná to tu být osamělý.”

Nenáviděla jsem, když to hrála na pocity viny. “Máš auto. Někam jdi, podnikni něco.”

Melodramaticky si povzdychla. “Potřebuju si zajít na pedikúru, jelikož už si nevidím na špičky.”

Zavrtěla jsem hlavou. “Ne, něco, při čem se neutrácí peníze. Jako jít se projít po pláži.”

Tentokrát obrátila oči v sloup ona a já šla dovnitř. Vzdušnou čarou jsem uháněla pro našetřené peníze na účty a schovala je někam jinam. Nepotřebovala jsem přijít domů a zjistit, že utratila všechny naše peníze. Potom co byla hotovost v bezpečí jsem se šla připravit na den s Marcusem. Potřebovala jsem si umýt vlasy a natřít se opalovacím krémem. Slunce tady dovedlo být brutální. Ale napřed jsem musela najít plavky a něco na sebe. Zkontrolovala jsem čas. Měla jsem třicet minut než mě přijede vyzvednout. Musím být připravená, aby Jessica nešla otevřít dveře a nějakým způsobem mě neztrapnila.

JAX

Už to byly dny co jsem jí sledoval. Začínal se z toho stávat zvyk. Fascinovala mě a já jí nebyl schopný ignorovat, i když to bylo v nejlepším zájmu nás obou. Nechtěl jsem o ní usilovat. Ale rozhodně byla nezapomenutelná.

Nikdo si mě nevšiml, když jsem si přinesl blok a schoval se do altánu. To byl jeden z důvodů proč jsem to tu miloval. Dokonce i zaměstnanci mě nechávali na pokoji. Poslouchat blondýnku mluvit s panem Gregem a vytvářet zdání, že mu nepomáhá, ale spíš poslouchá jeho instrukce mi ještě víc otevřelo oči. Kdy jsem naposledy potkal dívku, která vypadá jako ona a přesto je tak zatraceně ohleduplná ke starému muži? Slyšel jsem jak jí pan Greg říká Sadie. Usmál jsem se, když jsem se dozvěděl její jméno. Celý týden jsem se na její jméno chtěl zeptat slečny Mary, ale neudělal jsem to. Držel jsem si odstup.

Zaslechl jsem kroky a odtrhl od ní pohled ke klukovi, který mi večer servíroval jídlo. Také jí pozoroval. Vždycky jí pozoroval. Začínalo mi to lézt na nervy. Nebyl jsem si jistý proč, ale prostě to tak bylo. Ne, že bych na něj žárlil. To by bylo směšný.

SADIE

Marcus mě přišel najít na zahradu. “Hej Sadie, rodina dnes večeří u přátel, takže mířím domů dřív. Za jak dlouho končíš?”

Podívala jsem se na pana Graga, který dnes zjevně velmi trpěl svojí artrózou a věděla jsem, že nemůžu odejít dřív. Neublíží mi, když pojedu domů na kole. “Jdi napřed. Musím tu ještě něco dodělat. Kromě toho, chci se stavit v potravinách a vyzvednout cestou domů pár věcí.”

Marcus se na mě zamračil jakoby se snažil o něčem rozhodnout. Nakonec řekl, “Vážně se mi nelíbí, že bys jela domů po setmění a pak se ještě pokoušela jet na kole s taškama.”

Chystala jsem se s ním začít hádat a ujistit ho, že všechno bude naprosto v pohodě, ale jeho pohled se odvrátil od mého a přistál na něčem za mnou.

Otočila jsem se a viděla k nám z altánu přicházet Jaxe. Ani jsem ho neviděla jít dovnitř.

“Souhlasím s tebou ohledně její jízdy domů za tmy s nákupem. Zajistím jí odvoz. Ty teď můžeš jít. Bude v bezpečí.”

Marcus na mě s obavami koukal. Usmála jsem se na něj jako bych ho ujišťovala, že je tohle v pořádku.

“Uh, ehm, jo, jistě, pane Stone, díky. Uvidíme se zítra, Sadie,” řekl s vráskou mezi obočím. Nebyl si tímhle moc jistý.

“Zítra,” odpověděla jsem a sledovala jsem ho váhavě se otočit a jít pryč. Ne protože bych na něj chtěla déle koukat, ale protože jsem se potřebovala sesbírat, než budu čelit Jaxovi. Tak nějak jsem se stala stejně patetická jako zbytek světa. Zahlédla jsem ho párkrát venku a pokaždé co se podíval mým směrem, usmál se na mě. Moje zrádné srdce udělalo malé salto. Než jsem to věděla, měla jsem na zdi Jaxův pitomý plakát.

“Děkuji,” podařilo se mi říct bez zadrhnutí.

Věnoval mi jeden z úsměvů určených pro roztátí srdce každé holky. “Kdybych věděl, že do práce a z práce jezdíš na kole, udělal bych s tím něco už dřív. Jsem rád, že mám tak ohleduplné zaměstnance. Ale na druhou stranu je to tvůj kamarád, ne?”

Usmála jsem se. “Marcus je hodný kluk.”

Jax se sklonil a tiše řekl, “A co já? Jsem hodný?”

Nevěděla jsem co na tohle říct, takže jsem se rozhodla být prostě upřímná. “Vlastně tě neznám, ale vím, že podepisuješ mojí výplatu, takže si nejsem přesně jistá jak na to odpovědět.”

Jax zaklonil hlavu a rozesmál se. Přistihla jsem se při usmívání. Zdál se téměř dotknutelný, když se smál. Nabídl mi rámě.

“Dobře teda, Sadie White bylo by mi ctí, kdyby ses se mnou prošla po pláži. Pak se můžeš rozhodnout jestli jsem hodný kluk, nebo ne.”

Skutečnost, že znal moje jméno mě překvapila. Musel ho od někoho zjistit, protože mě se tu noc v jídelně nezeptal. Nechtěla jsem, aby mě ovlivnilo, že si zjišťoval moje jméno, ale bylo to tak. Mnohem víc než by mělo. Podívala jsem se na pana Grega. “Nevím jestli můžu. Vidíš, pan Greg má artritidu a potřebuje, abych plela, ať už to přizná nebo ne. Není pro něj snadné si kleknout a taky ho to velmi bolí.”

“Opravdu?” zeptal se se starostlivostí ve tváři, otočil se a šel k místu kde stál pan Greg a předstíral, že pracuje, ačkoliv jsem věděla, že nás s Jaxem pozoruje.

Neslyšela jsem co Jax řekl, ale zdálo se, že panu Gregovi se líbilo co slyší a přikývl, potřásl Jaxovi rukou a zdálo se, že odkládá svoje věci.

Jax se vrátil zpátky ke mně. “Pan Greg se rozhodl vzít si na zbytek odpoledne volno a nechat odpočinout špatná kolena. Také chtěl, abych ti řekl, že s vaší hrou šachu počká do zítra.”

Usmála jsem se na starého muže, na kterém mi záleželo. Mrkl a já na něj zavrtěla hlavou. Jax mi znovu nabídl paži a já zaváhala, než jsem mu vklouzla rukou do ohybu lokte.

“Dobře.” Nebyla jsem si jistá co říkat a uvažovala jsem jestli slyší zběsilý tlukot mého srdce.

“No vida, takže nejen, že si děláš starosti s koleny starého muže, ale také s ním po večerech hraješ šachy.”

Zavrtěla jsem se a zastavila. Být popichovaná kvůli mému vztahu k panu Gregovi mi vadilo.

“Klid tygře.” Poplácal mě po ruce. “Nedělal jsem si z tebe srandu. Vlastně to na mě udělalo dojem. Nikdy předtím jsem nepotkal soucitnou holku a zaujalo mě to.”

Uvolnila jsem se. “Dovedu si představit, že holky v tvém světě jsou mnohem jiné než ty v reálném světě. Jsem si jistá, že kdybys strávil nějaký čas s běžnou holkou, zjistil bys, že nejsem výjimečná.”

Usmál se na mě. “Běžné holky mi píšou dopisy a vykupují moje koncerty. Jsou to holky co křičí moje jméno a běhají za mnou jako zvířata se vzteklinou. Ty ses mi ani nesnažila proplížit do pokoje a nastříkat mi svůj parfém na polštář.”

Zaváhala jsem, čelist mi klesla šokem. “Prosím, řekni mi, že se ti ty dvě poslední věci doopravdy nestaly a zrovna sis je vymyslel.”

Jax pokrčil rameny a zavrtěl hlavou. “Bojím se, že je to pravda. A to je jen pár příkladů. Vynechal jsem ty co nejsou vhodné pro uši mladé dívky. Ani nechceš vědět do jakých extrémů jsou holky ochotný zajít, aby získaly mojí pozornost. To je jeden z důvodů, proč potřebuju letní úkryt. Kdybych tohle neměl, už dávno bych ze showbusinessu vypadnul.”

Došli jsme k okraji vody a zastavili.

Mávl rukou k bílému písku pod našima nohama. “Chceš se posadit?”

Se zkříženýma nohama jsem klesla dolů. On se posadil takovým ladným pohybem, až jsem si připadala nemotorná. Proč se starám? Nikdy předtím jsem nepřemýšlela o způsobu jakým si sedám. Nepotřebovala jsem o něm začít přemýšlet víc než jen jako o klukovi. O klukovi, který mi podepisuje výplatu.

“Takže, řekni mi o sobě.” Zaklonil se dozadu opřený o ruce a natáhl si před sebe dlouhé nohy.

Pokrčila jsem rameny, nevěděla jsem co říct. “Co chceš vědět? Nejsem moc zajímavá.”

Zasmál se. “Nesouhlasím, ale hádat se nebudeme. Řekni mi o svojí rodině.”

Při jeho žádosti se mi nahrnula krev do tváří, ale místo abych se červenala jako idiot jsem se přinutila mluvit. “No, žiju s mámou a vždycky jsme to byly jen my dvě. Teď je ale těhotná, takže z naší dvoučlenné rodiny bude brzy tříčlenná. Přistěhovaly jsme se sem přede dvěma měsíci z Tennessee. Oceán se mi líbí mnohem víc než hory, takže to byla dobrá změna.”

Jax mě při vyprávění pozoroval a já zaměřila pohled na ruce.

“Nechci ti narušovat osobní prostor, takže mi řekni, kdybych se zeptal na něco do čeho mi nic není. Kde je otec dítěte?”

Zasmála jsem se jeho otázce, protože ano, byla osobní a odpověď byla hnusná, ale něco na něm mě uklidňovalo a říkala jsem věci, o kterých jsem normálně nemluvila. “Moje matka je krásná, ale bohužel nemá žádný zdravý rozum. Má ráda pozornost mužů a vybírá si ty nejhorší.” Nevesele jsem se usmála. “Když říkám ty nejhorší, myslím tím ty nejhorší! Jsou ženatí nebo zasnoubení, nebo nehorázně k ničemu a nikdy neuvažovali, že by se usadili. Muž, který dopomohl k mému početí byl ženatý a dokonce vím kdo to je a kde žije, ale nikdy jsem neměla v úmyslu jít se mu představit. Otec tohohle dítěte je taky nepoužitelný. Není ženatý, ale nemá v plánu pomoct, nebo přispět k výchově.”

Vytahovala jsem tu moc špinavého prádla, takže jsem přestala mluvit a zadívala se na vlny. Posadil se nahoru a zavadil rukou o mojí. Tělem mi projelo horko.

“Takže, ty jsi doma dospělá, že jo?”

Při jeho přesném odhadu jsem se napjala. Přikývla jsem, protože jsem blízko krku cítila jeho dech.

“Není divu, že jsi tak odlišná. Máš toho na ramenou naloženého příliš, abys jen pomyslela na to, že si na zeď pověsíš plakát nějaký povrchní teenagerský rockový hvězdy.”

Usmála jsem se jeho humoru. “Nejsi povrchní. Po prvně, ze začátku jsem si to myslela, ale překvapil jsi mě.”

Jeho dlouhé prsty mi sjely přes stehno a vzal mě za ruku. “Takže tohle je práce, která vám platí účty? Když ses tu první noc zmínila, že tím platíš za jídlo, myslel jsem si, že možná žertuješ, nebo jsi melodramatická…ale teď…” zarazil se.

Navázala jsem kde přestal. “Je v příliš pokročilém stádiu těhotenství a je pro ní těžké pracovat. A celkově si zaměstnání moc dlouho neudrží. Během školy přelétává z práce k práci. Pracovala tady do prvního dne prázdnin.”

Nic neřekla a ani já ne. Jen jsme tam seděli, drželi se za ruce a dívali se na západ slunce nad vodou. Těsně předtím než zapadlo, Jax vstal.

Podal mi ruku. “Raději zamíříme zpátky než zapadne úplně.”

Jeho prsty cestou k domu nikdy nepustily moje. Jediný způsob jak to vysvětlit je, že to bylo velmi podobné mimotělnímu zážitku. Držet se za ruku s Jaxem Stonem a mít pocit jako bychom byli propojení. Už mi nepřipadal jako hvězda. Nebyl to kluk z plakátů a časopisů. Nebyl hezounek z MTV. Byl jen Jax. Přemýšlela jsem o chvílích kdy mě za ruku držel Marcus a jak všední se mi to zdálo. Ale teplo Jaxovi ruky mi vysílalo pocit chvění nahoru po paži. Byl rocková hvězda a já jeho uklízečka, pro rány boží. Loupala jsem mu zeleninu.

Zastavili jsme se před vchodem pro zaměstnance.

“Díky za procházku.” Znovu se na mě usmál a já měla vnitřnosti na kaši.

Byla jsem v maléru. Líbil se mi a to bylo zlý.

“Nemáš zač.” Věděla jsem, že to zní blbě, ale opravdu jsem nevěděla co jiného říct.

“Kdy potřebuješ odvézt domů?”

Zavrtěla jsem hlavou. Skoro jsem zapomněla na jeho slib zařídit mi odvoz domů. “Budu v pohodě, opravdu. Byla jsem v krámě na kole milionkrát. Marcus si jen neuvědomuje, že je to velice dobře zvládnutelné.”

“Nepřipadá v úvahu. Před přením vchodem na tebe bude čekat auto. Kdykoliv budeš chtít odjet, bude tam. Řidič tě vezme kam budeš potřebovat.” Začala jsem se hádat a on mi na rty položil svůj velmi talentovaný prst. “Nehádej se. Ten nápad se mi nelíbí o nic víc než Marcusovi. Má pravdu, není to bezpečný.”

Věděla jsem, že by to bylo fajn, ale nechtěla jsem tu stát venku a hádat se kvůli tomu co slíbil Marcusovi, že udělá. “Dobře. Půjdu se podívat jestli slečna Mary nepotřebuje pomoc než odejdu.”

Jax se usmál, nejspíš měl radost, že se nehádám. “Díky za procházku,” řekl znova, otočil se a odešel.

Chtěla jsem ho sledovat odcházet, ale věděla jsem, že by mi to nepřineslo nic dobrého. Bez ohledu na to jak šílená se zdála představa přátelství s Jaxem Stonem, opravdu jsem věřila, že jsme na začátku.

Pomohla jsem dodělat slečně Mary nádobí, pak jsem se šla do přádelny převléknout. Chtěla jsem se dostat domů, lehnout si do postele a přemýšlet o čase strávené u vody s Jaxem. Chtěla jsem vzpomínat na každé slovo a pohled. Chtěla jsem si dát facku, protože moje reakce hraničila s bláznivostí. Potřebovala jsem doufat, že si bude dál držet odstup a ne se snažit se mnou skamarádit, protože jsem se bála, že se ze mě stane jedna z těch zabouchnutejch bláznivek.

Rozloučila jsem se se slečnou Mary a odešla zaměstnaneckým vchodem. Šla jsem dopředu a okamžitě jsem se zastavila, když jsem uviděla jak na mě čeká velmi drahá, stříbrná limuzína Hanmer. Měla jsem čekat něco extravagantního, pochybuju, že Jax vlastní něco normálního. Došla jsme k autu. Stál vedle něj muž v oblečený v černé. S vážným výrazem na tváři vykročil dopředu a otevřel mi dveře. Pamatovala jsem si ho jako jednoho ze dvou velkých mužů co tu byli v můj první den. “Marcus ti vzal kolo, když odjížděl. Měla bys ho mít doma až dorazíš.”

Neuvědomila jsem si, že mi Marcus odvezl kolo. Vlastně jsem úplně zapomněla, že si ho musím vzít. Jax mě kompletně vynervoval. “Díky,” řekla jsem a pokročila dopředu. Nikoho jiného jsem nečekala.

“Měl jsem v úmyslu nechat tě jet domů samotnou, ale ten nápad se mi nelíbil. Doufám, že ti moje společnost nevadí.” Jax seděl na sedadle přímo naproti mně, pil drahou láhev vody a sledoval basebalový zápas. V ruce držel ovladač a vypnul televizi nad mojí hlavou.

Posadila jsem se do černé kůže a usmála se. Srdce v hrudi mi bušilo a chtěla jsem vypadat nezasažená jeho přítomností. “Ehm, ne, nevadí mi to.”

Usmál se a podal mi lahev. “Máš žízeň?”

Vzala jsem si vodu v naději, že ulehčí mému náhle vyschlému hrdlu. “Ano, děkuju.”

“Nemáš zač. Do kterého obchodu chceš jet?”

Usmála jsem se myšlence, že Jax Stone chce vědět kde nakupuju jídlo. “Sea Breeze Foods bude fajn. Je to nejblíže od našeho bytu.”

JAX

Musím se od ní držet dál. Tohle bylo příliš blízko. Nebyl jsem někdo, kdo si mohl dovolit vztah a Sadie nebyla typ holky na letní flirt. Dokonce i když jsem to s ní chtěl tak hrozně zkusit až jsem z toho šílel.

Stál jsem u okna ve svém pokoji a díval se dolů na zadní zahradu. Mohl jsem předstírat, že se dívám na oceán, ale nedíval. Sledoval jsem jí. Vždycky jsem jí sledoval. Ale tentokrát jsem si držel odstup. Nemohl jsem s ní strávit víc času. To by vedlo jen k problémům. Možná přece jen tohle léto ze Sea Breeze párkrát odjedu. I kdyby to bylo jen abych si dal pauzu od toho být blízko něčeho co jsem chtěl a nemohl mít.

Dveře mého pokoje se otevřely a dovnitř bez zaklepání vešel Jason. Ohlédl jsem se a pak odstoupil od okna. Za uplynulých pár týdnu mi několikrát volal s omluvou proč tu ještě není. Věděl jsem, že skutečný důvod jsou naši rodiče, ale nechal jsem to být. Když mi volal včera, řekl, že přiletí dnes ráno. Rád jsem ho zase viděl.

“Dorazil jsi.”

Přikývl a unaveně si povzdychl. “Jo. Málem jsem čekal pár dalších dní, ale rozhodl jsem se, že potřebuješ vypadnout z tohohle baráku a trochu žít, a když tu nebudu zůstaneš zalezlý. Sám.”

Znal mě dobře. Byl jsem rád sám. Nedostávalo se mi toho dost. “Mluvil jsem s mámou. Dej mi vědět, kdyby tě začala prudit.”

Jason se usmál a zhroutil se do velkého koženého křesla v rohu pokoje. “Možná jsi rocková hvězda a u nohou ti leží celý svět, ale naší máti je to fuk. Nezmlkne kvůli tobě.”

Měl pravdu. Ale mohl jsem vypustit dost výhružek, aby aspoň na chvíli zůstala zticha. “Nikdy nepodceňuj mojí moc,” odpověděl jsem s úsměvem. Byl jsem rád, že je tu. Jason byl jediný kamarád co jsem měl. Kdyby mě on nedržel na uzdě, nejspíš bych byl jeden z těch rockerů závislých na cracku. Jason mi nikdy nedovolil zapomenout kdo jsem.

“Tohle si zapamatuj, velkej brácho. Zklidni to, mohl bys? Já a to tvoje velký ego se do tohohle pokoje zároveň nevejdeme.”

Zasmál jsem se a podíval se z okna akorát v čas, abych viděl jak Marcus přistoupil k Sadie. Rozesmál jí. Žralo mě to. Trhl jsem pohledem k bratrovi a odehnal myšlenky na Sadie. Potřeboval jsem se soustředit na něco jiného. “Hele, chceš udělat párty?” zeptal jsem se Jasona.

“Vždycky,” odpověděl.

SADIE

Od mého výletu do obchodu s Jaxem uplynuly tři dny. Nesnášela jsem, když jsem se přistihla při hledání jestli ho nezahlédnu. Někde hluboko uvnitř jsem si opravdu myslela, že mě zase vyhledá. Nicméně po třech dnech kdy po něm nebylo ani památky jsem věděla, že pro mě náš večer v obchodě očividně znamenal mnohem víc než pro něj. Ano, vzal mě na nákup a pak domů, ale jen kvůli slibu Marcusovi. Jasně, párkrát mě vzal za ruku, ale komu tu lžu? Jax Stone nejspíš držel za ruku každý den jinou holku. Potřebovala jsem ve svojí blbosti, že to pro něj znamenalo víc najít humor, nebo bych se stočila do klubíčka a brečela. Řekl, že ho fascinuju, ale vážně měl objasnit, že jsem jen fascinace dne. Nerada jsem o něm přemýšlela ve zlém za to, že za mnou znovu nepřišel, protože jsem nemohla zapomenout způsob jak jednal s malou holčičkou a věděla jsem, že není povrchní puberťácký idol. Pro Jaxe jsem po tom všem byla jen další holka.

Neslíbil mi nehynoucí lásku, dokonce ani neřekl, že se zase uvidíme. Rozloučili jsme se u našeho domu beze slibů. Nikdy neřekl, že si mě zase najde. Jasně, řekl, že se mnou rád tráví čas, ale nezdálo se, že se svých slov bude držet i do budoucna. Z přemýšlení o tom jsem šílela. Potřebuju se soustředit na jiné věci. Odmítla jsem pozvání jít v neděli s Marcusem a jeho přáteli plachtit. Vynechávala jsem čas s kamarádem, protože jsem trucovala kvůli Jaxovi. Musím se přes to přenést a jít dál. Můj večer s Jaxem bude opravdu hezká vzpomínka, na kterou nikdy nezapomenu, stejně jako ta malá holka.

Když jsem dorazila k domů Stonových, slečna Mary se se mnou setkala u dveří. “Sadie, dnes večer tu bude zábava. Pan Jax tu má nějaké přátele, bude se tu tančit a také budeme mít otevřený bar se spousty jídla! Potřebuji, aby všichni moji mladí zaměstnanci celou noc obsluhovali. Máme pro tenhle případ pár speciálních uniforem. Marcus s Williamem tu budou za chvíli a přivedou pár přátel, kteří také vypomůžou. Zatím si nemusíš dělat starosti s převlékáním.”

Otočila se a zvedla velký kýbl něčeho velmi nevábného. “Už jsi někdy předtím čistila a kuchala garnáty?” Zradila mě slova a na tváři se mi zřejmě odrazila hrůza, protože se hlasitě rozesmála.

“Samozřejmě, že ne. Jsi děvče z Tennessee. Pojď sem a já tě to naučím. Máme deset kilo čerstvých garnátů, které potřebujeme vyloupat a připravit na různé předkrmy.”

Přikývla jsem a modlila jsem se, abych měla žaludek z oceli, který při tomhle nechutném úkolu budu dozajista potřebovat. Slečna Mary mi nařídila umýt dřez, vyndat prázdný kyblík a dát ho dovnitř. Přinesla velkou nerezovou mísu a položila jí na druhou stranu dřezu.

“Tady.” Podala mi garnátu, na kterou jsem se nerada dívala, nebo se jí dotýkala, natož zasyrova. “Nejprve je oloupej, prsně takhle a pak si vezmi tenhle nůž, zajeď s ním tady nahoru a použij ho, abys vytáhle ven tenhle černý provázek. Všechno hoď do koše a čisté garnáty do mísy.”

Lehce jsem přikývla, pak jsem polkla žluč v krku. “Co byl ten černý provázek?” zeptala jsem se.

Usmála se na mě. “Holka, podle barvy ve tvým obličeji to nechceš vědět. Teď se do toho pusť a buď ráda, že pan Greg přišel dnes dřív a všechny tyhle chlapíky zbavil hlaviček, protože jestli si myslíš, že tohle je nechutné, při stínání hlav bys zvracela.”

Zvedla jsem ruku na protest. “Prosím, už nic víc, stačí,” řekla jsem, převracel se mi žaludek.

Poplácala mě po zádech. “Až s nimi budeš hotová, bude z tebe pravý Alabamský děvče.”

Prohlédla jsem si odporný příšerky před sebou a na místě se rozhodla, že jestli tohle je to, co ze mě udělá pravou jižanskou holku, mnohem raději zůstanu pravá horská Tennessačka. O čtyři hodiny později, po nějaké pomoci od Marcuse a dokonce i od pana Grega jsem měla oloupaných deset kilo garnátů. Nikdy bych si žádného nedala do pusy, ale rozhodně jsem je uměla loupat a kuchat jako nikdo jiný…nebo to tak alespoň říkal pan Greg. Přišla ke mně slečna Mary a podala mi mísu citrónového džusu a vodu.

“Tady holka, namoč si do toho ruce. Zápach zmizí asi za deset minut.”

Z hrůzou jsem se dívala na ruce a uvědomila si, že smrad, na který jsem si po hodinách při práci s hnusnýma věcičkami zvykla mi teď přilnul k rukám. Potopila jsem si je do čistící směsi jak nejrychleji jsem mohla. Můj výraz musel odrážet moje myšlenky, protože slečna Mary zaklonila hlavu a zasmála se hrdelním smíchem, kterému jsem se vždy musela usmát.

“Holka, díky tobě je tohle místo rozhodně zajímavý. Nevím co jsem dělala než jsi sem přišla a rozesmála mě.”

Do kuchyně vešel Marcus, uviděl moje ruce v citrónovém mixu a pak si sedl vedle mě a strčil si je tam taky.

“Zrovna jsem venku zacítil svoje prsty a uvědomil si, že potřebuju pomoc.”

Posunula jsem si ruce a nechala mu dost místa. “Já jen nechápu proč lidi tyhle věci dobrovolně jedí. Myslela bych si, že jejich vzhled stačí, aby je odmítli. A jestli jim ten nechutný pohled na ně nestačí, měli by si sednout a pár jich oloupat a vykuchat.”

Marcus se usmál a pokrčil ramen. “Já je mám náhodou rád.”

Obrátila jsem oči v sloup. “To je protože si vy plážový lidé myslíte, že je to jídlo bohů, i když je to jen odporný krmení z mořského dna.”

Marcus zavrtěl obočím. “Možná jo, ale rozhodně chutnají dobře.”

Udělala jsem zvuk zvedání žaludku a on se zasmál.

“Dobře vy dva, do hodiny vás potřebuju umyté a oblečené.” Slečna Mary stála s rukama v bok. Marcusovi řekla, “Kdy tu bude William s ostatními?”

Marcus se podíval na digitální hodiny na obrovské nerezové lednici a zpátky na slečnu Mary. “Za dvacet tři a půl minuty, madam.”

Obrátila oči v sloup a otočila se zpátky ke sporáku. “Jakmile sem dorazí, očekávám, že jim s Williamem dáte instrukce. Sadie, jen dělej co ti Marcus řekne. Už tohle pro pana Jaxe dělal a ví co a jak.”

Marcus vytáhl ruce ven a usušil si je do ručníku. Zvažovala jsem, že už je taky vyndám, ale rozhodla jsem se, že jsem se dotkla víc garnátů než on a potřebuju víc máčení.

“Není to jako když krmíš rodinu,” řekl Marcus. “Musíš se usmívat a povídat si s hosty, zatímco nosíš tác s jídlem a nesmíš do nikoho vrazit, nebo ho upustit.”

Zalétl pohledem ke slečně Mary, která byla stále zády k nám a pak se podíval zpátky na mě. “V jedné věci tě musím varovat, dnes večer tam budou kluci. Nebudeš pro ně neviditelná.” Zvedl ruku a zatahal za jednu kudrnu co mi vypadla z culíku. “Tyhle vlasy a oči jsou těžko přehlédnutelné, a i když to musím přičíst Jaxovi k dobru-je to milej kluk a není jako většina kluků v jeho kruzích-někteří z těch kluků tam venku nebudou tak milý.”

Přikývla jsem, nebyla jsem si jistá co tím myslí. “Dobře,” řekla jsem, doufajíc, že to upřesní.

Sklonil se mi k uchu. “Budou s tebou těžce flirtovat a někteří se tě možná dotknou na místech, kde by vůbec neměli. Řekni mi, když to udělají. Je mi jedno co jsou zač, nebo kolik mají peněz, není správné, aby ti tyhle věci dělali.”

“Dobře,” řekla jsem znovu. Bála jsem se, že kdybych řekla víc, zradí můj hlas nervozita.

Marcus vstal. “Nebudeš sama, takže se neboj. Přijdou i Preston s Rockem. Což je další důvod proč bys mi měla říct jestli si s tebou bude někdo zahrávat. Pokud to uvidí Preston, myslím, že dostaneme všichni padáka.” S mrknutím odešel z místnosti.

Seděla jsem tam s rukama v citrónovém džusu a přemýšlela co může znamenat těžce flirtovat a jak přežuju dnešní událost.

“Holka, ten zápach ti z rukou zmizel už před hodinou. Teď si z nich jen děláš citrónem vonící švestky.”

Vytáhla jsem je ven a usušila do stejného ručníku jako Marcus. Očichala jsem je, ujišťujíc se o čerstvé vůni a usmála se jejich citrónovému aroma. “Ach, mnohem lepší.”

Slečna Mary se zasmála a zavrtěla hlavou. Vstala jsem a vzala mísu ke dřezu, vylila jsem jí a dala do myčky. Neměla jsem před začátkem večírku moc času, takže jsem se přinutila soustředit a nerozebírat co se může stát. Kromě toho jsem dost drsná. Kruci, právě jsem oloupala a vykuchala deset kilo garnátů. Zvládnu to. Nemůžu od Marcuse očekávat, že ztratí práci, aby bránil mojí čest. Nebude to poprvé co mi budou kluci dělat nevítané návrhy. Preston si možná bude dělat starosti, ale nebyla jsem přesvědčená, že má Marcus o Prestonově zájmu o mě pravdu. I tak, jak dlouho by to vydrželo? Dokážu pár hodin zvládnout cokoliv….správně?

Oblečení pro servírky připomínalo kostýmy francouzských pokojských jen s trochou víc látky. Marcus měl takový strach, aby mi dnes bylo příjemně, že jsem nikomu nemohla říct jak opravdu nervózní jsem. Tak zaprvé, věděla jsem, že uvidím Jaxe. Fakt, že se po naší cestě do obchodu neobtěžoval mě vidět, nebo se mnou mluvit bodal, ale upřímně, neměla jsem čekat víc. Byl slavný, bohatý a krásný a já pracovala v jeho kuchyni. Štvalo mě když jsem pomyslela na vše co jsem mu řekla. Něco v jeho očích mě přinutilo chtít si mu vylít duši. Byla jsem příliš dospělá na to, abych bloumala kvůli rockové hvězdě. Vytáhla jsem si vlasy do drdolu na vršku hlavy, vždycky jsem si myslela, že tak vypadám starší. Právě teď jsem potřebovala všechnu sebedůvěru. Pokud budu myslet na svůj skutečný věk, ve vypjatých situacích scvoknu. Budu servírovat ústřice, hnusné malé věcičky a garnátové koktejly, se kterými jsem si vytvořila podivné pouto, takže už mi tolik nevadily. Marcus stál v kuchyni a mluvil s Prestonem a Rockem.

Trisha a holka co jsem si pamatovala z bazénu stály stranou a chichotaly se.

“Ahoj lidi,” řekla jsem s nuceným úsměvem. Navzdory motýlům v břiše jsem se chovala normálně.

“Sadie, můžeš chodit se mnou,” nabídl s mrknutím Presto a Marcus ho dloubl loktem.

“Přestaň s tím, nebo tě pošlu domů bez peněz.”

Preston si povzdychl a pokrčil rameny. “Nemůže být kluk milý?”

Marcus protočil oči. “Teď si všichni pamatujte co jsem řekl. Holky, ignorujte a zavrhujte všechny návrhy.” Všechny jsme přikývly.

Ozvala se slečna Mary. “Čas to rozjet! Chci vás všechny do řady, abych vás zkontrolovala.” Vidět slečnu Mary celou vážnou mě rozesmálo. Na začátku se zdála zastrašující, ale teď už jsem věděla svoje. Slečna Mary byla prostě dáma se zlatým srdcem, která udržovala věci pod kontrolou.

“Vaše tácy budou vždy nachystané na stole, připravené na stejném místě. Půjdete tak máte a vezmete tác, který vám připravím. Není tu žádný čas na přestávky a pokud budete muset jít na záchod, musím to dovolit. Doufám, že nikdo z vás nekouří, protože kouřové pauzy jsou zakázané.” Utřela si ruce do zástěry a přikývla. “Tak pohyb.”

Všichni vykročili vpřed a vzali si svůj tác. Marcus nás vedl chodbou do jídelny. “Vejdeme tudy. Až vás budu posílat ven, nejprve vám řeknu kudy. Dělejte co řeknu a tohle bude nejzajímavější hotovost jakou jste si kdy vydělali.” Usmál se na nás a ta holka se zahihňala.

Chtělo se mi obrátit oči v sloup nad jejím omráčeným výrazem ze skutečnosti, že se setká s Jaxem, který byl nejméně o dva roky mladší než ona. Chtěla jsem jí říct, aby dospěla, ale vzpomněla jsem si na motýly v břiše a přesto jak moc jsem nesnášela si to přiznat, věděla jsem, že jsou kvůli Jaxovi. Opravdu bych neměla plivat jed.

Přišla na mě řada a já vykročila ke dveřím.

Marcus se na mě usmál a mrkl. “Jsem tady. Budeš skvělá. Teď zamiř vlevo a velkým obloukem procházej místností.”

Zhluboka jsem se nadechla, vešla do jídelny a šla rovnou do tanečního sálu. Známá kapela se rozehřívala na pódiu přineseném dovnitř kvůli téhle příležitosti. Všichni hosté mi připomínali chodící módní reklamy. Scházeli se v hloučcích, tancovali a povídali si. Zablokovala jsem zahlcující pohled a zvuk, zaměřila jsem se na ústřice ve skořápce na tácu a začala kroužit. Věci šly hladce. Usmívala jsem se, když jsem se zastavila u každé skupiny nádherných lidí, některé jsem poznávala z televize, nebo časopisů.

Brali si ústřice, jako bych servírovala něco, co chutnalo skutečno dobře a házeli si tyhle nechutné věci do krku, pak mi položili skořápku zpátky na tác. Řadilo se to vysoko na můj žebříček nejodpornějších věcí, které jsem kdy viděla. Udržovala jsem si na tváři úsměv a koutkem oka pozorovala Marcuse a ostatní. Chtěla jsem se ujistit, že jsem nic nezapomněla. Našla jsem Marcuse, se kterým otevřeně flirtovali hosté a zadržela jsem úsměv. Na uchu mě zalechtal teplý dech. Ztuhla jsem, ale neotočila jsem se, abych našla zdroj.

“Zdá se, že se hostům tvůj kamarád líbí,” zašeptal mi do ucha Jax.

Otočila jsem k němu hlavu. “Je to zajímavý člověk.”

Jax si mě prohlížel jakoby se snažil odhadnout můj postoj. Nabídla jsem mu tác a on se zašklebil. “Doufám, že neraní tvoje city, když si raději nevezmu co nabízíš, hm? Prostě se nemůžu přimět k tomu, abych tohle ochutnal.”

Potlačila jsem smích a zavrtěla hlavou. “Nemám ti to za zlé,” zašeptala jsem.

Jax nadzdvihl obočí. “Máme něco společného.”

Věnovala jsem mu nejlepší bezstarostný úsměv. “Zdá se.”

Věděla jsem, že stát tu s Jaxem a povídat si by začalo řeči a já nechtěla pozornost, takže jsem přikývla a šla dál. Bez ohlédnutí jsem došla k další skupině. Stálo mě to všechno soustředění, abych zapomněla na teplo stále mi lnoucí k uchu a soustředila se na práci.

“Dám si, ale jen jestli mě necháš tě napřed jednou nakrmit. Mrkl na mě vysoký ‘pravý Americký bonďák’ a já se probrala z Jaxova oparu. Věnovala jsem mu nucený úsměv a zavrtěla hlavou.

“Promiň,” podařilo se mi ze sebe dostat, aniž by můj hlas zradily nervy.

“Ty se ode mě nenecháš krmit ústřicemi, co? Dobře, co třeba malá procházka po pláži?”

Chystala jsem se říct ne, když se kluk vedle něj postavil ke mně a já v něm okamžitě poznala Jasona Stona. “Trey, nech obsluhu na pokoji. Jax tě pošle balit.”

Trey se zamračil a obrátil pozornost zpátky ke mně. “Myslím, že když bude večer po práci souhlasit s procházkou, nemá do toho Jax co mluvit. Kromě toho, co si myslel, když nás nechá obsluhovat krásnou blonďatou jižanskou holkou? Předhodil nám jí. Měl tohle čekat.”

Jason se ohlédl na místo kde stal Jax, ale já se k tomu neodvážila. Všimla jsem si, že je Jason trochu nervózní. “Poslouchej, Jax lidi nenajímá. Máme na najímání zaměstnanců někoho jiného. Nenastrčil jí sem schválně jako součást menu, takže jí nech být.”

Jason mě postrčil a já to vzala jako narážku k odchodu. Vykročila jsem k další skupině, ruce se mi třásly a srdce tlouklo jako o závod.

“Počkej, nedostal jsem svojí ústřici.” Kolem paže se mi omotaly silné prsty a já bojovala s nutkáním se vytrhnout a utéct. Nechala jsem se od něj odtáhnout zpátky, protože jediná další možnost byla upustit ústřice na podlahu. Rychle jsem v davu hledala Marcuse, bála jsem se, že mi poběží na pomoc a přijde o práci. Potřebovala jsem zůstat klidná, aby o nepříjemné situaci nevěděl. Potlačovat bolestivý výraz, který mi způsoboval jeho stisk, začínalo být těžké.

“Pusť jí ruku a modli se, aby neměla modřinu,” řekl známý hlas tichým a rozzlobeným tónem.

Při zvuku Jaxova hlasu jsem se otřásla úlevou.

Trey mi pustil ruku a s úsměvem pokrčil rameny. “Jen jsem chtěl ústřici a ona mě neobsloužila.”

Otevřela jsem ústa na protest, když mě pro ujištění jemně stiskly teplé prsty držící mě za ruku. Takže jsem zůstala zticha.

“Jasone, doprovoď prosím svého kamaráda ke dveřím. Už s ním nemá důvod mluvit-ledaže bude mít Sadie modřinu, nebo nějakou jinou trvalou stopu po jeho ruce a pak mě znovu uvidí.”

Jax mi vzal tác a podal ho Marcusovi. Neuvědomila jsem si, že tam stojí. Marcus ho se starostlivým zamračením na tváři vzal. Pousmála jsem se na něj, doufajíc, že zmírním jeho obavy.

“Pojď se mnou,” řekl Jax tak tiše, abych ho slyšela jen já.

Nechala jsem se od něj odvést chodbou do knihovny. Zavřel dveře a pak mě k sobě otočil čelem.

“Jsi v pořádku?” zeptal se ustaraně. Ruce mi pokryla husí kůže.

Přikývla jsem. “Je mi fajn, vážně. Marcus mě varoval, že by se něco takového mohlo stát. Byla jsem mentálně připravená.”

Jax zamumlal nadávku a zavedl mě k velkému koženému křeslu. “Neměla jsi dnes večer obsluhovat. Nevím co si Mary myslela.”

Jeho slova bodla. Okamžitě jsem cítila potřebu slečnu Mary bránit a stejně tak sebe. “Pracuju velice tvrdě a ona věřila, že budu dobře obsluhovat a držet se instrukcí. Nechápu proč by měla být její vina, že si nějaký blbec myslel, že jsem součástí jídelního lístku.”

Jax se na mě zmateně podíval a pak se usmál. Přistoupil blíž a posadil se vedle mě. “Nemyslel jsem to tak, že nejsi schopná obsluhovat. Chtěl jsem říct, že jsi příliš mladá a příliš krásná, aby ses procházela před kluky co si myslí, že mají dost peněz a moci, aby si vzali co se jim zachce.”

Při jeho slovech mi vyschlo v krku.

Usmál se, sklonil se a tiše se zeptal, “Víš, že jsi krásná?”

Polkla jsem, doufala jsem, že mi z vyschlého hrdla vyjdou slova aniž by zněla přidušeně. “Neřekla bych ‘krásná’. Uvědomuju si, že mám hezký vlasy a oči. Zdědila jsem je po mámě. Ale nemám dobrou osobnost. A to opravdu převažuje nad ostatním.” Ta slova zněla vyřčená nahlas hloupě, ale uvědomila jsem si, že se mi zase podařilo odhalit tomuhle klukovi duši. Síla, kterou nade mnou Jax měl mě zneklidňovala.

Usmál se. Vzal jeden z mých uvolněných pramenů a nepřítomně si s ním pohrával. “Takže máš špatnou povahu, to je to?” Pak se zasmál a já se zavrtěla. Pohladil mě po lícních kostech a pak po nose. “Nerad jsem první kdo ti to řekne, ale tvoje osobnost je tvoje nevíc okouzlující kvalita.”

Pátrala jsem mu v dokonalé tváři po jakékoliv známce neupřímnosti. “Nevěřím, že jsi to řekl,” slyšela jsem se nakonec říct.

Dotkl se prstem mých rtů. “Myslím, že tyhle jsou stejně dokonalé jako tvoje povaha.”

Do žil si mi propracoval cestu teplý, brnivý pocit a já se zachvěla.

“Ach a ty jdeš a uděláš něco tak kouzelného jako je zachvění a skoro zlomíš moje odhodlání.”

Spustil ruce od mého obličeje a přestal mi dělat ty neuvěřitelně úžasné věci. Vstal, došel ke knihovně a opřel se o ní jakoby pózoval pro objektiv. “Nezvládnu tam být hodnej. Tohle je bezpečnější teritorium.” Zamračila jsem se a on mi věnoval provinilý úsměv. “Pokoušíš mě. Jsi hodná, upřímná, starostlivá a dokonale unikátní a kvůli všem těmhle důvodům si od tebe držím odstup.”

Zamračila jsem se, nebyla jsem si jistá proč všechy tyhle věci znamenají, že si ode mě potřebuje udržet odstup.

“Sadie, vždycky jsem dostal co jsem chtěl. Dokonce i předtím než jsem se stal bohatý a slavný jsem měl dar dostat co chci. Teď mám slávu a jmění, abych dostal to co chci a kdy to chci a poprvé v životě chci něco, co nemůžu mít.” Smutně se na mě usmál. “Poprvé je pro mě blaho osoby, kterou chci důležitější než naplnění vlastních tužeb.” Než jsem mohla dát dohromady slova, otevřel šuplík a vytáhl ven několik časopisů, pak je přede mě položil. “Tyhle jsou z matčiny sbírky,” vysvětlil.

Byl tam na fotkách s filmovými hvězdami, rockovými legendami a dokonce i s prezidentem. Jeho jméno bylo spojováno s několika slavnými ženami a jeho osobní život ležel všem na očích. Už jsem tyhle články předtím viděla, ale potom co jsem Jaxe poznala a našla v něm skutečnou osobu, bylo těžké o něm přemýšlet jako o rockové hvězdě vykreslované medii.

“Vidíš to?” řekl s grimasou. “Můj život není normální. Nemám v něm prostor pro přátelství, nebo dokonce vztah s někým jako ty. Chci s tebou trávit víc času, a abych byl upřímný už to není jen přátelství o co mám opravdu zájem. Zjistil jsem, že chci mnohem víc, ale dívka, která se mnou bude musí být chladná, aby udržela krok s mým životem.” Usmál se. “Ty jsi všechno o čem píšu ve svých písničkách, ale nikdy nemůžu mít.”

Prohlížela jsem si obrázky v klíně. Bylo to snazší než ho sledovat říkat slova, která jsem nechtěla slyšet. I když měl pravdu. Pokud bych s ním strávila víc času, také bych chtěla víc a kluka na těchhle fotkách jsem neznala. Byl pro mě někdo naprosto cizí. Já znala jen Jaxe. Milého kluka, který chtěl jít do obchodu, koupit si košíčky s burákovým máslem a udělal si čas na malou holčičku. Nikdy bych nebyla schopná zapadnout do tohohle světa. Chtěla jsem odporovat, ale nemohla jsem. Nedovedla jsem se přimět protestovat.

“Pokud se rozhodneš odejít bude na tebe před domem čekat během chvilky auto,” řekl. “Nařídím slečně Mary, aby tě pro dnešek nechala odejít. Setři si ze svého pěkného obličeje to zamračení, protože touhle dobou už bude vědět co se stalo a bude si o tebe dělat starosti.”

Obešel mě a šel ke dveřím. “Zůstaň tu jak dlouho potřebuješ. Já tam mam místnost plnou lidí, kteří uvažují co tu s tou nádhernou blondýnkou dělám.” Rošťácky se na mě usmál, ale okamžitě se to rozplynulo do smutného zamračení, pak odešel.

JAX

Každým dnem se s Marcusem víc sbližovali. Já postával opodál a sledoval jak se to děje. Říkajíc si, že je to tak nejlepší. Marcus mohl být součástí jejího světa. Byli si podobní. Pracovali spolu. Žili v tomhle městě.

Ale byla to ta nejtěžší věc jakou jsem kdy udělal.

Nechtěl jsem, aby byla s Marcusem. Nechtěl jsem, aby se s ním smála, nebo s ním každý večer nastupovala do auta. Políbil jí každý večer, když jí odvezl domů? Dotkl se jí? Cítil jak se k němu tiskne její tělo? Věděl přesně jak moc je její pokožka ve skutečnosti jemná? Kurva! Praštil jsem rukou do okenního rámu a frustrovaně zavrčel. Tohle léto mělo být uvolňující. Měl jsem se zbavit všeho stresu. Teď jsem nemohl odejít a nehodlal jsem nechat odejít jí. Tohle byla jedna velká katastrofa na spadnutí. Buď se vzmužím a půjdu si pro ní, nebo skončí s Marcusem.

SADIE

Všechno zůstalo stejné. Slečna Mary mi stále každé ráno věnovala úsměv a teplou snídani. Pan Greg mi vyprávěl příběhy z dob, kdy byl ve druhé světové válce a porážel mě v šachu. Každý večer jsme si cestou z práce s Marcusem povídali. Dokonce jsem s Marcusem, Prestonem, Rockem, Trishou a Dewaynem šla v neděli lyžovat na vodě a kneebordingovat. Ale dokonce i s novými přáteli a prací s lidmi, na kterých mi záleželo, zdálo se, že mi v životě něco chybí. Byla tam prázdnota a já věděla proč. Frustrující část byla, že se mi po něm stýskalo. Donutila jsem se srovnat se s faktem, že jsem ten večer v obchodě ztratila srdce pro Jaxe Stona. Noc, kdy mi v knihovně přiznal, že má o mě zájem jen přidala další hřebíček do rakve. Hrál hlavní roli v mých snech, ve dne i v noci. Srdce mi závodilo při možnosti ho zahlédnout. Jeho slova mě pronásledovala. Přemýšlela jsem o chvílích kdy jsem nemohla uvěřit, že by si mě Jax všiml dost na to, aby mě chtěl. Vzpomínala jsem na smutek v jeho očích, když vycházel ze dveří a já opravdu věřila, že to myslel vážně.

Na faktu, že jsem pracovala v jeho domě se nic nezměnilo. Podepisoval mi šeky. Pokud nic jiného, pro tyhle dva důvody je cokoliv mezi námi nemožné. Přesto nebyly jediné dva. Do jeho světa bych nikdy nezapadla.

Seděla jsem na pláži a čekala až Marcusovi skončí služba, aby mě vzal domů. Pan Grag odešel dřív, jelikož mu nebylo dobře. Už jsem neměla nic na práci. Přitáhla jsem si kolena pod bradu a užívala si výhled. Vlny byly dnes večer klidné. Přemýšlela jsem o Jaxovi a jeho tváři, když se usmál. Pomáhalo mi vzpomínat na něj jak se usmívá a je šťastný, místo výrazu co měl na tváři, když opouštěl knihovnu. Bylo to dost depresivní na Shakespearovskou tragédii. Dívka, která nikdy nepomyslela na to, že by se zamilovala, se zamiluje do kluka, kterého nikdy nemůže mít. Sedět tady a porovnávat svůj život se Shakespearem jen dokazovalo jak moc jsem se zamilovala.

Z myšlenek soustřeďujících se kolem Jaxe mě vytrhly kroky a já si uvědomila, že Marcus musel skončit. Neotočila jsem se. Zůstala jsem jak jsem byla a čekala dokud se nezastavil za mnou.

“Krásný výhled, co?” zeptal se.

“Jo, to je. Spěcháš domů, nebo si ho můžeme spolu užít?”

Pokrčil rameny a sklouzl vedle mě. Usmála jsem se pro sebe, když jsem si uvědomila, že ani on nebyl příliš elegantní. Měla jsem toho víc společného s Marcusem než s Jaxem. Dokonce i když mi z něj nenaskakovala husí kůže a celá jsem se nezahřála a nerozechvěla. Tyhle pocity byly návykové a nemohly být zdravé.

Chvíli jsme se mlčky dívali, pak se ke mně Marcus otočil. Podívala jsem se mu do očí a usmála se. Můj kamarád. Ta myšlenka mi úsměv jen rozšířila. Povzdychl si a zavrtěl hlavou.

“Co?” zeptala jsem se zmateně.

Ostýchavě se usmál. “Sadie, když se na mě usměješ, dělá mi to se srdcem bláznivý věci.” Začervenal se a obrátil pohled zpátky k vodě. “Vím, že jsem o tři roky starší než ty, ale zdáš se o tolik starší než jsi.” Zval mi dech. “Dobře, je to venku. Snažím se připravit na zklamání, takže sem s tím.”

Tohle se mi nemůže dít. Nevěděla jsem co říct. Pokazí nám to přátelství? Pokud řeknu ne, bude pořád můj kamarád? Dívala jsem se na něj, čekal na slova, která jak jsem se bála změní naše přátelství a v žaludku se mi usadila nevolnost. Nechtěla jsem, aby se tohle stalo. Připadalo mi to nefér. Nejprve jsem ztratila Jaxe, se kterým jsem skutečně nikdy nebyla a teď ztratím kamaráda, kluka, který mě umí vždy rozesmát, když to nejvíc potřebuju.

“Sadie.”

Ticho prolomil hlas, který jsem v posledních dnech slyšela jen ve snech a já se otočila. Jax šel směrem k nám. Chtěla jsem ronit slzy nadšením. Nevěděla jsem jestli by byly protože vidím objekt své posedlosti, nebo že ho zase slyším říct moje jméno.

“Jaxi,” řekla jsem trochu bez dechu, vstala a otočila se k němu čelem.

Jeho pohled zalétl k Marcusovi. “Ty můžeš jít. Zajistím Sadie odvoz.” Propustil Marcuse jakoby na něj byl naštvaný.

Podívala jsem se na Marcuce.V očích mu probleskla výzva a já si uvědomila, že si budu muset odepřít co jsem nejvíc chtěla, čas s Jaxem, ve snaze zachránit kamarádovi práci.

“Děkuju, Jaxi, ale opravdu bych byla raději, kdyby mě domů vzal Marcus.”

Jaxovi oči opustily moje a zamračil se na Marcuse, než se zase podíval na mě. “Prosím, Sadie, vím, že si to nezasloužím, ale chci s tebou mluvit. Potřebuju s tebou mluvit.”

Moje odhodlání prasklo při slově prosím. Nemyslím si, že mu budu moct znovu říct ne. Ohlédla jsem se na Marcuse, tvář měl vzteklejší než jsem jí kdy viděla a to mě přivedlo zpátky k důvodu proč jsem původně odmítla.

“Jaxi, tohle opravdu není nutné. Marcus mě vozí domů každý večer a byli jsme uprostřed rozhovoru, který potřebujeme dokončit. Máš lepší věci na práci, než odvážet pomocnou sílu z kuchyně.” Neměla jsem v úmyslu, aby moje slova vyzněla tak tvrdě a když sebou Jax trhl, nenáviděla jsem se.

Ustoupil stranou, abychom mohli s Marcusem projít. “Samozřejmě,” řekl, oči zaměřené na vodu místo na mě.

Kdyby se srdce mohla třást, moje to dělalo právě teď.

Marcus mě vzal za ruku a jemně mě táhl pryč od Jaxe a směrem k autu. Věděla jsem, že bych měla odvrátit pohled, ale nemohla jsem. Jakoby slyšel moje myšlenky, Jax se ke mně otočil s utrápeným výrazem v očích. Zastavila jsem se a Marcus mi pustil ruku.

Slyšela jsem Marcusův frustrovaný povzdych, pak řekl, “Doufám, že víš co děláš, Sadie. On ti jen ublíží.”

Přikývla jsem, protože měl pravdu. “Omlouvám se,” zašeptala jsem.

Marcus si zasloužil vysvětlení, ale já pro něj žádné neměla. Tohle bylo mezi Jaxem a mnou. Otočila jsem se, nechala Marcuse tam a šla zpátky za Jaxem. Po tváři se mu rozlil úsměv úlevy. Skoro jsem se zasmála, když se zhluboka nadechl, jakoby celou dobu co čekal jestli se vrátím zadržoval dech.

Jax přimhouřil pohled proti zapadajícímu slunci. “Měla jsi pravdu. Bylo by lepší odejít s ním.”

Zavrtěla jsem hlavou. “Snažila jsem se, ale mohla jsem.”

Natáhl se a vzal mě za ruku. Nahoru po paži a do každé končetiny v těle mi vyjel teplý, brnivý pocit.

“Pojď, Sadie. Projdeme se.”

Drželi jsme se za ruce a šli podél okraje vody. Ani jeden z nás nemluvil. Vrátila jsem se k němu, protože jsem nemohla odejít. Potřebovala jsem vědět proč on přišel za mnou, ale nezeptala jsem se. Jen jsem čekala. Konečně se zastavil a zadíval se na mě

“Víš proč jsem nechtěl, aby tě vzal Marcus domů?”

Dovolit si myslet, že se mu po mě stýskalo pro mě nebyl bezpečný směr myšlenek. Zavrtěla jsem hlavou.

Jax se trochu zasmál. “Žárlím, Sadie.”

Stála jsem tam a vstřebávala jeho přiznání. Kdyby řekl, že se mu stýská, věřila bych mu. Ale žárlivost se mi zdála těžko pochopitelná.

“Celý týden jsem stál u okna ve svém pokoji a sledoval vás dva odjíždět a pokaždé mě zabíjelo, když jsi s ním odcházela. Seděl jsem a uvažoval jak bych to zvládl, kdyby ses do něj zamilovala. Jak bych tu zůstal a přihlížel jak se na něj díváš těma dech beroucíma očima způsobem, jakým chci, aby ses dívala na mě?”

Projel si rukou ve dlouhých vlasech a povzdychl si. “Dnes jsem už nemohl zůstat v pokoji. Pozoroval jsem tě tu venku úplně samotnou a bojoval s nutkáním za tebou jít. Pak přišel on a já se na vás díval déle než bych měl. Moje odhodlání držet se od tebe dál se zlomilo a já sem přišel dřív než jsem se mohl zarazit.”

Čelo mu zmuchlalo zamračení a odvrátil se. “Vypadal jako muž, který ví co chce a problém je, že chtěl to co chci já. Pokud by to bylo cokoliv nebo kdokoliv jiný, stál bych opodál a nechal ho ať si to vezme.” Podíval se na mě modrýma očima. “Ale nemohl jsem mu nechat tebe.”

Kdyby jen věděl, že se každá moje myšlenka točí kolem něj. “Marcus vždycky bude jen můj dobrý kamarád. Moje city k němu nikdy nezajdou nikam hlouběji.”

Jax natáhl ruku a omotal si kolem prstu jeden uvolněný pramen. Zadržela jsem dech, když jsem ho sledovala. Nakonec mi ho po chvíli zastrčil za ucho. “Bojím se, že už nebudu schopný posedávat kolem a s odstupu tě sledovat.” Vykročil k vodě a zaměřil se na něco v dálce. “Můj život už roky není normální. Tohle je jediný čas, kdy můžu být sám sebou. Zbytek roku jsem na cestách a někdy ve vzduchu na cestě do Tokia, Paříže, nebo Říma. Neustále cestuji. Moje jméno je ve všech časopisech, spolu s fotkami mě a holek, se kterými mám údajně chodit, ale pravda je že na vztahy nemám čas. Jakmile je na blízku další slavná holka, okamžitě nás spolu vyfotí. Tak se to prostě dělá a očekává.”

Mluvil o klukovi, kterého jsem neznala. Nesnášela jsem připomínky, že je nedotknutelný idol. Otočil se zpátky ke mně a smutně se usmál.

“Je to ode mě sobecké, ale myslím, že už to nevydržím. Tu trochu času co mi zbývá na normální život chci strávit s tebou. No, normální není pro můj život výstižné…” Rozmáchl rukama k domu a na soukromou pláž před ním a věnoval mi úsměv, který mu ovšem nedosahoval k očím.

“Až budu letos na cestě, cestovat od města k městu, chci, aby mě hřály vzpomínky na čas strávený s tebou.”

Napřáhl ruce jakoby se nabízel. “Nechci prosit, nebo ti slibovat věci, které ti nemůžu dát. Není na mě moc co rozdávat, ale to co mám je tvoje. Je to na tobě, Sadie. Jestli mě chceš, jsem tvůj. Jestli to nemůžeš udělat, pak odejdu a nechám tě na pokoji. Přísahám.”

Stála jsem, dívala se na kluka před sebou a věděla jsem, že bych mu měla říct ne a odejít pryč. Silně bušící srdce mi připomínalo, že pokud neřeknu ano, budu toho navždycky litovat. Pochybovala jsem, že k někomu kdy budu cítit to samé. Pokročila jsem dopředu a on se pro mě okamžitě natáhl a přitáhl si mě k sobě. Stáli jsme tam a já byla zabalená v jeho náručí aniž bychom se pohnuli nebo promluvili. Věděla jsem, že to nebylo nejchytřejší rozhodnutí, protože až uběhne srpen a léto skončí, bude ze mě jen dívka na léto. Ale právě teď na tom nezáleželo.

Hlasitě jen tak aby mě mohl slyšet jsem mu zašeptala do hrudi, “Chci jakoukoliv část tebe, kterou můžu mít.”

Sevřel mě pevněji. Tohle mě nakonec rozdrtí. Dotkl se rty mého čela, zavřela jsem oči a užívala si krásu momentu. Ničí paže nikdy nebudou takhle příjemné.

“Chci s tebou strávit tolik času, kolik jen můžu. Nechci promarnit ani minutu,” řekl a já přikývla, pak jsem se odtáhla a usmála se na něj.

“Půjdeš se mnou zítra rybařit?”

Zaváhala jsem. Pracovala jsem každý den kromě nedělí. Znal můj rozvrh.

“Stále mám práci,” připomněla jsem mu.

Jax se zamračil a zavrtěl hlavou. “Nebudeš pro mě dál pracovat.”

Zavrtěla jsem se. “Jaxi, musím chodit do práce. Pokud mě tu nechceš, budu si muset najít něco jiného.”

Položil mi prst na rty a zavrtěl hlavou. “Ne, postarám se o tvoje účty a potřeby.”

Ustoupila jsem z jeho náruče. Sevřel se mi žaludek. Nebudu jako moje matka. Nepotřebovala jsem muže co se o mě bude starat. Nebude mi platit za to, že s ním trávím čas. Zhluboka jsem se nadechla, doufajíc, že mu to dokážu vysvětit tak, aby pochopil.

“Jaxi, poslouchej. Je pro mě důležité vydělat si vlastní peníze. Nemůžeš mi platit za čas strávený s tebou, protože to je laciný. Chci být s tebou. Ale neměly by v tom hrát roli peníze. Potřebuju být samostatná a toho dosáhnu jen když si sama vydělám. Prosím, užívám si práci se slečnou Mary, panem Gragem a taky s Marcusem. Můžu jít někam jinam pokud nechceš, abych pracovala pro tebe, ale opravdu to tu mám ráda.”

Jax si povzdychl a vzal mě za ruku. “Omlouvám se. Jsem zvyklý, že si ode mě lidé berou peníze bez výhrad. Nejsi jako nikdo koho jsem kdy poznal, takže mi mělo dojít, že ti to nebude příjemné. Můžeš tu zůstat jak dlouho chceš. Budu mít alespoň důvod častěji navštěvovat kuchyň.” Mrkl a já zčervenala.

“Děkuju,” řekla jsem přes sevřený krk z toho jak jsem potlačovala slzy úlevy a radosti.

Jax se usmál. “To já bych měl děkovat. Nezasloužím si tě, ale mám zatracený štěstí, že si to neuvědomuješ.”

Zasmála jsem se.

“Pojď se mnou dovnitř, než Kane připraví auto.”

Šli jsme k domu. Uvědomila jsem si, že mě vede vchodem pro rodinu a zastavila jsem se.

“Co se děje?” zeptal se.

“Já, ehm….musím jít vchodem pro zaměstnance.”

Zavrtěl hlavou. “Souhlasil jsem, že pro mě můžeš dál pracovat, ale nemusíš používat jen zaměstnanecký vchod. Jsi se mnou, Sadie. Po práci nejsi můj zaměstnanec. Jsi můj…vzduch.”

Zamračila jsem se na něj. “Tvůj vzduch?”

Usmál se. “No, ‘přítelkyně’ se zdá pro to co k tobě cítím jako slabé slovo. Tyhle uplynulé dva týdny to bylo jako bys ovládala moje dýchání. Když jsem tě pozoroval s Marcusem, hruď se mi stáhla a dýchání bylo náročné. Ale pak jsem tě viděl se usmívat, nebo se smát a znovu jsem se mohl zhluboka nadechnout.”

Není divu, že tenhle kluk píše písničky. Pálily mě oči a nesnášela jsem, že jsem s ním vždycky tak ubrečená.

“Páni,” zašeptala jsem z nedostatku slov. Neměla jsem talent takhle krásně mluvit.

“Takže to znamená, že jsem vyhrál? Prokážeš mi tu čest a budeš mi v mém domě dělat společnost jako můj host a ne najatá výpomoc?”

Usmála jsem se. “Pokud není pracovní doma.” Odevzdaně si povzdychl. “Budu brát co můžu dostat.” Vzal mě za ruku a vedl do domu. Nevěděla jsem jak zvládnu čelit jeho matce nebo otci. Jak zareagují až zjistí, že chodí se služebnou? Na druhou stranu jsem pochybovala, že o mojí práci tady vůbec vědí. Kromě toho jednoho večera kdy jsem obsluhovala jeho matku jsem se s žádným z jeho rodičů nesetkala.

Jax mi stiskl ruku. “Počkej tu. Zaběhnu pro mobil a řeknu Kanovi ať dopředu přistaví auto.”

Přikývla jsem a sledovala ho jít k šatníku a otevřít ho. Sáhl dovnitř a vyndal černou koženou bundu, ve které jsem ho viděla na pár fotkách v časopisech.

Vyndal z kapsy mobil a párkrát do něj ťuknul, pak si ho zastrčil do kapsy. S úsměvem se na mě otočil a pokynul prstem. Z výrazu jeho obličeje jsem trochu zeslábla v kolenou.

“Odvezu tě domů,” řekl a natáhl se, aby mě vzal za ruku.

SADIE

Příští ráno jsem vešla do kuchyně, pověsila si batoh na háček a pak se podívala ke sporáku, kde vždy slečna Mary pracovala na snídani pro rodinu Stonových.

“Dobré ráno, slečno Mary. Jakmile se převléknu vrátím se vám pomoc.”

Slečna Mary ke mně zajela pohledem a pak se se zamračením podívala ke stolu. Následovala jsem její pohled. Jax seděl opřený na kuchyňské židli a na sedm ráno vypadal neuvěřitelně sexy. Věnoval mi pokřivený úsměv a mě se zbláznilo srdce.

“Ahoj,” řekla jsem aniž bych zněla zasažená jeho přítomností. Sice říkal, že se bude v kuchyni objevovat častěji, ale nenapadlo by mě, že i tak brzy ráno. “Co je? Proč jsi tu?”

Nadzvedl obočí a usmál se na mě. “Tak nějak jsem si myslel, že je to jasný.”

Věděla jsem, že se červenám. Otočila jsem se na slečnu Mary a pak zpátky k němu. Věděla jsem, že z jeho přítomnosti nemá radost a uvědomila jsem si, že jsem si možná zavařila.

“To je dobrý, Sadie. Nezlobí se na tebe. Je naštvaná na mě. To ty jsi ta koho se snaží chránit.”

“Já, ehm, musím se převléknout. Hned jsem zpátky,” řekla jsem, doufajíc, že zamračení slečny Mary nepatří mě.

Došla jsem do prádelny. Srdce mi bušilo jak o závod, frustrovaly mě smíšené pocity. Vědomí, že mě Jax chtěl vidět mi přinášelo extrémní štěstí, ale nechtěla jsem, aby byla slečna Mary naštvaná. Musím si pospíšit. Nechtěla jsem ho nechávat se slečnou Mary samotného. Což se zdálo hloupé, když pro něj pracovala.

Vyšla jsem na chodbu a těsně předtím než jsem došla ke dveřím vedoucím do kuchyně, zaslechla jsem Jaxe mluvit se slečnou Mary. Zastavila jsem se. Bavili se o mě.

“Neublížím jí,” zašeptal Jax. “Vím, že je výjimečná a pokoušel jsem se držet se od ní, ale když s ní jsem necítím se tak chladně a osaměle.” Jax stál před stolem s pozorností zaměřenou na slečnu Mary. Ztuhla jsem přede dveřmi.

Slečna Mary se otočila od kamen a ukázala na Jaxe dřevěnou vařečkou. “Já to chápu. Ale to děvče toho má na svůj věk na ramenou příliš a no, ty tomu nepomůžeš, ale až odejdeš zlomíš jí srdce.” Její šeptání nebylo moc tiché. Vrátila se k míchání na plotně a zavrtěla hlavou. “Jen nechci, aby byla raněná.”

Jax neodpověděl okamžitě. Nakonec zašeptal. “Pokouším se přijít na to jak zabránit, abych jí ublížil. Ublížit jí je ta poslední věc, kterou bych chtěl.”

Čekala jsem další minutu, pak jsem vešla do kuchyně. “Dobře, slečno Mary, kde mám začít?”

Slečna Mary mi podala dva talíře. “Jdi a užij si snídani s panem Jaxem.”

Zaměstnanci tu nesnídali. Občas jsme si vzali sušenku, nebo kousek slaniny, ale nesedali jsme si a nejedli. To jsme neměli v popisu práce. Otočila jsem se, když ke mně došel. “Nehádej se, prosím,” zašeptal, pak mi vzal z rukou talíře a vrátil se ke stolu. Bezradně jsem se dívala na slečnu Mary.

Usmála se a podala mi dvě sklenice pomerančového džusu. “Jen se s tím klukem najez, než začne prosit s ztrapňovat se,” řekla dost nahlas, aby jí slyšel.

S úsměvem položil talíře na stůl.

“Je to pravda a ty to víš,” řekla mu. Nemohla jsem si pomoct a usmála se. Vzala jsem sklenice a šla ke stolu. Jax mi vytáhl židli a já se posadila. Sedl si vedle mě a pod stolem mě vzal za ruku.

“Díky, že se semnou nasnídáš.”

Usmála jsem se na něj a přikývla. Říct nemáš zač mi znělo blbě. To já bych mu měla děkovat.

Měla jsem hlad a dnešní snídaně chutnala mnohem lépe než to co jsem do sebe obvykle hodila po tom co Stonovi dokončili jejich snídani. Zvadla jsem plátek slaniny a kousala, ale z váhy Jaxova pohledu mi bylo nepříjemně.

Polkla jsem a zašeptala, nechtěla jsem, aby mě slyšela slečna Mary. “Nemůžu jíst, když mě pozoruješ.”

Usmál se. “Promiň, je to jen něco, co jsem nikdy předtím neviděl.”

Zamračila jsem se, nejistá co přesně tím myslí. “Nikdy jsi neviděl holku jíst?” zeptala jsem se zmateně.

Zasmál se. “No, teď když jsi to zmínila, ne. Neviděl jsem jich moc jíst. Normálně přede mnou nejsou schopný jíst, nebo to prostě nedělají z pravidla. Ale měl jsem na mysli, že jsem nikdy neviděl jíst tebe a je to roztomilý. Nechtěl jsem civět. Omlouvám se.”

Znovu mi připomínal malého kluka, pokoušejícího se vyváznout z potrestání a usmála jsem se. “To je dobrý, ale teď už jsi mě viděl, tak přestaň koukat a sněz si snídani než vystydne.”

Usmál se a zadíval se dolů na svůj talíř.

Dveře kuchyně se otevřely, dovnitř vešel Marcus a pískal si. “Dobré ráno, slečno Mary. Máte pro mě něco dobrýho k jídlu?”

Slečna Mary mu poslala tiché varování, jasně říkající Chovej se slušně, a Marcus se zamračil a otočil směrem k nám. Jax se opřed dozadu o židli a napil se džusu.

“Ach, dobré ráno, Sadie, pane Stone.”

Jax na Marcuse kývl a Marcusův pohled se nezdržel. Jen zamířil zpátky do prádelny, aby se převlékl. Oddychla jsem si úlevou, že neřekl nic hloupého. Jax se ke mně naklonil.

“Kvůli ničemu co řekne ho nevyhodím, ledaže by to bylo proti tobě. Přestaň si dělat starosti. Uvědomuju si, že je na mě naštvaný a část mě mu to nemá za zlé a druhé části se jen ulevilo, že chceš mě.”

Místo, které v mém srdci Jax zabral se právě rozrostlo. Usmála jsem se na něj. “Děkuju.”

Pokrčil rameny a opřel se dozadu. “Nemáš mi za co děkovat, ale i tak se rádo stalo.”

Zbytek snídaně šel hladce a Jax se odtáhl stranou než jsem šla uklidit.

“Zatímco budeš pracovat se od tebe pokusím držet dál, jestli chceš. Ale jakmile skončíš, přijdu si pro tebe.”

Na tváři se mi usadil přiblblý úsměv a přikývla jsem. Vzal mi ruku a než odešel tak jí políbil.

Donutila jsem se zahnat myšlenky na Jaxe v pokusu zůstat po zbytek dne soustředěná. Několikrát mnou projel teplý, chvějivý pocit a vědomí, že mě pozoruje mi rozbušilo srdce. Konec pracovního dne nemohl přijít dost rychle. Akorát jsem vyšla z prádelny, kde jsem se převlékla do normálního oblečení a za paži mě chytila ruka.

“Pojď se mnou,” zašeptal Jax a já se od něj nechala vést po schodech, které jsem nikdy nepoužila a několika pokoji a chodbami, o kterých jsem ani nevěděla, že existují. Konečně jsme byli u dveří do jeho pokoje. Jasně jsem si pamatovala kdy jsem tu byla naposledy, ale vejít tam s rukou v té jeho bylo úplně jiné. Tady spal a psal písničky. Něco uvnitř mě vědělo, že každý okamžik kdy se mu přiblížím to nakonec až bude odcházet jen ztíží. Vešla jsem dovnitř a on zavřel dveře a s úsměvem se na mě otočil.

“Chtěl jsem, abys viděla můj pokoj. No, měl bych říct, abys viděla můj pokoj se mnou.”

Vzal mě za ruku a odvedl ke stěně s kytarami. Sáhl pro starou, opotřebenou kytaru uprostřed a sundal jí. Usmála jsem se úctě, kterou k nástroji očividně měl.

“Ta musí být tvoje první. Vypadá milovaně.”

Přikývl a podal mi jí. Vzala jsem studené, tvrdé dřevo do rukou a prohlížela si písmo na ní. Nejprve jsem si myslela, že je podepsaná někým jiným, ale takhle zblízka jsem viděla dětský podpis: Jax Stone. Přejela jsem prsty po jméně, přemýšlejíc jak se mu to teď musí zdá dávno.

“Když mi bylo sedm, prosil jsem rodiče o kytaru. Nekoupili mi jí, jelikož rok předtím jsem si vyškemrat bubny a nedokončil lekce. Slíbil jsem jim, že se naučím hrát bez lekcí pokud mi jí dají. Trvalo to dva roky než jsem je konečně unavil. O Vánocích jsem se vzbudil a stála před stromkem. Nikdy nezapomenu to vzrušení, které mnou projelo. Popadl jsem kytaru a běžel rovnou zpátky do pokoje. Hrál jsem dokud jsem nepřišel na to jak zahrát refrén ‘Wanted Dead or Alive’. To jsem si uvědomil, že dokážu hrát po sluchu.”

Tuhle novinku už jsem jednou slyšela, ale měla jsem to za novinářskou fikci. “Vsadím se, že rodiče byli překvapení.”

Zasmál se a přikývl. “Ano. Nestává se každý den, že by devítiletý kluk zvedl kytaru a bez jakéhokoliv cviku zahrál Bon Joviho písničku.”

Usmála jsem se a podala mu kytaru. “Takže takhle to všechno začalo. Není divu, že máš tuhle uprostřed.”

Přikývl a otočil se, aby jí pověsil zpátky na zeď.

“Ne, počkej.” Natáhla jsem ruku a dotkla se jeho paže. Ohlédl se na mě. “Zahraj mi.”

Otočil se zpátky ke zdi drahých kytar. “No, vlastně jsem tě sem nalákal, abych na tebe rozpoutal svůj magnet na holky.” Pokřiveně se usmál. “V zhledem k tomu, že na tebe moje hvězdná osobnost nedělá dojem, chystal jsem se podvádět a sundat támhle originální Fender Stratocaster a zahrát ti jednu z mých nejhranějších písniček. Uvidíme jestli z toho celá zvláčníš, nebo na mě třeba nehodíš kalhotky.”

Zasmála jsem se a zavrtěla hlavou. “Omlouvám se, nerada tě zklamu, ale tvojí originál Fender Stratocaster a hit číslo jedna jsem v rádiu slyšela nesčetněkrát a rozhodně jsem nezvláčněla. A co se kalhotek týče, nic mě nedonutí je po tobě házet. Ale pokud tě uslyším hrát na tuhle kytaru první písničku cos kdy zahrál, uvidím co se dá s tím zvláčením dělat.”

Hravě si povzdychl a posadil se na okraj postele. Poplácal místo vedle sebe a já si sedla. “Pracuju s handicapem staré, opotřebované kytary a tu písničku jsem roky nehrál, ale jestli je tohle to co na tebe udělá dojem, pak není cesty zpátky.”

Začal hrát a brzy se ke kytaře přidal i jeho hlas. Jestli usiloval o zvláčnění, uspěl, protože zvuk jeho hlasu mě celou zahřál. Chtěla jsem zavřít oči a představovat si malého kluka o Vánocích v jeho pokoji. Viděla jsem toho chlapce předtím než se stal hvězdou. Kéž by byl normální kluk a ne rocková hvězda, pak by tahle věc mezi námi byla mnohem jednodušší. Ale sama jsem si tohle vybrala, když jsem souhlasila s naším společně stráveným létem. Šla jsem do toho a přesně jsem věděla kdo Jax je a nic na tom nezměním. Dívala jsem se na něj, zatímco s úsměvem zpíval slova. Představovala jsem si ho jak si pro sebe jako malý kluk zpívá, toulá se venku a předstírá, že je kovboj.

Písnička skončila a on se na mě usmál. “No, co si myslíš?”

Oplatila jsem mu úsměv. “Dokonalý.”

Zasmál se a zavrtěl hlavou. “Většina holek miluje moje balady a ty chceš písničku, kterou jsem miloval jako dítě.”

“Už jí nemáš rád?” zeptala jsem se.

Jax si povzdychl a tváře se mu dotkl smutný úsměv. “Jo, ale teď pro mě znamená něco jiného než tenkrát. Jako kluk jsem chtěl být kovboj. Ale to není skutečně to o čem ta písnička je. Je o životě jaký vedu. Šílenství toho všeho. Teď tomu rozumím mnohem lépe než dřív.”

Pověsil kytaru zpátky na zeď.

Ozvalo se zaklepání na dveře a dovnitř vešel Jason. Všiml si mě a zastavil se. “Eh, pardon, nevěděl jsem, že máš společnost. Jen jsem šel kolem a slyšel jsem tě hrát tu starou písničku, tak mě napadlo, že se stavím a mrknu nač ta nostalgie.”

Jax se otočil a usmál se na bratra. “To je dobrý. Můžeš jít dál.” Jason vešel do pokoje a zavřel za sebou dveře.

“Přivedl jsem sem Sadie, abych jí zahrál jednu z jejích nejoblíbenějších hitovek ode mě a zjistil jsem, že žádnou nemá. Vůbec mě nemá ráda.”

Zasmála jsem se jeho výrazu a Jasonův šokovaný pohled se okamžitě změnil v úsměv, když si uvědomil, že si mě jeho bratr dobírá.

“To není pravda. Náhodou mám opravdu ráda tvojí písničku, kde zpíváš o boji, abys našel sám sebe.”

Jax sáhal pro další kytaru a ztuhl. Otočil se ke mně. Nevěděla jsem co jsem řekla špatně, ale skoro věčnost se mi velmi vážně díval do očí. Na dokonalých rtech se mu pomalu rozlil úsměv, pak se zeptal, “Opravdu?”

Přikývla jsem, nebyla si jistá proč ho to překvapuje.

“Já taky,” řekl nakonec, než sundal kytaru.

Zmateně jsem se podívala na jeho bratra a Jason se na mě usmál. “‘Vnitřní válka’ je první písnička, kterou Jax napsal. Bojoval zuby nehty, aby jí vydali. Do té doby nahrával písničky, které pro něj napsali jiní. Za ‘Vnitřní válku’ tvrdě bojoval a ta se nikdy nedostala na první místo, ale dotáhla to do první desítky. Od té doby dostal volnou ruku v tom co bude na svých albech zpívat.”

Přikývla jsem.

Jax stál u postele s kytarou v ruce a pozoroval mě. “Většina holek miluje moje love songy.” Pokrčil rameny. “Pořád mě překvapuješ.”

Snažila jsem si vzpomenout na nějakou zamilovanou písničku co natočil, ale nic mě nenapadlo. Doma mě Jassica nutila poslouchat hudbu z osmdesátek. Málokdy poslouchala něco jiného. O hudbě jsem toho moc nevěděla.

“Dobře, zazpívej mi jeden z těch známých love songů.”

Usmál se a zahrál jemnou, hladkou melodii. Brzy se přidal hlas a já zjistila, že z něj nejsem schopná spustit oči.

“Jen pro zajiskření v tvých očích, bych udělal cokoliv.

Všeho bych se vzdal, abych věděl, že jsi moje holka.

Jen být s tebou a poslouchat tvůj smích je to co doplňuje mou druhou půlku.

Když na mě zavolalo tvé srdce, byl jsem uvnitř ztracený a chladný.

Teď vím, že jsi jediná věc co mě drží nad vodou, když se zdá, že se zbytek světa bortí.

“Teď mě neopouštěj! Nikdy bych to nezvládl!

Teď mě neopouštěj. Nejsem dost silný!

Ty jsi důvod proč zvedám tuhle kytaru a zpívám.

Teď mě neopouštěj, nebo se rozpadnu.

“Já vím, že je se mnou někdy život těžký.

Jsem zachycený ve světlech a davu.

Ale ty jsi důvod proč hraju dál.

Bez tebe, děvče, by to všechno opadlo.

Drž se mě při téhle jízdě, prosím,

Protože jestli se pustíš, tak já taky.

Pokud jiskra ve tvých očích začne mizet,

moje srdce nebude tlouct a má píseň zmizí.

“Teď mě neopouštěj! Nikdy bych to nezvládl!

Teď mě neopouštěj. Nejsem dost silný!

Ty jsi důvod proč zvedám tuhle kytaru a zpívám.

Teď mě neopouštěj, nebo se rozpadnu.

Teď mě neopouštěj, nebo se rozpadnu.

Děvče, jestli mě opustíš, všechno se rozpadne.”

Jeho hladký, chraplavý hlas utichl a hra kytary se zpomalila. Když píseň skončila, zírala jsem na něj, neschopná cokoliv říct.

Nesměle se usmál. “První hit číslo jedna, který jsem skutečně napsal. To je písnička, kterou chtějí holky vždycky slyšet.”

Usmála jsem se, pak jsem si povzdychla. “Ráda bych pronesla nějakou chytráckou poznámku, ale po tomhle vystoupení jsem rozpolcená mezi tím si stoupnout a tleskat, nebo omdlít.”

Zaklonil hlavu a rozesmál se. “Ach, konečně!”

“Kéž bych se naučil hrát na kytaru. Nikdy jsem neviděl holku co by mu nepadla k nohám, když spustí baladu,” řekl Jason.

Poraženě jsem pokrčila rameny. “Přála bych si, abych se mohla hádat, ale musím přiznat, že dívat se něj při zpěvu a hraní na kytaru je neodolatelný. Už jsem jí předtím slyšela, ale ne s podívanou jakou mi právě předvedl a už nikdy znovu nepřepnu rádio, když jí začnou hrát.”

Jason vybuchl smíchy a Jax se na mě usmál. “Nemůžeš to prostě nechat být aniž bys mi nepřipomněla jak neohromená jsi tím kdo jsem, že jo?”

“Nechceme, aby ti z toho narostlo velké ego.”

Jason se znovu zasmál. “Jeho ego je velký od doby do si poprvé uvědomil, že je zázračný dítě.”

“Jen si dělám legraci. Nikdy jsem tvoje písničky nevypínala. Pravda je, že sotva kdy rádio vůbec poslouchám. Doma máme jen jedno a máma miluje osmdesátky. Z toho období znám víc písniček než ze současnosti.”

“Nesnáším hudbu z osmdesátek. To pro tebe musí být hrůza,” řekl soucitně Jason.

Usmála jsem se a pokrčila rameny. “Není to tak zlý, když jsi nikdy nic jinýho nepoznal.”

Jason nadzvedl obočí jakoby si nebyl tak jistý. “Ach, jo, jasně,” řekl a usmál se. Podíval se za mě na Jaxe, pak si odkašlal a vstal. “Em, no, myslím, že půjdu. Musím někde být. Uvidíme se později, Sadie.”

“Dobře, ahoj.”

“Jo, měj se.”

Po uspěchaném odchodu jeho bratra jsem se otočila k Jaxovi.

“Proč jsi ho vyhnal?”

Jax předstíral nevinnost. “Nemá tušení o čem to mluvíš. Slyšela jsi ho, měl už někde být.”

Zasmála jsem se. “Jasně.”

Jax se na mě usmál došel k vysoké komodě a otevřel šuplík. “Pokud ti dám něco svého, přijmeš to, když opravdu chci, abys to měla?”

Nevěděla jsem jak odpovědět. “Ehm, hádám, že to záleží na tom, co to je.”

Vyndal ven iPod a přinesl ho. “Chci, aby sis vzala tohle. Je můj a jsou tam někteří opravdu dobří umělci, ale chci, abys ho měla protože tam je také každá písnička, kterou jsem kdy nahrál.”

Vzala jsem mu z ruky iPod. “Děkuju.”

“Jestli nechceš poslouchat mě, v pořádku. Pokud bys tam chtěla někoho dalšího, prostě to přines a já ti je tam dám.” Sáhl zpátky do šuplíku. “Ah, a tady jsou nějaká sluchátka. Seženu ti bezdrátový, ale musí ti je udělat, aby ti seděly. Můžeme pro ně zajít v neděli.”

Zasmála jsem se jeho dychtivosti. “Tyhle sluchátka jsou fajn.”

Zavrtěl hlavou. “To říkáš teď, ale kdybys někdy vyzkoušela bezdrátový, věděla bys, že to není pravda.”

Povzdychla jsem si a souhlasila. “Dobře.”

Byl tak nadšený, že mi může něco dát, nechtěla jsem mu to zkazit. Ráda jsem ho viděla chovat se jako malého kluka. Vnitřnosti se mi měnily na kaši během okamžiků, kdy se uvolnil dost na to, aby mi ukázal svou zranitelnou stránku.

“Budu tě poslouchat před spaním,” ujistila jsem malého chlapce, který se zdál svým dárkem hodně nadšený.

Pevně zavřel oči. “Ani nevíš jak dobře se při tom pomyšlení cítím, ale teď mi dá zabrat večer usnout s vědomím, že ti zpívám do uší.”

Otevřel oči a podíval se na mě. Viděla jsem tam něco, co jsem si jen přála, nebo mi moje srdce lhalo.

JAX

Zmeškal jsem tři hovory od matky. Jakmile byla Sadie ve svém bytě a Kane mířil zpátky do domu na pláži, zavolal jsem jí zpátky. Dnešní zmeškaný hovor od Marca měl s matčiným odhodláním mě zastihnout nejspíš něco společného.

“Kde jsi byl? Volal ti Marco a já jsem to zkoušela několikrát. Nemůžeš si dát prázdniny ode všeho, Jaxi. Tak to nefunguje. Veřejnost a fanoušci od tebe něco čekají. Potřebuješ si vzpomenout proč jsi kde jsi. Teď zavolej Marcovi. Zítra večer musíš být na filmové premiéře. On zařizuje fotografy a musíš se ukázat. Žádné hádky. Prostě to udělej.”

A aniž by mě nechala odpovědět zavěsila telefon.

Upustil jsem telefon do klína a opřel si hlavu o kožené sedadlo. Nechtěl jsem jít na nějakou zatracenou filmovou premiéru. Chtěl jsem tu zůstat se Sadie. Proč mi prostě nemůžou dát všichni pokoj? Začal mi vyzvánět telefon a na obrazovce se rozsvítil Jasonův obličej.

“Ahoj.”

“Táta se po tobě ptal. Vrátil se z těch schůzek, na kterých byl. Chce, abychom šli na golf, hned jak se vrátíš z té filmové premiéry. Potřebuju tě jako nárazník. Nenech mě s ním jít samotného.”

Jason už o té premiéře věděl. To znamenalo, že o tom máma držkovala celý den.

“Najdu ho až dorazím domů. Můžeme jít až se vrátím, ale musí to být brzy ráno.”

Jason se zasmál. “Chápu. Musíme být zpátky než Sadie skončí v práci.”

“Přesně.”

SADIE

Další den, když jsem dorazila do práce mě přivítal vzkaz. Slečna Mary si ztěžka povzdychla a podala mi ho hned jak jsem vešla dovnitř. Podívala jsem se ke stolu kde jsem čekala, že bude sedět Jax a při pohledu na prázdné místo mě udeřila vlna zklamání.

“Není třeba být smutná. Přečti si vzkaz, pak se jdi honem převléknout.”

Napřed jsem šla do prádelny než jsem otevřela dopis. Nechtěla jsem nic číst před zvídavýma očima slečny Mary.

Sadie,

Mrzí mě, že dnes ráno nebudu u snídaně. Byl jsem tak zaměstnaný svojí sebelítostí, že tě nemůžu mít a pak se mi dostalo daru…mého vzduchu…že jsem zapomněl na filmovou premiéru, na které jsem dnes večer očekávaný. Letím dnes brzy ráno do Hollywoodu a vrátím se hned jak to tam skončí. Mám v úmyslu nasednout do letadla a zamířit zpátky k tobě jak nejdřív to bude možné. Prosím, odpusť mi. Brzy se uvidíme. Chybíš mi.

Jax

Polkla jsem knedlík v krku, naštvaná sama na sebe. Jax byl slavná hvězda. Měl kapelu a lidi, kteří na něm záviseli. Musel se účastnit takových věcí jako filmové premiéry. Věděla jsem, že čím víc s ním strávím času, tím pro mě budou tyhle věci těžší, ale také jsem se musela rozhodnout jestli s ním chci být dost na to, abych to překousla. Rychle jsem se převlékla a opláchla si obličej studenou vodou. Musím se soustředit a nepřemýšlet o Jaxovi a jeho skutečném životě. To bylo něco, co nikdy nepoznám, nebo nebudu chápat. Potřebovala jsem se dát dohromady. Osušila jsem si obličej do ručníku a vrátila se do kuchyně.

“Kde mám začít?”

Slečna Mary se ke mně otočila. Usmála jsem se na ní a ona se zamračila, pak mi úsměv zdráhavě oplatila. “Mám támhle pět kilo brambor ze zahrady. Začni je drhnout a pak mi je oloupej.”

Přikývla jsem a pustila se do práce. Čištění brambor byla skvělá práce na odvedení myšlenek. Přála jsem si, aby se mi po něm tak nestýskalo. Dva dny a já byla na jeho přítomnosti tak závislá, že jsem bez něj byla ztracená. Ale pak jsem si vzpomněla na iPod, vyskočila jsem a došla si pro něj do batohu. Včera večer jsem seděla v pokoji a zkoumala jak funguje. Našla jsem Jaxovo poslední album a nasadila si sluchátka. Poslouchat ho mi pomáhalo. Neviděla jsem hvězdu na pódiu, když jsem ho slyšela. Viděla jsem kluka co sedí s kytarou na posteli a usmívá se na mě. Jeho hlas pomáhal, aby mi práce u brambor a celé ráno ubíhali rychleji. Byla jsem tak ztracená v myšlenkách a hudbě, že jsem vyskočila, když mi někdo poklepal na rameno. Dolů na mě shlížel Marcus.

“Ztracená v muzice, koukám,” řekl s úsměvem.

Přikývla jsem a vytáhla si sluchátka z uší. “Jo, byla jsem.”

Marcus si ke stolu přitáhl židli a sedl si vedle mě. “Nech mě hádat koho posloucháš. Mohlo by to být číslo jedna v žebříčku posledních tří týdnu, Jax Stone?”

Byla jsem ráda, že měl Marcus dobrou náladu. Přikývla jsem a usmála se na něj. “Hádám, že jsem pěkně průhledná.”

Marcus si povzdychl. “Bohužel, ano, jsi.”

“Vím, že jsem s Jaxem trávila všechen čas. Mám s ním je tohle léto, pak mi odejde ze života a já se budu muset naučit žít dál.”

Marcus se opřel o zeď a zamračil se. “Víš, že až tohle léto odjede, bude konec. Myslím tím, musel ti to říct, správně?”

Přemýšlela jsem o tom jak odpovědět. To bylo mezi mnou a Jaxem, ale Marcus byl kamarád a potřeboval nějaké odpovědi. Zasloužil si nějaké odpovědi. “Oba víme, že pokoušet se udržet vztah, zatímco on koncertuje po světě a já si dodělávám střední, není možný. Věděli jsme to než jsme se dali dohromady a oba jsme souhlasili, že spolu chceme i tak být.”

Marcuse s díval na velký kýbl brambor. “A ty jsi s tím takhle v pohodě? Nevadí ti s ním teď chodit? On si pak na konci léta prostě odejde a ty nebudeš mít zlomené srdce?”

Krátce jsem se zasmála. “Neříkám, že nebudu mít zlomené srdce. Bojím se, že je to nevyhnutelné.”

Marcus se naklonil dopředu a prohlížel si mě. “Tak proč si tohle teda děláš?” zeptal se, dost tiše, aby ho nemohl slyšet nikdo jiný.

Dala jsem do kyblíku poslední bramboru. “Teď už je příliš pozdě, Marcusi. Miluju ho. Už nemám na výběr.”

Zareagoval jako bych mu dala facku a já nenáviděla, že jsem mu ublížila, ale potřeboval to vědět.

“On si to nezaslouží. Může mít lásku jakýkoliv holky na světě a vezme si tvojí. Něčí, kdo si zaslouží mnohem víc než jen letní románek.”

Vstal a vydal se pryč, pak se zastavil a ohlédl se na mě. “Kdybys byla moje, nikdy bych tě nenechal jít.” S tím odešel z kuchyně.

Zbytek dne ubíhal pomalu a já byla ráda, když byl konec. Šla jsem si převléknout oblečení a chystala se vyjít ze dveří, když na mě zavolala slečna Mary.

“Zapomněla jsem ti říct, že na tebe bude vpředu čekat auto až budeš připravená předjít.”

Povzdychla jsem si a pomyslela na jízdu domů v jednom z jeho aut sama a zavrtěla jsem hlavou. “To je dobrý, chci jet dnes domů na kole. Pořád je brzy a potřebuju trochu čerstvého vzduchu.”

Slečna Mary zavrtěla hlavou. “Tohle uslyší nerad. A buď si jistá, že mu to Kane poví.”

Usmála jsem se a otevřela dveře. “On je můj…kamarád, slečno Mary, ne můj majitel,” odpověděla jsem.

Jet domů na kole při západu slunce bylo opravdu příjemné. Zastavila jsem se na veřejné pláži, abych si tam pár minut poseděla, zatímco jsem sledovala rodiny užívat si poslední zbytky denního světla. Pláž byla pokrytá turistky s rudou pokožkou a já poznala několik lidí ze školy pracujících u pronájmu lehátek, slunečníků a vodních šlapadel. Zdálo se, že všichni pro dnešek zavírají. Zhluboka jsem se nadechla a naplnila si plíce vlhkým, mořským vzduchem. Něco na tom jakoby mě uzdravovalo. Jakoby dával vše do pořádku už jen tím, že je čistý, ryzí a plný něčeho krásného.

“Sadie White?”

Zaslechla jsem svoje jméno, otočila se a uviděla vedle sebe v jednodílných červených plavkách stát holku, kterou jsem si pamatovala z biologie. Nemohla jsem si vzpomenout na příjmení, ale pamatovala jsem si křestní. “Ano. Amanda, správně?”

Přátelsky se usmála a přikývla. “Jo. Od konce školy jsem tě neviděla.”

Přikývla jsem. “Pracovala jsem.”

Usmála se. “Copak nevíš, že nejskvělejší věc na tom být místní je, že můžeš pracovat na pláži?”

Na začátku léta jsem si myslela přesně tu samou věc. Chtěla jsem si sehnat práci na pláži, ale věci teď byly hodně jinak. “Jsem si jistá, že je, ale při práci v domácnosti si vydělám dobré peníze.”

Zamračila se. “Ale kde je v tom zábava? ….Leda, že by tam byli kolem pěkný kluci? Měla by sis přijít udělat záchranářské zkoušky. U pobřežní hlídky je spousta srandy. A všude sexy kluci…A často s nimi i pracuješ!” Kývla k vysokému, opálenému blonďákovi v červených kraťasech slézajícímu ze záchranářské věže. “Jako Todd Mitchell! Letos bude ve čtvrťáku a příští podzim nastupuje na Tuscalooskou univerzitu. Je tak kráááásnej! Umíš plavat?”

Přikývla jsem, snažíc se udržet krok s její rychlou konverzací. “Ano, ale jsem spokojená tam kde zrovna jsem. Ale kdybych se začala nudit, zkusím si vzpomenout na záchranářskou práci.”

Hezky se zamračila a připomněla mi tak mladší sestru Barbie.

“Dobře. Hej, měla bys čtvrtého července přijít na párty u Dylana McCoveyho. Má dům na pláži a pořádá párty každý rok. Vždycky je to paráda.”

Z nějakého důvodu mě měla tahle upovídaná blondýnka ráda. Mě, bez osobnosti. A já jí nechtěla znovu odmítnout. “Dobře, no jasně. Em, dám ti vědět. Musím si zkontrolovat rozvrh v práci a tak.” Pomyslela jsem na Jaxe a jestli se mnou bude chtít strávit čtvrtý červenec. Amanda přikývla, sáhla do jasně růžové puntíkaté tašky a vytáhla mobil. “Jaký máš číslo?”

Chvíli jsem o tom přemýšlela. Nebyla jsem si jistá co jí říct. Jessica měla mobil, ale učet za něj nebyl vždy zaplacený. Došla jsem k tomu, že jí ho dám a budu doufat, že mi Jessica vyřídí, kdyby Amanda volala.

“555-0100.”

Naťukala si ho do tenkého růžového telefonu a zastrčila ho zpátky do kabelky. “Super. Zavolám ti koncem týdne a uvidíme jestli budeš moct přijít.”

Přikývla jsem a rozloučily jsme se. Otočila se a poskakovala pryč. Zdála se tak šťastná a přátelská. Vše co jsem si přála být já. Nicméně jsem nutně nechtěla nadskakovat, když chodím. Vrátila jsem se ke kolu a zamířila domů. Budu doma včas, abych Jessice udělala večeři.

V momentě, kdy jsem vešla do bytu zavolala Jessica ze svého pokoje, “Sadie? Jsi to ty?”

“Ano,” odpověděla jsem a šla za ní, abychom na sebe nemusely křičet. Zastavila jsem se ve dveřích ložnice a našla jí v podprsence a kalhotkách stát před klimatizací s velkým kelímkem ledu v ruce.

“To vedro mě zabíjí, Sadie! Přísahám, že se nemůžu dočkat až budu mít zpátky svoje tělo.”

Povzdychla jsem si a kousla se do jazyka, abych jí nepřipomněla, že si za to může sama.

“To se vsadím,” bylo vše co jsem si dovolila jí říct.

“Takže, jsi dnes doma brzy. Nevyhodili tě, že ne?” zeptala se, celá vážná jak jí myšlenka na ztrátu mé práce začala zakořeňovat v myšlenkách.

Zavrtěla jsem hlavou a opřela se o futra. “Ne, rodina je dnes venku, takže jsem mohla jít dřív.”

Pořád o Jaxovi nevěděla. Nechtěla jsem, aby to zjistila a napadlo jí, že bych z něj mohla dostat nějaké peníze. Loudit u chlapů byla její specialita, ne moje. Já nepotřebovala, aby se o mě nějaký muž staral. Chtěla jsem být soběstačná. Nikdy bych nechtěla, aby moje náctiletá dcera musela platit účty a vařit mi jídlo.

“Hmmm, no, to se nám s dítětem hodí. Umíráme hlady a pomyšlení na práci ve vyhřátý kuchyni je prostě příšerný.”

Přikývla jsem a otočila se. V kuchyni bylo vše co jsem potřebovala na přípravu tacos a Jessica tacos milovala. Vyndala jsem z mrazáku maso a dala ho rozehřát do teplé vody.

“Zítra musím na kontrolu na kliniku. Pracuješ?”

Chtěla jsem se té otázce zasmát. Pracovala jsem každý den, samozřejmě kromě nedělí. Ne, že bych si stěžovala, protože kdybych nepracovala, nevydělávala bych….a neviděla Jaxe.

“Ano,” zavolala jsem zpátky.

“Aha, do prkýnka! Nenávidím řízení.”

Neodpověděla jsem. Místo toho jsem ve skříňkách hledala taco koření.

“Víš, v pondělí budu ve třicátém prvním týdnu a do porodu mi zbývají už jen dva měsíce. Ještě jsem ani nevybrala jména.”

V žaludku mi narostl uzel nervozity při pomyšlení přivést domů skutečné dítě. Dítě se nezdálo tak opravdové dokud bylo bezejmenné a myšlenka na jeho pojmenování mě velmi znervózňovala.

“Pro holčičku se mi líbí jméno Sasha. Víš, zůstat u jmen na S. Sadie, Sasha.”

Nic jsem neřekla.

“Nebo když to bude kluk, co třeba Sam?”

Snažila jsem se jí ignorovat. Opravdu jsem tomuhle dítěti nechtěla dávat jméno. Dělalo mi to legrační věci s vnitřnostmi. Myšlenky na sunar, dětské kašičky, plenky-a, no, dítě-mě děsily. Už jsem viděla jak Jessica přijde domů, řekne, že už to nezvládá a podá mí dítě. Já nemám tušení co s dítětem dělat. Opravdu jsem potřebovala, aby byla matka. Potřebovala jsem, aby s tímhle dítětem dospěla. Protože já nebyla připravená.

“Dobře…takže se ti to jméno nelíbí?” zavolala znovu.

“Ne. Líbí se mi. Jen opravdu nemám preference.”

Chvíli zůstala zticha a já uvažovala, jestli jí došly moje obavy. A pak řekla, “Dobře, myslím si, že to bude holka, takže jí pojmenuju Sasha Jewel White.”

Polkla jsem knedlík tvořící se mi v krku a donutila se odpovědět. “Jasně mami. To zní dobře.”

Jessica jedla ve spodním prádle před klimatizací a já večeřela sama u stolu. Když jsme skončily, umyla jsem nádobí a šla si dát sprchu. Dostanu se do postele dřív než obvykle a spánek se zdál najednou velice lákavý.

“Sadie!”

Při mámině křiku mého jména jsem se posadila na posteli. Spustila jsem nohy na dřevěnou podlahu a než jsem se dostala ke dveřím znova začala ječet.

“Sadie!”

Běžela jsem chodbou do jejího pokoje. Seděla na okraji postele, obličej zpocený a držela se za břicho.

“Něco je špatně,” dýchala. “Bolí to jak čert!”

Popadla jsem její župan a oblékla jí ho. “Pojď. Jedeme do nemocnice.”

Zabručela a vstala.

Došly jsme do půli chodby než vydala další žíly trhající výkřik a sehnula se, držíc se za břicho.

“Pomoz mi, Sadie! Hrozně to bolí!” řekla skrz slzy.

Bylo těžké zamaskovat paniku. Vidět mámu křičet bolestí mě děsilo. Dostala jsem jí do auta, pak jsem si vzpomněla na kabelku a běžela pro ní domů. Cestou ke dveřím zase zakřičela a já jsem doufala, že jí někdo uslyší a nabídne pomoc. Právě teď jsem si nepřišla dost zdatná a opravdu jsem chtěla pomoc. Běžela jsem zpátky k autu, otevřela dveře, naskočila a zamířila do místní nemocnice. Naštěstí to bylo jen pár mil. Podívala jsem se na Jessicu, která si opřela hlavu o sedadlo.

“Jsi v pořádku?” zeptala jsem se, modlíc se za ano.

“Pro teď,” řekla tiše.

Na nic jiného jsem se jí neptala. Nechtěla jsem jí způsobit jakoukoliv bolest. Na pohotovost jsme se dostaly rychle díky tomu, že ve čtyři hodiny ráno byly silnice prázdné. Zajela jsem před vchod a běžela jí na druhou stranu otevřít dveře. Neměla další bolesti od chvíle co jsme opustily dům a já byla vděčná. Už tak bylo dost těžké se soustředit na silnici s bušícím srdcem a zpocenýma dlaněma.

“Počkej tady. Dojdu pro pomoc. Nechoď.”

Napjatě přikývla a já běžela dovnitř.

Do nosu mě udeřila vůně nemocniční desinfekce a pro jednou mě ten zápach uklidnil. Zpoza stolu mě sledovala dáma.

“Moje máma je v autě. Je těhotná a má velké bolesti.”

Dáma šla rychle do jiného pokoje a vyšla ven s kolečkovým křeslem.

“Auto je zaparkované hned vpředu,” řekla jsem.

Rychle jsme šly k autu. Pomohly jsme Jessice do křesla. Dáma se jí okamžitě začala vyptávat na otázky a já se kousla do jazyka, abych si zabránila jí požádat ať přestane, protože jsem se bála, aby to nevyvolalo další bolesti. Uvnitř si vzali její informace a pak mi řekli ať počkám v čekárně než jí zkontrolují. Což mi znělo dobře. Nechtěla jsem jít s nimi. Posadit se a dát bušícímu srdci pár minut na uklidněnou bylo momentálně přesně to co jsem potřebovala. V tuhle hodinu tam byla spousta prázdných míst, takže jsem si našla židli čelem k televizi na zdi a sledovala bez zvuku zprávy.

“Halo.” Něčí ruka mi lehce zatřásla ramenem a vzbudil mě ženský hlas.

Posadila jsem se na židli. “Eh, ano, omlouvám se. Je moje máma v pořádku?”

Sestra se usmála. “Ano, je jí fajn. Měla ošklivý případ poslíčků způsobených nedostatkem tekutin, ale je v pořádku a dítě také.”

Oddychla jsem si úlevou.

“Spí a přestěhovali jsme jí na pokoj. Jakmile jí zavodníme a ujistíme se, že kontrakce přestaly, propustíme jí. Můžeš jít za ní na pokoj jestli chceš.”

Přikývla jsem a vstala. Televize v pravém rohu ukazovala 7:30, ztuhla jsem a uvědomila si, že bych měla být v práci. “Musí si napřed zavolat. Musím jít ven, abych mohla volat z mobilu?”

Usmála se. “Ano, musíš. Budu u stolu až skončíš a vezmu tě za ní nahoru.”

Poděkovala jsem a vyšla ven ze dveří, kterými jsem před pár hodinami přivezla Jessicu.

Sáhla jsem do máminy kabelky a vytáhla mobil. Věděla jsem, že má uložené číslo na slečnu Mary. Samozřejmě, telefon byl vypnutý. Zapnula jsem ho a uviděla několik zmeškaných hovorů. Slečna Mary. Zavolala jsem jí zpátky.

“Halo, Sadie.” Odpověděl mi po prvním zazvonění úzkostlivý hlas slečny Mary.

“Dobrý den. Moc se omlouvám! Musela jsem dnes ve čtyři ráno odvézt mámu do nemocnice a usnula jsem v čekárně. Zrovna pro mě přišli. Moc se omlouvám, že jsem nezavolala.”

“Ach, pane můj, je v pořádku?”

“Ano, ano, v pořádku. Byly to poslíčci z dehydratace a nechají si jí tu dokud jí nezavodní a nestabilizují. Musím tu zůstat a vzít jí pak domů. Omlouvám se.”

“Děvče, raději už se mi přestaň omlouvat. Jsem jen ráda, že jsi v pořádku. Teď, tady je číslo na pana Jaxe. Musíš mu zavolat. Jel tě hledat domů. Nikdy jsem toho kluka neviděla tak vynervovaného a ustaraného jako byl, když ses neukázala. S ničím si nedělej starosti a zavolej mu, prosím, než tě nechá hledat policií.”

Poděkovala jsem jí, rozloučila se a rychle zavolala Jaxovo číslo.

“Halo?”

“Jaxi, tady Sadie.”

“Jsi v pořádku? Kde jsi?”

“Jsem v pohodě. Dnes ráno kolem čtvrté jsem vezla mámu do nemocnice. Měla bolesti. Ale teď už je na tom dobře a pumpují do ní tekutiny. Brzy by jí měli propustit.”

“Jsem na cestě.”

“Ne, Jaxi, počkej. Nemůžeš sem přijet.” Odmlčel se. “Proč?”

Zasmála jsem se. “Protože se na tebe vrhnout oddaní fanoušci.” Povzdychl si. “Můžu párkrát zavolat a dostat se tam soukromě.” Znovu jsem se zasmála. “Ne, není k tomu důvod. Brzo pojedeme domů. Ještě jsem o tobě mámě neřekla a dnes na to není zrovna nejlepší den.”

“Asi máš pravdu.”

“Mám.”

“Stýská se mi.”

Celá jsem se rozehřála a zachvěla. “Taky se mi stýská.”

“Víš, můžu ti sehnat pár plakátu na zeď…”

Rozesmála jsem se. “Díky, nechci. Líbí se mi někdo, koho v tom klukovi na plakátech nevidím.”

Chvíli zaváhal a pak řekl, “Díky.”

“Uvidíme se později,” řekla jsem a zavěsila. Zamžourala jsem do ranního slunce a usmála se, pak jsem se otočila a zamířila zpátky do nemocnice zkontrolovat Jessicu. Už se znovu nedehydratuje pokud budu moct pomoc. Celá tahle situace nebyl zážitek, který bych si chtěla zopáknout.

Jessicu propustili kolem oběda. Zdála se unavená a ukňouraná. Nemohla jsem se dočkat až jí dostanu domů a půjdu do práce. Jakmile jsem jí uložila do postele s velkým džbánem vody s ledem a sklenicí vedle něj, zamířila jsem ven.

JAX

“Takový má ta holka prostě život. Už vidíš proč jsem chtěla, abys jí nechal být? Nepotřebuje další problémy k těm co už má.” Slečna Mary měla ruce na bocích a zírala na mě.

“Chci jí věci usnadnit. Ne ztížit,” snažil jsem se jí ujistit.

“To nemůžeš. Copak to nechápeš, chlapče? Co se stane pokud na ní kápnou média? Hmmm? Pomyslel jsi na to? Budou jí pronásledovat. Vystaví její hezkou, sladkou tvářičku po všech novinách. To pro ní chceš? Já teda ne.”

To se nestane. Nedovolím to. Možná nebudu schopný Sadie slíbit víc než léto, ale ujistím se, že jí ochráním. Někdo musel. “Ujistím se, že je před tímhle vším v bezpečí. Uklidněte se, slečno Mary. Starám se o ní. To je vše co chci. Ulehčit jí to. Media ani neví, že jsem tady. Jezdím sem už léta a nikdy to nezjistili.”

Slečna Mary si odfrkla a otočila se zpátky ke sporáku. “Jen se ujisti, že kvůli tobě to děvče netrpí. To si nezaslouží.”

To se nestane. Nikdy bych to nedovolil.

“Táta chce vědět jestli jedeš s námi,” řekl Jason, když vešel do kuchyně. Došel k plotně a vzal slečně Mary z plechu sušenku.

“Nemůžu, Jasone. Víš to.” Nerad jsem ho zklamával, ale Sadie mě potřebovala.

“Jo. Chápu to. Přežiju s tátou chvíli sám.” Kousl si sušenky a usmál se. “Mám jí rád. Je pro tebe dobrá.”

“Kluku, nemluv s plnou pusou,” nadávala slečna Mary.

Jason se zasmál a políbil jí na tvář, pak zamířil ven ze dveří.

Vynahradím mu to později.

SADIE

Když jsem otevřela dveře, stál na cestě černý Jaguár. Jax vystoupil ven a šel za mnou.

Nesměle se usmál. “Volali mi z nemocnice jakmile tvou mámu propustili.”

Usmála jsem se. Oči měl schované za černými brýlemi. Měl na hlavě do čela staženou kšiltovku New Yorkských obrů.

“Jsi v přestrojení?” zeptala jsem se.

Usmál se a přikývl.

Podívala jsem se na Jaguár a zasmála se. “Měl bys mít auto co nepřitahuje pozornost, když se snažíš jezdit bez povšimnutí.”

Zamračil se. “Co? To je nejlevnější věc z garáže.”

Rozesmála jsem se. “Takže mě bereš do práce?”

Zavrtěl hlavou. “Ne, jdeme do kina. Máš na zbytek dne volno.”

“Nemůžeš jít do kina.”

Nadzvedl obočí. “Chceš se vsadit?” Otevřel mi dveře od auta, vzal mě kolem pasu a zvedl mě do bouráku, kterýmu říkal levný. Posadil se za volant a zamířil k největšímu kinu ve městě.

“Jaxi, uvědomuješ si, že když se budou lidi koukat pozorně, že tě i ve tvém přestrojení poznají?”

Usmál se na mě. “Já vím, ale nedostanou šanci.”

Čekala jsem na vysvětlení.

“Už tohle chvíli dělám, takže vím jak se skrýt před fanoušky. Věř mi.”

Doufala jsem, že má pravdu. Nerada bych, aby nás převálcovala horda bláznivých fanynek. On na to je možná zvyklý, ale já to zažít nechtěla. Zajeli jsme ke kinu zezadu a dveře se otevřely. Ven vyšel starší muž oblečený v černém.

Jax se usmál. “Otevřu ti dveře.”

Chystala jsem se říct, že to zvládnu, ale položil mi prst na pusu a mrkl.

“Chci ti pomoct ven.”

Tála jsem na sedadle. Moje dveře se otevřely a on mě za pas zvedl a položil na zem.

“Pane Stone, pojďte za mnou prosím, zavřeli jsme kino přesně jak jste požadoval.”

Jax mě vzal za ruku. Uvědomila jsem si, že procházíme nouzovým východem a nikdo kromě tohoto muže neví, že jsme tu. To mě nenapadlo. Vešli jsme dovnitř a Jax mávl rukou s sedadlům.

“Vyber si.” Usmíval se.

Ukázala jsem doprostřed a on si oddychl úlevou. “Perfektní! Moje oblíbené místo.”

Otočil se k muži u dveří. “Všechny dveře byly zajištěné?” zeptal se Jax.

Muž přikývl. “Ano, pane. Nikdo sem nemůže vejít.”

Jax tomu muži podal peníze. Otočil se, vzal mě za ruku a šli jsme se posadit.

“Na co se díváme?” zeptala jsem se, když muž co nás pustil dovnitř přivezl vozík s popcornem, dvě pití, dvoje nachos, sýr a jednu od každé sladkosti ze stánku s občerstvením. Zamračila jsem se na Jaxe. “Pozval jsi armádu?”

Zasmál se a dal nám pití do držáků. “Ne, ale u filmů dostávám hlad a nevěděl jsem co bys chtěla.”

“Popcorn.”

Sáhl pro krabičku, podal mi jí a vzal si druhou. “Ptala ses co dávají.”

Přikývla jsem a dala si do pusy plnou hrst popcornu.

“Noční kůň,” opověděl.

To jsem chtěla vidět potom co včera večer dávali ukázku ve televizi. A pak mi to došlo. “Ale Nočního koně ještě nehrajou. Bude v kinech až příští pátek.”

Jako na zavolanou se zhasla světla, plátno se rozšířilo a začal film. Když jsem si uvědomila, že se nebudeme muset dívat na ukázky, chystala jsem se něco říct, ale rozmyslela jsem si to. Dnešek byl první den, kdy jsem měla pocit, že opravdu chodím s někým z jiného světa. Předtím byl Jax kluk, normální kluk, se kterým jsem si povídala. Dnes z něj byla rocková hvězda. Trápilo mě to. Podívala jsem se mu do tváře a viděla kluka, který mi brnkal ‘Wanted Dead or Alive’ na kytaru co si vyprosil a opotřeboval. Pousmál se.

Začervenala jsem se a on se sklonil, aby mi zašeptal do ucha. “Pokud se na mě budeš takhle dívat, bude pro mě ještě těžší se soustředit na film, než už je.” Zamračila jsem se. “Proč je to těžký?” Tajemně se usmál, položil svůj popcorn a vzal mě za ruce.

“Protože jsem s krásnou holkou, která mě naprosto fascinuje, jsme sami ve tmavé místnosti a vše co chci dělat je sedět a dívat se na ní, ale pokud to udělám, nebudu schopný se udržet, abych jí nepolíbil na velice dokonalé a velice lákavé rty.”

Ztěžka jsem polkla a srdce v hrudi mi bušilo. Zdálo se, že se tma kolem nás uzavřela a jakoby ovládala naše oči, abychom je drželi upřené jeden na druhého. Jaxova ruka vyklouzla z mojí, zajela mi za krk a sklonil se ke mně. Rty jediného kluka, kterého kdy budu milovat, se dotkly mých a já zapomněla na to kde jsme a na všechno ostatní kolem nás. Druhou ruku mi zasunul za hlavu a držel jí, zatímco mě jemně líbal. Jazykem se dotkl mého spodního rtu a já váhavě otevřela ústa, věděla jsem, že to bylo to co chtěl. V momentě kdy mi jazykem vnikl do pusy mi z hrdla uniklo slabé zasténání a on si přitáhl mou hlavu blíž. Brzy jsem rukama doputovala za jeho krk a propletla mu je do vlasů. Zdálo se mi jako bych padala, ale bylo mi to jedno. Držela jsem se ho a nechávala svůj jazyk objevovat. Zasténal, pustil mě a usadil se dozadu, vytvářejíc mezi námi odstup. Bála jsem se, že jsem udělala něco špatně a ztuhla jsem, pozorujíc ho, nejistá co říct.

Jednou rukou si promnul obličej a věnoval mi pokřivený úsměv, který jsem tak milovala.

“Omlouvám se, ale, páni, já, ehm, nebyl…chci říct, věděl jsem, že to bude dobrý, ale, páni Sadie, chutnáš úžasně.”

Nechala jsem sklopené oči, pořád jsem nevěděla co se stalo. Já bych ho mohla líbat celý den. A jeho ‘páni’ mě přesvědčovalo o tom, že se mu to líbilo stejně jako mě, ale chtěla jsem vědět proč přestal. Nicméně jsem se nehodlala ptát. Chvíli jsem si prohlížela ruce. Vklouzl mi prstem pod bradu a já mu dovolila naklonit mi obličej, aby se mi mohl podívat do očí.

“Na co myslíš?”

Zavrtěla jsem hlavou? Nechtěla jsem odpovědět. “Víš proč jsem přestal, že jo?” Chtěla jsem vypadat dospěle a říct ano, ale také jsem nechtěla lhát, takže jsme nerozhodně zavrtěla hlavou.

Povzdychl si a usmál se na mě. “Teď už vím co si myslíš.” Otočil se v sedadle čelem ke mně. “Sadie, to byl ten nejneuvěřitelnější polibek jaký jsem kdy v životě zažil. Nikdy předtím jsem se v jediném polibku kompletně neztratil. Chci potom věci, o které se nehodlám pokoušet. Bylo to dokonalé. Ty jsi dokonalá. Ale nemám silu na to, abych tě líbal dlouho a pořád od tebe držel ruce dál.”

Pochopila jsem ho a přikývla. Zaměřila jsem pozornost na film a on zavrčel. Najednou mi vklouzl rukama do vlasů a točil můj obličej ke svému. Z úsměvu se mu přímo před mýma očima stal doutnající pohled a znovu se dotkl rty mých. Tentokrát jsem otevřela dřív a on byl uvnitř mých úst, srdce mi bušilo a ruce se mi třásly. Propletla jsem mu prsty do vlasů a znovu si dovolila dotknout se jeho jazyka. Tentokrát když tiše zavrčel, přitáhl mě blíž a já slyšela vlastní zasténání. Přisunula jsem se jak nejdál mi to moje křeslo dovolovalo a přitiskla se blíž. Chtěla jsem být ještě blíž. Znovu přerušil polibek, ale než jsem stihla nad tou ztrátou truchlit, vtáhl si mě na klín. Znovu se zmocnil mých úst a přejížděl mi rukama po pažích, zatímco mě líbal. Jaxovo dýchání začalo být zrychlené a přerývavé a já se k němu přitiskla. Když jsem mu přejela rukama nahoru po hrudi, jeho tělo se pod mým dotekem zachvělo. Zasténal a jeho polibky začaly být zběsilejší. Dýchání bylo náročnější a srdce v hrudi mi divoce bušilo. Přimáčkla jsem se k němu. Z prsou se mu vydralo další zavrčení, když mě odstrčil. Seděli jsme, dívali se jeden na druhého a lapali po dechu. Tentokrát jsem nepotřebovala vysvětlení.

“Nechci tě tlačit do ničeho na co nejsi připravená,” zašeptal.

Byla jsem na tohle víc než připravená. Když jsem se mu zavrtěla na klíně, ostře se nadechl a z jeho modrých očích jsem se zachvěla. Byly tak intenzivní. Tohle nebyl pohled, který jsem viděla v časopisech, nebo na plakátech. Tohle byl jiný druh pohledu. Chtěla jsem mu říkat můj. Naklonila jsem se dopředu a pevně mu přitiskla rty k čelisti, pak jsem mu kladla polibky až k uchu. Rukama mi okamžitě sevřel pas, ale klidně držel.

“Víc, prosím,” řekla jsem mu tiše do ucha.

Jeho napjaté tělo okamžitě odpovědělo, rukama mi sklouzl z pasu a pod tričko. Z tepla jeho dlaní na kůži jsem zalapala po dechu, ale než se mohl zeptat přitiskla jsem hruď blíž k jeho jako pozvání.

“Bože, Sadie. Dál dělej tyhle zvuky a přijdu o nervy,” řekl chraplavým hlasem. Ta změna se mi líbila.

Obkročila jsem ho, takže se tvrdost mezi jeho nohama tiskla přesně na správné místo mezi mýma. Byl to tak dobrý pocit, že jsem se nemohla zadržet před tím, abych zaklonila hlavu a povzdychla si rozkoší.

“Kurva,” zavrčel Jax a jeho ruce byly okamžitě na mých prsou. Cítit jeho dlouhý talentovaný prst stahující mi dolu předek podprsenky, dokud neměl obě moje prsa v dlaních, mě rozechvíval. Možná bych tohle dělat neměla. Možná bych měla hodit zpátečku, ale bylo to tak dobrý.

“Jsi neuvěřitelná,” řekl s divokostí v hlase, která mě vylekala. Sklopil pohled od mých očí na hrudník a díval se na látku skrývající fakt, že mi jemně drží prsa a palcem a ukazováčkem dráždí bradavky.

Zhoupla jsem se proti němu, potřebovala jsem mezi nohama tření. Nebyla jsem na tenhle pocit zvyklá, ale věděla jsem, že tam je víc a chtěla jsem to. Vyhnuly se mi šortky, takže se mi citlivá pokožka na vnitřním stehně třela o jeho džíny. Trochu jsem z toho šílela. Jedna Jexovo ruka mi vyklouzla zpod trička a já začala protestovat. Ale pak jsem ucítila jeho dotek na noze a hladil mě nahoru po přehřáté kůži, dokud se nedotkl okraje šortek.

Zapomněla jsem dýchat. Pustí se do něčeho víc? Byla jsem na to připravená? Ne. Nejspíš ne. Matka na základě sexu dělala pitomý rozhodnutí. To jsem nemohla. Nebyla jsem ona.

Pak mi jeho prsty vklouzly pod nohavici a opřel si mi čelo o rameno. Slyšela jsem jeho těžké dýchání, zatímco jsme se oba zdáli zamrzlý. Chtěla jsem ho zastavit, ale nemohla jsem. Bolest mezi nohama mi tak strašně pulsovala, když teď prsty pohyboval blíž k horku. Přestože jsem věděla, že je to špatný nápad, chtěla jsem to. Moje tělo to chtělo.

Jeden dlouhý prst mi pohladil rozkrok kalhotek, chytila jsem se ho za rameny a svírala je, abych mu nevystřelila z klína.

“Sadie,” vydechl těžce a hlasitě polkl. “Jsi tak vlhká…a tak zasraně sexy.”

Nevěděla jsem co přesně to znamená, ale neměla jsem o tom čas přemýšlet, protože mi tím prstem znovu přejel přes kalhotky a hlasitě zasténal. Chvěla jsem se. Celé moje tělo bylo připravené vybuchnout. Pak mi posunul prst pod látku kalhotek a dotkl se mě.

“Ach bože!” zanaříkala jsem a tentokrát jsem mu položila hlavu na rameno já. “Ach, bože můj,” zopakovala jsem, neschopná kontrolovat boky, které se pohybovaly blíž k jeho doteku. Tělo se rozhodlo, že na mozku už nezáleží. A převzalo kontrolu.

“Líbí se ti to?” zeptal se mi do ucha, pak mi prstem přejížděl dopředu a dozadu přes napuchlé a velmi vzrušené místo.

Podařilo se mi přikývnout a kousla jsem se do tru, abych zadržela výkřik, když špičkou prstu přejel přes horký bod. Ten, který mě nabádal strhat z něj oblečení a donutit ho, aby tenhle pocit zahnal. Chtěla jsem ohňostroje.

“Víš vůbec jak je to vzrušující, že jsi pro mě tak vlhká? Sakra, zlato, nevím jak budu schopný tohle zastavit. Chci tě udělat. U mě na klíně.”

Ach, bože. Líbily se mi sprostý řeči. Do teď jsem to nevěděla, ale líbilo se mi to hodně. Prosebně jsem zakňourala a pohnula se proti jeho prstu.

“Bude to ještě lepší,” slíbil a začal přejíždět přes vlhkost, ze které měl takovou radost. Byla jsem něčemu blízko, ale nebyla jsem ji ještě úplně jistá. Nebyla jsem si jistá jestli tohohle víc přežuju.

Z jemného dorážení prstu na můj vstup jsem ztuhla. Co to dělal? Pomalu do mě vnikl a místo toho, aby to bolelo to, to byl úžasný pocti. Dýchala jsem v krátkých, rychlých nádeších, když palcem přejel přes místo, které jakoby drželo všechnu tuhle intenzitu a mnul ho dopředu a dozadu, zatímco prstem do mě vjížděl a vyjížděl ven.

Neměla jsem čas vzpomenout si, že mám dýchat, nebo na zvážení faktu, že jsme v kině. Vydala jsem zvuk, který jsem ani nepoznávala a pak svět kolem mě pohltily plameny. Byla jsem si dost jistá, že jsem právě vykřikla Jaxovo jméno a držela jsem se ho jako klíště, zatímco se mi tělo svíjelo rozkoší.

Když jsem se pomalu vzpamatovala z orgasmu-slyšela jsem o nich a věděla jsem, že jsem právě jeden zažila-zabořila jsem mu obličej do křivky krku. Nemohla jsem se na něj podívat. Určitě jsem byla zrovna velice hlasitá a křičela jsem jeho jméno. Vyndal mi ruku z kalhotek a já se zašklebila ponížením. Objal mě a přitáhl si mě blíž na hruď.

“Nic…” odmlčel se a zhluboka se nadechl. “Nic co jsem kdy zažil nebylo tak zatraceně sexy. Ne, to se tomu ani nepřibližuje. Byla to ta nejžhavější věc-ne, byla to ta nejúžasnější zkušenost jakou jsem kdy měl. Chtěl bych víc. Ty-” tiše se zasmál-“ty mě budeš vlastnit, Sadie White. Sakra, miláčku, to bylo sladký.”

Sladký? Zrovna jsem ječela jeho jméno a chovala se mu na klíně jako šílenec. Zvedla jsem hlavu, abych se na něj podívala. Cítila jsem, že mám zarudlý obličej, ale nebyla jsem si jistá jestli je to hanbou, nebo tím co se právě stalo. Tělo mi stále hučelo. “Byla jsem hlasitá,” prohlásila jsem.

Jax se usmál a sáhl nahoru, aby mi prstem přejel přes spodní ret. “Jo, byla,” odpověděl. “A bylo to opravdu zatraceně sexy.”

Nechápala jsem toho kluka. Ale způsob jakým se na mě díval, s takovým obdivným, zbožňujícím pohledem, rozhodla jsem se při tom, že je mi to jedno. V hrudi mi zabublalo zachichotání a já ho odehnala. “Em…to bylo…um…opravdu, opravdu…dobrý. Chci říct, bylo to víc než dobrý.” Zavřela jsem oči, protože na rozdíl od něj jsem se slovy nebyla tak dobrá.

“Zamotalo ti to hlavu a chceš mi zůstat přesně tady na klíně po zbytek léta. Nevadí mi to. Líbí se mi, když na mě obkročmo sedíš.” Slyšela jsem mu v hlase škádlivý tón a zasmála jsem se.

“Mám pocti jako bych měla říct děkuju, nebo něco,” podařilo se mi říct a zněla jsem jako idiot.

Jaxův úsměv se jen rozšířil. “Dokážu vymyslet pár způsobů jak bys mi mohla poděkovat. Začneme tím, že přestěhujeme tvůj malý, sexy zadek zátky na sedačku, abych se mohl trochu uklidnit. Protože přesto jak je to perfektní, cítit tě k sobě přitisknutou, nemyslím si, že toho snesu ještě o moc víc než vybuchnu.”

“Dobře,” odpověděla jsem a sklouzla mu z klína. Zasténal, když jsem se odsunula a zase mi tím rozbušil srdce. Chtěla jsem si vlézt zpátky a dělat to znovu. Ale neudělala jsem to, protože byl očividně stále tvrdý…a já si nebyla jistá jak to napravit. Měla bych?

“Tvůj…ehm…ty, hm…Můžu udělat něco, abych s tím pomohla…eh, myslím tobě?” zeptala jsem se, dívajíc se na obrys erekce v džínech.

“Ne. Ale přestaň se na to prosím dívat, protože mu to přináší všechny druhy bolestí.”

Zamračila jsem se na něj. “Bolí tě, když se na to dívám?”

Jax pevně zavřel oči a opřel si hlavu o sedadlo. “Jo, bolí. Přemýšlej o tom takhle. Chce tě to. Chce to části tebe, který nemůže mít. A protože on to neví, tak je velice připravený si to vzít a já ho musím přesvědčovat, aby se kurva uklidnil. Ale to jak se na něj díváš ho mate, ignoruje mě a zůstává připravený.”

Opravdu zrovna mluvil o svém penisu jako o osobě? Usmála jsem se a odvrátila pohled k plátnu. Bylo velmi lákavé se natáhnout a cítit ho, protože jsem si byla pěkně jistá, že by si to užil, ale bála jsem se, že ho to opravdu bolí. A nebyla jsem na to připravená. Zvláště ne v kině. Takže jsem se na něj znovu nepodívala a nedotkla se ho.

V určitém bodě jsme konečně dohnali co jsme z filmu zmeškali. Jaxovi se podařilo uklidnit dost na to, aby snědl všechen svůj popcorn, pytlík M&M’s a nějaké nachos se sýrem. Já se dostala jen do půlky popcornu a snědla pár jeho nachos, kterými mě krmil. No, nemusel se moc snažit. Ve chvíli kdy mi je přidržel před pusou jsem si vzala.

Z kina jsme odešli stejně snadno jako jsme přišli. Jax si nasadil zpátky svůj převlek. “Co se projít po pláži?”

Ten nápad se mi líbil, zvlášť v tuhle denní dobu. Také se mi líbila představa ho znovu políbit. Tentokrát jsem se ho chtěla dotknout. “To zní dobře, ale ne na veřejné pláži.”

Ukázal na čepici a brýle. “Jsem v přestrojení a nikdo se nebude dívat dost z blízka, aby si uvědomil, že jsem to já.”

Pomyslela jsem na Amandu a její přátele. Pokud by si Jaxe všimli, věci by se rychle zkomplikovaly. “S lidmi na veřejné pláži se znám. Vzpomínáš, žiju tady. Chodím s nimi do školy. Jestli si s námi někdo přijde popovídat, všimne si kdo jsi.”

Jax nic neřekl, ale na krásných rysech se mu usadilo zamračení.

“Co jsem řekla?” zeptala jsem se, když neodpověděl.

Podíval se na mě jakoby na tu otázku nechtěl odpovídat. “Hádám, že jsem zapomněl, že máš kromě mě a mého domu taky jiný život. Rád tě mám celou pro sebe a vím, že je to sobecký, ale žárlím jako blázen na skutečnost, že se vrátíš do školy, abys žila normální život s mejdany, fotbalovými zápasy a plesy.”

Šokovaně jsem se zasmála. “Můj život je mnohem snesitelnější než tvůj. Odjíždíš na filmové premiéry, jsi na obálkách časopisů a zábavní pořady se sledují na každém kroku. Musím žít s tím, že se vracíš do jiného světa. Když jsi na pódiu, patříš všem.”

Neodpověděl skoro celou věčnost. Zastavili jsme u odlehlé části pláže a vypnul motor.

“Vím, že být se mnou není lehký. Ale chci, abys pochopila, že nikomu nepatřím, nebo jsem nepatřil, kromě tebe.”

Polkla jsem, začaly se ve mně dmout emoce. Přikývla jsem, nebyla jsem si jistá jestli by mi fungoval hlas.

Zastrčil mi pramen vlasů za ucho. “Nikdy jsem nepotkal nikoho, kdo by se podíval za slávu a našel moje skutečné já. Ale dokonce i kdybys nenašla Jaxe, kterého svět nezná, byl bych tvůj. Když ses na mě poprvé usmála, byl jsem ztracený. Jen sem měl štěstí, že jsem dostal i zbytek tebe.”

Chtěla jsem se k němu naklonit, ale neudělala jsem to.

“No tak, pojďme se projít než tě zase začnu líbat a budu muset využít nadlidskou sílu vůle, abych se zastavil.”

Zasmála jsem se a vystoupili jsme z Jaguaru. Cestou k okraji vody mě vzal za ruku.

Večerní vánek a zvuk vln, byli uklidňující. Bylo snadné tu zapomenout na realitu.

“Když jsem se včera v noci dostal domů, chtěl jsem ti hned zavolat a uvědomil si, že nemůžu. Ukázalo se to velice těžký, jít spát aniž bych slyšel tvůj hlas a věděl, že jsi v pořádku,” přiznal Jax.

“Mrzí mě, žes nemohl zavolat, ale jsem šťastná, když slyším, že se ti taky stýskalo.”

Zasmál se. “Nejenže se mi stýskalo. Byl jsem posedlý tím co děláš, jestli jsi v pořádku a s kým si mluvila. Uvědomil jsem si, že to pro mě bude opravdu těžký až léto skončí. A teď když jsem se tě dotkl a rozpadla ses mi v náručí, nemůžu snést myšlenku, že bych se o tebe dělil. Vím, že to vhledem k tomu kdo jsem zní sobecky. Ale nechci, aby se tě dotkl někdo jiný.”

Zastavil se a já se k němu otočila.

“Příští týden musím na jednu charitativní událost. Budou dražit nějaké moje věci a já tam musím být taky. Chci, abys jela se mnou.”

Srdce mi bušilo v hrudi. Jít s ním do jeho světa nebyla věc, kterou bych kdy čekala, že budu dělat. “Já nevím. Mám práci a mámu.”

“Prosím, pro mě. Nenuť mě jet znovu bez tebe.”

Odvrátila jsem se od jeho prosebných očí. Chtěla jsem mu díky nim slíbit všechno. “Jaxi, nezapadnu tam. Nemám žádné šaty, které si na něco takového oblíknout a nemám tušení co lidem říkat, nebo jak se chovat a z foťáků budu nervózní troska.”

Postavil se za mě, přitáhl si mě k sobě a opřel si bradu o mou hlavu. “Oblékne tě moje osobní stylistka a nebudeš se muset bavit s nikým jiným kromě mě. Ano, budou tam foťáky, ale vše co budeš muset dělat je usmívat se. Nikdy tě nenechám samotnou, krom toho až budu muset jít zpívat a to můžeš stát v zákulisí a čekat na mě.”

Chtěla jsem ho dělat šťastným. Chtěla jsem poznat každou část jeho života, ale děsilo mě to. “Já nevím,” zašeptala jsem.

Dlouho jsme tam mlčky stáli.

Nakonec mě k sobě otočil čelem “Prosím, potřebuju svůj vzduch.”

Moje odhodlání se zlomilo a přikývla jsem. “Dobře, promluvím s mámou.”

Jeho vážný obličej rozzářil úsměv a znovu mě políbil. Brzdil se a mě to jen nutilo chtít se tisknout blíž. Odtáhl se, než jsem se k němu stihla přitisknout.

“Chutnáš tak dobře,” zašeptal. Projel mi prsty ve vlasech a kolem prstů se mu točily prameny. “Miluju tvoje vlasy,” řekl tiše a dál si s nimi hrál.

JAX

Způsob jakým se Sadiiny oči rozzářily nadšením, když jsem se jí dotkl mě nutil myslet na všechny možný věci co jsem zrovna nepotřeboval. Z toho jak se mi rozpadla v náručí při tak jednoduchém doteku jsem neměl pochybnosti, že je nevinná. A pak taky byla tak zasraně úzká, určitě byla stále panna. To jsem si dovedl jen těžko představit. Byli kluci v Alabamě idioti? Slepí? Jak mohla být Sadie tak nádherná a přesto netknutá? Nedávalo to žádný smysl, ale už jsem cítil jak mě popadá majetnickost. Nikdy jsem k žádný holce nebyl majetnický. Nemusel jsem. Normálně jsem je odháněl, nebo se před nimi skrýval. Ale Sadie jsem chtěl pořád vedle sebe. A po dnešku jsem jí chtěl ve svém náručí, nebo na klíně. Koho tu oblbuju? Chtěl jsem jí ve svojí posteli.

Ačkoliv to se nestane. Moje plány na odchod se nezměnily. Až léto skončí, musím odjet. Měl jsem naplánovanou šňůru a v životě jsem neměl prostor pro vztahy. Alespoň ne toho typu, který jsem chtěl se Sadie.

“Proč se mračíš?” zeptala se Sadie a já jí k sobě přitáhl blíž. Nenáviděl jsem pomyšlení, že od ní odejdu a nechám jí tu, dostupnou pro jiného kluka, aby zažil to samé co zrovna já-nebo víc. Cítil jsem jak se mi stáhl hrudník a nutkání popadnout jí za ruce a utéct s ní někam, kde nás nikdo nebude moct najít bylo drtivé.

Sadie mi dala dlaň na tvář. “Rozzlobila jsem tě?” zeptala se tiše.

Musím tohle dostat pod kontrolu. Nerozuměla náhlému vzteku pumpujícímu mi v žilách. Zabiju kluka co se jí dotkne. Znělo to nefér a také nemožné, ale pokud někdy uvidím jak se jí dotýká jiný kluk, přijdu o rozum.

“Nikdy bys mě nemohla rozzlobit. Jen jsem přemýšlel o věcech, které mě štvou a to jsem neměl. Jsem tady s tebou. A všechno na co chci myslet je jaký jsem zatracený klikař.”

Sadie se na mě usmála. “To je hloupý. Ty jsi nedotknutelná rocková hvězda. Já jen holka. Svět by to viděl tak, že to já jsem tu ta šťastná.”

Svět neměl ani tušení. Normálně jsem byl sobecký parchant, když přišlo na holky a vztahy. Nechtěl jsem je na blízku, dokud jsem nepotřeboval trochu odreagování. Nezajímaly mě jejich pocity, neměl jsem čas se s nimi mazlit a dávat ji pocit žádostivosti. Pokud mě holka chtěla, tak nedostala nic víc než fyzickou stránku. O víc jsem neměl zájem. Až do teď. Dokud jsem nepotkal Sadie.

Neměl jsem pro ní slova. Nemohl jsem jí vysvětlit jaký se ze mě stal totální debil. Kluk, kterého znala byl ten, kterým jsem býval kdysi. Než svět poznal moje jméno. Našla mě a připomněla mi jaký je to pocit být skutečný. Starat se. Potřebovat. Omotal jsem jí ruce kolem pasu a sklonil pusu, dokud se nevznášela nad její. “Zachránila jsi mě, Sadie. Možná si to ani neuvědomuješ, ale je to tak,” řekl jsem a pak se zmocnil jejích úst.

SADIE

Slečna Mary nade mnou začala lamentovat ve chvíli kdy jsem vešla do dveří. Jax se usmál a nesmírně si to užíval, zatímco jsem jí ujišťovala, že jsme s Jessicou obě naprosto v pořádku.

“Není správné, aby holka tvého věku běhala s mámou uprostřed noci po nemocnicích, to ti povídám. Jsi na spaní v čekárně příliš mladá.” Otočila se a ukázala vařečkou na Jaxe. “Měl jsi tam být. K čemu jsi dobrý, pokud tam ani nejsi, když tě potřebuje?”

“Slečno Mary, on o tom ani nevěděl. Nikomu jsem nevolala. Nemůžete Jaxe z ničeho vinit.”

Slečna Mary si hlasitě odfrkla a znovu začala míchat kukuřičnou kaši. “No, měla jsi mu zavolat. Přijel by. Jsi příliš mladá, abys byla sama v nemocnici. Je tam plno bláznivých lidí.”

Jax mi vzal ke stolu talíř, pak mi pokynul prstem, abych se šla posadit vedle něj.

“Nenapadlo mě nikomu zavolat. Už se o mámu starám dlouho. Není to nic velkýho.”

Slečna Mary se otočila a ukázala na mě vařečkou. “A to není správné. Kdo se stará o tebe?” Čekala na mojí odpověď, žádnou nedostala a přikývla. “Přesně, nikdo. Nevíš, kdy požádat o pomoc, protože jsi nikdy předtím neměla koho požádat. No, tak teď máš. Támhle máš kluka, který vypadá připravený vypít po tobě vodu z vany, pokud bys ho požádala a máš mě, pana Grega a Marcuse. Vyber si. Jen se přestaň snažit zvládat to všechno sama.” Hluboce si povzdychla a otočila se zpátky ke sporáku.

Jax mi stiskl ruku. “Má pravdu. Zavolej mi.”

Usmála jsem se na něj a on se zazubil.

“A, ano, jestli chceš, vypitu po tobě vodu z vany.”

Nahlas jsem se rozesmála a zavrtěla hlavou. “Jsi blázen.”

“Do tebe.”

Zastavilo se mi srdce a zhluboka jsem se nadechla, abych se uklidnila. “Omlouvám se, že jsem ti nezavolala. Má pravdu. Nejsem zvyklá žádat o pomoc. Ale je hezký vědět, že mám lidi, kterým na mě záleží. Tohle je pro mě všechno nové.”

Jax se sklonil a pošeptal mi do ucha. “Nezáleží na tom kde jsem, vždycky tu budu, když mě budeš potřebovat.”

Zachvěla jsem se z jeho teplého dechu na kůži a přikývla jsem, ale nepodívala jsem se mu do očí. Nejprve jsem z nich potřebovala dostat srdce.

Marcus vešel dovnitř zrovna, když jsme dojídali snídani. Zadíval se na mě. “Je máma v pořádku?”

“Ano, děkuju.”

Nuceně se na mě usmál. “Dobře,” řekl a šel se převléknout.

Otočila jsem se k Jaxovi, který dopíjel džus. “Taky se musím dát do práce.”

Zamračil se, pak vstal, vzal naše talíře ke dřezu a opláchl je. Šla jsem si pro zástěru a slečna Mary zavrtěla hlavou.

“Ne, pan Greg tě venku potřebuje víc než já tady. Dneska bojuje s artritidou. Nepřizná to, ale vidím mu to na tváři. Jdi mu pomoct.”

Přikývla jsem. Musím se jít převléknout do šortek. Ohlédla jsem se na Jaxe, abych se s ním rozloučila než půjdu.

Usmál se na mě. “Mám písničku, na který pracuju a sedět dnes v altánu zní jako dokonalý kreativní místo. Uvidíme se za pár minut.”

Vědomí, že se mnou bude dnes Jax venku mi prozářilo den. Šla jsem ven za panem Gregem, který klečel u bylinkové zahrádky a mumlal si pro sebe.

“Dobré ráno, pane Gregu. Proč se nezvednete a nenecháte mě to udělat?”

Zamračil se na mě. “Moje kosti by ti ještě stačily, mladá dámo. Žádná dívka tvého věku by neměla uprostřed noci pobíhat po městě. Měla jsi mi zavolat.”

Uvnitř mě to příjemně zahřálo. Opravdu jsem si tu vytvořila novou rodinu. “Já vím, pane Gregu a omlouvám se. Jen jsem zvyklá se o sebe starat sama a nepomyslela jsem na to, že mám lidi, kterým na mě tak záleží.”

Pomalu vstal a já bojovala s nutkáním podat mu ruku. Věděla jsem, že bych ranila jeho pýchu.

“Jen, abys věděla, teď máš lidi, kteří ti pomohou. Bůh ví, že ten Stonův kluk by se za tebou okamžitě rozeběhl, kdybys mu zavolala. Nikdy v životě jsem neviděl takový zamilovaný štěně.”

Začervenala jsem se. “Nenazvala bych ho zrovna zamilovaným štěnětem.”

Pan Greg nadzvedl obočí. “Je to tak?” řekl a zavrtěl hlavou. “No, asi by jsme teď měli probrat práci, ne? Pusť se do toho a vyplej tuhle zahradu, ale opatrně na bylinky. Jakmile to budeš mít, natrhej nějaký rozmarýn a kopr pro slečnu Mary. Potřebuje to na vaření. Já jdu uhrabat do hladka písek kolem mostu.”

Přikývla jsem, klekla si a začala plít. Plení bylinkové zahrady nebylo nikdy snadné, protože se tolik bylinek podobalo plevelu. Nemohla jsem to dělat bezmyšlenkovitě, takže jsem se soustředila na práci.

Mojí koncentraci přerušil zvuk kytary, vzhlédla jsem a uviděla Jaxe v altánu, pohrával si se strunami a sledoval mě. Usmála jsem se a zamávala, pak se vrátila k plení. Ukázalo se, že je opravdu hodně těžké věnovat se práci, když se po zahradě rozléhal jeho hlas. Několikrát jsem se zastavila, abych poslouchala slova, ale neodvážila jsem se na něj podívat. Hudba začala být brzy sporadická, takže jsem se otočila a viděla ho něco si zapisovat na papír. Těžko jste nemohli nezírat na jeho zamračení a soustředění. Věděla jsem, že jestli mě přistihne, možná mu to zkazí proces. Jindy jsem ho zase přistihla já, on na mě mrkl a já se na oplátku začervenala. Ale horký den mi brzy zbarvil tváře do růžova permanentně, tak se to aspoň skrylo.

Potom co jsem dokončila plení a odnesla slečně Mary rozmarýn s koprem jsem dostala za úkol posbírat naplavené dřevo. Zrovna jsem panu Gregovi na kolečko donesla náruč větviček, když ven vyšel Jason. Šel k Jaxovi a já se vrátila ke sbírání. Jax vstal a následoval Jasona dovnitř. Snažila jsem se nepřemýšlet o tom kam bratři jdou a soustředila jsem se na práci.

Marcus mě přišel vyzvednout na oběd a já se s ním, slečnou Mary a Fan šla najíst. Všichni se zdáli zamlklí, takže jsem ani já moc nemluvila. Fran se zmínila, že potřebuje sepsat seznam čistících prostředků na dokoupení a Marcus nás všechny rozesmíval příběhy o novém klukovi u hlavní brány. Slečna Mary se zdála z něčeho nervózní a Fran se mi vůbec nepodívala do očí. Jen Marcus se zdál být sám sebou. Po jídle jsem začala uklízet a připravovat čerstvé ovoce, které slečna Mary přinesla z farmářského trhu.

Snažila jsem se soustředit na prácí a kolem večeře. Když se Jax stále nevracel, souhlasila jsem s partií šachu s panem Gregem. Minulý týden jsem několikrát vynechala, protože na mě vždycky čekal Jax. Ačkoli se zdálo, že se zlepšuju, dokonce jsem párkrát i vyhrála, dnes vyhrál pan Greg, protože já byla stále myšlenkami u Jaxe. Dopřála jsem panu Gregovi jeho škodolibou radost, usmála jsem se škádlení a pak jsem šla zpátky do kuchyně.

Marcus stál u stolu s tácem jídla. Usmál se na mě.

“Hele, ty. Kdo vyhrál? Viděl jsem jak jste do toho zažraný.”

Usmála jsem se a pokrčila rameny. “On. Byla jsem dnes trochu mimo.”

Marcus se zamračil a povzdychl si. “Jo, chápu. Vy dva jste byli poslední dobou nerozdělitelný. Je mi jasný proč tě její příjezd trápí.”

Jeho slova mě vylekala. “Co tím myslíš. Čí její?”

Marcus zalétl pohledem ke slečně Mary, která udělala ‘tcs’, ale zůstala k nám zády.

“Um, promiň, myslel jsem, že to víš. Já, ehm…” odmlčel se a přešlápl jakoby nejraději odešel z místnosti.

Slečna Mary si povzdychla. “Do toho a dostaň to ven, kluku. Už jsi vypustil kočku z pytle. Nenechávej jí tápat.”

Marcus přikývl a řekl mi. “Nevím kolik toho o celebritách čteš, ale Jax a Star Holloway, popová princezna, už to spolu chvíli táhnou. Dokonce ještě dávno předtím než sem tohle léto přijel. Dnes odpoledne přiletěla jeho soukromým tryskáčem a zůstává tu na noc, než zamíří dokončit turné.”

Zeslábla jsem v kolenou.

“No tak, nedělej z komára velblouda, kluku,” pokárala ho slečna Mary. “Já věřím, že jsou s panem Jaxem jen přátelé. Podle toho jak za tebou běhal jak štěně si nedovedu představit, že by měl jinou holku.”

Nemohla jsem vydat hlásku. Zírala jsem na Marcuse, který pokrčil rameny. Nevěděla jsem co říct, nebo si myslet. Potřebovala jsem být sama, takže jsem se šla do prádelny převléct. Představa, že má Jax pop-star přítelkyni mi nedávala smysl. Nikdy předtím o ní nemluvil. Ale nemyslím si, že by mi Marcus lhal. Star Holloway byla v tomhle domě a také byla důvod proč se Jax nevrátil ven do altánu. Bolelo, že si neudělal čas na vysvětlení. Ale na druhou stranu, co měl svému hostu říct, “Omluv mě, ale potřebuju jít říct pomocnici v kuchyni, že jsi tady a už za ní dnes nepřijdu?” Myslím, že tuhle situaci by těžko polykal každý.

Zhluboka jsem se nadechla a připomněla si, že jsem celou dobu věděla jak nemožný je mít s ním vztah. Byl celebrita a já pracovala v jeho kuchyni a na zahradě. Vešla jsem přímo do situace bez šťastného konce a věděla jsem to, ale stejně jsem se pustila na cestu, jen kvůli páru ocelově modrých očí, které mi dokázaly rozbušit srdce a klukovskému úsměvu, ze kterého jsem tála.

‘Pitomec’ to bylo pro mě to pravé slovo. Polkla jsem knedlík v krku a vyšla z prádelny.

Prošla jsem kolem Mary, která si mnula ruce a čekala na mě. “Věděla jsem, že tě ranní,” řekla s obavami v hlase.

Kousla jsem se do spodního rtu, pořád jsem si nevěřila dost na to, abych promluvila. “Počkej na Marcuse. Vezme tě domů.” Pomyslela jsem na to, že bych se musela s Marcusem bavit a čekat v domě ještě déle, zatímco Jax sedí v jídelně s popovou princeznou, která se k němu z očividných důvodů hodí mnohem víc než já a zpanikařila jsem. Potřebovala jsem utéct. Znovu jsem polkla a řekla slečně Mary, “Jsem v pořádku, ale chci jet domů hned. Uvidíme se ráno. Jízda na kole je přesně to co teď potřebuju.”

Usmála jsem se, ale nesahalo mi to k očím. Slečna Mary se zamračila a připomněla mi ať jsem opatrná. Zamířila jsem domů jak nejrychleji jsem mohla. Čím dál jsem byla, tím byla představa, že bych se zítra ráno vrátila těžší. Ta myšlenka tak strašně bolela, až jsem si nebyla jistá jestli to zvládnu. Nejsem zase tak silná; také mám svou hranici. Říkala jsem si o to, když jsem s touhle věcí s Jaxem souhlasila. Nechala jsem se zaslepit jeho pěkným vzhledem a okouzlující osobností. Jeho intenzivní oči a klukovský úsměv ze mě jaksi udělali nezodpovědného blbce. Potřebovala jsem ochranu sama před sebou. Zasáhla mě příšerná myšlenka, že bych mohla být jako moje matka a v očích mě pálily slzy. Dovolila jsem mu dotknout se mě a dokonce jsem se chtěla dotýkat já jeho. Ani jsem nevěděla, že má přítelkyni. Možná kdybych víc sledovala televizi, věděla bych to. Jak můžu být tak blbá? Kromě toho, že byl rock star jsem o Jaxovi nic nevěděla. Nenapadlo mě poohlédnout se po jeho osobním životě.

Zastavila jsem se na veřejné pláži. Procházka mě uklidní než se vrátím domů k Jessice.

Amanda začala slézat z plavčického stanoviště. Když mě uviděla, věnovala mi bezstarostný,veselý úsměv. “Sadie! Zrovna dneska ráno jsem ti volala, ale nedostala jsem odpověď. Nechala jsem zprávu. Takže přijdeš?”

Zapomněla jsem na párty. “Em, jasně, přijdu.”

Zdála se upřímně šťastná. Nedovedla jsem přijít na to, proč je tahle milá, veselá holka odhodlaná být moje kamarádka.

“Ohledně práce plavčíka. Jak je to placený?”

Znovu se rozzářila, byla nadšená z představy, že bych byla taky plavčík. “Dvanáct dolarů na hodinu a jako bonus jsi celý den na pláži!”

To jsem vydělávala teď. Byly to dobrý peníze, ale ani zdaleka nebudu mít nadělaných tolik hodin. Ale možná to bude stačit. “Dobře. Kdybych měla zájem, co musím udělat?”

Popadla mě za ruku a táhla k budově mimo molo, s toaletami, plážovým barem a nějakými kancelářemi. “Musíš přijít ráno sem a setkat se s Jerrym. Dá ti všechny informace. Projdeš vytrvalostním tréninkem a pár denními lekcemi. Délka záleží na tom jak budeš dobrá. Ale Jess zrovna minulý týden skončila a máme málo plavčíků, takže je super čas za ním zajít.”

Přikývla jsem a uložila si informace. “Díky. Takže se uvidíme zítra večer.”

Amanda se zářivě usmála. “Paráda. Měj se.”

Otočila jsem se a šla dolů na pláž. Měla jsem na sobě kraťasy a modré tílko, ale večerní větřík byl stále teplý, takže to bylo jedno. Šla jsem k okraji veřejné pláže a posadila se na jedno z opuštěných dřevěných lehátek k pronajmutí. Bez polštářku co k nim patřil byly trochu nepohodlné, ale pokud bych seděla na pláži, byla bych od písku.

Lehla jsem si, zavřela oči a nechala se uklidňovat zvukem vln. Dovolila jsem, aby se to stalo. Věděla jsem, že když budu souhlasit s trávením času s Jaxem, nakonec si to odnesu. Nikdy neřekl, že jsme pár. Nikdy neřekl, že mě miluje. Ano, řekl spoustu jiných věcí, jakože jsem jeho vzduch a potřebuje mě, ale teď se všechna ta slova zdála téměř nereálná. Byla jsem frustrovaná, že jsem udělala přesně to co by udělal zbytek holek v Americe, nijak jsem se od nich nelišila. Jeho oči a úsměv mě rozehřívali a rozechvívali kolem páteře. Musím se sebrat a dostat se přes to. Jax se mnou rád trávil čas, protože to nebylo nic závazného. Rád se mnou byl, protože jsem si nemyslela, že vše co dělá je úžasné. Měl dost obdivovatelů. Nežádal mě, ani ode mě nevyžadoval lásku. A já šla a zamilovala se do něj z vlastní vůle. Protřela jsem si oči pěstmi a snažila se zahnat slzy. Pláčem se tohle nezlepší. A stejně tu sedím, sama na pláži a brečím jak zamilovaná nána.

“Ech!” posadila jsem se, utřela si obličej do trička a rozhodla se, že další slzu za Jaxe Stona neuroním.

Bolelo mě v hrudi při pomyšlení, že opustím slečnu Mary, pana Grega a Marcuse…kruci, bude se mi stýskat dokonce i po Fran. Ale můžu tam zůstat, vidět ho, být v jeho domě a milovat ho tak jak už ho miluju? Povzdychla jsem si, nebyla jsem si jistá co dělat. Ve chvílích jako tahle jsem opravdu potřebovala matku se smyslem pro zodpovědnost a moudrými slovy.

“Sadie.”

Otočila jsem se. Šel ke mně Marcus. Utřela jsem zbytek slz a vstala. Pořád na sobě měl bílou košili z práce, ale měl jí vytaženou z kalhot a u krku rozepnutou.

Když se ke mně dostal dost blízko, aby mě přes vítr a vlny slyšel, zeptala jsem se, “Marcusi, co tady děláš?”

Nesměle se usmál a ukázal palcem přes rameno k věži plavčíka. “Mám svoje zdroje.”

Zmateně jsem se zamračila a podívala se k místu, kde jsem mluvila s Amandou.

Viděl výraz na mém obličeji a dramaticky si povzdychl. “Víš jak se Amanda jmenuje příjmením?”

Pomalu jsem zavrtěla hlavou, pokoušejíc si vzpomenout jestli mi svoje příjmení vůbec řekla.

“Amanda Hardy, alias moje mladší sestra.”

Udiveně jsem otevřela pusu, otočila se k němu zpátky a prohlížela si jeho atraktivní rysy. Najednou jsem si uvědomila, že mají se sestrou stejné oči a úsměv. “Ona ví, že s tebou pracuju.” Nic mi neřekla a její přátelství mi teď dávalo mnohem větší smysl.

Přikývl jakoby byl usvědčený ze zločinu. “Ano. Zmínil jsem se o tobě tu první noc, když jsem přišel domů a ona si tě pamatovala ze školy.”

Přikývla jsem, pořád šokovaná tím propojením. Vážně jsem nikdy nepřemýšlela o faktu, že tu má Marcus rodinu a že její členy možná znám.

A tak mi to došlo: Věděla o Jaxovi. “Ví o….?”

Marcus zavrtěl hlavou. “Ne. Ne, nemůžu jí o Jaxovi říct. Začala by vyšilovat a pronásledovat mě do práce.”

Smutně jsem se usmála, ale převalila se přese mě vlna úlevy. “Nezdá se mi jako pronásledovací typ.”

Marcus se usmál a nadzvedl obočí. “Jax Stone pokrývá všechny zdi jejího pokoje.”

Usmála jsem se a posadila se. “Proč jsi mě přišel hledat?”

Marcus se posadil do židle vedle mě. “Jsi kamarádka a nelíbí se mi, že jsi zraněná. Kéž bys na mě počkala, abych tě vzal domů, ale chápu proč jsi chtěla odejít.”

Neodpověděla jsem, protože jsem si nebyla jistá co říct. Nějakou chvíli jsme se dívali na vodu.

Nakonec mi Marcus řekl, “Věděla jsi, že tu bude jen na chvíli. Odjede a ty zůstaneš tady. Vaše světy jsou příliš odlišné.” Odmlčel se a odkašlal si. “Nejsi jako ostatní holky, Sadie a to kluky přitahuje. Už jsme z určitých věcí unavení a když pak přijde někdo tak krásný jako ty, tak sladký, naivní a chápající-my všichni hledáme někoho jako jsi ty.”

Začala jsem se hádat, ale zvedl ruce, aby mě zastavil. “Neříkám, že je na tom něco správného, takže mě nech dokončit a uvidíme jestli se mi to podaří vysvětlit líp. Když jsem tě poprvé uviděl, okamžitě ses mi vzhledově líbila. Nicméně potom co jsem s tebou mluvil, poznal tě a sledoval tě při práci, uvědomil jsem si, že by jsi mě přitahovala i kdybys byla obyčejná šedá myš. Hádám, že Jax hodně dlouho nebyl v přítomnosti někoho s tvými vlastnostmi a přidej k tomu fakt, že jsi nádherná blondýnka a bum, lítá v tom. Nemůžu mu zazlívat, že tě chtěl.” Marcus v klíně zatnul ruku v pěst. Zdál se teď rozzlobený. “Ale štve mě, že tomu podlehl. Zaměřil na tebe všechen svůj šarm, s vědomím, že to bude jen na chvíli. A za to se ujistím, že zaplatí.”

Náhle se mi stáhl žaludek. “Marcusi, ne! Sama jsem si vybrala. Máš pravdu, věděla jsem, že to pro něj není vážné, nebo dlouhodobé. Začala jsem se moc starat a je to moje blbost. On neudělal nic špatného.”

Marcus zavrtěl hlavou. “Je starší a zkušenější než ty. Je to jeho vina.”

Zasmála jsem se. Nebyla jsem si jistá jak. “Potřebuju kamaráda, Marcusi, ne prince na bílém koni.”

Marcus se usmál. “Jsem tvůj kamarád, Sadie a to se nikdy nezmění. Ale ani by mi nevadilo být tvůj princ na bílém koni.”

Zavrtěla jsem hlavou. “Já si ho tak úplně nevybrala, Marcusi. Udělalo to moje srdce. Nechci ho milovat. Věděla jsem, že mi zlomí srdce, ale nemohla jsem to zastavit. Pokaždé, když jsem s ním, propadám se hlouběji. Není to kluk, kterého všichni vidí v televizi. Není bohatá, povrchní hvězda. Má laskavé srdce a je v něm malý kluk, který stále potřebuje uznání od těch, na kterých mu záleží. Přijímá ostatní takové jací jsou a nikdy nikoho nesoudí.”

Marcusův výraz byl tak smutný. “Dostala ses do hvězdy a našla srdce. Tím to pro tebe bude jen těžší.” Natáhl se a vzal mě za ruku. “Mám tu rameno, na kterém se můžeš vybrečet, kdykoliv budeš potřebovat.”

Chtěla jsem brečet hned, ale věděla jsem, že to nebudu dělat před Marcusem. Nechtěla jsem, aby byl na Jaxe naštvaný, protože se ze mě stal hloupý zamilovaný blázen. Místo toho jsem vstala. “Musím domů.”

Zastrčila jsem si ruce do kapes. Večerní vítr se začínal ochlazovat.

“Můžu tě vzít domů?”

Zamyslela jsem se nad tím, pak jsem zavrtěla hlavou. “Už je to kousek a jízda mi prospěje.”

“Dobře, když to tak chceš.”

“Jo,” ujistila jsem ho.

“Budeš zítra v práci, nebo budeš žádat o práci plavčika?”

“Budu v práci.” Neuvědomila jsem si, že jsem se rozhodla, dokud jsem to neřekla nahlas.

JAX

Star mi zabrala víc času než jsem čekal. Ženský slzy jsem moc nezvládal, takže jsem tam seděl, nechával jí vybrečet a vykládat mi znova a znova jak je naštvaná, že jí Shawn dost nevěřil. Když mi řekla, že si není jistá jestli se svojí kariérou udělala správné rozhodnutí, na chvíli jsem jí chápal. Život, který jsme si vybrali to nikomu kolem nás neusnadňoval.

Jakmile konečně přestala brčet a odešla do pokoje pro hosty co jí připravila slečna Mary, šel jsem najít Sadie, abych jí tenhle bordel vysvětlil. Chtěl jsem jí to říct hned jak pro mě Jason přišel, ale říkal, že Star stačil jeden pohled na něj, zhroutila se na zem a začala vzlykat. Musel jsem hned jít a pomoct mu jí uklidnit.

Vyšel jsem ven a nikde nebylo ani stopy po Sadie, nebo panu Gragovi. Frustrovaně jsem se otočil a zamířil do kuchyně. Možná na mě čeká tam.

Když jsem vešel, slečna Mary se na mě nepodívala. Pokračovala v mytí velkých hrnců ve dřezu. Bylo to divný. Vždycky ustala v tom co zrovna dělala a zeptala se mě jestli něco nepotřebuju. Důležitější ale bylo, že tu není Sadie.

“Slečno Mary? Nevíte kde je Sadie?”

Slečna Mary si odfrkla a zacinkala hrncem ve dřez než se na mě podívala. “Marcus volal a říkal, že jí našel na pláži. Byla v pořádku a jela domů.”

Byla pryč? Do prdele! “Proč odešla?” zeptal jsem se, už teď jsem se odpovědi bál.

Slečna Mary hodila houbičku do dřezu, položila si ruce na boky a zírala na mě. “Opravdu se mě na to musíš ptát, chlapče? Protože já nevím jak to chodí tam u vás v Hollywoodu, ale tady na jihu děvčata nevědí jak hrát ty vaše hry. Zvláště hodná děvčata jako Sadie. Nemá na tuhle zábavu čas. Řekl jsi, že jí neublížíš a obratem jsi to udělal. Teď bude brečet Marcusovi na rameni a ty se vrať ke svojí přítelkyni a nech chudáčka Sadie být. Bůh ví, že Marcusovi na ní záleží. Je pro ní dobrý. Pochází z dobré rodiny. A dobře se o ní postará.”

Byl jsem rozpolcený mezi tím jít Marcuse zmlátit do sraček za to, že se k ní přiblížil a nebýt schopný dýchat, protože jsem jí ublížil. Nechtěl jsem Sadie ranit.

“Star není moje přítelkyně,” řekl jsem obraně.

“No, zbytek světa ví jen co nám říkají media a co jsme naposledy slyšeli tak byla. A Sadie ví, že jsi s ní byl dnes celý den zamčený nahoře. Utekla odtud dnes tak rychle, že jsem musela Marcuse pustit dřív, aby za ní mohl jet a ujistit se, že je v pořádku.”

Marcus se mi pořád pletl do cesty. Neměl jsem toho kluka rád. On čekal. Chtěl, abych jí ublížil a on se tak k ní mohl dostat. Viděl jsem to a tak trochu jsem šílel žárlivostí při pomyšlení, že se Marcus Sadie dotýká.

“Jedu k ní domů. Potřebuju vidět, že je tam.”

Slečna Mary zavrtěla hlavou a otočila se zpátky k nádobí. “Ta holka potřebuje muže, který se o ní postará. Ne rockovou hvěznu.”

Měla pravdu, ale k čertu s tím, miloval jsem jí. Nevzdám se jí. Ne teď.

SADIE

Ztratila jsem přehled o tom kolikrát jsem se snažila přemluvit samu sebe, abych se vyvlíkla z návratu do domu Stonových. Stále jsem si připomínala, že potřebujeme peníze a že se nebudu chovat jako Jessica. Neuteču před životem. Svým problémům čelím a vyrovnám se s nimi. Budu silnější než zlomené srdce. Bláhově jsem dala srdce někomu kdo ho nepotřeboval, nebo neočekával. Byla to jen a jen moje chyba. Dostala jsem lekci. Už dávno jsem se naučila nedělat stejnou chybu dvakrát.

Otevřela jsem dveře do kuchyně a slečna Mary se otočila, aby se na mě podívala. Na tváři se jí usadila úleva. Musela si dělat starosti jestli se vrátím. Vidět její výraz a vědět, že by mě postrádala stálo za to se vrátit.

“Dobré ráno, slečno Mary.” Podívala jsem se ke stolu, čekala jsem ho prázdný a na místě jsem ztuhla při pohledu na Jaxe sedícím na jeho obvyklém místě. Ustarané zamračení mu zvrásnilo čelo.

Přikývla jsem v tichém pozdravu a donutila se čelit slečně Mary. “Pokud je vše při starém, ráda bych dnes ráno začala na zahradě dřív. Můžu vám přijít pomoct s přípravou jídla později?”

Slečna Mary si odkašlala. Zdála se trochu nejistá a nakonec přikývla. “Pan Greg bude rád, že tě uvidí dřív.”

Šla jsem rovnou do prádelny. Nemohla jsem se dnes ráno zabývat Jaxem. Potřebovala jsem čas. Kromě toho jsem musela pracovat a neměla čas s ním mluvit. Moje uniforma bude vypraná a vyžehlená v šatníku mezi ostatními. Prohrabávala jsem se jimi dokud jsem nenašla svou. Naposledy jsem tohle dělala s divoce bušícím srdcem, protože jsem věděla, že na mě bude Jax čekat. Tolik se toho může za jeden den stát. Srdce se mi zlomilo o trochu víc a já potřásla hlavou, abych si pročistila myšlenky. Nemůžu takhle pokračovat. Musím nad svými emocemi získat nějakou kontrolu.

Proč když jsem se konečně zamilovala, musela jsem si vybrat idol mládeže? Nemůžu být normální a zamilovat se do kluka ze školy? Nebo z práce? Jako například Marcus? Frustrovaně jsem zabručela nad vlastní blbostí. Najdu způsob jak se přes tohle dostat.

Zapnula jsem si košili, ještě se jednou zhluboka na uklidnění nadechla a vyšla ven, Jax mi stál v cestě. Měla jsem čekat, že mě bude následovat. Jax Stone se nenechá odbýt od holky. Určitě tohle neznal a nevěděl jak to zvládnout. Povzdychla jsem si, věděla jsem, že se nedostanu kolem aniž by mě pustil, takže jsem ucouvla, aby mezi námi byl nějaký odstup.

“Sadie, prosím, promluvíme si.”

“Musím do práce.”

Natáhl se pro mou ruku a já okamžitě ucukla dozadu a zastrčila si obě ruce do kapes. “Sadie, prosím.” Nenáviděla jsem, když jsem mu v očích viděla nejistého malého kluka, dostávalo mě to. Sakra.

“Není o čem mluvit, Jaxi. Pracuju tady; jsme přátelé, myslím; a strávil jsi se mnou nějaký čas navíc. Je tu tvoje přítelkyně. Žádný velký problém. Teď, kdybys uhnul.”

Chytil mě za paže a jemně, ale odhodlaně mě zatlačil zpátky do prádelny a zavřel za sebou dveře.

“Co to děláš?” zeptala jsem se, když jsem si uvědomila, že nás zamkl.

“Musíme si vyjasnit pár věcí a nepustím tě do práce dokud nebudu vědět, že je chápeš.”

Nenáviděla jsem, že se choval jako bych potřebovala připomenout realitu. Ztuhla jsem a odvrátila pohled z okna.

“Pamatuješ si jak jsem ti říkal, že mě fotí jakmile se přiblížím k nějaké ženě?”

Neotočila jsem se a ani neukázala, že jeho slova beru na vědomí.

Povzdychl si. “Já vím, že jo. Každopádně, Star a mě dávali dohromady od doby co nám bylo patnáct. Byla žena ve světě teenagerů a lidi si mezi námi rádi představují romantiku. Protože jsme oba strávili roky před kamerami, stali se z nás přátelé.”

Zvedla se ve mně nevolnost. Nepotřebovala jsem připomínat, že se k němu Star hodí mnohem víc než já.

“Ale přátelé je to, co jsme kdy skutečně byli. Nebudu ti lhát, protože na začátku jsme zkoušeli vztah. Zdálo se to pro nás přirozené, ale mizerně to selhalo. Dokázali jsme to ukončit a zůstat přáteli. Nevěděl jsem, že sem přijede. Roky byla zamilovaná do kluka ze svého rodného města. Bojovali, aby jim to fungovalo, ale s jejím životním stylem na sebe nikdy neměli dost času. Ona zrovna zjistila, že se příští týden žení. Čeká s nějakou holkou dítě a Star z toho byla zničená. Takže přijela za mnou. Potřebovala přítele.”

Přestal mluvit a já věděla, že se musím otočit a odpovědět. Jen jsem nevěděla jak, aniž bych se chovala jako beznadějně zamilovaný idiot. Zhluboka jsem se nadechla a vydechla, doufajíc že uklidním emoce a otočila jsem se.

“Nemusíš mi nic vysvětlovat. Celou dobu jsem věděla, že žiješ ve světě, o kterém nic nevím a nikdy vědět nebudu. Jsem jen další holka, se kterou v létě trávíš na pár týdnů čas.” Donutila jsem se k úsměvu a kývla ke dveřím. “Teď když jsme si to vyjasnili, musím jít pracovat.”

Vykročila jsem k východu a Jax vystřelil vpřed a chytl mě za paži. Zavřela jsem oči a čekala až promluví.

“Myslíš si, že jsi pro mě jen někdo, s kým trávím čas?”

Polkla jsem knedlík v krku. Nevěřícně se na mě díval a já nevěděla co říct. Oplácela jsem mu pohled. Zdál se naštvaný a ublížený. Nesnášela jsem pomyšlení, že jsem mu ublížila.

“A co teda jsem, Jaxi?” slyšela jsem se zašeptat. “Jak můžu být kdy víc než to?”

Přitáhl mě k sobě blíž. “Byla jsi víc od prvního večera kdy jsem tě odvezl domů. Chceš vědět co jsi?” Vzal mi ruku a položil si jí na srdce. “Jsi osoba, které patří tohle.”

Pálily mě oči. “Nechci tě milovat,” vypravila jsem ze sebe přes stažené hrdlo.

“Bože, doufám, že miluješ, protože mě kompletně vlastníš,” zašeptal, pak se sklonil a políbil mě s takovým citem až mi unikly slzy a sklouzly mi dolů po tváři. Držel mi obličej, zatímco mě líbal, dokud mi nezeslábla kolena a já se ho držela za paže, abych nespadla. Když ukončil polibek, nepustil mě, naštěstí, protože bez jeho opory bych neměla sílu stát.

“Měl jsem přijít a říct ti to, ale pořád brečela a mluvila o všem co spolu prožili. Potřebovala ucho a já ji ho poskytl. Když jsem za tebou včera večer šel a zjistil, že jsi pryč, věděl jsem, že jsem to podělal. Slib mi, že už nikdy nepojedeš domů sama. Večera v noci, potom co jsem se ujistil, že máš kolo bezpečně na zahradě, jsem seděl před tvým domem a dlouho se díval na okna, uvažujíc které je tvoje. Kdybych to věděl, šel bych za tebou, ale nechtěl jsem vzbudit mámu.”

Zastrčil mi pramen za ucho a já se z jeho doteku zachvěla. “Snažím se sám sebe přesvědčit, abych tě nechal jít dřív než si pro tebe přijde slečna Mary, ale ty se mi chvěješ pod prsty a oslabíš mi odhodlání přestat tě objímat.”

Položila jsem si mu hlavu na hruď a usmála se. Miloval mě. Věděla jsem, že zažiju neodvratnou bolest srdce až odjede, ale věděla jsem, že mě miluje.

Po práci jsem na Jaxe čekala v altánu. Slíbila jsem Amandě, že s ní dnes půjdu na párty. Poslala mi přes Marcuse vzkaz kde a v kolik se sejdeme. Zapomněla jsem dokud mi to nepřipomněl. Potřebovala jsem si o tom promluvit s Jaxem, protože jestli se mnou chtěl něco podniknout, mohla jsem svoje předchozí plány zrušit. Teď jsem si přála, abych Amandino pozvání nepřijala, ale zdála se tak nadšená, že mě přestaví lidem.

“Proč se mračíš, krásko?” Jax vešel do altánu a sedl si ke mně.

“Neuvědomila jsem si, že se mračím. Jen přemýšlím.”

“O čem?”

Povzdychla jsem si. “Byla jsem pozvaná na párty u jednoho kluka ze školy. Marcusova sestra Amanda se mnou chodí do stejného ročníku a pozvala mě, abych šla s ní. Souhlasila jsem, ale to bylo včera večer, když jsem na tebe byla naštvaná kvůli Star.”

Opřel se a položil kolem mě paži. “No, vadilo by ti jít na párty s doprovodem?”

Ztuhla jsem. “S doprovodem?”

Usmál se. “Ano, jestli se za mě teda nestydíš.”

Nevěděla jsem co myslí. Určitě nechtěl jít. “Chceš říct, že bys šal na párty?”

Přikývl. “Ano, přesně tak.”

Zamračila jsem se a rozhodla se poukázat na zjevné. “Uvědomuješ si, že se na tebe tyhle lidi vrhnout, že jo?”

Pokrčil rameny. “Ze začátku asi jo, ale myslím, že se dostanou přes počáteční šok a nechají nás na pokoji.”

“Můžu to zrušit.”

Jax zavrtěl hlavou, posadil se a otočil se ke mně. “Jdu z čistě sobeckých důvodů. Chci, aby věděli, že jsi moje.”

“Dobře, ale jaký to má účel, krom toho, že mi bude závidět každá žena ve městě?”

Zazubil se. “Dám tím pánskému osazenstvu na vědomí, že jsi zadaná a ať se drží dál.”

Zasmála jsem se. “Tak dobře, pane Drsná Rocková Hvězdo, půjdeme na párty, abys mohl zastrašit všechny kluky v okruhu padesáti mil.”

Zastavili jsme u mého domu, abych se mohla zaběhnout dovnitř převléknout. Předepsané oblečení byly plavky. Takže jsem si přes bikiny oblékla průhlednou plážovou tuniku, obula se do černých sandálů na podpatku a vlasy si nechala rozpuštěné v divokém, přírodním zvlněném chaosu. Poprvé v životě jsem mohla být považovaná za marnivou a věděla jsem to, ale chtěla jsem se k Jaxovi hodit. Nesla jsem si rtěnku a řasenku, pak jsem ustoupila a prohlédla se v zrcadle. Odraz mě překvapil. Řasenka mi ještě víc zvýraznila už tak tmavé řasy. Šla jsem se do obýváku rozloučit s Jessicou. Přestala sledovat reality show, prohlédla si mě od hlavy k patě a pak se usmála.

“Můžeš mi děkovat za dobré geny, které ses dnes večer rozhodla předvést.”

Protočila jsem oči. “Přijdu pozdě.”

Zamávala mi. “Buď opatrná a tyhle věci.” Povzdychla jsem si a vydala se ke dveřím. Ani se mě nezeptala pro koho jsem se oblékla. Většina holek v mém věku si přála, aby je mámy nechaly být a si přála, aby ta moje měla zájem. Popadla jsem kabelku a zamířila ven k Jaxovi a jeho Hummru. Nechala jsem ho venku ze strachu, že se bude Jessica producírovat kolem ve spodním prádle. Poodstoupil od auta a vpíjel se do mě pohledem. Byla jsem ráda, že jsem si vzala podpatky, protože moje nohy pak nevypadaly tak vychrtle.

Tiše hvízdl. “Páni, jsi neuvěřitelná.”

Usmála jsem se a zčervenala. “Díky,” odpověděla jsem.

Zamračil se. “Mohla by ses teď vrátit dovnitř a zařídit, abys vypadala trochu míň sexy?”

“Cože?”

Povzdychl si. “Dělala sis starosti, že budu přitahovat pozornost a sama tam jdeš a vystavíš všechny zbraně.” Znovu mi pohledem přejel nohy. “Sakra, Sadie, dneska budu mít co dělat se sebeovládáním a přísahám, že jestli přistihnu jediného kluka jak tě očumuje, bude moct prohlásit, že mu Jax Stone nakopal prdel.”

Hlasitě jsem se rozesmála a obrátila oči v sloup. “Jsi trochu předpojatý.”

Nadzvedl obočí. “Máš doma zrcadla?”

Přikývla jsem.

“Používáš je, nebo se ti daří být fantazie každýho kluka bez visuální pomoci?”

Obešla jsem ho. “Přeháníš. Jedeme.”

Zezadu mi vklouzl rukama kolem pasu a přitáhl si mě na hruď. Zabořil mi obličej do krku a zasténal. “Voníš božsky.”

Usmála jsem se a opřela se o něj. “Děkuju.”

Dal mi pusu na krk a jemně kousl do ucha. Podlomila se mi kolena a po těle mi naskočila husí kůže.

“Jaxi,” zašeptala jsem. “jestli v tomhle budeš pokračovat, budeš mě muset do toho auta vysadit. Nejsem tak silná.”

Zasmál se mi proti krku, otevřel dveře a posadil mě na sedadlo. Ještě jednou se na mě usmál, což mi vyslalo do těla mravenčení a pak zavřel dveře. Nikdy předtím jsem se necítila skutečně sexy, ale dnes ano. Věděla jsem, že je to díky němu. Možná náš vztah bude přeci jen důvěryhodný. Ale vážně jsem o tom pochybovala.

Zajeli jsme na příjezdovou cestu a já okamžitě uviděla Amandu jak vyhlíží mě a moje kolo.

Otočila jsem se k Jaxovi. “Až mě Amanda uvidí vystupovat s tebou z tohohle auta, zblázní se. Takže se připrav.”

Zasmál se. “Chováš se jako bych nebyl zvyklý, že se semnou zachází jako s celebritou.”

Stiskl mi ruku. “To je dobrý. Přestaň si dělat starosti. Jsem na to zvyklý. Normálně se neschovávám jako tady. Vím jak si s tím poradit.”

Zhluboka jsem se nadechla a vydechla. “Jdeme.”

Jax mi položil ruku na nohu. “Pomůžu ti ven, zůstaň kde jsi.”

Cestou k Amandě mě držel za ruku, ta stála jako socha na místě s pusou otevřenou dokořán.

“Ahoj, já, ehm, přivedla jsem hosta. Doufám, že je to v pořádku.” Znělo to hloupě, ale nevěděla jsem co jiného říct.

Roztřesenou rukou si zakryla otevřenou pusu. “Ano, v pohodě,” řekla přes ruku, nevěřícně zírala na Jaxe a já se usmála, protože jsem jí naprosto rozuměla.

“Amando, tohle je Jax. Jaxi, Amanda, kamarádka ze školy.”

Jax natáhl ruku a věnoval jí svůj smrtelný úsměv, bála jsem se aby neomdlela. Potřásla mu rukou, civěla na něj a zdálo se, že ze sebe není schopná vypravit slovo. “Rád tě poznávám, Amando.”

Amanda popotáhla.

Jax odtáhl ruku a ustoupil.

Dala se dohromady. “Dobře, skvělý. Ehm, pojďte tudy lidi. Dylan vás, ehm, bude chtít vidět.”

Otočila jsem se k Jaxovi a on se na mě povzbudivě usmál. Následovali jsme Amandu, která se na nás každých pár vteřin otáčela, aby se ujistila, že jsme nezmizeli. Dvoupatrový, žlutý plážový dům vypadal hezky, ale ani trochu jako ten, ve kterém žil Jax. Ve všech dveřích a některých oknech jsem viděla lidi. Šli jsme domem za zvukem živé hudby. Ve středu zadního dvorku stálo velké pódium. Lidé před ním tančili a dole za dvorkem se prostírala bílá písečná pláž.

Následovali jsme Amandu do velké párty oblasti. Začala jsem si všímat zírajících lidí, snažících se rozhodnout zda to je nebo není Jax Stone. Amanda nás zavedla ke skupině kluků, sedících kolem vířivky, popíjejících s pár holkama v bikinách. Odkašlala si a otočil se k ní vysoký, hubený kluk s vyholenou hlavou.

“Dylane, tohle je moje kamarádka Sadie, o které jsem tiříkala.”

Podíval se na mě a pomalu se usmál. “Amanda říkala, žes byla minulý rok ve škole. Jak to, že jsem si tě nevšiml?” zeptal se s domýšlivým úsměvem.

Než jsem mohla cokoliv říct, Amanda si znovu odkašlala ařekla, “A tohle je její dnešní doprovod, Jax Stone.”

Dylan na mě přestal chlípně civět a přesunul pohled k Jaxovi, který mi dal ruku kolem pasu. Jax se choval tak klidně a pohodlně, skoro jsem si až myslela, že tu každého zná a nechystá se na něj vrhnout horda fanoušků.

“Jax Stone.” Dylan vstal a nevěřícně koukal.

Jax, znovu zdvořile napřáhl ruku. “Omlouvám se, že jsem ti narušil párty.”

Dylan se s potřesením hlavy trochu zotavil a přijal Jaxovu ruku. “Neblázni. Nenarušil jsi mi párty. Jsi kurva Jax Stone. Nepotřebuješ pozvání nikam. Zvlášť ne sem!”

Holky ve vířivce se probudily z počátečního šoku a vylezly z vody, aby se postavily kolem nás.

“Ach. Můj. Bože! Jsem obrovská fanynka! Jmenuju se Gabby Montess. Mám v autě tvoje nejnovější CDčko. Podepsal bys mi ho prosím?”

Jax se zdvořile usmál a přikývl. “S radostí, Gabby.”

Gabby popadla za ruku svojí stále němou kamarádku a společněpištěly, zatímco běžely pro CDčko a tužku. Ostatní si uvědomili co se děje a během pár vteřin nás obklopili. Holky volaly Jaxovo jméno a podstrkovaly mu papíry a tužky, stejně tak trička, boty, batohy a dokonce i jedny kalhotky. Jax byl donucený mě pustit, aby rozdával autogramy, takže jsem se rozhodla dostat ven z chaosu. Ustoupila jsem a holka stojící za mnou mě odstrčila stranou. Klouzala jsem dál dozadu davem, schytala pár dloubanců loktem a razila si cestu ke svobodě. Jakmile jedna osoba ztratila kontrolu, začalo to být davovéšílenství.

Kapela přestala hrát. Poslouchala jsem jekot a prohlášení od holek, že se jim to musí zdát. Holky se tlačily a strkaly a křičely jeho jméno. Dokonce i kluci bojovali, aby se k němu dostali blíž. Zaslechla jsem nějakého kluka, který říkal, že napsal písničku, kterou bych chtěl, aby si Jax poslechl. Byl to blázinec a já ho nechala do toho všeho napochodovat. Povzdychla jsem si a točila se, když jsem slyšela jak se holka někoho kdo stál vedle ní zeptala, “Zajímalo by mě, jestli se mi podepíše na prsa?”

Uvědomila jsem si jak moc nesnáším, když se na něj vrhají ostatní holky. Měla jsem ho pro sebe a bylo snadné si myslet, že je normální, ale nikdy nebude. Vždy bude někdo, koho se nemůžu udržet. Zadívala jsem se na vodu a rozhodla se uniknout do klidu nyní pusté pláže.

“Promiňte! Promiňte! Poslouchejte, prosím!” Ozval se z repráků hlas Dylana McCoveye. Otočila jsem se a uviděla ho stát na pódiu. Zdál se být se sebou velmi spokojený. “Uvědomuju si, že tu dnes máme speciálního hosta, ale jestli chcete na téhle párty zůstat, budu vás muset požádat, aby jste se chovalijakoby byl jen jeden z nás a dali mu trochu prostoru. Pokud to nezvládnete, budu vás muset vyprovodit z pozemku.”

Ohlédla jsem se na dav kolem Jaxe, několik holek protestovalo a stěžovalo si na Dylanův proslov, ale poslechly ho. Dokonce i přes tenčící se dav jsem Jaxe neviděla a napadlo mě, že se pořád bude muset vypořádat s pár dalšími fanoušky než se mu podaří osvobodit. Otočila jsem se k pobřeží auvažovala jestli měnajde pokud půjdu dolů na pláž.

Jeho ruce mi vklouzly kolem pasu. “Neříkej mi, žes mě chtěla nechat davu a šla úplně sama sem dolů,” pošeptal mi do ucha Jax.

Opřela jsem se o něj a užívala si pohodlí jeho náruče. Nenáviděla jsem jak ztraceně jsem se cítila, když byl najednou všech ostatních místo můj.

“Dylan není špatný hostitel. Stačilo mu jen říct, že tu chci jen pobýt s tebou a on už to převzal.”

Usmála jsem se. “No, děláš z jeho párty nejžhavější událost jakou tohle město kdy zažilo.”

Jax mi dal pusu do vlasů. “Jsi v pořádku?” zeptal se tiše.

Přikývla jsem. “Je mi fajn.”

Uvolnil svoje sevření a postavil se vedle mě, pořád si mědržíc u boku. “Chceš, abychom sami utekli na pláž, nebo se chceš zúčastnit párty, na kterou jsme sem přišli? Jen abys věděla, nevadí mi ani jedna možnost.”

Chtěla jsem utéct a nechat si Jaxe pro sebe. Ale také jsem sem přišla, protože mě Amanda pozvala a chtěla jsem si s ní popovídat a seznámit se s ostatními. Lidé se pomalu vraceli na párty. Hodně jich stále sledovalo Jaxe. Nemoha jsem jim to mít za zlé. Sama jsem na něj chtěla zírat.

“Asi bych měla jít najít Amandu a bavit se,” řekla jsem neochotně.

Jax mě vzal za ruce a přitáhl si mě blíž. “Až tohle skončí, můžeme mít nějaký čas o samotě.” Šibalsky se na mě usmál. “Možná bych ti mohl znovu ukázat svůj pokoj.”

Při pomyšlení být s ním v jeho pokoji mi žaludek udělal salto. Otočili jsme se k centru párty. Jak jsme míjeli lidi, představovali se a Jax nikdy nepřestal být milý a zdvořilý. Potřásal rukama a někteří z odvážnějších hostů ho pořádali o podepsání jejich věcí.

Přišla ke mně Amanda. “Hej, to předtím mě mrzí. Doufám, že to Dylan odlehčil.”

“Ano. Odlehčil. Čekali jsme to, nebo něco podobného, takže to nebylo velké překvapení.”

Amanda se usmála. “No, je to nejžhavější idol Ameriky.”

Jax se na ní usmál a ona vypadala na omdlení. Dloubla jsem ho loktem do žeber. Potřeboval zapracovat na ohromování holek úsměvem.

Amanda se sebrala. “Dobře, takže, chci tě představit pár přátelům,” řekla, “ale nejspíš budou mít větší zájem seznámit se s tvým rande.”

“To je dobrý, já vím.”

Odvedla nás ke skupince holek, které mi přišly povědomé. Pár jsem si jich pamatovala ze školy.

“Ahoj holky, chtěla jsem vám představit Sadie. Byla posledních pár týdnů ve škole. Taky jde teď do čtvrťáku. Sadie, tohle je Jessie,” řekla, představujíc malou blondýnku s nezbednými vlasy, “Mary Ann,” malá zrzka s vlnitými vlasy a překvapivě opálenou pokožkou, “a Peyton,” vysoká brunetka. Všechny holky se na mě usmály, ale očima visely a Jaxovi.

“Pamatuju si tě ze španělštiny,” řekla Peyton, dívajíc se ze mě na Jaxe.

Když jsem se na něj ohlédla, Jaxova pozornost se zdála být kompletně zaměřená na mě. Povzbudivě se na mě usmál.

“Takže, jak jste se vy dva poznali?” zeptala se Mary Ann a všechny tři páry očí se zabodly do Jaxe. Zdálo se, že mojí přítomnost si pamatuje jen Amanda.

Jax mi stiskl ruku. “Seznámili jsme se přes společného přítele. Pak jsem podlehl jejímu kouzlu a zdá se, že nemám nikdy dost.”

Začervenala jsem se a všechny holky měly na tváři přitroublé úsměvy. Jedna z nich si dokonce povzdychla. “Páni, nemůžu uvěřit, že přítelkyně Jaxe Stona žije v Sea Breeze.”

Začala jsem jí opravovat. Nebyla jsem jeho přítelkyně a on bude brzy pryč. “No-”

“Bojí se o moje soukromí. Ale na druhou stranu se mi líbí fakt, že si mě chce nechat jen pro sebe.” Stiskl mi ruku a já zadržela smích.

Amanda si povzdychla. “Můj brácha o Jaxovi ví?”

Podívala jsem se na Jaxe a on přikývl. “Ano, ví.”

Amanda zavrtěla hlavou. “Hrůza, ví něco tak důležitého a ani ho nenapadne, aby se se mnou podělil.”

“Nebuď na něj tak tvrdá. To já ho požádala, aby to nikomu neříkal,” ujistila jsem jí.

Amandu to neuchlácholilo, ale pokrčila rameny. “Dobře, myslím si, že nikdy nezapomenu na šok, když jsi vystoupla z jeho auta a držela ho za ruku. Přísahám, že jsem si myslela, že mám halucinace.”

Rozesmála jsem se a Jax se vedle mě pousmál.

“Půjdu je představit dalším lidem,” řekla Amanda kamarádkám.“A určitě mají hlad. Uvidíme se později, holky.”

Během hodiny jsme byli představeni tolika lidem, že jsem věděla, že si je nebudu všechny pamatovat. Ale nepochybovala jsem, že oni si budou pamatovat mě. V jejich očích jsem byla slavná. Ale nebyla jsem ráda v centru pozornosti. Bála jsem se, že nebudu schopná se vypořádat se způsobem jakým mi to změnilo život. Seděli jsme u táboráku a poslouchali kluky mluvit o nadcházející fotbalové sezóně. Všichni se zdáli nadšení a připravení začít. Snažili se na Jaxe zapůsobit jejich příběhy, pár se ho dokonce zeptalo na turné a hraní z odposlechu. Odpovídal jim na otázky jakoby se s nimi znal odjakživa. Jeho schopnost chovat se za jakýchkoliv okolností pohodlně měudivovala. Přitáhli jsme malý dav, když si ostatní uvědomili, že odpovídá na otázky a povídá si. Tihle lidé se nezdáli tak blázniví jako ti předtím, jen zvědaví. Jedla jsem hot dog, který mi Jax upekl, zatímco mluvil. Připravil mi ho a odpovídal na otázky o Star. Zdálo se, že každý kluk má ohledně popové princezny otázku.

Když jsme dojedli, vstal a vzal mě za ruku. “Pokud nás omluvíte, chci si jít se Sadie zatancovat.”

Z obličejů jim zářilo zklamání a myslím, že jsem dokonce zaslechla něčí povzdych. Šli jsme dost blízko, abychom slyšeli hudbu. Sáhl dolů, stáhl mi boty a položil je vedle svých zutých bot.

Odtáhl mě ze světla na měsícem ozářenou pláž. Kývl na DJe, který poděkoval kapele. Začala hrát písnička a já okamžitě poznala hlas linoucí se z repráků. Jax mě pevně držel, zatímco jeho hladký, sametový hlas tiše zpíval.

“Nech mě tě držet blízko, jen dnes v noci.

Když nejsi v mém náručí, nic se nezdá správně.

Jen vidět tvůj úsměv mi rozjasňuje temné noci.

Takže, baby, zatanči si se mnou v měsíčním světle.”

Jax se odtáhl a naklonil mi obličej k jeho.

“Tvůj dotek je má jediná závislost.

Tlukot tvého srdce mi bere dech.

Zlomíš mi srdce jestli nezůstaneš.

Tvůj šepot mi každou noc zpívá,

A tvůj smích je mé jediné slunce.

“Drž mě a šeptej, že mě miluješ.

Drže mě a říkej, že bez tebe po mém boku svět neexistuje

Drž mě, potřebuji, abys mě vedla.

Bez tebe nemůžu žít.

Drž mě a šeptej, že měmiluješ.

Drž mě a říkej mi, že bez tebe po mém boku svět neexistuje.

Drž mě, potřebuji, abys mě vedla.”

Písnička skončila a já stála v Jaxově náručí, neschopná odtrhnout pohled od jeho ocelově modrých očí, ztmavlých emocemi.

“Do dneška jsem těm slovům nerozuměl. Zpíval jsem je, ale nenapsal jsem to. Nechtěl jsem tuhle písničku nahrát, ale prohrál jsem boj. Teďkdyž ta slova zpívám, vidím za nimi tvář.” Odmlčel se a pohladil linii mezi mým uchem a bradou. “Jen doufám, že budu schopný ze sebe ta slova dostat až budeštisíc mil daleko.”

Polkla jsem knedlík v krku. Nechtěla jsem myslet na to,že je tisíc mil daleko. Položila jsem mu hlavu na hruď a on si mě přitáhl blíž.

JAX

Podařilo se mi propašovat Sadie ven z párty aniž by si někdo všiml. Zvedl jsem jí do Hummeru a přitiskl jí na rty rychlý polibek, než jsem zavřel dveře a běžel kolem, abych nastoupil. Nedělal jsem si srandu, že jí vezmu k sobě do pokoje. I kdybychom si měli celou noc povídat, chtěl jsem s ní víc času. Nebyl jsem připravený jí vzít domu.

“Musíš být doma v určitou dobu?” zeptal jsem se a podíval se na ní, než jsem nastartoval.

Sadie se krátce zasmála. Znělo to spíš smutně a mě se stáhl hrudník. “Moje máma bude teď už spát a nebude během noci kontrolovat jestli jsem doma. Nebude mít tušení, když zůstanu celou noc venku.”

V hlase měla hořkost, která mě překvapila. Věděl jsem o její mámě jen že je těhotná, svobodná a že jí slečna Mary nemá zrovna v oblibě. Trápila mě představa, že Sadie nikdo nekontroluje a neujišťuje se, že je v bezpečí doma. Ne, děsilo mě to k smrti. Co se stane až odjedu? Bude v bezpečí?

“Moje máma je teď jen ve velmi pokročilém stádiu těhotenství. Je unavená,” dodala Sadie.

“Takže jsi pro, vrátit se ke mně domů? Můžeme si povídat. Nic víc nečekám. Jen tě ještě nechci odvézt domů,” vysvětlil jsem.

Sadie se zavrtěla na sedadle, pak se ke mně otočila. Takový úsměv co měla na tváři jsem u ní ještě neviděl. Vypadala jako malá neposlušná holka s jejím nevinným úsměvem. “Moc ráda se vrátím do tvého domu….a pokoje…ale nechci si jen povídat.”

Musel jsem se upravit. Sedie na mě jde celá sexy a všechno přituhovalo. “Jsi si tím jistá?” zeptal jsem se, chtěl jsem, aby řekla ano, ale věděl jsem, že by opravdu měla říct ne. Tohle jsme nepotřebovali. Už tak jsem na ní byl závislý. Nebyl jsem si jistý jak budu moct odejít, když se dostanu fyzicky ještě blíž.

“Velmi. Od toho večera nemyslím každou noc na nic jiného.”

Ach, k čertu. Byl jsem v háji.

Dojel jsem krátkou vzdálenost zpátky na soukromý ostrov, kde byl bezpečně schovaný můj letní dům. Zajel jsem na příjezdovku a sledoval jak se na mě mračí Kane, který mě normálně všude následoval a jde k Hummeru. Dneska jsem mu proklouzl. Nechtěl jsem, aby pobíhal kolem až zjistí kam mám namířeno. Byl by opravdu nasranej, kdyby věděl, že jsem byl právě na veřejné párty s bláznivými teenagery.

Věnoval jsem úsměv naštvanému bodygardovy, který mi byl nablízku většinu kariéry a zaparkoval jsem Hummer. Kane otevřel Sadiny dveře a pomáhal jí ven dřív než jsem se dostal kolem auta. S tímhle musí přestat. “Já to udělám, Kane,” řekl jsem mu a natáhl se pro Sadinu ruku.

Jen zabručel a obešel auto na stranu řidiče.

“Jsem překvapená, že nešel dnes večer s námi,” řekla Sadie.

“Jo. To on taky,” odpověděl jsem s úsměvem a vedl Sadie nahoru po schodech do domu.

Rodiče už byli naštěstí v posteli. Moc neponocovali. Nebylo to tak, že bych chtěl Sadie před mámou schovávat…Ne, bylo to tím, že jsem jí chtěl před mámou schovávat. Lhal bych, kdybych říkal opak. Ale jen protože by nejspíš řekla něco, čím by Sadie ublížila. Když matka mluvila, nemyslela na city ostatních. Pak bych jí musel vykopnout a tím bych vyvolal drama, se kterým jsem teď opravdu nechtěl ztrácet čas.

Sadie se cestou ke schodům nervózně rozhlédla. Také přemýšlela o rodičích. Ani ona se s nimi nechtěla potkat. Chytrá holka. Položil jsem jí ruce na boky a šel za ní nahoru po schodech, ani jsem nepředstíral, že si neužívám výhled na její dokonalý zadek. Dostali jsme se do mého pokoje, aniž bychom narazili na jakéhokoliv člena rodiny.

Zavřel jsem a zamkl za námi dveře, Sadie se posadila na okraj mojí postele. Jo…Už nikdy z hlavy nedostanu obrázek jí jak leží na týhle posteli.

“V mojí posteli ti to sluší,” řekl jsem upřímně.

Sladce se usmála a posunula se dál, pak mi pokynula prstem. Sakra. Kdy se nevinná malá Sadie stala tak dobrá v podlamování mužských kolen?

Šel jsem k ní a rozhodl se, že jsme pro dnešní noc mluvili dost a pokud chce Sadie na chvíli dělat jiné věci, nebudu se hádat.

Sadie lehce roztáhla kolena a já se nad ní skláněl dokud neležela na zádech a já se nad ní nakláněl opřený o ruce z každé strany její hlavy. Bože, byla nádherná. A já si musím brzy opustit. Představa, že se jí dotýká někdo jako Dylan, nebo s ní jen tráví čas, zatímco jsem v jiných zemích na jevišti…chlad…samota…

Nechtěl jsem na to myslet. Sadie zvedla ruce, omotala mi je kolem krku a přitáhla mě k sobě dolů. Přesně tohle jsem právě teď potřeboval. Dokonce i když to pro mě bude peklo až budu odjíždět, teď jsem jí potřeboval být blízko. Byla to jediná věc, která mě dostane skrz turné. Vzpomínání.

Sadie ještě víc rozevřela nohy a já se mezi nimi uvelebil, dokud se jí do tepla mezi nohama pevně netiskla moje prudká erekce, kterou jak se zdálo mi dokázala vždycky způsobit. Jediný způsob jak to popsat je zasraně úžasný. Jen pod tenkou látkou plavek byla její pokožka. Dlouhé nahé nohy mi sklouzly nahoru po bocích a já se nemohl nabažit doteků. Přejel jsem jí rukama dolů po hladkých nohách, vnímal každičký úhel a omotal si je kolem pasu.

“Ach!” vykřikla a zavřela oči jak na ní ten pohyb přenesl víc tlaku. Věděl jsem, co dělám. Ale musel jsem znovu vidět její orgasmus. Bylo to omamné.

“Řekni mi pokud bys chtěla, abych přestal,” zašeptal jsem, když jsem jí kladl polibky podél čelisti dokud jsem nepohltil její ústa svými.

Zavrtěla hlavou a pevně se mě držela. To bylo veškeré povzbuzení, které jsem potřeboval. Zhoupl jsem boky a zasténal, když jí jemná látka bikin sjela snadno a pomalu dopředu a dozadu. Potřeboval jsem se jí dotknout.

Odtáhl jsem se, posunul ruku dolů a pak vklouzl prstem do malého kousku látky, který mě odděloval od toho co jsem chtěl ochutnat a ona se proti mně vzepřela.

“Sadie,” řekl jsem, dívajíc se na ní. Hlas jsem měl nakřáplý.

Sledovala mě a zvedla pohled od mojí ruky k očím.

“Ano?” zašeptala.

“Můžu ti je sundat?” Potřeboval jsem, aby řekla ne. Ale byl jsem ochotný prosit za ano.

Jednoduše přikývla a moje lačné srdce to nemohlo ignorovat. Popadl jsem spodek plavek a začal ho stahovat dolů, když nadzvedla boky, abych ho mohl stáhnout přes zadek.

Viděl jsem spoustu nahých holek. Dokonce jsem viděl nahé ženy, které byly o pár let starší než já, ale pohled na Sadie ležící mi takhle na posteli způsoboval, že mi srdce tlouklo proti hrudi jako kladivo.

Přitiskla kolena zpátky dohromady a já věděl, že jestli já jsem takhle nervózní, ona na tom musí být desetkrát hůř. Položil jsem jí dlaně na kolena a díval se jí do očí, když jsem je pomalu otevíral. Sadie pevně zavřela oči, neschopná se na mě dál dívat, takže jsem sklopil pohled dolů. Malý trojúhelník světle blonďatých chloupků sotva cokoliv zakrýval. A kurva, byla vlhká.

Přitiskl jsem jí pusu ke koleni a začal klást cestičku polibků nahoru po vnitřní straně stehna. Slyšel jsem její rychlé nádechy, ale nemohl jsem odtrhnout oči od toho nově nalezeného pokladu. Byl jsem posedlý. Potřeboval jsem se jí dotknout a ochutnat jí. Tak nějak jsem cítil jako bych si jí mohl přivlastnit. Udělat jí mojí. Dokonce i když jsme oba věděli, že je to nemožné.

Zhluboka jsem se nadechl a nasával Sadiinu sexy vůni. Pak jsem jí vtiskl poslední polibek na citlivou kůži na vrcholku stehna. Sadie se pode mnou zachvěla. Přejel jsem prstem přes teplou vlhkost, která už se přede mnou dál neskrývala a ona zanaříkala a pohnula pod mým dotekem boky. Chtěl jsem být uvnitř ní. Víc než cokoliv jiného za celý život. Ale věděl jsem, že bych to nikdy nemohl udělat. Sadie si zasloužila víc než jsem jí mohl dát. Nebyl jsem kluk, který může být vedle ní, zbožňovat jí, ochraňovat jí. Nezasloužil jsem si být ten, kdo uvnitř ní najde nebe.

Ale dnes jsem si jí mohl přivlastnit. I když jen trochu. Sklonil jsem hlavu a dlouze, pomalu ochutnal ty vlhké záhyby, kterých jsem se do teď jen dotkl.

“Jaxi!” Sadie vykřikla moje jméno a to mě jen víc podnítilo. Mohl bych to dělat věčně.

Držel jsem si jí otevřenu, abych mohl vidět napuchlý červený klitoris, který potřeboval mojí pozornost. Když jsem se ho dotkl rty, Sadie vyletěla jako raketa. Její výkřiky byly tlumené, ale tělo se jí pode mnou kroutilo a chvělo. Po tomhle si budu muset dát zatraceně ledovou sprchu, ale ještě jsem neskončil. Vzhlédl jsem k ní. Přikryla si obličej jedním z mých polštářů. Sledoval jsem jak se pomalu vrací na zem, sundala si polštář z pusy a podívala se na mě.

S úsměvem jsem jí dlouze olízl a ona znovu vytřeštila modré oči, zatímco mě sledovala.

SADIE

Jax mě donutil slíbit, že další ráno nepřijdu do práce, protože mě domů přivezl po třetí hodině. Slunce bylo čím dál tím jasnější a moje závěsy ho moc nezastínily. Protáhla jsem se a při pomyšlení co mi Jax minulou noc všechno dělal jsem se usmála se do polštáře. Cítila jsem jak se mi na krku zvedá horkost při vzpomínce jak jsem byla v jeho posteli divoká, ale on prostě pokračoval. Zdálo se, že jsem ještě nemohla popadnout dech z prvního orgasmu a on už mě posílal do dalšího.

Nikdy netlačil, aby dostal víc. Později se omluvil, aby mohl jít do koupelny, a když se vrátil, lehl si vedle mě na postel a přitáhl si mě na hruď. Pak jsme si povídali. O všem. Chtěla jsem se ho dotýkat a dovést ho k vyvrcholení, ale odmítl. Řekl, že sledovat mě a ochutnávat mě už mu úlevu přineslo. Neměla jsem tušení co to znamená, ale usmála jsem se tomu.

Věděla jsem, že Jessica přemýšlí co dělám tak dlouho v posteli, takže jsem nečekala až sem přijde a přeruší moje šťastné myšlenky. Vstala jsem a natáhla si krátké šortky. Stejně už bylo na čase, abych si s Jessicou promluvila o Jaxovi. Pokud jsem s ním chtěla jet na tu dobročinnou akci, musím se jí zeptat.

Nakoukla jsem do jejího pokoje, ale už byla vzhůru. Když jsem vešla do kuchyně, Jessica připravovala misku cereálií.

Zamračila se na mě. “Ne abys ztratila práci kvůli zaspávání. V kolik jsi vůbec přišla domů?”

Nebyla jsem si jistá kde začít, takže jsem se posadila ke stolu. “Musíme si o něčem promluvit.”

Položila si misku na stůl. “Holka, jestli mi řekneš, že jsi těhotná, myslím, že bych se mohla naštvat.”

Zasmála jsem se. “To se nestane. A ne, o tomhle to není.”

Jessica naklonila hlavu ke straně. “Zodpoví to otázku v kolik jsi v noci přišla?”

Přikývla jsem.

Pokynula mi lžící, abych pokračovala a pak si dala velké sousto vloček.

Zhluboka jsem se nadechla. “Nejsem si moc jistá kde začít.”

Jessica se zastavila se lžící na půl cesty. “Chceš říct, že to bude dobrý?”

Obrátila jsem oči v sloup. Občas jsem si přála, aby byla normální matka, ale na druhou stranu, sama jsem nebyla normální, takže proč bych to měla čekat od ní? “Dobře, když jsi pracovala u Stonových, věděla jsi pro koho pracuješ?”

Přikývla. “Jasně, pro mladého rockera Jaxe Stona. Fotky na zdech se nedají přehlédnout.”

Povzdychla jsem si, ulevilo se mi, že ví alespoň tohle. “No, chodím s ním.” Odmlčela jsem se a čekala.

Polkla plnou pusu jídla a pak jí klesla čelist. “Kecáš.”

Čekala jsem od ní hlubší odpověď. Ale hlubokost nebyla zrovna Jessičina silná stránka.

“Vídáme se a no, jede do Hollywoodu na dobročinnou akci a chce, abych jela s ním.”

Tohle přitáhlo Jessičinu pozornost.

“Chce tě sebou vzít do Hollywoodu?”

Přikývla jsem a ona pár minut kousala vločky. “Nemyslím si, že je to dobrý nápad,” řekla nakonec.

Nečekala jsem, že se bude starat o to jestli pojedu nebo ne. “Můžu se zeptat proč?”

Opřela se a povzdychla si. “Sadie, až do tohohle Jaxe Stona jsi nikdy s nikým nechodila. Jsi krásná, ale jsi mladá a naivní. Jeho svět není něco, na co bys byla připravená. Jasně, randit s ním tady je jedna věc, ale nakráčet do jeho světa je něco jiného. Vím, že nejsem nejlepší matka na světě, ale miluju tě a proto řeknu ne, abych tě ochránila. Na tohle nejsi připravená a bolest zlomeného srdce, kterou ti tohle způsobí se nebude dát srovnat s ničím cos kdy zažila. Vztah s ním na nějakou rozumnou dobu je nemožný. Jen se do něj zamiluješ a on odejde. Musí. Nemůže být Jax Stone v Sea Breeze.”

Chtěla jsem se hádat, ale věděla jsem, že má pravdu. “Už ho miluju,” zašeptala jsem.

Vstala a přešla ke mně, aby mi položila ruce na ramena a stiskla. “Ach, zlatíčko, brzy zjistíš jak dokáže láska skutečně bolet.” Políbila mě do vlasů a odešla ven zadními dveřmi.

Nemohla jsem jít a zklamalo mě to, ale tak nějak jsem věděla, že je to tak nejlepší. Nezapadla bych do jeho světa v Hollywoodu. Nedokázala jsem ani zvládat něco tak jednoduchého jako je střední škola.

Jax nevzal mámino rozhodnutí dobře, ale přijal ho.

Rozloučení i když jen na malou chvíli mě tížilo na prsou. Děsila jsem se toho celý den. Jestli se takhle cítím při rozloučení na pár dní, o kolik to bude horší v září? Slyšela jsem ho za sebou přicházet dřív než cokoliv řekl. Vstala jsem od práce s růžemi a otočila se k němu. Vypadal jako někdo z titulní stránky časopisu a já bojovala s nutkáním se natáhnout, popadnout ho a držet se Jaxe, kterého jsem milovala, ne tohohle cizince stojícího přede mnou.

Natáhl se, vzal mě za ruku a stáhl mi zahradnické rukavice. “Už teď se mi po tobě stýská,” řekl, když mi začal dávat polibky na prsty. “Tohle budou velmi dlouhé dva dny.”

Přinutila jsem se k úsměvu. “Budeš zpátky než se naděješ.”

Zamračil se a přitáhl mě blíž. “Bůh mi pomáhej jestli mě požádají o zamilovanou písničku. Nevím zda budu schopný jí zazpívat.”

Usmála jsem se a projela mu prsty v hustých tmavých vlasech. “Všichni ti budou zobat z ruky. Vše co musíš udělat je usmát se.”

Zakřenil se. “Myslím, že jsi trochu předpojatá.”

Zasmála jsem se. “Ne, nejsem. Viděla jsem jak si okouzlil místnost plnou holek jediným úsměvem.”

Zamračil se a sklonil se, aby mě políbil na tvář, pak mi kladl polibky až k uchu a zašeptal, “Ty jsi ta jediná na jejímž okouzlení mi záleží.”

Povzdychla jsem si. “No, bez obav, jsem naprosto očarovaná.”

Odtáhl se a sáhl do kapsy. “Něco pro tebe mám, ale je to spíš pro mě. Potřebuji, aby sis to vzala a já tak byl schopný trochu odpočívat až budu pryč.”

Držel v ruce tenký, plochý mobil.

“Prosím nechávej ho zapnutý a nos ho u sebe, abych mohl slyšet tvůj hlas kdykoliv tě budu potřebovat.” Nějak se mu podařilo říct jediná slova, která by mě mohla přemluvit k tomu, abych od něj takový dárek přijala.

“Nevím jak se používá. Zdá se komplikovaný.”

Usmál se. “Je dotykový. Když se dotkneš obrazovky, objeví se všechna nutná tlačítka.”

Udělala jsem to a displej ožil. “Je to jako iPod cos mi dal.”

“To protože to je iPhone.”

Zastrčila jsem si ho do kapsy. “Jsem jen na zavolání daleko.”

Jax se smutně usmál. “Nenávidím to.”

Nechtěla jsem mu to ztěžovat, takže jsem se usmála. “Brzy budeš zpátky.”

Přistoupil blíž a sklonil se, aby mě políbil. Nechtěla jsem zavírat oči. Chtěla jsem ho vidět, zatímco kolem mě roztáčel svět. V momentě kdy mě pohladil po tváři jsem ztratila všechnu koncentraci a jen si užívala jeho náruč. Ustoupil a ukončil polibek.

“Budu doma co nejdřív,” řekl ochraptělým hlasem. Líbilo se mi, že ho náš polibek tak zasáhl.

“Já vím.”

Naposledy se na mě usmál a odešel. Sledovala jsem dokud nebyl téměř z dohledu. Otočil se a zastavil se, aby se na mě podíval. Zvedl prsty ke rtům a poslal mi pusu, pak zašel za roh. Tenký telefon v kapse mi připomněl, že brzy zavolá a uslyším jeho hlas. Mělo by to být dost, abych se přes to dostala.

Marcus mě po práci odvezl domů. Jax tam nechal auto, ale nemohla jsem se přimět k tomu, abych jela Hummerem bez něj.

“Co mám udělat, aby ses usmála?” zeptal se mě, když zajel vedle domu.

Povzdychla jsem si a donutila se k úsměvu. “Nic.”

Opřel se dozadu o sedadlo a zavřel oči. “Doufám, že ví, co dostal.”

Podívala jsem se na svého kamaráda, nebyla jsem si jistá coříct. Spustila jsem ruku z kliky od auta. Očividně si chtěl popovídat. “To já jsem ta co dostala něco speciálního. Jax není takový jak si lidé myslí. Je to úžasný kluk, který je milý, zdvořilý a sladký. Rozesmívá mě a je šťastný když mě může jen držet. V jeho náručí se cítím v bezpečí. Je to jako bych konečně našla kam patřím.”

Marcus se krátce a tvrdě zasmál. “Sadie, držet tě pro něj není dřina, to ti můžu slíbit. A jak víš, že tyhle kvality nemůžeš najít u někoho jiného? Jax není jediný kluk na zemi, kdo je milý, zdvořilý a sladký.”

“Jsem si jistá, že máš pravdu. Ale z žádného kluka, kterého jsem potkala se mi ještě nikdy nezbláznilo srdce a nerozbrněla kůže jen když vejde do místnosti. Je jediný, komu se podařilo dotknout se mojí duše.”

Marcus si povzdychl a zavrtěl hlavou. “Máš pravdu, to není něco co ti způsobí jen tak někdo. Je jen na nic, že tě rozechvívá zrovna Jax Stone.”

Trochu jsem se zasmála. “Vždycky ho budu milovat. Ale vím,že se brzo budu muset naučit žít bez něj a jít dál. Právě teď prostě není tenčas.”

Marcus přikývl.

Otevřela jsem dveře a vystoupila. “Díky za svezení.”

Usmál se. “Kdykoliv.”

Šla jsem dovnitř. Marcus je skvělý kluk a kdybych tolik nemilovala Jaxe, něco bych k němu možná cítila. Ale moje duše už byla zabraná.

Nechtěla jsem usnout ze strachu, že bych propásla Jaxův hovor. Zametla jsem kuchyni a vydrhla koupelnu, než jsem se šla konečněosprchovat. Nechala jsem telefon na umyvadle pro případ, že by zazvonil. Kdyžjsem byla hotová, oblékla jsem si noční košili a pak jsem se otočila k posteli a bojovala s nutkáním do ní zalézt. Věděla jsem, že pokud to udělám, usnu. Zavření očí bylo prostě nemyslitelný, přesto jak jsem měla těžká víčka. Posadila jsem se na okraj postele a přemýšlela o pravděpodobnosti,že mi dnes zavolá. Akorát jsem samu sebe přesvědčila, že volat nebude, kdyžjsem uslyšela Jaxe zpívat “Wanted Dead or Alive”. Nečekala jsem speciální vyzvánění a smála jsem se, když jsem zvedala telefon. “Halo.”

“Ahoj, krásko.”

“Mám jako vyzvánění jedinou nahranou verzi ‘Wanted Dead or Alive’ od Jaxe Stona?” zeptala jsem se, neschopná smazat si přihlouplý úsměv z tváře.

“Ano, máš. Když jsem se snažil vymyslet písničku, která ti zahraje až budu volat, uvědomil jsem si, že jsem nikdy nenahrál nic co by se ti líbilo, takže jsem šel do studia v domě a nahrál tu jedinou, kterou jsem věděl, že si užiješ.”

Usmála jsem se a na posteli si zkřížila nohy. “Stal se ze měposedlý fanoušek. Mohl jsi tam dát jakoukoliv svojí písničku a byla bychšťastná.”

“Je to tak? Kéž, abys mi řekla, že jsi fanoušek. Nechal bych odemčený dveře, aby ses mohla vplížit dovnitř a navonět mi polštář svým parfémem.”

Nahlas jsem se rozesmála a pak jsem si zakryla pusu, abych nevzbudila Jessicu a ona sem nepřišla. Už jsem s ní o Jaxovi znovu nemluvila a doufala jsem, že nebudu muset.

“Nenosím parfém.”

“Chceš říct, že tak dobře voníš bez pomoci?”

“Nejspíš jo.”

“Hmmm…No, tak co kdybych se ti podepsal někam na tělo…vyberu si kam.” Zasmál se do telefonu.

Začervenala jsem se a na tváři mi pořád zůstával přitroublý úsměv. “Dobře, možná nejsem až tak bláznivá obdivovatelka. Ale poslouchám tvou hudbu každou noc před spaním.”

Zasténal. “Sadie, musíš mi to připomínat? Už tak je pro mětěžký zavřít oči a jít spát. Nepotřebuju si tě představovat sholenou v posteli s vlasy rozprostřenými kolem tebe, jak mě poslouchášzpívat.”

“Promiň, ale nechtěla jsem, aby sis myslel, že před tvojí prací dávám přednost Bon Jovimu.”

“Děkuju.”

“Není zač.”

“Stýská se mi.”

“Mě taky.”

“Jdi spát. Brzy se uvidíme.”

Povzdychla jsem si a přála si mít na zdi jeho plakát.“Dobrou noc, Jaxi.”

“Dobrou noc, Sadie.”

Stiskla jsem konec a s Jaxovým hlasem hrajícím mi v uších jsem si zalezla pod deku.

Když jsem další ráno vešla do kuchyně, stála slečna Mary nad Henriettou, která dělala chléb.

“Paní Stone ho chce pšeničný, ale lehký a nadýchaný, ne těžký.”

Henritetta přikývla a dál hnětla těsto před sebou. Usmála jsem se a šla se převléknout. Dnešek bez Jaxe nebude snadný, ale aspoň jsem byla u něj doma, blízko jeho věcí. Bylo to lepší než nic. Vzala jsem si uniformu a vrátila se do kuchyně.

“Vezmi si támhle čerstvý chleba. Henrietta ho udělala dnes k obědu, ale je opravdu dobrý ještě teplý s trochou másla.”

Nemusela mi říkat dvakrát. Kručelo mi v žaludku. Ukrojila jsem si krajíc a namazala si ho. Čerstvý domácí chléb se rozplýval na jazyku.

“Hej, ne že sníš všechny dobroty.” Marcus mě šťouchl dožeber a popadl nůž, aby si také ukrojil. Usmála jsem se na něj.

“Tobě taky dobré ráno.”

Usmál se a ukousl si chleba. Marcus zavřel oči, hlasitězasténal a chudák Henrietta vyskočila.

Slečna Mary obrátila oči v sloup. “Kluku, neumíš jíst tišeji?”

Se smíchem zavrtěl hlavou.

Utřela jsem si ruce do papírové utěrky a otočila se ke slečně Mary. “Co pro mě dnes máte?”

Usmála se a ukázala ke spíži. “Potřebuji, abys to tam probrala a zkontrolovala data spotřeby. Potřebujeme vyhodit co je staré a nahradit to.”

Přikývla jsem a vrhla se do práce. S Jaxem v uších mi ráno uběhlo jako voda.

Marcus se ke mně připojil u oběda. “Jak to jde?” Usmál se na mě a usadil se ke stolu s talířem plným jídla.

“Dobře, děkuju. A ty?”

Marcus pokrčil rameny. “Pořád to samé.” Prohlížel si mějakoby čekal až něco udělám.

Zamračila jsem se. “Co?” zeptala jsem se, než jsem si ukousla sendviče.

“Nic, jen jsem si myslel, že budeš možná trochu naštvaná. Moc jsi toho ráno nenamluvila a tak jsem si myslel, že to víš.”

Zamračila jsem se a odložila pití. “Co?”

Vypadalo to, že se snaží rozhodnout zda mi to říct, nebo ne.

“No?”

“Proč se nejdeme najíst ven…a promluvit si.”

Žaludek se mi stáhl nervozitou, ale chtěla jsem vědět co Marcus ví a já ne. Vzala jsem si svoje jídlo a následovala ho k altánu.

“Dobře, řekni mi o co jde.”

Marcus se neposadil. Došel k okraji altánu a bokem se opřel o zábradlí. “Amanda má do mailu nastavený odběr z několika teenagerských stránek. Dnes ráno než jsem odešel mi vběhla do pokoje a ptala se mě jestli pořád chodíš s Jaxem. Řekl jsem, že ano a ona mi ukázala stránkuStar Follower. Byly tam Jaxovo fotky ze včerejšího večera na procházce městem s herečkou Bailey Kirk.”

Zachvěl se mi žaludek, ale už jsme si tímhle s Jaxem prošli a věděla jsem, že nemůže zabránit publikování fotek a tomu co o něm napíšou.

Donutila jsem se k úsměvu. “Není to velký problém. Musí se takhle fotit z publicistických důvodů. Nemám žádné obavy.”

Marcus si povzdychl a sáhl do zadní kapsy, aby ven vytáhl nějaké papíry. “Vytiskl jsem to.”

Vzala jsem mu z ruky papíry a při pohledu na Jaxe, jak se drží za ruce s krásnou tmavovlasou dívkou jsem sklouzla do své židle. Na jedné fotce se k ní nakláněl a smál se tomu co říkala. Na další byl zachycený s rukou kolem jejích ramen, zatímco na něco ukazoval a usmíval se. Nechtěla jsem číst slova, ale stejně jsem se při čtení přistihla. Minulou noc byl Jax Stone viděn po několika týdnech venku, ruku v ruce s Bailey Kirk (Rande snů a Zimní cesta). Oba se zdáli velice zakoukaní jeden do druhého. Hádáme, že zvěsti o Jaxově schovávání s novou šťastnou dámou jsou nepravdivé, protože se zdá velice zaujatý slečnou Kirk. Podala jsem papíry zpátky Marcusovi a vstala. “Už nemám hlad. Musím se vrátit do práce.”

Když jsem kolem něj procházela popadl mě za ruku. “On si těnezaslouží.”

Nechtěla jsem, aby mi viděl do obličeje, protože slzy hrozily, že mi spadnou z očí.

“Nejsem součástí jeho světa. Má mimo tenhle dům jiný život,“zaskřehotala jsem šeptem. Uvolnila jsem se z jeho sevření a vydala se zpátky k domu.

Marcus šel za mnou a chytil mě za ruku. “Stůj, Sadie.”

Zastavila jsem se, ale neotočila se. Po tvářích se mi kutálely slzy a nechtěla jsem se ponižovat.

“Vím, že už jsem to předtím řekl, ale zasloužíš si mnohem víc, než ti on může dát. Jsi krásná, chytrá, milá a zábavná a nezáleží ti na tom jestli máš rozcuchaný vlasy, nebo sis zlomila nehet. Nikdy nejsi přílišzaneprázdněná, aby sis nezahrála šachy se starým mužem, vychováváš svojí mámu a nikdy si nestěžuješ.”

Povzdychl si, vzal můj obličej do dlaní a otočil ho k sobě. “Proč nevidíš jak jsi výjimečná?”

Držela jsem oči sklopené.

Utřel mi slzy. “Měl bych mu nakopat prdel, že tě rozbrečel.”

Zavrtěla jsem hlavou. “Já si tohle vybrala. Vybrala jsem si ho. Nemůžu změnit co cítí moje srdce.”

Marcus zatnul čelist a přikývl, pak spustil ruce a ustoupil jako bych ho spálila. Byl to tak hodný kluk. Nenáviděla jsem, že mu pravda ubližuje.

Přistoupila jsem k němu a dotkla se jeho tváře. “Také jsi výjimečný a jednoho dne ti někdo ukradne srdce a stane se z ní ta nejšťastnější holka.” Spustila jsem ruku a otočila se k odchodu.

“Co když už to udělala, ale její srdce je zadané?” zeptal se ochraptělým šepotem.

Zavřela jsem oči a zhluboka se nadechla, pak jsem se otočila, abych se na něj podívala. “Pak není ta pravá.”

Udělal ke mně jeden dlouhý krok. “Ale co když se mýlí?“zeptal se těsně předtím, než přitiskl ústa na moje.

Nejprve jsem byla ohromená a pak jsem zpanikařila. Tohle nemůžu. Položila jsem mu obě ruce na prsa a odstrčila ho, pak jsem se otočila a utíkala. Doběhla jsem rovnou ke svému kolu a šlapala domů jak nejrychleji jsem mohla.

Zvonil mi telefon. Zrovna jsem zajela do naší ulice a byla jsem bez dechu z rychlé jízdy. Zajela jsem ke straně, opřela se o strom a zhluboka se nadechla. Musela jsem to zvednut. Promluvím si s ním o té herečce až se vrátí domů, ale nebudu dělat nějaké závěry, zatímco tu není aby se bránil. Dokonce i když ty fotky byly dost výmluvné.

“Halo,” odpověděla jsem.

“Kde jsi?” Jaxův hlas zněl tvrdě a napjatě.

“Um…” uvědomila jsem si, že jsou dvě odpoledne a já byla skoro doma. Jak mu tohle vysvětlit?

“No, zajela jsem na kraj cesty, abych s tebou mohla mluvit,” řekla jsem tím nejlehčím tónem jaký jsem zvládla.

“Proč nejsi v mém domě?” Jeho hlas byl trochu ménětvrdý, ale stále napjatý.

“No, ehm…” Nechtěla jsem lhát, ale ani jsem mu nechtělaříkat pravdu. Alespoň ne přes telefon. “Šla jsem domů dřív.”

Na chvíli se odmlčel. “Řekneš mi proč?”

“Musím?”

“Ano, myslím si, že musíš.”

“Bolí mě hlava.” To nebyla lež.

“Zrovna mi volal Jason. Před třiceti minutami viděl něco ze svého okna.”

Povzdychla jsem si a opřela si hlavu dozadu o strom.

“Tohle je něco s čím jsem chtěla počkat a probrat to ažse vrátíš domů.”

“Nepočká to. Říkal, že jsi brečela a říkal…řekl, že těMarcus líbal.”

Poslední část zněla tak tvrdě a vztekle až jsem se o Marcuse bála.

“Je tu toho mnohem víc.”

“Tak mi to řekni.”

Věděla jsem, že to neskončí dokud mu všechno neřeknu.

“Amanda, Marcusova sestra, našla na internetu tvoje fotky ze včerejšího večera s Bailey Kirk, jsi na nich velmi přátelský a samá ruka. Vypadal jsi šťastně. Bylo těžké se na fotky dívat a Marcus o našem vztahu řekl pár věcí, které jsem nechtěla slyšet a trochu jsem brečela. Zastavil mě a snažil se mě utěšit, pak jsem se chystala znovu odejít a on prostě…prostě měpolíbil.”

Jax nic neřekl skoro celou věčnost. “Má padáka a já nasedám na letadlo domů.”

“Jaxi, ne! On, on…myslím, že je do mě zamilovaný.”

Jax se tvrdě zasmál. “Já vím.”

“No, jen si o mě dělá starosti a pokoušel se mě přesvědčit,že by se ke mně víc hodil někdo jako on.”

Jax sykl. “Má padáka, okamžitě!Řekl jsem ti, že ho nevyhodím pokud neřekne něco proti tobě a on to udělal. Pokoušel se tě přesvědčit, že tě nemiluju.”

Povzdychla jsem si. Nemohla jsem to vystát. Celé to byla moje vina. “Nelíbala jsem ho a rychle jsem ho odstrčila. Nebyla napáchaná žádnáškoda.”

“Já vím, že ne a vím, že jsi ho odstrčila. Jason to viděl všechno. Také tě viděl utíkat jak o život a letět po cestě na kole rychlostí tak akorát na zlomení vazu. Hned mi volal a řekl mi to. Odešel jsem z focení a zavolal pilotovi. Už jsem na cestě za tebou.”

“Měl jsi mi ty fotky vysvětlit dřív. Prostě jsem na to nebyla připravená z první ruky a čtení článku taky nebyla moc sranda. Snažila jsem se to zvládnout, aniž bych byla naštvaná.”

Jax si povzdychl. “Všechny ty fotky jsou ze včera a dělal je její manager. Bude v novém filmu a oni potřebují rozruch. Řekli mi co mám na každém tom snímku dělat.”

Úleva odplavila pryč bolest, ale stále se ve mně držela vina, protože Marcus ztratí práci.

“Díky žes mi všechno vysvětlil.”

Tentokrát se zasmál a byl to ten hřejivý zvuk, který jsem tak milovala. “Počkej na mě. Brzy se uvidíme.”

“Počkám.”

JAX

Věděl jsem, že pózovat na těch fotkách je špatný nápad. Ale souhlasil jsem, doufal jsem, že to ukončí drby o nějaké dívce z jihu, která si udržuje všechnu mojí pozornost. Bál jsem se, že Sadie vyčmuchají a kompletně zbombardují její svět. Líbilo se mi udržovat si jí bezpečně zastrčenou mimo média a krutost života, který s nimi přichází-žádné soukromí. Nemohl jsem jim dovolit jí tohle udělat. Takže jsem s Bailey zapózoval, abych ukončil zvěsti.

Představovat si jak se na ně Sadie dívá a myslí si, že jsem si to i jen trochu užíval bylo bolestivé. Všechno na co jsem dokázal myslet byl návrat k ní. Na Bailey mi nic neimponovalo. Byla to jen další holka, která si proflirtovává cestu na vrchol. Potkával jsem typy jako ona denně. Všechny si myslely, že získat ze mě kousek jim zaručí jízdenku ke slávě. Byl jsem pro ně jen jízdenka.

Se Sadie na ničem z toho nezáleželo. Nezajímalo jí kdo jsem pro svět. Chtěla jen mě. Kluka, kterého nikdo jiný neznal. Kluka, o kterém jsem si myslel, že jsem ho ztratil.

Jako první jsem chtěl jet za Sadie, ale také jsem potřeboval vidět Marcuse. Volala mi slečna Mary a řekla, že na mě Marcus čeká v kuchyni. Tohle nepočká.

Byl jsem připravený ho zabít za to, že se Sadie dotkl, ale několikrát jsem se zhluboka nadechl než jsem vešel do domu a šel chodbou do kuchyně.

SADIE

Jax nemusel Marcuse vyhazovat; Marcus skončil. Slečna Mary řekla, že je to tak nejlepší a nemám si dělat starosti. Marcus nebude mít potíže najít si na zbývajících pár týdnů prázdnin práci, než se bude muset zase vrátit na universitu. Nicméně William skončil taky a to byl pro slečnu Mary problém. Žádná obsluha.

Slečna Mary stála nad hromadou životopisů. “Viděla jsem dnes dva uchazeče a jen jeden byl vhodný. Ale bude napoprvé potřebovat trochu pomoct.”

“Já to dnes udělám. Vím jak. A ten vhodný uchazeč mi může pomáhat.”

Slečna Mary se na mě podívala a zamračila se. “Nejsem si tím jistá. Panu Jaxovi se to líbit nebude. Už tak mrmlá, že pracuješ na sluníčku a donutil mě slíbit, že tě znovu nenechám sahat na garnáty, nebo ústřice, co zjistil jak moc je nenávidíš.”

Zasmála jsem se. “No, dostane se přes to. Kromě toho, koho jiného máte?”

Slečna Mary se kousala do spodního rtu, pak přikývla. “Dobře, nejspíš máš pravdu. Jsi moje jediná cesta z téhle šlamastyky.”

Otevřely se dveře a dovnitř s úsměvem na tváři vešel Jax. “Ach, přesně nebe jsem chtěl vidět.” Sklonil se a políbil mě na nos, pak věnoval slečně Mary okouzlující úsměv malého kluka. “Máte ledový čaj?” zeptal se jí.

“Víš, že ano. Právě jsem udělala čerstvý.” Vstala a šla mu připravit pití.

“Když už jsi tady, chtěla jsem ti říct, že jelikož jsi mi vyplašit všechnu obsluhu, dnes bude s novým klukem obsluhovat Sadie, aby ho zaučila.”

Jax se zamračil. “Ne, nebude.”

“Jaxi, nevidím důvod proč by ne. Slečna Mary potřebuje mou pomoc.” Vstala jsem a položila si obě ruce v bok, připravená na válku.

Usmál se a proklouzl rukama skrz moje. “Rodina dnes bude večeřet venku a já budu zaneprázdněný. Nebudeme potřebovat obsluhu.” Otočil se ke slečně Mary a usmál se. “Vezměte si na večer volno.” Podíval se na mě. “Prokážeš mi tu laskavost a půjdeš se mnou na večeři?”

Slečna Mary se rozesmála a já se usmála.

“Moc ráda.”

Vzal mě za ruku a vedl mě ke vchodu do hlavní části domu. “Dobrou noc, slečno Mary,” zavolal přes rameno.

Šli jsme do jeho pokoje.

“Nechal jsem ti od svojí stylistky koupit šaty na ten výlet kam jsi nakonec nejela. Jestli si chceme užít jídlo bez fanoušků, pak se musíme jít navečeřet někam kde je trochu přísnější etiketa oblékání.” Šel do velkého šatníku a vyšel ven s dlouhou bílou krabicí. “Pro tebe,” řekl s úsměvem.

Nelíbilo se mi, že mi kupuje oblečení, ale jeho dychtivý úsměv mě přinutil kousnout se do jazyka a přejít to. Položila jsem krabici na postel a otevřela jí. Uvnitř ležely světle modré šaty, které se zdály být z tak jemné látky jakoby se měly jen při doteku roztrhnout.

“Bojím se, že je zničím,” zašeptala jsem a podívala se na něj.

Zasmál se a přešel se postavit za mě. Jeho dech mě pošimral na uchu. “Vše co se stane je, že ti všichni kolem budou závidět.”

Vrátil se do šatníku a vyšel ven s krabicí od bot. “Taky budeš potřebovat tohle.”

Otevřela jsem jí. Uvnitř ležely stříbrné, páskové podpatky. “Doufám, že v tom budu umět chodit.” Můj hlas zněl nervózně dokonce i mě.

Jedu zvedl, zahákl do ní prst a nechal jí pohupovat. “Vypadají komplikovaně, ale dovedu si je na tobě představit a z té představy se potím. Musíme tě ode mě dostat pryč.” Vzal šaty a odvedl mě do pokoje pro hosty. “Máš tu k dispozici vlastní koupelnu a najdeš tam všechno co bys mohla potřebovat, aby ses na večer připravila.”

“Dobře,” řeka jsem, když položil šaty na postel a šel zpátky ke dveřím.

Věnoval mi pokřivený úsměv. “Vyzvednu tě v sedm, jestli je to v pořádku.”

Podívala jsem se na hodiny na nočním stolku. Ukazovaly tři čtvrtě na šest.

“Uvidíme se pak.”

Uklonil se a zavřel za sebou dveře.

Šla jsem do přilehlé koupelny. Mramorovou desku pokrýval, makeup, sprchové gely, mýdla, sole, krémy a spousty různých tělových mlék, deodorantů a pudrů. Kousla jsem se do rtu, abych se nahlas nerozesmála. Byl připravený, že řeknu ano. Na vrchu ručníků, žínek, hub a pár dalších předmětů, které jsem nikdy neviděla, ležel kus papíru. Zvedla jsem ho a usmála se, když jsem si uvědomila, že je od Jaxe.

Sadie,

Neměl jsem tušení co budeš potřebovat. Dovolil jsem si koupit všechno co mi přišlo, že hezky voní. Nic z toho nevoní tak dobře jako ty, ale prodavačka mě ujistila, že se všechny ženy chtějí v koupeli cítit rozmazlované. Tak jsem to prostě koupil všechno. Co se makeupu týče, žádný nepotřebuješ. Tvoje přírodní krása stačí k tomu, aby mě srazila na kolena, ale chtěl jsem, abys byla šťastná, takže mi prodavačka dala vše co by ‘nádherná blondýnka s neuvěřitelnou pletí, úžasnýma modrýma očima a rasami, které jsou bez pomoci tak dlouhé a stočené’ mohla potřebovat. Říkala, že to zní jako bys nic nepotřebovala, ale dala mi pár věcí, které by ti podle ní mohly udělat radost.

Miluji tě,

Jax

Zasmála jsem se a zastrčila si vzkaz bezpečně do kabelky. Pak jsem zvedla první láhev, abych si přičichla a rozhodla se, kterou vůni chci použít.

Dveře koupelny se za mnou otevřely a já se otočila a uviděla tam stát Jaxe, díval se na mě. Než jsem se ho stihla zeptat co potřebuje, překonal vzdálenost mezi námi, popadl mě v pase a přitáhl si mě na hruď. Láhev co jsem držela v ruce dopadla na luxusní kobereček, těsně před tím než přitiskl ústa na moje.

“Omlouvám se, ale v tom být hodný nestojím za nic,” zamumlal, když se jeho jazyk proplétal s mým. Byla jsem naprosto pohlcená jeho chutí. Chytila jsem se ho za ramena, abych se měla čeho držet, zatímco mi roztáčel svět extrémně žhavým polibkem.

Tlačil mě dozadu, dokud jsem se nepřitiskla k okraji mramorového pultu, pak mě zvedl nahoru a posadil mě na něj aniž by jedenkrát přerušil náš zběsilý polibek. Jax stál mezi mýma rozevřenýma nohama a vzpomínka na to co mi udělal, když mezi nimi naposledy byl mě rozechvěla. Oběma rukama mi klouzal pomalu nahoru po vnitřní straně stehen. Věděla jsem kam míří a chtěla jsem, aby si pospíšil. Když přišlo na jeho dotek, byla jsem slabá.

Jaxovi rty opustily mé a kladl mi polibky podél čelisti. Pak se zaměřil na okusování a olizování místečka za uchem, dokud jsem se mu netřásla v náručí a pak přesunul polibky dolů na krk a zastavil se na okraji výstřihu.

Zvedl obě ruce, aby vzal lem mého trička a podíval se mi do očí. “Můžu?” zeptal se, když mi začínal posouvat tričko nahoru přes břicho. Podařilo se mi odpovědět přikývnutím. Rychle se trička zbavil a okamžitě se ústy vrátil na vršek mých prsou, zatímco talentovanými prsy začal rozepínat podprsenku.

V zadní části hlavy jsem věděla, že se to čím dál tím víc začíná vymykat z rukou. Nemohla jsem být moje máma. Nechtěla jsem být jako ona. Ale Jaxův dotek dělal všechno ostatní nedůležité. Byla jsem ztracená v pocitech, které v mém těle vyvolával. Ovládaly mě.

Krajková ramínka podprsenky mi spadla dolů z ramen a Jax je stáhl zbytek cesty a upustil jí na podlahu vedle nás.

“Tvoje tělo je tak zatraceně dokonalý. Nemůžu ho dostat z hlavy. Pořád myslím na to jak se tě dotýkám…ochutnávám tě…a jsem uvnitř tebe. Nechci tě vylekat, nebo udělat něco na co nejsi připravená, ale prostě se tě potřebuju dotknout víc.”

Prosebný zvuk jeho hlasu byl jako rozehřáté máslo. Byla jsem připravená se svléknout a udělat přesně to co chtěl. Ale neudělala. Byla to hranice, o které jsem si nebyla jistá zda jí mohu překročit. Brzy odejde. Mohla jsem mu dát tuhle část sebe sama s vědomím, že mezi námi nejsou žádné sliby? Ne. Nemohla jsem. Místo toho, abych mu něco z toho řekla, sáhla jsem pro jeho tričko a vytahovala ho nahoru dokud nezvedl ruce a nechal mě mu ho svléknout úplně. Také jsem se ho chtěla dotýkat. Zvlášť jeho hrudi. Byla krásná. Přejela jsem mu nehty přes břišní svaly a on se pod mým dotekem napjal. Usmála jsem se na něj a z jeho vášnivého pohledu jsem měla ještě víc rozbolavělé tělo. Jak ho zastavím, pokud zajdeme příliš daleko? Když jsem ho takhle viděla, chtěla jsem se k němu dostat blíž.

“Můžu-” Polkl a ztěžka dýchal. “Můžu se s tebou vysprchovat?”

Bože můj. Nebyla jsem si jistá jestli můžu. Nahá a zranitelná ve sprše s Jaxem.

“Prosím. Budu hodnej. Pokusím se být. Chci ti umýt vlasy a chci umýt tebe.”

Srdce v hrudi mi bušilo, když jsem se podívala na velkou sprchu za ním. Obklopovalo jí sklo a byla ze stejného mramoru jako ten, na kterém jsem seděla. Chtěla jsem to. Ale bylo to chytrý?

“Prosím, Sadie,” žadonil Jax.

Byla jsem slabá. Nemohla jsem mu říct ne. Přikývla jsem a on mi sevřel pas pevněji, pak mě sundal z pultu a začal mi svlékat zbytek oblečení. Nevěděla jsem co dělat, tak jsem ho nechala. Rozepnul mi šortky a pomalu mi je stáhl dolů po nohách. Stála jsem tam jen v kalhotkách a on ke mně vzhlédl. Jeho pohled nikdy neopustil můj, když zvedl ruce a zahákl palce na bocích do kalhotek. Ale v momentě, kdy je začal stahovat dolů sklopil pohled a já si chtěla zakrýt obličej. I když už si s touhle částí mého těla byl blízky a osobní, pořád na tom bylo něco jiného, stát před ním úplně nahá. Nebyly tu žádné bariéry.

Vykročila jsem z oblečení a Jax pomalu vstal, nikdy nespustil oči z mého těla. Když si začal rozepínat knoflík na kalhotách, chtěla jsem to pro něj udělat, ale nemohla jsem se přimět k tomu, abych zvedla ruce a převzala iniciativu. Jen jsem ho sledovala jak se svléká. Nikdy předtím jsem nahého muže neviděla, takže mě přemohla zvědavost.

Stáhl si džíny i boxerky najednou a pak z nich vykročil. Nechtěla jsem tam na něj zírat, ale bylo to opravdu těžké. Byla jsem fascinovaná.

“Jestli mám být hodný, nemůžeš se na mě takhle dívat,” řekl Jax s úšklebkem, než se otočil, aby zapnul sprchu. Jeho zadek byl stejně tak dokonalý jako předek. Nutkání se ho dotknout začínalo být neúnosné.

Jax se otočil a napřáhl ruku. “Už je dost teplá. Vybrala sis mýdlo?”

Neměla jsem čas si vybrat a právě teď to byla moje poslední starost. Sáhla jsem dozadu a zvedla to nejbližší, pak jsem vklouzla rukou do jeho a on mě sebou jemně zatáhl do sprchy. Srdce v hrudi mi bušilo jak splašené. Voda mi udeřila do chladné kůže a já se zachvěla.

“Dej mi tu láhev. Chci tě umýt,” zašeptal mi do ucha. Nemohla jsem odpovědět, takže jsem mu jen podala mýdlo. Jax mi vzal vlasy a přehodil mi je přes levé rameno. Pak se mi zad dotkla houba a já pevně zavřela oči. Co všechno bude mýt? Nebo co bylo víc důležité, budu trapně sténat až se dotkne mých intimních míst?

Stál za mnou a houbou mi pečlivě omýval záda, ale bylo to spíš jako hlazení. Pak se přesunul dolů přes zadek a věnoval mu extra péči, než se posunul ze zadu k nohám. Když houbu přejel dopředu a začal si razit cestu nahoru, zachvěla jsem s očekáváním. Blížil se k místům, kde jsem teď jeho dotek potřebovala nejvíc. Až na to, že mi houbou vyjel nahoru po stehně rovnou k břichu, které čistil trochu víc než bylo skutečně nutné a pak oběma rukama, jednou s houbou a druhou prázdnou, přikryly jedno moje prso.

Nechala jsem hlavu padnou dozadu na jeho hruď, když mi umýval prsa a volnou ruku jemně tahal za bradavku, vyvolávajíc zvuky rozkoše. Houba se začala posouvat zpátky přes břicho. Jaxova druhá ruka se pohybovala dolů vedle ní a pak mi vklouzl mezi nohy a roztáhl je od sebe. Jednou rukou jsem se opřela o stěnu sprchy a druhou jsem svírala Jaxovu ruku. Nohy se mi třásly. V momentě kdy Jaxovi vypadla houba z ruky jsem to slyšela a věděla jsem co to znamená. Posunul se za mě blíž a jeho tvrdost se mi přitiskla pevně k zádům. Chtěla jsem se proti němu hýbat, ale v tu chvíli do mě vnikl prsty a já dokázala myslet jen na rozkoš, která z toho vzejde.

“Chci tě, Sadie. Tak hrozně moc. Chci ti být tak blízko jak jen je to lidsky možné. Ale nechci, abys toho kdy litovala,” Jaxova slova zněla téměř jako prosba. Moje hlava věděla co by bylo správné udělat, ale srdce chtělo úplně něco jiného. Otočila jsem se mu v náručí a oběma rukama mu klouzala nahoru po hrudi a pak do vlasů.

“Miluju tě a taky to chci.”

Jax pevně zavřel oči a ztěžka polkl. “Jsi si jistá?”

Přejela jsem mu bříškem palce přes spodní ret a pak jsem se postavila na špičky, abych ho tam mohla políbit. “Ano.”

Jax vypnul sprchu, otevřel dveře a popadl ručník. Zabalil mě do něj, pak mě zvedl do náruče a odnesl mě do vedlejšího pokoje. Položil mě na postel, pak ustoupil a chvíli se na mě díval než šel otevřít noční stolek. Skutečnost, že tu měl kondomy byla trochu překvapivá.

“Nezačínej si myslet co vím, že si myslíš. Nikdy jsem v tomhle pokoji s holkou nebyl. Jason to tu využívá, když si přivede někoho domů. Jeho poslední holka tu bydlela, takže jsem věděl, že to tu bude zásobené.”

Kýbl ledové vody, který jsem čekala se s Jaxovými slovy zastavil. Tohle nebyl pokoj kam by si Jax vodil holky. Byla jsem výjimečná. Musela jsem věřit, že jsem.

Jax mi přejel prstem přes obočí. “Proč se mračíš?” zeptal se a skláněl se nade mnou.

Chystala jsem se mu dát něco, co nikdy nedostanu zpátky. Právě teď jsem potřebovala upřímnost.

“Jsem pro tebe výjimečná? Nebo jsem jen jedna z mnoha? Další léto?”

Jax upustil kondom na postel a posunul se, aby si lehl vedle mě. Přitáhl si mě do náruče a chvíli mě držel. Začínala jsem si myslet, že neodpoví, když mi zabořil obličej do vlhkých vlasů. “Nikdy nebudeš jen jedna z mnoha. Budeš jediná, na kterou myslím. Zamiloval jsem se do tebe, Sadie. Nikdy předtím jsem do nikoho zamilovaný nebyl.”

Zamyslela jsem se nad Jessicou a jejím životním stylem. Nad muži, kteří jí využili a odhodili. Nikdo z nich s ní nezacházel tak jako Jax se mnou. Tohle bylo jiné a já byla chytřejší. Sáhla jsem pro kondom a otevřela malý balíček. “Chci to. S tebou.”

Jax si ho beze slova vzal. Nevěděla jsem jak mu tu věc natáhnout. Ohromeně jsem sledovala jak ho sroloval dolů a pak jsem zvedla pohled a zadívala se mu do očí.

“Jsi si jistá?” zeptal se ochraptělým šepotem.

“Naprosto,” odpověděla jsem. Jax se sklonil a jemně mě líbal, pak se mi usadil mezi nohama. Hladil mě rty po krku a šeptal mi do ucha sliby, kterým jsem věřila. Projel mi prsty ve vlasech a já se s každým pohlazením víc a víc uvolňovala. Pak jsem ho cítila u mého otvoru. Nemohla jsem si pomoct a napjala se. Přesto jak moc jsem chtěla, aby se tohle stalo s Jaxem, pořád jsem byla nervózní.

“Půjdu na to opatrně. Slibuju. Řekni mi, když budeš chtít, abych přestal.”

Jen jsem přikývla. A pak byl Jax jedním pohybem boku ve mně. Bolest byla ostrá, ale krátká. Jaxovi se napínaly svaly na rukách jak se držel nade mnou. Chtěla jsem ho políbit na žílu vystupující mu na krku. Byl naprosto nehybný, ale dýchal rychle a ztěžka. Byla to ta nejvíc sexy věc jakou jsem kdy viděla.

Sáhla jsem nahoru, vzala do dlaní jeho obličej a přejela mu palcem přes rty. “Můžeš se hýbat,” ujistila jsem ho. Z nadšení a vášně v jeho modrých očích mě všechno brnělo. Chtěla jsem cítit jak se uvnitř mě hýbe. Vysunul se ven a pak jemním zhoupnutím boků zajel pomalu zpátky. Zvedalo se to ve mně. Byla tam rozkoš a já jí chtěla znovu cítit.

“Chci tě. Chci, aby ses udělala, ale nemyslím, že zvládnu vydržet moc dlouho,” řekl Jax skrz zatnuté zuby.

Projel mnou mocný pocit, který jen zintenzivnil horkou bolest chystající se vybuchnout. “Chci tě vidět…vyvrcholit,” řekla jsem mu.

Sledovala jsem jeho obličej a žár v očích mu zdivočel.

Sklonil hlavu, vtáhl do pusy jednu mou bradavku a začal sát. Následujíc instinkt jsem zvedla nohy a přitiskla mu kolena k bokům, zrovna když mi tělem projela vlna, kterou jsem chtěla zažít zatímco je Jax uvnitř mého těla. Ze rtů se mi vydralo jeho jméno, pak jsem se ho chytila za paže a držela se, vyklenula jsem záda z postele a přitiskla k němu.

“Ach kurva,” zasténal Jax. Tělo se mu začalo chvět a vykřikl moje jméno, když sebou několikrát trhl. Milovala jsem ho. O tom jsem nikdy nezapochybovala. Ale teď, když jsme si byli takhle blízko…Jax Stone mě naplnil.

Jax zaklepal na moje dveře přesně v sedm třicet a já si nazula stříbrné sexy podpatky. Dokonale mi padly. Opravdu splnil svůj domácí úkol na jedničku. Otevřela jsem dveře a poskočilo mi srdce. Vidět ho v černém obleku nebylo tak krásné jako vidět ho nahého, ale bylo to dost blízko.

“Opravdu bys měl lidi varovat než za nimi přijdeš takhle oblečený,” řekla jsem s úžasem v hlase.V tu chvíli jsem si uvědomila, že na mězírá-no, na moje tělo-a pohled se mu zastavil u mých nohou.

“Myslím, že svojí stylistce zvednu plat.”

Zvihl pohled k mému a usmál se pomalým sexy úsměvem, který opravdu moc nepomáhal mým zesláblým kolenům.

“Jsi neuvěřitelná,” řekl nakonec, sáhl pro mou ruku a přitáhl mě k sobě. Jeho teplo, čistá vůně mýdla, ústní vody a Jaxe, mi rozproudily krev v žilách. Přestože jsme spolu zrovna strávili celou hodinu, chtěla jsem víc.

Dotkl se rty mého ucha. “Chci tě držet, líbat tě a užívat si tě v těchhle šatech přímo tady v pokoji celou noc, ale nemůžu.”

Zachvěla jsem se.

“Prosím, nechvěj se. Dělá to se mnou divy,” řekl mi znovu do ucha.

Usmála jsem se. “No, přestaň mi šeptat do ucha a hladit měpo holých zádech a já přestanu,” přinutila jsem se říct přes touhu ucpávající mi krk.

Popadl mě za ruku a dal se do pohybu. “Musíme se dostat mezi lidi. Hned,” řekl s dávkou naléhavosti, které jsem naprosto rozuměla.

Kane stál u dveří Bentley, které jsem viděla využívat jen paní Stone. Přikývl. “Slečno White, Pane Stone,” řekl bez emocí, když jsme nastupovali. Jax mi položil ruku za záda.

“Slyšel jsem z důvěryhodného zdroje, že nemáš ráda mořské plody.”

Usmála jsem se a přikývla, věděla jsem, že ten zdroj je slečna Mary.

“Takže jsem omezený na dvě volby. Tohle místo je pro turisty-běžné, každodenní turisty-ale je tu pár zařízení s obtížnějším přístupem. Slyšela jsi někdy o Le Cellier?”

Samozřejmě, že ne. Zavrtěla jsem hlavou.

“Já tam párkrát byl. Je to tam dobrý, ale co je důležitější, můžeme si tam spolu užít večeři a nezabývat se fanoušky.”

Šťastně jsem si povzdychla, opřela se dozadu o sedadlo a překřížila si nohy. Jax si odkašlal a já se na něj podívala.

“Mohla by ses pokusit neoslňovat mě nohama, zatímco jsme sami? Je to pro mě těžký.” Jeho úsměv byl napjatý a já potlačila smích.

“Promiň,” řekla jsem tiše zastrčila si překřížené nohy dozadu k sedadlu.

Zajeli jsme k restauraci a tam už čekal muž, aby nám otevřel dveře. Jax mě vzal za ruku a vedl mě k hostesce, která si ho okamžitě všimla.

“Pane Stone, váš stůj je připravený. Tudy prosím.”

Jax měl pravdu. Ostatní hosté ho nechodili prosit o autogramy, ale všímali si ho, když jsme procházeli. Někteří šeptali a provázeli ho pohledem. Byli jsme usazeni ke stolu dál od hlavní oblasti, kde kolem nás nebyli další lidé. Jax mi odtáhl židli a já se posadila, byla jsem ráda, že jsme mimo dohled zvědavých očí.

Jax se usmál. “Umíš francouzsky, nebo ti můžu objednat?”

“Jídelní lístek je francouzsky?” zeptala jsem se překvapeně.

Přikývl. “Ano a vím, že se mám vyvarovat ústřicím a garnátům. Nevadí ti telecí, nebo humr?”

Nebyla jsem si moc jistá. Nejhezčí restaurace v jaké jsem kdy byla měla menu v angličtině a nic nestálo víc než patnáct dolarů.

“Prostě objednej cokoliv co si myslíš, že by mi mohlo chutnat.”

Zasmál se. “Dobře.”

Objevil se číšník a Jax objednal jídlo, ve francouzštině,samozřejmě.

Sledovala jsem ho a zapamatovávala si jak mu z úst s lehkostí plynula cizí slova.

Zastavil se. “Co chceš k pití?”

Zamračila jsem se a skoro se nechtěla zeptat. “Mají kolu?”

Usmál se a vrátil se zpátky k mluvení francouzsky.

Jakmile jsme byli zase sami, naklonil se ke mně a zašeptal,“Objednal jsem ti humra, protože vím jak je tady dobrý. A taky nechutná vůbec jako garnáty, nebo ústřice.”

Než jsem mohla odpovědět, objevila se přede mnou a Jaxem kola.

Napil se a natáhl ke mně ruku. Vklouzla jsem do ní svojí a povzdychla si.

“Je těžké mít tě na blízku a nedotýkat se tě,” povzdychl si.

Věděla jsem přesně co myslí. Ta myšlenka by měla být radostná, ale připomínalo mi to jak je léto krátké a jak blízko jsem tomu, že se ho už nebudu moct dotýkat vůbec.

“Z toho jsi neměla být smutná,” řekl tiše.

Donutila jsem se usmát. “Nejsem. Jen přemýšlím o tom jak rychle bude léto u konce. Jak rychle už uplynulo.”

V očích se odrazila emoce, které jsem nerozuměla. “Já vím,” řekl a sevřel mi pevněji ruku. Podíval se na pití před sebou a pak zpátky na mě se smutkem v očích. “Právě teď na to nemůžu myslet. Opustit tě bude ta nejtěžší věc jakou jsem kdy musel udělat. Nejsem si jistý jak to zvládnu.“Zarazil se a odvrátil pohled.

Kéž bych nezmínila naší velmi brzkou budoucnost. Nenáviděla jsem vidět mu v očích bolest. “Nějak to vyřešíme. Nenechme, aby nás to teďtáhlo dolů. Pořád před sebou máme měsíc a půl.”

Přinutil se usmát a přikývl. “Máš pravdu.”

Jax vstal, obešel stůl a podal mi ruku. Zírala jsem na něj v obleku a v plicích se mi zadrhl dech. Opravdu byl krásný až to bralo dech.

“Zatančíš si se mnou?”

Vklouzla jsem rukou do jeho a následovala ho do hlavní místnosti, kde hrála kapela. Vešla jsem mu do náruče a přála si tam zůstat navždy. Ruce měl položené nízko na mých zádech a já mu vyjela rukama nahoru po pažích a položila mu je na ramena. S extra výškou vražedných podpatků jsem měla mnohem blíž k jeho sto osmdesáti centimetrům. Sklonil se dolů dokud mě jeho teplý dech nelechtal na uchu a krku.

“Milují, když tě mám v náručí,” řekl mi. Zachvěla jsem se a vklouzla mu rukou za krk. “Nicméně jestli ti ten starý džentlmen u stolu nalevo od nás nepřestane zírat na nohy, budu ho muset vzít ven.”

Potlačila jsem smích a otočila hlavu, abych viděla problémového staříka.

“Jsi blázen,” zašeptala jsem.

Přikývl. “Byl jsem blázen ode dne kdy jsem vyšel schody ke svojí ložnici a našel tě tam něco stírat z podlahy. Nikdy nezapomenu jak jsem si pomyslel, ‘Je mi jedno jestli se sem proplížila, aby se ke mně dostala. Jestli mi dovolí zabořit prsty do těchhle vlasů a dívat se do těch modrých očí, může se ke mně dostat tak blízko jak jen bude chtít.’”

Nevěděla jsem, že ke mně něco pocítil hned ten první den.“Opravdu? Já myslela, žes byl naštvaný, že ti do domu proklouzla nějaká šílená fanynka.”

Tajemně se usmál. “Jak můžeš předpokládat, že bych se naštval na někoho, kdo podle mě spadl z nebe?”

Začervenala jsem se a položila mu hlavu na prsa. Zbytek tance jsme dokončili v tichu. Se zavřenýma očima jsem si ukládala do paměti tlukot jeho srdce. A až to bude vše u konce, nikdy jsem si nechtěla myslet, že milovat ho byla chyba. Vždycky jsem si chtěla pamatovat jak jsem se s ním cítila, abych věděla, že ta bolest stála za to.

Jax mě doprovodil zpátky na mé místo a pak se taky posadil. Napila jsem se a všimla si, že je uprostřed stolu nějaký chleba na stříbrném talířku. Jax ho ukrojil, pak na kousek dal něco co vypadalo jako olej a podal mi to.

“Jejich chleba je opravdu dobrý,” ujistil mě.

Ukousla jsem si a rozhodla se, že ten zvláštní olej chutná mnohem lépe než máslo. Namazal si chutný olej na kousek chleba i pro sebe a dařilo se mu být sexy dokonce i u jedení chleba. Uvažovala jsem jestli dávají v takových věcech rockerům lekce. A jestli ano, nemohla bych si taky na jednu takovou zajít?

“Čemu se usmíváš?” zeptal se.

Neuvědomila jsem si, že se my myšlenky odrážejí na tváři. Pokrčila jsem rameny, “Přemýšlím o tom jak dokážeš udělat z tak jednoduchých věcí jako jedení chleba něco tak atraktivního.”

Věnoval mi pokřivený úsměv a naklonil se ke mně. “Možná stejným způsobem jakým ty děláš sexy dýchání.”

“Cože?” zeptala jsem se zmateně.

Nadzvedl obočí. “Když dýcháš, mám z toho husí kůži.”

Zasmála jsem se a zavrtěla hlavou. “Se slovy to opravdu umíš.”

Mrkl na mě, opřel se na židli a napil se koly. “Cítím se s tebou poeticky.”

Za Jaxe se postavil číšník a já zaslechla druhého za sebou, takže jsem se posadila rovně a čekala až před nás položí saláty.

“Na Alabamě je úžasné, že dostaneš do salátu pekanové ořechy,” řekl Jax, když obsluha odešla.

Musela jsem s ním souhlasit. Milovala jsem pekanové ořechy, ale nikdy mě nenapadlo dát si je do salátu.

Jakmile jsme dojedli, Jax zaplatil a šli jsme ven ke Kanovi a Bentley čekajícím před hlavním vchodem. Nikdy jsem nevěděla jak to Kane dělá, ale vždycky tam byl na čas. Mlčky jsme jeli ke mně domů. Seděla jsem stulená v Jaxově náručí a on si mi hrál s vlasy. Byla to jedna z těch chvil kdy slova nebyla potřeba.

Kane zpomalil a zastavil na ulici před mým domem.

“Děkuju za dnešní večer.”

Jax se na mě usmál a naklonil mi hlavu, aby mě mohl něžněpolíbit. Zavřela jsem oči a přitiskla se k němu blíž. Odtáhl se jen tak daleko, aby se mi mohl podívat do očí.

“Miluju tě, Sadie White,” zašeptal ochraptěle.

Usmála jsem se a jemně ho políbila na tvář. “Taky tě miluju, Jaxi Stone.”

Zasténal, přitáhl mě blíž a zabořil mi obličej do vlasů.Chtěla jsem takhle zůstat navždycky. Nechtěla jsem, aby přišlo září.

“Jsi každá píseň, kterou jsem kdy zpíval. Už nikdy nedovolím, aby ti něco znovu ublížilo. Poprvé v životě nejsou moje sny o mě.” Zadíval se mi do očí a usmál se. “Jsou o tobě.”

JAX

Vzbudilo mě bušení na dveře ložnice, posadil jsem se a byl jsem připravený ječet na kohokoliv, kdo se to rozhodl mě vzbudit takhle zatraceně brzy. Ale zaregistroval jsem poplašený výraz na bratrově tváři, když se mi vřítil do pokoje.

Nepromluvil. Jen popadl televizní ovladač a zapnul jí.

“Tohle musíš vidět,” byla jediná věc co jsem slyšel, když na obrazovce vyskočily moje a Sadiny fotky. Jak se to k čertu stalo? Našli mě. A moje nehorší noční můra ožila. Sadin osobní život byl vystaven celému světu. Nenáviděl jsem, že všichni vidí její tvář. Nenáviděl jsem jak o ní mluvili, jakoby jí znali. Nevěděli vůbec nic.

To já to udělal. Byla to moje vina. Neochránil jsem jí před tím. Dovedl jsem jí přímo do toho.

SADIE

V neděli ráno jsem zase spala dlouho. Slyšela jsem Jessicu v kuchyni. Protáhla jsem se než jsem vstala, natáhla jsem se pro telefon a zastrčila si ho do kapsy pyžamových kalhot. Měli jsme se s Jaxem odpoledne sejít a jít surfovat, nikdy jsem to nezkoušela. Prošla jsem krátkou chodbou do kuchyně a viděla Jessicu opřenou o bar, pít velkou sklenici mléka.

“Už bylo na čase, aby se spící kráska probudila.”

Potlačila jsem zívnutí a pokrčila rameny. “Tak jsem si přispala. Všechny ostatní dny v týdnu vstávám brzy.”

Jessica přikývla. “Ano, ale dnes je den kdy zjistíš, co se stane holkám, které chodí s rockovými hvězdami.”

Zamračila jsem se na ní. “O čem to mluvíš?”

Odstrčila se od baru a hodila na stůl přede mnou nedělní noviny.

“Dobře, že mám hroší kůži, protože tohle není lichotivý.” Otočila se a odešla z pokoje. Po druhé jsem se podívala dolů na fotku Jaxe s dívkou, ale tentokrát jsem to byla já, okolo které měl omotanou paži. Zdálo se, že mi šeptá do ucha, nebo mě líbá. Sesunula jsem se na židli, když jsem si uvědomila, že na sobě mám plavky. Fotka byla pořízená čtvrtého července, zatímco jsme tančili. Nad našim obrázkem byl titulek ROCKOVÉHO PRINCE ULOVILA JEHO SLUŽKA. Klesl mi žaludek.

Jax Stone toto léto bydlí v utajení zde v Sea Breeze a dvoří se najaté služebné, slečně Sadie White. Pár byl společně viděn na párty v domě starosty McCoveye. Syn starosty, Dylan McCovey, pořádal v domě svých rodičů na Seagull Drive každoroční oslavu čtvrtého července a Sadie White byla mezi pozvanými hosty.

Když jsme mluvili s Dylanem, řekl nám, “Nikdo to nečekal. Sadie se sem letos přistěhovala. Neměli jsme tušení, že chodí s Jaxem Stonem. Ale ti dva byli neodlučitelní.” Sadie je u Stonových zaměstnaná a každé ráno jezdí na kole do jejich domu na exkluzivním ostrově, kde mají své letní domy jen mimořádně bohatí lidé. Pracuje v jeho kuchyni a servíruje mu jídlo. Zjevně jí po práci vozí domů.

Sadie žije se svou matkou, Jessicou White, v bytě zde v Sea Breeze. Její matka je svobodná a každým dnem čeká další dítě. Zdá se, že Sadie je jediná kdo pracuje. Je velice zajímavé, že se jí nějakým způsobem podařilo stát se Jaxovým letním flirtem.

Zavřela jsem oči a položila si hlavu na stůl. Nemohla jsem uvěřit, že se o tom dozvěděly místní noviny. Vykreslovali Jaxe jako chladného pitomce, který zneužil svojí zaměstnankyni.

“Raději pojď hned sem, Sadie,” zavolala z obýváku Jessica.

Vzhlédla jsem. Dívala se na televizi. Hluboko uvnitř jsem věděla, že nechci vidět co sleduje, ale vstala jsem a donutila se tam jít.

“Star Follower vám přináší zprávy o oblíbeném rockerovi. Jax Stone, který byl jen minulý týden vidět zde v Beverly Hills s Bailey Kirk, je právě teď v Alabamě. Je to pravda, fanoušci. Toto léto trávil čas na Alabamském pobřeží a nebyl na to sám. Randil s najatou pomocnicí. Výpomocí z kuchyně.” Na obrazovce se objevila fotka mě a Jaxe. “Náš vnitřní zdroj říká, že do jeho domu jezdí na kole, kde pracuje v kuchyni, nebo na zahradě. Volný čas Jax tráví okouzlováním téhle místní Alabamačky. Zdá se, že holka, která žije v malém bytě a stará se o svojí svobodnou, přesto těhotnou matku, postoupila na žebříčku a našla si cestu z ven chudoby. Nezbývá nám než uvažovat jestli se jí z unešené rockové hvězdy podaří vymáčknout lepší způsob života. Jax Stone je opravdu kluk s velkým srdcem. A to je jeden z důvodu proč je tak neuvěřitelně neodolatelný!”

Bylo mi zle. Běžela jsem do svého pokoje a rovnou do koupelny. Potom co jsem ze sebe všechno vyprázdnila a opláchla si obličej vodou, jsem sklouzla na podlahu a opřela si hlavu o vanu.

Tohle jsem nečekala. Připravovala jsem se na hodně, ale tohohle jsem se nikdy nenadála. Teď byl můj život rozmazávaný všude v médiích. Buď jsem vyznívala jako zlatokopecká coura, nebo Jax jako by využil hloupou, naivní jižanku. Ozvalo se zaklepání na dveře koupelny. Nemohla jsem Jessice právě teď čelit. Jen jsem potřebovala být sama.

“Zvracením to nezlepšíš. Možná by sis měla jít poslechnou ostatní verze na zpravodajských kanálech. Některé z nich nás nevykreslují jako sociální případ.”

Zasténala jsem. “Ne.”

Zůstala jsem na podlaze koupelny dokud jsem nezaslechla někoho u předních dveří a bez pochyb jsem věděla, že je to Jax.

“Sadie, zlato, máš tu návštěvu,” zavolala z druhé strany dveří Jessica.

Nechtěla jsem ho tam s ní nechávat samotného, takže jsem vstala a podívala se na sebe do zrcadla. Oči jsem měla zarudlé a nebyl nic co bych s tím mohla udělat. Otevřela jsem dveře a tam místo Jessici stál velmi naštvaný Jax.

Popadl mě a vtáhl mě do náruče. “Přísahám, že ať to udělal kdokoliv tak ho zabiju.”

Začala jsem znovu brečet. Nechtěla jsem mu to dělat, protože si to očividně dával za vinu.

Odtáhl se dost na to, aby mi viděl do tváře. “Půjdeš se mnou?”

Přikývla jsem.

Jax mě vedl s rukou pevně kolem pasu. “Paní White, jen si Sadie na chvíli odvedu. Brzy jí přivedu zpátky.”

Jassica si odfrkla. “Jen se ujisti,že jí vrátíš veselejší než je právě teď.

Zamračil se a vyšli jsme ven k jeho Hummeru. Kane seděl za volantem a já byla ráda, že Jax nemusí řídit, takže se nebudu muset vzdát jeho paží. Spustily se blesky a Jax se postavil přede mě. “Pospěš si do auta.” Vklouzl dovnitř za mnou a ocitli jsme se za ochranou tmavého skla.

“Sadie, omlouvám se,” zašeptal znovu.

Popotáhla jsem a utřela si oči. “Není to tvoje vina.”

Tvrdě se zasmál. “Ano, to je. Byl jsem neopatrný. Chtěl jsem, aby všichni viděli, že jsi moje a uvrhl jsem tě do nebezpečí. Média jsou jako hladový supy. Ožerou tě na kost. Tohle jen tak nezmizí.”

Zatřásla jsem se při pomyšlení, že se svět dozví z mého osobního života ještě víc. “Jak to děláš? Jak zvládáš narušování soukromí?” zašeptala jsem skrz slzy svírající mi hrdlo.

Povzdychl si. “Nic jiného jsem hodně dlouho nepoznal.”

“Je to těžký,” přiznala jsem.

Měl utrápené oči. Nenáviděla jsem, že to já jsem tohle všechno způsobila. Být se mnou mu přinášelo jen problémy.

“Myslím.” Přinutila jsem se k úsměvu. “Že to zvládnu.”

Jax pár minut nic neřekl. Natáhl se, vzal mě do náruče a tiše jsme seděli.

“Slíbil jsem, že nedovolím, aby ti cokoliv znovu ublížilo.” Pevně zavřel oči a zašeptal, jakoby obrazy v jeho hlavě byly příliš, “Ale na místo toho jsem ublížil nejen tobě, ale i tvojí mámě.”

Dotkla jsem se jeho ruky, nenáviděla jsem vidět ho uvnitř rozedraného. “Říkala jsem ti, že jsem tvrdá. Tohle není tvoje vina.”

Spustil paže, odtáhl se ode mě a naklonil se dolů na kolena. “Ne, Sadie, Ne! Tohle celé je moje vina. Já jsem celosvětově nejoblíbenější mladá rocková hvězda. Žiju v médiích. Ale slyšet je”-odmlčel se a zatínal čelist-“slyšet je tak o tobě mluvit…musím…chci někomu ublížit.”

Přisunula jsem se k němu blíž. “Jaxi, prosím, měla jsem vědět, že by se něco takového mohlo stát. Ano, bolí to, ale přežiju to. Přežiju všechno dokud budu mít tebe.”

Prudce zavrtěl hlavou. “Copak to nevidíš, Sadie? Tohle je jen začátek. Tvůj život už nikdy nebude stejný. Já to věděl, když jsem si poprvé uvědomil, že s tebou chci být. Můj život není vhodný ke vztahům. To může zvládnout jen holka ze světel reflektorů a já nikdy nenašel takovou, kterou bych chtěl. Pak jsi přišla ty. Sladká, nádherná, nesobecká…vše co jsem nikdy nepoznal. Byl jsem sobecký, když jsem dovolil, aby se tohle stalo. Byl jsem sobecký, když jsem se tě rozhodl okouzlit a když to fungovalo, byl jsem sobecký, když jsem si tě chtěl nechat.”

Vzal moje ruce do svých. “Miluji tě víc než kohokoliv nebo cokoliv jsem kdy poznal. Nějak se z tebe stala píseň uvnitř mě. A protože tě tolik miluju, odejdu ti ze života a nechám tě se vyléčit a najít si někoho, kdo je tě hodný. Někoho kdo tě vezme do kina a na pizzu bez obav, že vás přepadnu fanoušci, nebo vás vyfotí a rozmáznou ve všechno novinách. Chci, abys měla víc než ti můžu dát.”

Podívala jsem se z okna a uvědomila si, že zase stojíme před mým domem.

“Nejsem dost silný na to, abych tohle udělal, Sadie. Jestli mě miluješ, vystoupíš z auta a odejdeš.”

Měla jsem roztříštěné srdce a nemohla jsem se nadechnout. Pohled se mi rozmazal neprolitými slzami. Ale nepohnula jsem se. Nemohla jsem.

“Nechci od tebe odejít. Miluju tě, ale jak mě můžeš o tohle žádat?” zašeptala jsem.

Prohlížel si mě tvrdýma očima. “Sadie, stejně bych za pár krátkých týdnu odjel. Pak už bychom se nemohli vídat. Tohle a víc by se stalo, pokud bych se za tebou ve volném čase pokoušel vrátit.”

“Ale řekl jsi, že mě miluješ.”

Jeho smích zněl tvrdě a mechanicky. “Někdy, Sadie, láska není dost. Tohle je jeden z těch případů.”

Dveře na mé straně se otevřely a venku stál Kane a podával mi ruku.

Jaxovi oči se zdály bez emocí.

“Sbohem, Sadie.”

Vždycky jsem věděla, že on bude muset být ten, kdo to ukončí. Já bych od něj nikdy nebyla schopná odejít. Ale on to ode mě teď chtěl. Chtěl, abych odešla. Byla jsem v jeho životě překážka. Nehodila jsem se tam. Nenáviděla jsem se za svojí slabost a emoce. Ale věděla jsem, že jsou mojí součástí a nemůžu si pomoct. Nemohla jsem být ten, koho potřeboval. Vystoupila jsem z auta a zamířila ke dveřím, kde stála moje máma a čekala na mě. Nějak věděla, že se takhle vrátím. Cestou k ní se mi po tvářích kutálely slzy a poprvé od doby co jsem byla malá holčička jsem se jí vrhla do náruče a brečela.

JAX

“Takže ty jí vážně jen tak opustíš?” zeptal se mě Jason, když jsem Kanovi podal svůj poslední kufr.

“Jo. Co kurva čekáš, že budu dělat? Pokud tu zůstanu sjedou se sem media a její život bude ještě těžší. To jí nemůžu udělat, Jasone. Prostě nemůžu. Všechno mezi námi bylo jen moje sobectví. Chtěl jsem něco, k čemu jsem měl mít dostatečnou úctu, abych to nechal na pokoji, ale byl jsem slabý. Teď Sadie platí za mojí potřebu být s ní. Nenávidím se a svojí zatracenou slabost.” Praštil jsem pěstí do zdi a pevně zavřel oči. Nebudu brečet. Nemůžu. Obzvlášť ne před Jasonem.

“Ale já jí viděl. Miluje tě. Jsi s ní jiný. Jsi…ty. Chyběl jsi mi.”

Kdyby mě Jason rozkrájel řeznickým nožem, bolelo by to míň. Protlačil jsem se kolem něj ven k limuzíně, která čekala, aby mě odvezla na letiště. Potřeboval jsem se vrátit zpátky ke starému životu. K tomu, který jsem otupěle žil každý den a jen zpíval. Můžu to dělat znova. Pokud odmítnu vzpomínat na to jak sladce Sadie chutná a jaký dobrý je to pocit mít jí v náručí. Kéž bych mohl zapomenout, že mi dala důvod k životu.

SADIE

Nikdy jsem nebyla dutá a prázdná. I v těžkých časech jsem snila o budoucnosti. Žít bez snů a naděje na štěstí bylo jako chodit kolem mrtvá. Neviděla jsem předsedou žádnou budoucnost, která by mi dávala důvod ke snění. Neopustila jsem svůj pokoj několik dní-nebyla jsem si jistá kolik, ale nedovedla jsem se přimět, abych vstala. Jessica každý den stála za dveřmi a mluvila na mě. Nosila mi jídlo, které jsem nejedla a vyhrožovala, že mě nechá hospitalizovat. Ale když někoho nezajímá jestli se vůbec nadechne, výhružky nic neznamenají.

Jessica začala na několik hodin opouštět dům. Zvuk startování jejího auta mi dával vědět, že odešla. A po setmění se auto vracelo. Vždycky se mě zeptala jestli jsem v pořádku a povzbuzovala mě k jídlu. Ale nemohla jsem jíst. Můj apetit byl pryč. Věděla jsem, že když nebudu pracovat brzy nám dojdou peníze, ale bylo mi to jedno. Něco uvnitř mě chtělo zůstat v tomhle pokoji a nehýbat se. Když se hýbu, bolí to a já se nemohla znovu vypořádávat s bolestí.

Někde ve tmě zazvonil telefon. Zvonění známé písničky, které mi vyslalo do srdce šíp. Věděla jsem, že je to pro mě, ale nezvedla jsem to. Jeho hlas by otevřel temnotu, kterou jsem se obalila. Potřebovala jsem temnotu-držela bolest zavřenou. Takže jsem to nechala zvonit. Písnička nakonec přestala a já věděla, že to zvonění už nikdy neuslyším. Musela jsem se držet temnoty. To zadržovalo bolest. Bylo to tak mnohem jednodušší.

Vylekalo mě zaklepání na okno a já vyskočila. Okno se otevřelo a já nehybně seděla, neschopná vetřelce zastavit. Boj ve mně byl pryč. Sledovala jsem jak vetřelec vešel dovnitř. Temnou tekou se prodral povědomý hlas kamaráda a moje slzy začaly padat.

Marcus si sedl dolů vedle mě, opřel se o zeď a přitáhl si mě do náruče. Byla jsem jako dítě, schoulila jsem se mu na klíně a brečela. Nemluvil. Jen mě držel a jeho ticho a přítomnost zmírňovali bolest. Když se pláč nakonec uklidnil, podívala jsem se na něj a dotkla se jeho tváře. Byl skutečný a byl tady. Dokonce i potom co kvůli mně přišel o práci, přišel za mnou do temnoty.

“Sadie,” zašeptal jakoby na mě slova mohla být příliš moc. “Potřebuju, abych kvůli mně něco snědla.” Posunul mě, abych seděla vedle něj.

Zmateně jsem se na něj zamračila. Proč mluví o jídle?

“Sadie, poslouchej mě. Jsi tu už tři dny bez jídla a pití. Musíš jíst, zlatíčko, nebo tě budu muset vzít do nemocnice.”

A bylo to tu zase, výhružky. Zavrtěla jsem hlavu. Nechtěla jsem jídlo. Marcus držel můj obličej v dlaních jako bych byla křehká a mohla se každou chvíli rozbít.

“Sadie, chceš aby ti bylo líp?”

Dokonce ani v temnotě jsem se nechtěla zhoršit. Chtěla jsem zlepšení. Chtěla jsem mít důvod k úsměvu.

“Já vím, že chceš. Dej si trochu vody a chleba, já tu budu s tebou a chci, abys pro mě něco snědla, dobře?” Přidržel mi u pusy sklenici vody a já se poslušně napila. Nebude mi po tom lépe. Věděla jsem, že voda není odpověď na mojí bolest, ale stejně jsem jí vypila. Chtěla jsem mu z očí odstranit ten vyděšený pohled.

“Hodná holka,” řekla tiše, ulomil kousek chleba a dal mi ho k puse. “Teď si kousni.”

Udělala jsem to a on se usmál. Vidět ho se usmívat mi připomnělo, že já se už možná nikdy znova usmívat nebudu.

“Tak je to dobře. Teď se ještě napij.”

Poslechla jsem a on se zdál nadšený. Takže jsem snědla víc z toho co mi podával a pila ze skleničky v jeho ruce. Když jsem dojedla co přinesl, usmíval se jakoby vyhrál nějakou medaili.

“Vedla sis skvěle. Co kdyby ses teď šla umýt a půjdeme na pláž sledovat vlny?”

Uvědomila jsem si, že chci ven z tohohle pokoje. Možná najdu jiný způsob jak se vyrovnat s bolestí. Oceán byl vždy uklidňující. Měla jsem ho ráda. Přikývla jsem a on vstal a vytáhl mě nahoru. Zakymácely se mi nohy a pro oporu jsem se ho chytila za paži.

“To je moje holka. Drž se mě.”

Vyšla jsem s ním na chodbu a Jessica tam stála s úlevou v očích.

“Jedla?” zeptala se Marcuse a on přikývl. “Ach, broučku, to je úžasný. Pojď, pomůžu ti umýt.”

Vzala mě za ruku a já ztuhla. Nějaký druh bolesti se snažil prodrat na povrch.

“Ehm, možná bych jí měl nejprve dostat dovnitř a uvidíme jak to odtamtud půjde.”

Jessica přikývla a ustoupila. Marcus mě odvedl do koupelny a postavil mě před zrcadlo. Bledá dívka s tmavými kruhy pod očima, která se na mě dívala, mě vyděsila. Zachvěla jsem se.

“Aspoň teď vidíš proč se mnou musíš jít ven. Potřebuješ čerstvý vzduch a mořský vítr je pro tebe to nejlepší. Ale napřed mě musíš nechat jít za dveře a máma ti pomůže umýt. Jsi zeslábla z hladu a dehydratovaná.”

Chtěla jsem být zase sama sebou. Cizinka v zrcadle se mi nelíbila. Přikývla jsem a on mě pak pustil a do malé místnosti vešla Jessica. Nechala jsem si od ní pomoct s vysprchováním a učesáním. Jakmile jsme byly hotové, odraz v zrcadle se zdál méně děsivý, ale pořád jsem to nebyla já.

Čerstvý vzduch úžasně voněl. Stála jsem na písku a nadechovala jsem se, zatímco přede mnou narážely vlny. Voda mi omývala kotníky a lýtka, ale já stála a dívala se na vodu.

“Přišel bych dřív, kdybych to věděl,” řekl za mnou Marcus.

Nechtěla jsem o tom mluvit. “Nebyl to tvůj problém.”

Jeho ruce se jemně dotkly mých paží. “Vím, že všechno co právě teď potřebuješ je přítel a já jím pro tebe chci být.”

Taky jsem chtěla kamaráda. “To se mi líbí.”

Lehce mi stiskl ruce. “Nebudu tě nutit mluvit o ničem na co nejsi připravená.”

“Děkuju.” Nechtěla jsem už být v temnotě.

“Včera volala slečna Mary. Dělá si o tebe starosti a chybíš jí. Mám ti od ní vyřídit, že jsi v jejím domě vždy vítaná.”

Vědět, že jsem neztratila vše zmírnilo bolest. “A pan Greg chce, abych tě k němu přivezl na šachy hned jak se ti bude chtít.” Chtěla jsem se usmát, ale nemohla jsem. “Drby už začínají opadávat. Ale bojím se, že na See Breezské střední budeš nejvyhledávanější holka.” Ztuhla jsem. Chtěla jsem být znovu neznámá a přehlížená. “Hej, nenapínej se celá. Není to špatná věc.”

Zavrtěla jsem hlavou. “Nechci myslet na školu.”

Povzdychl si. “Sadie, budeš se muset sesbírat a jít dál. Když o tom nebudeš mluvit, nebudeš schopná pokračovat dál.”

Věděla jsem, že má pravdu, ale bolest, kterou myšlenky evokovaly byla příliš intenzivní, nemyslím, že to zvládnu. “Bolest…nemůžu dýchat, když začnu vzpomínat.”

Chvíli nic neříkal. Stáli jsme a sledovali společně vlny. Poprvé od chvíle co byl Jax pryč jsem mohla bez bolesti dýchat.

“Doufám, že jednoho dne vyvolám v někom stejně tak úžasném jako jsi ty stejnou lásku a potřebu.”

Otočila jsem k němu pohled. “Když jste spolu je to ta nejúžasnější věc na světě, ale když to skončí, bolí to. Bolí to víc než by sis kdy dovedl představit.” Slyšela jsem ta slova vyjít ven a byla jsem překvapená, že jsem své myšlenky vyřkla nahlas.

“Udělala bys to jinak kdybys mohla, když teď víš jak to skončí?”

Dovolila jsem si myslet na Jaxův úsměv a jeho paže kolem mě a věděla jsem, že bych nezměnila vůbec nic. Vrátil se mi náš poslední tanec, ze kterého jsem si zapamatovala každou vteřinu a s tím přišla i bolest. Podlomila se mi kolena a Marcus mě chytil a držel nahoře. Bojovala jsem s bolestí štěstím, které jsem poznala a zdálo se, že se to lepší. Ne, pokud bych se mohla vrátit a udělat to znovu, snažila bych se jen o to být silnější, nebo…prostě víc. Snažila bych se být někdo, kdo by si ho mohl udržet. Někdo, kdo by si ho zasloužil.

“Ne,” zašeptala jsem a věděla jsem, že bych nechtěla propásnout jediný moment. Říct to nahlas a vědět, že nikdy nezapomenu, nebo se nevzdám vzpomínek, ulevilo bolesti zase o trochu víc.

“Taky tě miloval,” přiznal do tmy Marcus.

Uvažovala jsem zda ta slova říká v naději, že se budu cítit lépe, nebo je skutečně myslí vážně. “Nemiloval mě dost,” řekla jsem do nočního větru a obrátila pozornost zpátky k vodě. Pomáhalo mi to se uklidňovat.

“Co je dost?” zeptal se Marcus.

Povzdychla jsem si a zavřela oči. “Být ochotný projít spolu těžkými časy.” Slova dávala smysl, ale nenáviděla jsem, že to zní jako bych jimi Jaxe zrazovala.

“Nevím proč se ho zastávám, ale věřím, že tě opustil, aby tě ochránil. Poprvé od doby co tě potkal tě dal na první místo.”

Vydala jsem tvrdý, chladný smích, který se mi vůbec nepodobal. “Jak pro mě může být dobré vzít mi důvod proč mi buší srdce.”

Marcus mě zval za ruku. “Když tě Jax potkal, věděl, že s tebou nebude moct zůstat. Věděl, že se do jeho světa nehodíš. Dávám si za vinu, že jsem na tebe před ním tlačil, protože to zlomilo jeho odhodlání držet se od tebe dál. Nezvládl žárlivost. Poprvé v životě chtěl něco, co nemohl mít a kvůli tobě s tím bojoval. Sledoval jsem ho. Ale pak to vzdal a když to udělal, byl to začátek konce. Nenávidím ho za to, že nebyl dost silný. Nenávidím ho za to, že ti ublížil. Ale nejvíc ze všeho ho nenávidím za to, že ti ukradl srdce a já si nemyslím, že bude ještě někdy stejné.”

Nechtěla jsem se s Marcusem hádat. Přišel mě vyvést z temnoty, když to nikdo jiný neudělal. Byl kamarád. Můj vůbec první. Věděla jsem, že nikdy nepochopí, že nelituji jediného okamžiku co jsem s Jaxem strávila. Bolest, kterou jsem teď trpěla stála za každý moment strávený s ním.

Takže jsem se dotkla jeho paže a odvrátila se od jeho smutné tváře. “V jedné věci máš pravdu. Moje srdce-vzal si ho sebou.”

V příštích několika dnech temnota ustupovala. Vzpomínky začaly prozařovat tmavá místa. Nemohla jsem se vrátit k práci v Jaxově domě. Můj čas tam byl u konce. Po týdnu doma přišla Jessica do mého pokoje.

“Jestli chceme jíst, potřebujeme peníze. Mě nikdo nenajme, když jsem připravená každou chvíli porodit. Vím, že jsi zraněná, ale za chvíli začneš hladovět a bude ti horko jestli si nenajdeš práci.”

Očekávala jsem to. Věděla jsem, že nám dochází hotovost a Jessica měla pravdu, ona pracovat nemohla. Byla jsem tu jediná schopná osoba. Přinesla mi kus papíru.

“Zavolej slečně Mary. Říkala, že by ti mohla obstarat práci, pokud budeš chtít pomoct. Co ti může seznat ona, bude stokrát lepší než cokoliv co by sis našla sama. Stonovi také dali všem letním zaměstnancům odstupné, když odjeli o měsíc a půl dřív. Slečna Mary říkala, že šek pošle poštou.”

Trhla jsem sebou a Jessica si povzdychla a posadila se na postel. “Vím, že mluvit o něm bolí a jsi tak plná hrdosti, že je pro tebe těžké si od něj vzít peníze, ale právě teď tyhle peníze potřebujeme.”

Přitáhla jsem si kolena pod bradu. “Ano, ale rodina odjela dřív kvůli mně. Proč by mi měli platit ze to, že jsem je přinutila k odjezdu?”

Jessica si povzdychla a zavrtěla hlavou. “Tys neudělala nic špatného, jen ses zamilovala. Nemůžu říct, že bych tě vinila-byl sexy-ale vztah s někým jako on byl od začátku nemožný. Oni odjeli dřív a ty jsi kvůli tomu ztratila práci. Dluží ti stejně jako všem ostatním.”

Zavrtěla jsem hlavou. “Ne, nic mi nedluží!”

Jessica vstala. “No, bez ohledu na to co si myslíš, ten šek si vezmeme a nakoupíme jídlo a plíny. Přestaň být tak sobecká a otevři očí faktům, Sadie. Brzy tu bude další hladový krk a žádné množství tvého fňukání a utápění se v sebelítosti, nebo pýše, se o naše potřeby nepostará. Takže s tím přestaň a jdi dál.”

Jessica se otočila a odešla z pokoje. Souhlasila jsem s jednou věcí, potřebujeme peníze. Takže jsem vstala a šla se obléknout, protože jsem si musela jít najít práci.

JAX

Seděl jsem na posteli ve svém bytě a v ruce držel telefon. Zrovna mi volala slečna Mary a řekla mi, že sehnala Sadie novou práci. Takovou, kde bude moct zůstat i během školy. Říkala, že Sadie vypadala dobře, když jí naposledy viděla a že tráví spoustu času s Marcusem.

Z představy, že se do Marcuse zamiluje a půjde dál, se mi těžko dýchalo. Zavřel jsem oči a zabořil obličej do dlaní. Půjde dál. Možná ne hned a možná ne s Marcusem, ale jednoho dne to přijde. A náš společný čas pro ní nebude nic víc než jen vzpomínka, na kterou bude chtít za každou cenu odehnat.

V očích mě štípaly slzy a já je nechal padat. Nikdo tu nebyl, aby mě viděl brečet a já potřeboval brečet. Potřeboval jsem truchlit. Ztratil jsem všechno. Šanci na to být někdy skutečně šťastný. Se Sadie jsem to na chvíli našel, ale teď to bylo pryč.

SADIE

Slečna Mary měla dobré kontakty. Už tři týdny jsem pracovala v archivu místní právnické kanceláře. Sousedka slečny Mary pracovala pro právníka a on potřeboval, aby někdo pomáhal jeho sekretářce. Se zářným doporučením slečny Mary mě najal a já si vydělala přesně tolik co předtím. Až začne škola budu po vyučování chodit rovnou do kanceláře a pracovat každý večer do šesti. Mary Ellis, sekretářka, byla přibližně ve stejném věku jako Jessica a pracovalo se s ní dobře. Práce mě bavila a občas jsem byla dokonce tak zaměstnaná, že jsem nemyslela na pana Grega a jeho válečné historky, nebo slečnu Mary a její smích. Dokončila jsem třetí týden a v ruce jsem držela šek. Ještě nebyl nezbytně nutný, vzhledem k tomu, že odstupné od Jaxe bylo bláznivé a Jessica mi zabránila, abych ho vyhodila. Slečna Mary mě ujistila, že všichni dostali stejnou částku. To mě trochu uklidnilo, ale ne dost. Tak nějak jsem se pořád cítila jakoby si mě kupoval. Nesnášela jsem tyhle myšlenky.

Zaparkovala jsem kolo u dveří a uslyšela z domu výkřik. Srdce se mi rozbušilo. Rozrazila jsem dveře a běžela dovnitř. Jessica stála v předklonu v kuchyni a po nohách jí stékala krvavá voda. “Co se děje?” zeptala jsem se vylekaně.

“Zavolej 911, hned.”

Na pultu ležel její telefon a já ho popadla. Znovu zaječela. Tak strašně se mi třásly ruce, že bylo těžké vytočit číslo. Něco bylo příšerně špatně.

“Devět-jedna-jedna, jaký máte problém?”

“Moje matka krvácí a má velké bolesti, křičí. Je v osmém měsíci těhotenství—možná už skoro v devátém. Myslím, nejsem si jistá.”

Doufala jsem, že moje rychlá slova dávala smysl.

“Pomoc už je na cestě. Řekni mi co tvoje mamka dělá.” Hlas zněl tak klidně.

“Ztěžka dýchá a sedí na židli.”

“Zeptej se jí jak se cítí.”

Podívala jsem se na ní. Z obličeje jí zmizela všechna barva. Oči měla velké a vyděšené. Když jsem mámu viděla vystrašenou a v bolestech, chtělo se mi panikařit.

“Jak se cítíš?” zeptala jsem se roztřeseně.

“Právě teď je to dobrý, ale to nic neznamená. Vrátí se to.” Procedila skrz zuby a zavřela oči.

“Teď je v pořádku, ale říká, že se to vrátí.”

“Má pravdu, vrátí se to. Tvoje máma začíná rodit. Potřebuji, abys zůstala klidná, došla namočit žínku do studené vody a otřela jí obličej. Pomůže jí to uklidnit.”

Udělala jsem co mi hlas řekl. Jessica tiše seděla zatímco jsem jí omývala.

“Jak je jí?” zeptal se hlas.

“Dobrý. Utřela jsem jí obličej a dýchá snadněji.”

“To je dobře. Dítě nepřichází příliš rychle. Teď by jí mohlo pomoc, kdybys jí přinesla nějakou ledovou dřeň, nebo nalámaný led k cucání.”

Začala jsem rozbíjet ledové kostky, když jsem venku uslyšela sirény sanitky.

“Sanita je tady,” řekla jsem hlasu v telefonu.

“Dobře. Všechno bude v pořádku a ty sis vedla opravdu skvěle. Zavěs a jdi za nimi.”

“Děkuju,” řekla jsem rychle a zavěsila telefon. Běžela jsem ke dveřím a do široka je otevřela, zrovna když se muž chystal zaklepat. “Je přímo tady.”

Mávla jsem a on šel rychle dovnitř i s dámou za ním. Mluvili s Jessicou, zkontrolovali jí puls a tlak. Když byli s prohlídkou a otázkami hotoví, donesli jí nosítka, položili jí a zastrčili jí do sanitky. Stála jsem zmrazená a nejistá. Jessica nebyla nejlepší matka na světě, ale milovala jsem jí a po tváři mi stékaly slzy. Nechtěla jsem myslet na to, že by se jí mohlo něco stát.

Dáma mi řekla, “Ach, zlato, všechno bude v pořádku. Tvoje maminka jen začala rodit. Pojď, utři si slzy než je uvidí. Poslední věc co potřebuje je vidět tě smutnou.”

Udělala jsem co řekla. Najednou jsem si uvědomila, že když nepojedu za nimi, budeme bez odvozu domů až bude potřeba. A pak mě napadla skutečnost, že musím vzít autosedačku a všechny věci do nemocnice.

“Já…budeme potřebovat naše auto a věci pro dítě.”

S úsměvem na tváři ke mně došel zdravotník. “Dobře, jdi pro věci, které bude tvoje mamka a dítě potřebovat a přivez auto. Až přijedeš do nemocnice, zeptej se na informacích a oni tě nasměrují k jejímu pokoji.”

Zírala jsem na ženu jak zalezla dozadu za Jessicou.

“Nezapomeň na její věci,” řekla. “Bude potřebovat toaletní potřeby a noční košili, také pak něco v čem půjde domů.”

Přikývla jsem a dveře se zavřely. Nemůžu uvěřit, že už se to děje. Sledovala jsem je odjíždět a pak jsem spěchala do domu sbalit vše co by mohli Jessica a dítě potřebovat. Hezky jedno po druhém, nejprve jsem utřela krev a vodu z podlahy a ze židle kde seděla. Mít dítě byla opravdu nechutná věc. Poté co bylo v kuchyni čisto jsem šla do Jessičina pokoje a našla autosedačku, kterou koupila z druhé ruky ještě než jsme odjely z Tennessee.

Slečna Mary mi minulý týden do práce poslala tašky oblečení pro holčičku i pro kluka. Nechala si skoro vše co nakoupila pro svoje vnoučata, když z toho vyrostli. Prohrabala jsem se dětským oblečením a našla nejmenší věc. Byl to měkký žlutý overal v předu na cvočky. Tohle by mělo být dobré pro kluka i holku. Vzala jsem to a rychle chňapla pro přebalovací tašku na věci co Jessica dítěti koupila. Neměla jsem tušení co z toho bude potřeba, tak jsem prostě vzala všechno. Potom co jsem měla věci pro dítě připravené, zabalila jsem Jessice hezké, propínací letní šaty a spodní prádlo, stejně tak pár nočních košil. Měla velmi skromné prádlo na spaní, takže jsem k tomu přidala pár triček, která by si mohla přetáhnout na vrch. Jakmile jsem měla všechno sbalené, zamířila jsem k autu a naložila ho. Chtěla jsem tam být až se dítě narodí. Chtěla jsem zažít jeho příchod na svět. Devět měsíců to pro mě byl cizinec. Až doteď jsem měla jen Jessicu. Nyní budu mít sourozence.

Posunula jsem si popruh tašky zpátky na rameno a vystoupila z výtahu. Čekárna byla plná nedočkavých lidí všeho věku. Prarodiče houpali na kolenou děti, ukazovali a rozplývali se nad miminky v okně. Tohle bylo šťastné místo, kde začínal život. Šla jsem k dvojitým dveřím, vedoucím k přijímacímu pokoji. Minula jsem novopečené tatínky a skoro novopečené tatínky, postávali kolem kávovaru a vyprávěli si příběhy o tom jak se jejich manželky změnily v příšery. Pár z nich se rozhodlo, že je lepší se schovat tady, než být svědky narození jejich dítěte. Uvažovala jsem jestli se i z Jessici stane jedna z těchhle bláznivých příšer, zatímco jsem hledala pokoj 321. Našla jsem ho a zhluboka jsem se nadechla, než jsem vešla dovnitř. Byla jsem vše co Jessica měla. Nikdo jiný u ní stát nebude, aby jí držel za ruku. Byla jsem jen já a nemohla jsem nikam jít.

“Sadie, ach bože, vzala jsi všechny věci. Měla jsem si sbalit, ale nenapadlo mě, že to přijde tak brzy.”

Přikývla jsem, položila tašku na židli a šla za ní. Vedli k ní všechny druhy kabelů. Byla mokrá potem, vlasy se jí lepily k hlavě a zůstávala bledá. Kromě toho nenadávala a nevydýchávala se jako ostatní ženy na tomhle patře.

“Ehm, vypadáš dobře,” přiznala jsem.

Usmála se a pokrčila rameny. “No, ještě není konec, zlato a zhorší se to. Postup se teď zpomalil a jsem sjetá Demerolem. Vím, že je tam bolest, ale právě teď je mi to jedno.”

Přikývla jsem, nebyla jsem si jistá co to znamená. “No, potřebuješ něco?” zeptala jsem se, chtěla jsem být užitečná.

“Víc ledu by bylo fajn,” zamumlala. Přikývla jsem a zamířila ven hledat led. “Počkej! Budeš potřebovat můj kelímek.”

Otočila jsem se a vrátila se pro plastový nemocniční kelímek vedle postele. “Hned jsem zpátky.”

Našla jsem led a naplnila kelímek po okraj. Chtěla jsem se ujistit, že je v pořádku než půjdu zavolat slečně Mary. Jakmile měla Jessica vše co potřebovala, vyklouzla jsem z pokoje a vyšla z nemocnice. Zavolala jsem slečně Mary.

“Halo.” Její veselý hlas mi rozjasnil ducha.

“Slečno Mary, tady Sadie. Jen volám, abych vám řekla, že moje máma rodí.”

“Ach, takhle brzy, ale neměj z toho strach. Taky jsem měla moje holky o několik týdnů dřív a vše bylo fajn. Přijedu se za tebou podívat hned jak skončím v práci. Jak ti je?”

Usmála jsem se teplu, které mě naplnilo, když si o mě slečna Mary dělala starosti. Jessica mě milovala, ale nikdy si o mě nedělala skutečné obavy.

“Jsem v pořádku a máma si vede dobře. Dali jí nějaký Demerol a říkala, že díky tomu nemá bolesti.”

Slečna Mary se zasmála. “Jo, to je úžasná věc, to ti povím. No, brzy budu u tebe a možná tam už bude i dítě. Zavolej, kdybys mě potřebovala, slyšíš?”

Nemohla jsem si pomoct a usmála se. “Zavolám.”

“Zatím naschle,” řekla veselým tónem, ze kterého se vždy zdálo, že bude vše v pořádku.

“Naschle,” odpověděla jsem než jsem stiskla konec. Znovu jsem telefon vypnula a zastrčila ho do kapsy.

Když jsem se přiblížila k Jessičinu pokoji, slyšela jsem povědomý křik a spěchala dovnitř. Jessica seděla na posteli s roztaženýma nohama-naštěstí kolem sebe měla deku. Sestra, která se zdála velmi klidná a rozvážná, vzhledem k tomu, že na ní pacientka ječí nadávky, se na mě usmála. Omluvně jsem jí úsměv oplatila a šla se postavit vedle Jessici.

“Už bude rodit?” zeptala jsem se nervózně.

Sestra přikývla. “Ano, jakmile sem přijde doktor, může začít tlačit.”

Stáhl se mi žaludek. Z celé té představy tlačení a místa, kudy dítě přijde na svět, se mi trochu zatočila hlava. Nicméně Jessičin další uši trhající výkřik byl jako facka do tváře a já rychle vyhnala tyhle myšlenky z hlavy.

“Co můžu udělat?” zeptala jsem se, úzkostně zírajíc na sestru.

“Můžeš mě zamknout v mém pokoji jestli se ještě někdy rozhodnu jít znova na rande!” zaječela Jessica a popadla mě za ruku, když jí udeřila další prudká kontrakce.

Zašklebila jsem se a bojovala s nutkáním odstrčit od sebe její ruce. Jakmile to skončilo, uvolnila ocelový stisk a já ustoupila z jejího dosahu. Sestra se na mě zasmála.

“To je asi nejmoudřejší,” zašeptala, když kolem mě procházela zkontrolovat pípající přístroj.

Jessica znova zaječela a tentokrát její smrtelný stisk schytalo zábradlí postele. Promnula jsem si ruku, vděčná, že jsem ustoupila.

“Ach, doktor je tady.” Sestra se rozzářila, očividně byla připravená s tímhle skoncovat a uniknut násilí, které se matce řinulo z pusy.

“Zůstanete tu?” zeptal se doktor, mračíc se, když si na ruce natahoval gumové rukavice.

Jessica zalapala po dechu a přikývla. “Ano! Ona zůstává!” vykřikla a pak znovu zaječela.

Přikývla jsem.

Pokrčil rameny a zaujal své místo mezi jejíma nohama. “Dobře, slečno White, jste připravená začít?” zeptal se vesele a já uvažovala jestli musí být někdo mentálně mimo, aby byl rád, že je v místnosti s ječící ženou a chystá se dostat z jejího těla dítě.

“Dostaňte to ven!” zaječela.

“Usmál se na ní. “Opravdu brzy se vrátí k normálu.” Mrkl a kývl na sestru.

Přistoupila jsem zpátky k Jessičině hlavě, když jí přehodil bílé prostěradlo přes kolena.

“Dobře, slečno White, až začne kontrakce, chci aby jste tlačila jak nejsilněji to půjde,” instruoval.

Jessica lapala po dechu, pak začala ječet a tlačit najednou.

“To je skvělé! Pokračujte tak dál a ten maličký tu bude každou chvíli.”

Přestala, aby popadla dech, než se její obličej přeměnil na příšeru, o které předtím mluvili ti muži a ječela a tlačila. Prošli jsme tím ještě několikrát a pak jsem slyšela nezaměnitelný dětský pláč.

“Nádhera! Teď se můžete uvolnit. On už je tady.”

Doktor řekl ‘on’. Už jsem se nestarala o nechutnou scénu co jí probíhala pod nohama. Jen jsem chtěla vidět ten malý život, který byl teď součástí mě.

Sestra ho zabalila do deky a usmála se na mě. “Máš bratříčka.” Podala dítě Jessice, která se navzdory vyčerpání usmála na malý život v rukách.

“Ahoj Same,” zašeptala.

Naklonila jsem se přes ní a prohlížela si jeho miniaturní rysy.

“Same, seznam se se svojí velkou sestrou, Sadie,” řekla, podávajíc mi malý uzlíček.

Ztuhla jsem a civěla na ní jakoby se zbláznila.

“Ach, no tak. Je to jen miminko. Pochovej si ho.”

Vklouzla jsem pod něj rukama a vzala si ho. Jeho tenké malé pěstičky si probojovaly cestu ven z deky, houpal s nimi ve vzduchu a trochu zanaříkal. Zasmála jsem se. Byl jako malý zázrak.

“Musíme ho umýt a udělat mu pediatrickou prohlídku. Ale brzy ho zase přineseme zpátky na jídlo.” Sestra se postavila přede mě a napřáhla ruce.

“Dobře,” řekla jsem přes knedlík v krku. Neochotně jsem jí podala toho nového človíčka, kterého jsem už teď milovala a sledovala jsem jí jak ho bere pryč.

“Neboj se, taky jsi byla ošklivá, když jsi vyšla ven, ale po pár dnech jsi byla nejkrásnější dítě jaké jsem kdy viděla.”

Podívala jsem se na Jessicu, která si lehla a zavřela oči.

“Je krásný už teď,” odpověděla jsem. Už teď jsem toho malého chlapečka chtěla bránit.

Zasmála se. “Ne, vypadá jako seschlá švestka. Stejně jako všichni novorozenci.”

Zamračila jsem se a snažila si připomínat, že Jessica není normální, takže bych neměla čekat, že se bude chovat normálně po porodu.

“Omluvte nás, ale musíme se o maminku teď postarat a přestěhovat jí na pokoj. Proč si nedojdeš něco sníst a odpočinout si? Tohle pro tebe muselo být celé velice náročné.” Sestra, která si tu s námi celou věcí prošla se na mě usmívala.

Odešla jsem z pokoje. Byla jsem jako v mlze, když jsem vešla do čekárny a okamžitě jsem byla obklopená.

SADIE

“Jak ti je?” Marcus byl vedle mě, dotýkajíc se mé ruky. Podívala jsem se mu do velkých, ustaraných očí a usmála se.

“Ustup, kluku a nech jí trochu nadechnout. Sice zrovna neporodila, ale její máma ano.” Slečna Mary odstrčila Marcusovu ruku a rozzářila se na mě.

“Je tak nádherné jako ty?”

Zasmála jsem se a zavrtěla hlavou. “Ne, on je nejkrásnější věc jakou jsem kdy viděla,” odpověděla jsem popravdě. Vůbec se mi nezdál jako švestka. Byl dokonalý.

“Zdá se mi těžko uvěřitelné, že by tě nějaký muž překonal v kráse,” ozval se další známý hlas. Preston zavrtěl nohama a usmál se.

Neviděla jsem ho za Marcusem. Usmála jsem se a pokrčila rameny. “No, věř tomu,” řekla jsem a všichni se zasmáli.

“Z cesty vy bando supů. Ani to děvče nevidím, natož, abych s ní mohl mluvit,” zabručel pan Greg, když odtlačil Marcuse z cesty.

“Takže je to kluk? No, to je dobrá zpráva! Je zdravý a všechno?”

Přikývla jsem, ohlédla jsem se do okna s miminky a viděla, že ho tam přinesli. “Tady je. Pojďte se podívat.”

Otočila jsem se a šla ke sklu. Znovu byl celý zabalený, ale tentokrát hezký a čistý. Sestra, která si pro něj předtím přišla mě uviděla a přinesla ho k oknu, aby ho mohli všichni vidět.

“Je krásný,” zářila slečna Mary.

“Podívejte na toho chlapíka. Už teď má připravený pěsti k boji.” Marcus se na mě usmál.

Zavrtěla jsem hlavou a zasmála se, pak jsem se otočila zpátky k bráškovi.

“Hádám, že jestli je tu hezký kluk, tak je to tenhle,” obdivoval ho ze svého místa za mnou pan Greg.

Nemohla jsem souhlasit víc.

“Tak dobře, jak je mámě?” zeptala se slečna Mary a poodešla od okna, aby se mohli podívat i ostatní.

“Vedla si skvěle. Byla, ehm, ke konci byla trochu hlasitá a vzteklá, ale teď je v pořádku a zrovna usínala, když jsem odcházela.

Slečna Mary se zasmála a zavrtěla hlavou. “Hádám, že potom cos viděla neplánuješ mít v blízké budoucnosti mimčo.”

Zasmála jsem se. “Máte pravdu, neplánuju.”

Marcus přišel vedle mě. “Co kdybych tě vzal na něco k jídlu, zatímco musíš počkat? Musíš být vyhladovělá.”

Byla jsem připravená ho odmítnout, když slečna Mary přikývla. “Zajdi si s klukama něco zakousnout. Bude to trvat nejméně hodinu než tě pustí zpátky za matkou. Kromě toho až dnes budete odcházet, bude už příliš tma, aby ses někde stavovala sama.”

“Jasně.”

Věděla jsem, že s Marcusem a Prestonem se nebudu muset pouštět do žádných hlubokých rozhovorů. Měla jsem hlad a vypadnout z nemocnice bude dobrá změna prostředí.

Naštěstí jsme se nemuseli mačkat v Marcusovo náklaďáčku, protože Preston přijel Jeepem. Marcus ale seděl vzadu a Preston se zdál velice spokojený. Všichni jsme se shodli na burgeru v Pickle Shack. Co jsem začala novou práci neměla jsem moc volného času a Marcusovi návštěvy byly vždycky krátké. Byla jsem ráda, že si sedneme a popovídáme si, aniž bych musela spěchat do práce.

Sedli jsme si do boxu a Preston střelil po Marcusovi smrtící pohled, když vklouzl na místo vedle mě. Začínala jsem si myslet, že Marcus nepřeháněl a možná se Prestonovi vážně líbím. Ne že by na tom záleželo. Moje srdce se při pohledu na něj nerozbušilo a nedostavovalo se chvění. Nepodlamovala se mi kolena, když se usmál. Byl jen další kluk. Věděla jsem, že to tak bude vždycky. Zlepšila jsem se ve vyrovnávání se se vzpomínkami a bolestí. Jakmile jsem přijala fakt, že už nikdy nebudu nikoho milovat tak jako Jaxe, začalo se mi dýchat o trochu snadněji. Vždycky bude v mém srdci, ať už chce nebo ne. Prostě jsem neměla dost místa pro někoho dalšího. On byl můj vzduch, moje duše a vlastník mého srdce.

“Takže, jsi připravená na čtvrťák?” Preston se opřel o stůj a usmál se.

Měl hezký úsměv-dokonce sexy-ale se mnou to nic nedělalo. Povzdychla jsem si a pokrčila rameny, protože pravda byla, že už mi na škole nezáleželo. Nemyslela jsem na svojí budoucnost tak jako před začátkem léta.

“Myslím, že jsem tak připravená jak jen můžu být,” zamumlala jsem.

Zamračil se. “Čtvrťák má být nejlepší rok tvého života. Musíš z toho být nadšená!”

Nebyla jsem a věděla jsem, že to oni nepochopí, takže jsem se nesnažila vysvětlovat, že můj důvod k dýchání je pryč. Přikývla jsem jako bych s ním souhlasila a držela jazyk za zuby.

“Za týden se vracím do Tuscalloosy.” To bylo poprvé co Marcus promluvil. “Musím si sehnat byt a nastěhovat se než začne semestr.”

Marcusova slova mě překvapila. Neuvědomila jsem si, že odjíždí tak brzy.

“Opravdu?” zeptala jsem se, slyšela jsem ve svém hlase smutek. Přikývl a odvrátil ode mě pohled.

“No, určitě se semnou přijď rozloučit,” připomněla jsem mu, přemýšlejíc, že tohle rozloučení mi alespoň nevezme sílu žít.

Podíval se na mě s podivným výrazem ve tváři, jakoby chtěl něco říct, ale bojoval s tím. “Jo. Přijdu,” řekl nakonec.

“No, dobrá zpráva je, že já nikam nejedu,” řekl Preston, “a můžeš mi kdykoliv zavolat, budu víc než ochotný, ehm, já nevím, vzít tě na večeři, do kina, nebo-au!”

Vyskočila jsem a Preston střílel po Marcusovi dýky. “Proč jsi to udělal?” vyzval ho.

Marcus obrátil oči v sloup. “Zastavil jsem tě než si ze sebe udělal ještě většího idiota.”

Preston si odfrkl. “Je s tebou vždycky takhle náladový?”

Usmála jsem se a zavrtěla hlavou. “Ne.”

Preston se usmál. “Takže ty nemáš rád konkurenci, je to tak, chlapáku?” popichoval, Marcus na svého kamaráda zíral a pak si povzdychla a otočil se ke mně.

“Co si ale neuvědomuje je, že konkurence není ani u stolu.”

Preston se zamračil a pak jakoby se mu rozsvítilo se opřel dozadu a zvážněl, což bylo poprvé.

“Dáte si něco k pití…počkat, ach můj bože, to jsi ty! Ach, nemůžu tomu uvěřit. Holka Jaxe Stona.”

Holka zašátrala v kapse zástěry a vytáhla ven papír a podala mi tužku. “Můžeš se mi prosím podepsat?”

Byla jsem příliš v šoku na to, abych odpověděla, nebo se pohnula, nebo cokoliv. Podívala jsem se na Marcuse a hádám, že si všiml paniky v mých očích, protože vzal papír a tužku a podal je zpátky holce.

“Ehm, proč si místo toho nevezmeš naše objednávky?”

Holce zvadl úsměv a já sklopila oči k rukám. Nebyla jsem si jistá co říct, nebo jak odpovědět. Tohle jsem neočekávala.

Marcus mi objednal kolu, pak mě vzal za ruku. “Hádám, že jsi poslední dobou nebyla moc ve městě?” zeptal se opatrně.

Zavrtěla jsem hlavou, ale nepodívala jsem se na něj.

Zhluboka si povzdychl a sklonil se ke mně. “Věci teď pro tebe budou trochu jiné, alespoň na chvíli. Stále jsi občas v novinách a no, v tomhle městě jsi hvězda. Nikdo se předtím nikdy nedostal ke slávě tak blízko jako ty.”

Zavřela jsem oči. Tohle se nemělo stát. Jax odešel, aby tomu zabránil. Bude můj život stále takový? Kdy si konečně všichni uvědomí, že mě rocková hvězda opustila? Už jsem nebyla jeho a už jsem nebyla zajímavá. Byla jsem jen Sadie White.

“Sadie, podívej se na mě, prosím,” zašeptal Marcus.

Pomalu jsem k němu zvedla oči a všimla si jak servírka ukazuje naším směrem.

“Paráda, rozhlašuje mojí přítomnost,” zamumlala jsem.

Marcus se otočil, aby viděl jak se na nás holky dívají. Otočil se k Prestonovi. “Mohl bys využít toho tvýho vzhledu pěknýho hošíka a rozptýlit tu ‘ach můj bože’ skupinku?”

Preston přikývl. “Jasně.” Šel k holkám a ty se téměř okamžitě začaly usmívat a chichotat.

Zaplavila mě úleva. “Myslíš, že by se mnou šel do školy a udělal to zase?” zeptala jsem se tiše.

Marcus se zasmál. “Ne, tam to budeš muset zmáknout sama. Ale pamatuj si, dostanou se přes to. Je to jen tím, že Jax natočil novou písničku a všude se povídá, že je o tobě. Je to tenhle týden v rádiu hit číslo jedna. Trochu to zase rozčeřilo vody.”

Polkla jsem knedlík v krku. “Co se v té písničce zpívá?” Slyšela jsem se ptát. Štvalo mě, že jsem to chtěla vědět. Bude to bolestivý, ale stejně to tak bylo.

Marcus mi pustil ruku a zavrtěl se. “Dost na to, abych věděl, že je o tobě,” řekl bez emocí v hlase.

Přikývla jsem a obrátila pozornost k oknu, abych sledovala svět venku. Preston se vrátil s naším pitím a položil ho na stůl.

“Děkuju,” řekla jsem a kývla ke smějícím se holkám, které si teď prohlížely už jen Prestona.

Pokrčil rameny a usmál se. “Bez problémů. Jsem rád, že se tenhle dobrý vzhled k něčemu šikne.” Mrkl a napil se.

Uvolnila jsem se a taky si lokla. Dneska jsem toho měla tolik za sebou. Z našeho dua se stalo trio a potřebovala jsem se připravit na dítě v domě. A pak tu byl fakt, že jsem byla mezi cizinci očividně velmi známá. Nechala jsem mysl putovat k Jaxově nové písničce a srdce se mi při té myšlence rozbušilo. V době kdy jsme byli ještě spolu jsem ho vídávala psát v altánu, zatímco jsem pracovala na zahradě. Tenkrát jsem nikdy nesnila o tom, že by psal o mě. Pokud to bylo o mě, co se tam říkalo? Zabodnou se do mě ta slova a přinesou zpátky závoj temnoty? Vrátil by se Marcus do mého pokoje a vytáhl mě z bolesti? Musím vědět o čem ta písnička je. Potřebuju vědět jestli o tom co jsme měli mluví s radostí nebo utrpením. Našel v našich vzpomínkách světlo, nebo pro něj bledly?

Objednala jsem si burger a jedli jsme za lehkého hovoru. Marcus a Preston se bavili o Rockově nadcházející svatbě a pak o fotbalu. Nakonec, když jsem věděla, že jsem dost silná, abych slyšela odpověď jsem se Marcuse zeptala, “Ublíží mi ta slova?” Věděla jsem, že mu bude jasné o čem mluvím.

Marcus se smutně usmál a zavrtěl hlavou. “Nemyslím si, Sadie, ale to záleží na tom co ti ubližuje. Popisuje tě tam a co k tobě cítí. Jestli tohle bude bolestivé, tak ano.”

Polkla jsem, abych zabránila krku se stáhnout.

Preston si odkašlal. “O čem to mluvíte?”

Marcus mi stiskl ruku. “O Jaxově novém číslu jedna.”

Preston vytřeštil oči, civěl na mě a pak zpátky na Marcuse. “To je o Sadie?”

Marcus nadzvedl obočí jakoby ho vyzíval, aby už nic neříkal. “Ano, je.” Vyplivl slova jako varování.

“K čertu, není divu, že lidi chtějí její podpis,” zamumlal a kousl si sendviče.

Musím to slyšet. “Prestone, chtěla bych jít ven do auta a poslechnout si rádio. Nevadí ti to?”

Zavrtěl hlavou. “Ne, klíčky jsou uvnitř.”

Marcus vstal a pustil mě ven. Vykročila jsem ke dveřím a on mě chytil za ruku. Otočila jsem sek němu zpátky.

“Budeš sama v pořádku?” zeptal se tiše.

“Potřebuju to udělat sama,” ujistila jsem ho a on mě pustil.

Seděla jsem a přehazovala stanice dokud jsem nenašla tu, která to bude pravděpodobně hrát nejčastěji a čekala jsem. Nemusela jsem čekat dlouho. V momentě kdy se ozvala kytara jsem věděla čí je to písnička. Přesně tyhle stejné akordy jsem slyšela hrát venku, když jsem pracovala na zahradě. Dokonce i kdyby tahle písnička nebyla pro mě, psal jí zatímco byl se mnou. Když byl můj. Už kvůli tomu pro mě byla speciální. A pak se k hudbě připojil jeho hlas a já se ztratila.

“Tvé oči drží klíč k mé duši.

Tvé ruce léčí všechnu mou bolest,

a ty jsi všechno co dělá tohohle kluka celým.

Když dýcháš, proudí mi žilami teplo.

Když se směješ, moje tělo šílí.

Jsi vše co potřebuji k přežití.

Díky tvému tělu se cítím naživu.

“Neplač. Nejsem tak silný.

Nemůžu tu stát, když je tvý srdce zlomený.

Jak já toužím být vše co potřebuješ.

Ale místo toho jsem vše co je špatně.

Ne, ne, neplač. Nejsem tak silný.

Nemůžu tu stát, když je tvý srdce zlomený.

Jak já toužím být vše co potřebuješ

Ale místo toho jsem vše co je špatně.

“V den kdys mi vstoupila do života,

věděl jsem, že není oběť pustit tě dál.

Nechtěl jsem nic víc než vyhrát tvé srdce.

A jakmile jsem ho měl, má vášeň vše zničila.

Takže teď tu můžu jen stát sám s kytarou a zpívat.

“Neplač. Nejsem tak silný.

Nemůžu tu stát, když je tvý srdce zlomený.

Jak já toužím být vše co potřebuješ.

Ale místo toho jsem vše co je špatně.

Ne, ne, neplač. Nejsem tak silný.

Nemůžu tu stát, když je tvý srdce zlomený.

Jak já toužím být vše co potřebuješ

Ale místo toho jsem vše co je špatně.”

“A to, moji drazí přátelé je nová hitovka Jaxe Stona ‘Don’t Cry’.” Spustil moderátor a já se natáhla a vypnula rádio.

Bolelo to. Byla tam bolest. Ale jeho hlas byl jako balzám na mé rány. Teď jsem měla něco, co mi pomůže zmírnit bolest. Nepřestane úplně, samozřejmě, ale slyšet jeho hlas stačilo ke zmírnění bolesti, i kdyby jen na chvilku. Zvládnu žít den za dnem jen pokud uslyším jeho hlas. Jen pokud uslyším svojí písničku.

***Písničku si můžete i poslechnout ;-) https://soundcloud.com/abbi-glines/dont-cry

Slova písničky se trochu neshodují s knížkou, takže tady ještě sloka z písničky…

Jednoho dne se ohlédneš a uvidíš,

že můj odchod byl to nejlepší.

Máš život, který bych ti nakonec svým světem vzal.

Tak doufám, že se jednoho dne ohlédneš

a vzpomeneš si na moment ve městě.

Protože ty se mnou budeš při každém nadechnutí.

JAX

Sadina máma měla dítě. Slečna Mary říkala, že Sadie je zpátky ve škole a bude dál pokračovat v práci, kterou jí zajistila. Co mi dělalo starosti bylo, že se slečna Mary zmínila, že o Sadie několik týdnů neslyšela. Věděla, že přebíhání mezi prací a školou bylo pro Sadie nejspíš těžké a řekla ať si s tím nedělám hlavu. Brzy Sadie zkontroluje jestli jí nekontaktuje.

Chtěl jsem se jí zeptat na Marcuse, ale nemohl jsem. Nebyl jsem si jistý, jestli bych odpověď zvládl. Jestli už šla Sadie dál, zlomilo by mě to. Právě teď jsem se držel na nitce. Tyhle trošky a kousky, které jsem dostával od slečny Mary byly vše co mě udržovalo naživu.

SADIE

Sam v noci nespal. Spal úžasně během dne, zatímco jsem byla v práci, ale v noci zůstával vzhůru. Jessica se zdála v jakési depresi a když jsem vešla do dveří, podala mi Sama, šla do svého pokoje a brečela. Slečna Mary řekla, že je to normální. Jessica trpěla poporodní depresí, takže jsem si s tím nedělala příliš starosti, až na to, že jsem vůbec nespala. Jessica spala celou noc a pokud jsem se jí snažila vzbudit, propukla v pláč. Když brečela, brečel Sam, takže jsem jí nechávala být.

On a já jsme si během tohoto času vytvořili pouto. Mluvila jsem s ním o všem co jsem nemohla říct nikomu jinému. Vyprávěla jsem mu o životě s Jessicou a jak jí bude milovat, ale jak by neměl očekávat normální mámu. Ujistila jsem ho, že bude v pohodě, protože já tu pro něj vždycky budu, když bude potřebovat. Řekla jsem mu o Jaxovi. Vylila jsem si duši novorozenému dítěti, ale zase jsem mohla volně dýchat potom co jsem to ze sebe dostala. Sam vrněl, usmíval se a kopal. Měl rád, když jsem mluvila, takže jsem to dělala. Dělala jsem ho šťastným a mě to pomáhalo, abych to zvládala.

Bez ohledu jak speciální tyhle brzké ranní hodiny byly, pořád mě vyčerpávaly. V práci jsem bojovala s nutkání zalézt si do rohu a spát. Některé noci spal Sam dvě hodiny, když jsem si ho položila vedle sebe do postele. Další den jsem vždycky fungovala lépe, když se mi dostalo alespoň pár hodin spánku. S Jessicou jsme spolu moc nemluvily. Jakmile jsem přišla domů, šla do svého pokoje brečet a poslouchat hudbu z osmdesátek. Než jsem každé ráno odešla, odnesla jsem jí Sama nakrmeného, přebaleného a čistě oblečeného. Z práce jsem jí volala, abych jí připomněla čas krmení, protože se zdálo, že to nemá všechno pohromadě. Začínala jsem být nervózní, když jsem ho s ní musela nechávat samotného, ale připomínala jsem si, že ona je máma a ne já.

Začala škola. Marcus odjel před dvěma týdny a já stála na dvorku a mávala, zatímco odjížděl. Nejprve jsem zpanikařila, protože jsem se bála co se stane pokud se znovu ocitnu pod černým závojem. Ale pak jsem si vzpomněla na Sama a Jessičino nestabilní chování a věděla jsem, že na tohle nedojde. Musela jsem se teď o někoho starat. Nemůžu se zase uzavřít. Můj život už nepatřil jen mě. Občas se mi zdálo jakoby se chvíle s Jaxem staly v jiném životě. Ale pak mi vzpomínky na jeho úsměv a smích připomněly jak blízko jsem byla štěstí.

Povzdychla jsem si, vzala si batoh a podívala se na spícího Sama. Nechala jsem dveře do mého pokoje otevřené a nechala Sama v kolébce vedle postele. Otevřela jsem Jessičiny dveře a ona se otočila a dívala se na mě nateklýma očima.

“Přijdu pozdě jestli hned nevyrazím. Před hodinou jsem ho nakrmila a má čistou plenku. Spí v mém pokoji.” Stála jsem tam a donutila se jí nedávat další pokyny k péči o vlastní dítě.

Zívla a protáhla se. “Dobře, díky, Sadie. Vím, že jsem tě poslední dobou hodně potřebovala. Ale prostě se nějak nemůžu dát dohromady.” Zněla téměř raněně.

Přikývla jsem a nechala jí tam. Nevěděla jsem co jí říct, protože jediné co mě napadalo bylo, “Dospěj! Máš dítě!” a věděla jsem, že nemůžu, takže jsem jí tam prostě nechala.

Jízda na kole do školy byla krátká a já tam byla na čas, abych si našla novou skříňku a první hodinu. Lidé mě sledovali a pár jich šeptalo, ale já je ignorovala a zaměřila se na úkoly. Dostala jsem skříňku uprostřed chodby. Čtvrťáků očividně přidělovali lepší skříňky.

“Ahoj, cizinko,” řekl za mnou známý hlas a já se otočila a uviděla Amandu.

Netrávila jsem s ní moc času, protože se nepoflakovala se svým bratrem a jeho přáteli. “Ahoj Amando, jak se máš?”

Usmála se a pokrčila rameny. “Skvěle! Konečně čtvrťák!”

Usmála jsem se a přála si, aby mi na tom záleželo. “Jo, konečně čtvrťák,” řekla jsem, předstírajíc nadšení.

Její oči mi přišly soucitné. “Mrzí mě všechno co se stalo. Marcus mi z toho něco řekl než odjel, protože chtěl, abych na tebe dohlédla a zavolala mu, když ho budeš potřebovat.”

Nemohla jsem si pomoct a usmála se tomu. “Máš moc hodného bratra a já si ho nezasloužím,” přiznala jsem, otočila jsem se a dala si zbytek učebnic do skříňky.

Zasmála se. “Jo, no, to bude tím, protože si přeje, aby ti na něm záleželo stejně jako na Jaxu Stonovi.” Ztuhla a kousla se do rtu, když uviděla jak jsem sebou trhla. “Omlouvám se, já…Marcus mi říkal ať o Jaxovi nemluvím…”

Zavrtěla jsem hlavou. “Ne, to je dobrý. Lidé o něm budou mluvit a já se s tím musím naučit vyrovnávat.”

Přikývla, ale nezdála se příliš jistá. “No, raději půjdu na hodinu. Uvidíme se později. Možná spolu budeme mít nějaké společné hodiny.”

Usmála jsem se a přikývla. “To by bylo fajn.”

Zazubila se a otočila se k odchodu, ale pak se zastavila a ohlédla se na mě. “Já, no…Je, ehm…Dobře, nevím jestli není přes čáru o tom mluvit, ale je ‘Don’t Cry’ o tobě?”

Stáhl se mi krk, když jsem si vzpomněla na písničku, kterou jsem nesčetněkrát poslouchala schoulená v klubíčku a vzpomínala. Později jsem jí musela přestat poslouchat, protože mě to dostávalo do nálady, které se jen těžko unikalo. Sam mě potřeboval a já mu to nemohla dělat. Chtěla jsem věřit, že je ta písnička pro mě, ale nevěděla jsem jistě. Slyšela jsem ho pracovat na akordech zatímco jsme byli spolu. Ale neměla jsem jistotu, že to má se mnou něco společného.

Pokrčila jsem rameny. “Já nevím.”

Smutně si povzdychla a odešla. Chvíli jsem se dávala dohromady, když mi slova naplnila hlavu. Musím se sesbírat a jít na hodinu. Po několika hlubokých nádeších jsem se otočila a šla do třídy 223. Začala jsem první den tohoto roku trigonometrií. Jak úžasné.

Po dvou hodinách kdy se mě lidé vyptávali na otázky, na které jsem nechtěla odpovídat, jsem se otřásla při představě vejít do jídelny, kde se ze mě stane hlavní zdroj informací o Jaxovi. Stála jsem u svojí skříňky déle než bylo nutné a pak jsem šla místo toho do knihovny. Můžu se najíst až přijdu domů. Začnu pracovat na domácím úkolu. Sedla jsem si ke stolu, vytáhla trigonometrii a dala se do práce. Moje oči ale měly co dělat, aby se soustředily a já musela bojovat, abych je udržela otevřené.

“Sadie! Vstávej! Sadie!”

Zvedla jsem hlavu a uviděla zamračenou Amandu.

“Jsi v pořádku?” zeptala se, připomínajíc mi jejího staršího bratra.

Protřela jsem si oči a přikývla. “Ano. Hádám, že potřebuju víc spánku.” Věděla jsem, že ano, ale nedostane se mi ho dokud Sam nebude v noci spát.

“No, tak pojď, máš zpoždění na literaturu a pan Harris mě pro tebe málem nenechal jít. Řekla jsem mu, že sis myslela, že máš další hodinu španělštinu a on souhlasil, že tě můžu jít najít.”

Usmála jsem se její představivosti. “Díky.”

Posbírala moje knihy a zatáhla mě za ruku. “Teď mi neděkuj. Možná budeme obě v průšvihu, tak si pospěš. A zbav se toho právě-jsem-se-vzbudila výrazu. Prozradí to naše krytí.”

Protřela jsem si obličej a kývla. Napřed jsme musely jít k mojí skříňce a vyměnit knihy. “Proč jsi vůbec byla v knihovně?” zeptala se, když vzala správné učebnice.

“Protože jsem nechtěla čelit celé jídelně a otázkám co každý má,” zamumlala jsem.

Přikývla. “No, postrádali tě. Jediný důvod proč jsi nebyla bombardovaná v knihovně je, že než všem došlo kde jsi, byl konec oběda.”

Povzdychla jsem si a zabouchla skříňku. “Chci být zase neviditelná,” zabručela jsem a srovnala krok s Amandou.

Zamračila se a zavrtěla hlavou. “To se nestane. Musíš se připravit. Příští měsíc je ples a ty budeš zavalená pozváními.”

To vůbec nepřicházelo v úvahu. Nepůjdu s nikým na rande. A odmítám jít na ples.

“No, pomoz mi dát světu kolem vědět, že nemám zájem,” zamumlala jsem, když otevřela dveře do třídy a vešly jsme dovnitř. Pan Harris mi naštěstí jen věnoval přísný pohled a nic neřekl. Vklouzla jsem do jediné volné lavice za tmavovlasým klukem, jehož hlava mi zacláněla ve výhledu na tabuli. Naklonila jsem se, abych si zapsala čísla stránek, které jsme si měli za domácí úkol přečíst, když se vysoký kluk přede mnou otočil.

“Ty jsi Sadie White, že ano?” zeptal se s úsměvem.

Přikývla jsem, přála jsem si, abych mohla lhát a říct mu ne. Odkašlal si. “Já jsem Dameon Wallace.”

Věnovala jsem mu malý zdvořilý úsměv a hledala stránku, kterou jsme měli číst.

“Umíš mluvit, nebo máš něco proti mně?”

Povzdychla jsem si a vzhlédla. Rozpoutal to o čem byl přesvědčený, že je okouzlující úsměv. Nebylo to zlé, opravdu. Byl dost atraktivní. Ale jeho modré oči postrádaly intenzitu Jaxova ocelově modrého pohledu. Jeho úsměv nevypadal skutečně upřímný. Spíš sebejistý a namyšlený.

“Jen jsem přišla pozdě na hodinu a snažím se to dohnat.”

Rozzářil se na mě pokřiveným úsměvem, o kterém si zřejmě myslel, že je roztomilý. “Bez obav. O moc jsi nepřišla. Takže, jsi zase single?”

Stáhl se mi žaludek. Napjatě jsem se usmál a přikývla, pak jsem se otočila ke knížce.

“Co máš v plánu po škole? Napadlo mě, že bychom si mohli zajít na něco k pití a nebo se projít po pláži.” Zněl si sebou a svou nabídkou tak jistý až jsem si musela připomínat, že jsem milý člověk a ne zlý.

Podařilo se mi usmát a říct, “Po škole pracuju. Promiň.” Vrátila jsem se ke čtení.

“Po práci?” Teď už se zdál trochu nejistý.

“Je mi líto, ale musím jít rovnou domů, udělat si úkoly a pomoc mámě s malým bráškou.” Chtěla jsem dodat, Nehodlám s nikým randit, takže mě nech na pokoji, ale udržela jsem se a zase začala číst.

Pár vteřin mě ještě sledoval, pak si povzdychl a otočil se zpátky. Snažila jsem se pochopit co čtu, ale nedokázala jsem udržet mysl soustředěnou na slova. Nenáviděla jsem pocit jako bych byla předmět ke studování na výstavní polici. Každý chtěl sledovat a vidět co dělám. Jakmile zazvonilo, popadla jsem knihy a zamířila ke dveřím jak nejrychleji to bylo lidsky možné. Potřebovala jsem vypadnout. Hodně, hodně daleko.

“Hej Sadie, počkej,” zavolala Amanda. Polkla jsem, otočila se a viděla jí za mnou běžet. “Co ti Dameon Wallace říkal?” Radostí skoro pištěla.

Zamračila jsem se a snažila si vybavit naší jednostrannou konverzaci. “No, pozval mě ven, já řekla ne a to bylo vše.” Držela jsem oči přilepené na chodbě a nemyslela na zírající lidi.

“On tě pozval ven?” zeptala se s tichou úctou. Jen jsem přikývla.

“Ach můj bože, je to absolutně nejžhavější kluk v Sea Breeze. Víš, že je to rozehrávač a nejen to, má o něj zájem několik jižních univerzit.”

Neměla jsem tušení a bylo mi to jedno.

Pokrčila jsem rameny a otevřela skříňku, abych si vyndala batoh. “To je skvělý. Dobře pro něj,” odpověděla jsem.

Stála a zírala na mě s otevřenou pusou. “Nedokážu pochopit jak jsi mu mohla říct ne. Nikdo mu neříká ne. Holky o něm po nocích sní. Je nádherný. Viděla jsi jeho ruce?” Ovanula se rukou. “Páni,” dodala pro extra efekt.

Obrátila jsem oči v sloup. “Vážně, Amando, když se ti tak líbí, pak s ním jdi na rande. Já prostě nemám zájem.”

Amanda si povzdychla a opřela se zády o skříňky. “Pokud by vzal na vědomí mojí existenci, pak bych po něm šla. Ale až do dneška jsem neviděla, že by měl zájem o holku z téhle školy. Chodí s vysokoškolačkami.”

Přehodila jsem si batoh přes rameno. “No, zdá se, že změnil názor,” zamumlala jsem.

“Je tak roztomilý. Nevím jak jsi ho mohla odmítnout,” hučela Amanda.

Měla jsem jí ráda, ale na tohle jsem neměla náladu. Neměla jsem o tohohle kluka zájem. “Musím jít do práce. Ještě jednou díky za budíček.”

Přikývla a já zamířila k východu.

První den zpátky a už školu nenávidím. Kéž bych mohla splynout a chodit bez povšimnutí, to by bylo snesitelné.

Vzhlédla jsem, uviděla mým směrem mířit Dameona a zrychlila jsem. Uvažovala jsem jak evidentní by to bylo, kdybych se ke kolu rozeběhla. Z mojí rychlosti očividně poznal, že nemám náladu na povídání, protože za mnou neběžel. Musím se dostat do práce, ale napřed jsem si chtěla zavolat a zkontrolovat Sama.

Celý první týden nešel moc dobře. Jediná dobrá zpráva byla, že Dameon pochopil náznaky a nechal mě být. Nicméně potom co jsem podruhé během oběda usnula v knihovně jsem si uvědomila, že tam budu muset přestat chodit. Donutila jsem se čelit jídelně. Ve skutečnosti to nebylo tak zlé jak jsem čekala. Amanda mi držela místo vedle sebe a její kamarádi byli fajn. Dylan McCovey chtěl trochu moc vzpomínat na svojí červencovou párty, ale krom toho to bylo v pohodě. Většinu dní jsem jen seděla u stolu a poslouchala jak si povídají. Sem tam mi někdo položil otázku, nebo se mě snažil zapojit do konverzace, ale moje sociální nedostatky spolu s faktem, že jsem byla vyčerpaná, ze mě nedělali nejlepší společnost.

V pátek Dylan konečně sesbíral nervy, aby se mě zeptal na ‘Don’t Cry’ a já byla hrdá na způsob jakým jsem to zvládla. Přes knedlík v krku se mi podařilo mluvit jasně. Dech se mi příliš nekrátil. Okolí jsem se zdála normální a nevyvedená z míry. Úspěšně jsem odpověděla, “Nevím o kom to je. Nikdy mi to nezpíval,” aniž bych se jednou zadrhla.

V pondělí jsem musela zvládnout první hodinu aniž bych usnula, což byl zázrak, protože Samovi se pořád nedařilo srovnat si den a noc, ani trošku. Dokonce jsem volala slečně Mary, abych se jí zeptala co mám dělat a ona řekla, že ho máme udržovat víc vzhůru přes den. Problém byl, že Jessica chtěla, aby přes den spal a ona se tak o něj nemusela starat. Nerada jsem si to přiznávala, ale nebyla Samovi dobrou mámou. Většinou ho ignorovala a pořád často brečela. Nemohla jsem tohle všechno slečně Mary vysvětlovat, protože pak Jessica vyznívala špatně a já jí nedovedla před nikým shodit. Zdála se tak křehká.

Nicméně se mi stále dařilo zůstávat ve škole vzhůru. Po urputném boji s těžkými víčky během nudné přednášky, jsem zamířila rovnou k toaletám, abych si na probuzení opláchla obličej studenou vodou. Musela jsem ospalost přemoct. Jestli budu během hodin usínat, nedostanu dost dobré známky na stipendium. Obešla jsem skupinku holek, abych se dostala skrz nacpanou chodbu a jedna z nich na mě ukázala. Byla jsem na to zvyklá, takže jsem to ignorovala a šla dál k záchodům.

Ale druhá se otočila. “Sadie White?”

Zastavila jsem se a zvažovala, že budu o svém jménu lhát, chtěla jsem říct ne, vlastně jsem Ivana, výměnná studentka, která nemluví dobře anglicky. Ale místo toho jsem se otočila a uviděla malou zrzku, se kterou jsem se seznámila na párty čtvrtého července. Okamžitě jsem si všimla nepřátelského lesku v jejích očích.

“Ahoj, jsem Mary Ann Moore. Potkaly jsme se v létě u Dylana, ale pochybuju, že si mě pamatuješ, potom všem koho jsi ten večer poznala.” Odmlčela se jako bych měla něco říct, ale já se na ní jen dál dívala a čekala co mi chce. “Ano, dobře, ehm, mám nové vydání Teen Follower a je tam fotka Jaxe Stona s jeho novou holkou, Alanou Harwey. Bude v jeho novém videoklupu…víš, toho pro ‘Don’t Cry.”

Teď už jsem chápala co ta holka chce a nevěděla jsem co jsem jí udělala, že mě tak moc nenávidí. Krk jsem měla vyschlý a začínal se mi svírat. Takže jsem se rozhodla neodpovědět. Usmála se jakoby měla z mojí reakce radost a podala mi časopis.

“Rockové hvězdy jsou tak nestálá stvoření. Jeden nikdy neví koho budou chtít dalšího. Vezmi si ten časopis; Já ho nepotřebuju.” A s tím luskla prsty a skupinka kolem ní jí následovala jako ovce.

Snažila jsem se polknout, ale nemohla jsem. Nedařilo se mi to. Bolest se znovu vrátila a já neměla sílu jí zastavit. Otočila jsem se, abych se rozeběhla, ale v cestě mi stála Amanda.

“Je hnusná kvůli Dameonovi. Teď pojď se mnou a v koupelně tě dáme dohromady.”

Poslušně jsem šla za ní. “Co má Dameon s tímhle společného?” zeptala jsem se a podala jí časopis, kterými strčila Mary Ann do ruky.

Amanda mě zatáhla do koupelny a pak mi zvala časopis.

“Dameon a Mary Ann spolu v létě chodili. Když zjistila, že má o tebe Dameon zájem, stal se z tebe její nepřítel. Dokonce i když ví, že jsi ho odmítla. Myslím, že kvůli tomu tě nesnáší ještě víc.”

Zamračila jsem se. “Proč?”

Amanda navlhčila papírový ubrousek. “Protože jsi odmítla to, co ona tak hrozně chce. Víš, to je tak, Dameon s ní v létě chodil a no, po pár týdnech jí odkopl. Ona ho chce zpátky, protože chodit s Dameonem by z ní udělalo nejpopulárnější holku na škole.”

Povzdychla jsem si a zavřela oči. “Střední škola je fakt stupidní,” zamumlala jsem.

Amanda mi sundala ruku z obličeje a vlhkým ubrouskem mi utřela slzy. “Musíš se sebrat. Pokud si budou všichni myslet, že tě dostanou ukazováním fotek Jaxe s jinýma holkama, umlátí tě s nima.”

Došla jsem k odloženému časopisu a proti svému lepšímu úsudku ho zvedla. Na stránce přede mnou byl Jax na předávání cen a na ruce mu visela nádherná blondýnka s kudrnatými vlasy. Zhluboka jsem se nadechla a sklouzla zády na zeď.

“Kruci, Sadie, proč se na to díváš?” Amanda se mi ho chystala vzít, ale já zavrtěla hlavou a pevně ho držela.

“Ne, nech mě si to přečíst.” Věděla jsem, že tam píšou jen lži, ale nějak jsem si chtěla ubližovat ještě víc.

“Ne!” řekla neústupně Amanda a vytrhla mi časopis z rukou. Pustila jsem ho. Přetočila stránku. “Ježiš, tvoje vlny jsou alespoň přírodní,” řekla než hodila časopis do koše.

Zavřela jsem oči proti bolesti a sedla si na zem. Zdálo se, že si pro mě přichází závoj temnoty a já věděla, že budu muset bojovat tvrději, abych tomu zabránila. V temnotě byl mír, ale pak bych nebyla schopná starat se o Sama a on mě potřeboval. Zavrtěla jsem hlavou a rychle vstala než mě to dostalo. Zaměřila jsem se na svůj odraz v zrcadle a uklidňovala se dokud mi z očí nezmizel ztrápený pohled. Amanda se postavila za mě a vzala mě za ruku.

“Je to jen propagační fotka,” řekla tiše.

Přikývla jsem, protože měla pravdu. Vidět ho na obrázku s jinou holkou nebylo tak těžké, jako vidět ho na ní šťastného. Také jsem chtěla být šťastná. Když mohl být on-tak proč ne já? Protože jsem to byla já kdo miloval příliš. Prostě mi to bude trvat déle než se budu usmívat tak zářivě jako on. Musím na tom zapracovat. Začnu tím, že budu myslet na lidi kolem mě, kteří mě mají rádi. A pak tu byl Sam, který mě potřeboval. Musím se naučit být silná. Kdysi jsem věřila, že jsem velice silná. Teď jsem to v sobě potřebovala zase najít.

JAX

“Lidé mluví. Nebude trvat dlouho než do toho začnou strkat čumák média. Buď se z toho vyhrabeš, nebo se prostě vrať do Alabamy a vezmi si jí zpátky. Nevidím v tomhle o nic víc dobrýho než v ostatních možnostech.” Jason seděl naproti mně v limuzíně a mračil se.

Poslední dva měsíce jsem nebyl v nejlepší náladě. Jestli je to možné, zhoršovalo se to. Dneska jsem měl natáčet nové hudební video pro ‘Don’t Cry’ a nebyl jsem schopný to udělat. Byl jsem tak otrávený z blondýny, kterou vybrali a že to není Sadie, že jsem odešel z placu a řekl jim ať jdou všichni do prdele. Neměl jsem náladu.

“Jsi rock star. Projde ti chovat se jako kretén. Ale, brácho, seber se trochu. Jdi získat Sadie zpátky. Dostaň trochu tý lásky, kterou očividně potřebuješ a pak se začni chovat normálně. Jestli si budou novináři myslet, že máš zlomený srdce, snědí jí zaživa. A to nechceš.”

Měl pravdu. Nemohl jsem tohle dál dělat. Nechtěl jsem, aby se Sadie musela vyrovnávat s dalšíma sračkama. Budu muset světu ukázat, že mám Sadie za sebou a posunul jsem se dál. Neměli žádný důvod jí pořád pronásledovat, nebo o ní zle mluvit. Pokud by si mysleli, že mi zlomila srdce, sežrali by jí zaživa. To nemůžu dovolit. Nedovolím to. Problém byl, jak mám být k čertu schopný předstírat, že nejsem naprosto zdrcený?

SADIE

Za týden bude konec září a já věděla, že jízda na výpary mě brzo položí. Zůstat během hodin vzhůru začínalo být nemožná a to se mi odráželo na známkách. Sam mě pořád držel celou noc vzhůru a podle toho co říkala slečna Mary měl nejspíš koliku. Řekla, že kromě léků na plynatost to s ním musím prostě přetrpět. Jessica se čím dál tím víc uzavírala do sebe, až to dospělo do bodu kdy jsem jí musela volat ze školy, abych zkontrolovala, že nezapomněla Sama nakrmit. Několikrát jsem přišla večer domů z práce a on nebyl tak dlouho přebalený až se mu udělala vyrážka. Pokaždé jsem ho umyla a namazala krémem z lékárny. Pokoušela jsem se Jessice vysvětlit, že pro něj tohle není dobré, ale jakoby mě neslyšela. Sam jí potřeboval. Nedokázala jsem jí vzbudit a čelit faktům, že má teď mimino.

Sam měl jen mě a já se potřebovala sebrat, protože jsem se nemohla taky složit. Čím víc jsem přemýšlela o vysoké, tím víc mi bylo jasné, že tam nemůžu jít a nechat Sama s Jessicou. Nepřežil by to. Škola přešla na druhou kolej za práci. Sunar a pleny stáli jmění. Několikrát mě napadlo nechat školy a složit testy hned, když jsem přišla domů a našla tam Sama plakat hlady a Jessica na mě ječela ze svého pokoje ať s ním něco udělám. Můj život šel šupem ke dnu a zdálo se, že čím víc se snažím dostat ho pod kontrolu, tím horší to bylo.

Vzbudila jsem se s hlavou na kuchyňském stole a s prázdnou lahví v ruce a Sam vedle mě plakal v kolébce. Promnula jsem si oči, abych se mohla soustředit, podívala jsem se na hodiny a uvědomila si, že jsem zaspala. Vyskočila jsem, připravila mu další láhev a nakrmila ho. Dvakrát jsem se snažila dostat Jessicu z postele, aby mi pomohla, ale poprvé po mě hodila polštář a podruhé řekla, že jí bolí hlava. Podařilo se mi obléknout a sesbírat úkoly, které jsem roztahala po celém konferenčním stolku, zatímco jsem se celou noc starala o Sama. Přebalila jsem ho, převlékla a jako na zavolanou rychle usnul. Na jednu stranu jsem byla vděčná, že během dne tolik spí, protože kdyby ne, bála bych se co by mu mohla Jessica udělat. Už jsem jí viděla jak se před jeho pláčem zamkla do jiného pokoje.

Šla jsem se rozloučit s Jessicou, ale už zase spala. Nemělo smysl jí budit. Zamířila jsem ke kolu a nejednou se svět kolem mě naklonil. Zastavila jsem se a opřela se o dům, dokud vlna nevolnosti nepominula a pak jsem nasedla na kolo. Převrátil se mi žaludek jako bych snědla něco špatného. Nemoc jsem na seznamu neměla. Neměla jsem na to čas. Musela jsem do školy. Vyjela jsem z příjezdovky k hlavnímu semaforu, když se mi začalo rozmazávat periferní vidění. Zabočila jsem na hlavní ulici a jela do školy jak nejrychleji jsem mohla. Bylo to jako bych jela do tunelu, který se zmenšoval a svět kolem mě byl jako v mlze. Se školou na dohled vše zčernalo.

Vzbudila mě ostrá bolest hlavy. Nemohla jsem otevřít oči, tak jsem sáhla nahoru a cítila ve vlasech něco teplého a mokrého. Něco odněkud vytékalo. Ruka mi ztěžkla a já jí nemohla ovládat. Nechala jsem jí spadnout a oči stále nespolupracovaly. Pomalu jsem odplula do temnoty. Vítala jsem jí, protože mi připomínala můj temný závoj a já chtěla, aby bolest zmizela.

Plula jsem svými vzpomínkami. Bezbolestná cesta. Jaxův usměvavý obličej mě naplnil štěstím a také jsem cítila chvějivý pocit jeho přítomnosti. Viděla jsem Jaxe sklánějícího se před malou holčičkou v obchodě a při vzpomínce na její obličej, když jí políbil, se mi zatřepetalo srdce. Jax skloněný nad svou první kytarou a zpívající ‘Wanted Dead or Alive’ mě nutil chtít se nahlas smát, ale z nějakého důvodu jsem nemohla. A pak mi Jax zpíval za svitu měsíce a držel mě v náručí. Vracelo se mi tolik vzpomínek, které jsem se snažila tak těžce potlačit, stejně tak ty co mě chtěly rozesmát, ale já se smát nemohla. Těžká deka mi znemožňovala pohyb. Takže jsem tam ležela a bez bolesti si užívala svoje vzpomínky. A stejně jako před tím přišla tma a já do ní odplula.

Volala na mě hudba a hlas, které jsem znala. Tak usilovně jsem se snažila pohnout těžkou dekou, abych ho mohla najít. Znala jsem ten hlas. Hudba přicházela od něj. Jeho hlas zněl smutně, ale slova patřila mě. Byla to moje písnička. Bojovala jsem s dekou, ale ta zůstávala příliš těžká a temnota mě pohltila. Píseň zmizela.

V hlavě mi bušilo a paže mě brněly. Snažila jsem se zavrtět prsty a fungovalo to. Zkusila jsem pohnout nohou a ta se pohnula. Temná deka mě pustila. Chtěla jsem otevřít oči, ale myšlenka na to bolela mojí tepající hlavu ještě víc. Nemyslím, že je zvládnu otevřít. Z nějakého důvodu mi temnota způsobila příšernou migrénu. Vzpomněla jsem si na teplou, vytékající tekutinu a uvažovala jestli stále působí problémy. Zvedla jsem ruku, ale jen kousek, než zase spadla dolů. Někdo se vedle mě pohnul.

“Sadie?”

Zastavil se mi dech a čekala jsem jestli znovu uslyším ten hladký hlas říct moje jméno.

“Sadie, slyšíš mě?”

Chtěla jsem promluvit, ale nebyla jsem si jistá zda by slova byla správná, takže jsem zůstala zticha. Teplá ruka vklouzla do mé a paže mě povědomým způsobem zabrněla. Věděla jsem, že ta ruka musí patřit Jaxovi.

“Sadie, prosím, jestli mě slyšíš, ukaž mi to. Viděl jsem tě se hýbat. Můžeš to udělat znovu.”

Byl to Jax. Jeho hlas zněl vystrašeně a úzkostně. Pohnula jsem rukou v jeho a snažila se otevřít oči. Světlo bolelo a já se přestala snažit.

“Ty mě slyšíš. Dobře, miláčku, poslouchej. Musím dojít pro sestru.”

Sestru? Jakou sestru? Nechtěla jsem, aby odešel. Pevně jsem sevřela ruku, pokoušejíc se ho udržet, pak jsem ho slyšela se zasmát a tíha najednou zmizela a já se mohla nadechnout. Rty se mi zformovaly do úsměvu a na uchu mě polechtal jeho dech.

“Neopustím tě. Přísahám. Ale prosím, nech mě dojít pro sestru,” zašeptal a mě na pažích vyskočila husí kůže. Tiše se zasmál a pustil mi ruku.

V pokoji nastalo ticho a temnota se začala vracet. Chtěla jsem s ní bojovat. Chtěla jsem vidět Jaxe. Potřebovala jsem vidět jeho tvář. Ale tma stejně přišla a já do ní znovu odplula, neschopná to ovládat.

Tichý zvuk mi zahříval uši a já bojovala, abych se k němu dostala. Čím blíž jsem byla, tím se slova zdála jasnější. Znala jsem je, ale nemohla jsem se dostat dost blízko, abych rozuměla. Bojovala jsem s temnotou a napínala se, abych slyšela tichá slova, která mi do chladného těla vysílala teplo. Znovu jsem stiskla ruku, abych se ujistila, že jí můžu stále ovládat a ta už najednou nebyla prázdná. Slova ustala a já je chtěla znovu slyšet. Pokoušela jsme se mluvit, ale nic ze mě nevycházelo. Opět jsem stiskla ruku a teplo v dlani mi připomnělo, že nejsem sama.

“Sadie? Slyšíš mě?”

Chtěla jsem říct ano, ale místo toho se mi podařilo pohnout hlavou.

“Tentokrát neodejdu, miláčku. Zůstanu přímo tady. Můžeš pro mě otevřít oči?”

Jeho hlas zněl tak horlivě a ustaraně. Chtěla jsem ho uklidnit. Ale světla byla příliš jasná. Musím mu to říct. Usilovně jsem se soustředila na slova a pak jsem si vzpomněla jak se mluví. “Světla,” slyšela jsem se říct ochraptělým hlasem.

“Zhasnu je. Vydrž vteřinu.” Jeho ruka pustila mou a pak jsem na druhé straně víček viděla tmu. Vklouzl dlaní zpátky do mojí a stiskl jí.

“Prosím, otevři pro mě oči,” prosil a já je pomalu otevřela.

Všechno se ve tmě slilo dohromady. Pomalu jsem mrkala a věci za začaly vyjasňovat. Nejprve jsem hledala Jaxe a rychle ho našla přímo vedle mě. Vypadal vyčerpaně. Pod očima měl černé kruhy a nutně se potřeboval oholit.

“Ach, tady jsou moje překrásné modré oči,” zamumlal s úlevou na tváři.

“Ahoj.” Zápasila jsem, abych dostala slovo z vyprahlého krku.

Usmál se a srdce se mi zachvělo jako obvykle. “Ahoj,” řekl tiše.

“Proč jsi tady?” zeptala jsem se, posunula si volnou ruku ke krku a tehdy jsem si všimla, že mi do ní vedou hadičky. Zmateně jsem na něj civěla, protože teď už mi skutečnost, že chtěl dojít pro sestru dávala smysl. Byla jsem v nemocnici.

“Jsem tu, protože mě důvod proč každé ráno vstávám, očividně potřeboval stejně moc jako já jí.”

Zavřela jsem oči, snažíc se pochopit co tím myslí. “Prosím, nezavírej znovu oči,” žadonil tiše. Okamžitě jsem je otevřela. Nerozuměla jsem jeho naléhavosti a strachu. A proč se zdál tak unavený.

“Proč jsem tady?” zeptala jsem se, navzdory tomu, že jsem měla pusu a krk vyschlé jak poušť.

Povzdychl si a políbil ruku, kterou držel. “Vyčerpala jsi se a omdlela, zatímco jsi jela na kole. Uhodila ses do hlavy tak silně až ti praskla lebka. Nenašli tě okamžitě.” Odmlčel se a zdálo se, že zápasí se slovy. “V době kdy tě sem dostali jsi byla v bezvědomí a nedokázali mi říct jestli se ke mně vůbec ještě někdy vrátíš.”

S poslední částí bojoval a já mu stiskla ruku jak nejsilněji jsem mohla. “Jsem tu.”

Usmál se a na chvíli si položil hlavu na naše spojené ruce. “Věděl jsem to, ale to neznamená, že jsem od chvíle kdy mi slečna Mary před týdnem zavolala, tisíckrát neumřel.”

Před týdnem? Byla jsem v bezvědomí týden. A pak jsem si vzpomněla na Sama. Začala jsem si sedat. Jessica se o Sama nemohla starat celý týden. Možná bude…nechtěla jsem na to ani pomyslet. Jen jsem potřebovala vstát.

“Vau, co to děláš? Nemůžeš vstát. Pořád sem musím zavolat sestru.”

Zavrtěla jsem hlavou a ta začala tepat. “Sam,” vyplivla jsem v panice. Jax mě držel pevně v posteli.

“Sam je se slečnou Mary a je naprosto v pořádku. Dokonce teď už spí přes noc.”

Jak Sam skončil u slečny Mary? Dívala jsem se na něj, potřebovala jsem odpovědi, ale můj vyschlý krk dosáhl svého limitu.

“Sehnal jsem Jessice pomoc. Je nemocná, Sadie. Říká se tomu poporodní deprese a ona je velmi těžký případ. Je na nejlepší klinice jaká se dá zaplatit a až se k tobě vrátí, bude jako nová. To ti přísahám.”

Sklouzla jsem zpátky na postel a uvědomila si, že mě příšerně bolí hlava. Zašklebila jsem se.

“Vydrž, musím už zavolat sestru. Nezavírej oči. Prosím, nech je otevřené.”

Přikývla jsem a sledovala ho vyjít na chodbu, kde zakřičel, “Je vzhůru.”

Okamžitě se vrátil a postavil se vedle mě. “Sestry a doktoři mě nejspíš vykopnout hned ven, ale nikam neodejdu. Zůstanu přímo za dveřmi a pokud mě budeš potřebovat, budu hned tady.”

Přikývla jsem a srdce se mi rozbušilo, když se sklonil a jeho dech mě pošimral na uchu. “Nikdy nebudu schopný znovu odejít. Tak silný nejsem.”

Dveře se otevřely a dovnitř vešly tváře, které jsem nikdy předtím neviděla.

“Jak dlouho je vzhůru?” zeptala se velká sestra s tmavými vlasy střiženými do špičatého účesu, když ke mně spěchala.

Jax na mě mrkl. “Ehm, pár minut.”

Zavrtěla na něj prstem a řekla, “Dobře, fešáku, to tvoje zpívání muselo být k něčemu dobrý, ale teď mazej ven. Srdeční tep má celý rozhozený. Co jsi jí dělal? To děvče bylo v komatu.”

“Říkal jsem ať to slovo nepoužíváte,” přerušil jí tvrdým hlasem, který mě překvapil.

Povzdychla si a zavrtěla hlavou. “Omlouvám se, zapomněla jsem. Byla týden v bezvědomí. Nepotřebuje, aby jí tu z tebe tlouklo srdce jak o závod.”

Zdál se ustaraný a já chtěla poslat tu ženu pryč, protože ho rozrušila.

“Ublíží jí to? Zůstane vzhůru?”

Sestra se na mě usmála a pak se otočila k Jaxovi. “Bude v pořádku. Teď jdi.”

Ještě jednou se na mě podíval a pak ho ven vystrčila další sestra.

“Ježiš, rozhodně jsem ráda, že jsi vzhůru,” pokračovala sestra. “Ten chudák kluk za chvíli odpadne vyčerpáním. Ačkoliv musím přiznat, že bylo hezký mít tu náš vlastní malý koncert. Prostě jsme nechávali tvoje dveře otevřené a poslouchali, zatímco ti zpíval. Občas tím strávil hodiny. Přísahám, že ‘Don’t Cry’ zpíval snad stokrát.”

Usmála jsem se.

“Ano, jen do toho a směj se. Kdyby mi zpívala žhavá rocková hvězda a hlídala mě jako ostříž, taky bych se usmívala,” dobírala si mě a pak sáhla pro sklenici vody. “Máš žízeň?”

Přikývla jsem, měla jsem v krku příliš sucho, abych mluvila. Nastavila mi postel nahoru a řekla ať piju po malých doušcích. Dělala jsem to několik minut.

Potom co jsem polkla, řekla jsem, “Bolí mě krk.”

Sestra přikývla. “Chvíli jsi měla zavedenou trubici. Potom co ses včera večer krátce probudila jsme jí vyndali. Báli jsme se, aby ses nevzbudila uprostřed noci a nezačala panikařit.”

Přikývla jsem a sáhla pro sklenici.

“Pamatuj si, pomalu upíjet,” varovala mě a pak nade mnou dál pracovala. Prohlédla mi hlavu a přikývla. “Budeš úplně v pořádku. Než se naděješ budeš zase na nohou. Tentokrát by to pro tebe ale mělo být jednodušší. Zdá se, že ta poblázněná rocková hvězda tam venku se o všechno postará.”

Srdce se mi za chvělo, když jsem si vzpomněla, že je hned za dveřmi.

“Měla jsi také pár dalších návštěv. Ale on je sem nikdy nepouští na moc dlouho. Jsem si jistá, že by chtěli dát vědět. Nejspíš ho k tomu budeš muset pobídnout. Nevím jestli se o tebe bude chtít hned dělit.”

Přikývla jsem a usmála se. “Dobře.”

Vzala si svoje věci a otevřela dveře. Jax se podíval na mě a pak s obavami na ní.

“Je v pořádku. Za pár dní je odtud venku.” Bylo vidět jak se mu ulevilo. Vešel zpátky do pokoje a zavřel za sebou dveře.

“Jsi v pořádku?” zeptal se a tentokrát mi krk fungoval mnohem lépe.

“Ano, jsem v pořádku,” ujistila jsem ho a on se na mě zářivě usmál.

Znovu si přitáhl židli vedle mě a vzal mě za ruku. “Sadie, omlouvám se. Opustil jsem tě s tím, že dělám co je pro tebe nejlepší a věděl jsem, že nemáš stabilní rodinné zázemí. Chtěl jsem ti nechat auto a peníze a”-hořce se zasmál-“chtěl jsem ti nechat cokoliv co bys kdy mohla potřebovat. Ale věděl jsem, že by sis to nevzala a nesnášela to. Odejít aniž bych věděl, že je o tebe postaráno bylo tak těžký. Ale přesvědčil jsem sám sebe, že ti beze mě bude líp. Slečna Mary slíbila, že ti sežene dobrou práci za slušný plat. Chtěl jsem, abys měla bezpečný a pohodlný poslední ročník. Neměl jsem tušení-”

Položila jsem mu prst na rty. “Přestaň. Nic z toho není tvoje vina. Udělal jsi cos musel. Tvůj svět je jiný než můj a já to chápu.”

Dal mi pusu na prst a já musela popadnout dech. “Věděl jsem, když jsem se poddal a dovolil si s tebou být, že se ti svět obrátí vzhůru nohama, že tě ten můj ovlivní. Ale odstrčil jsem tyhle myšlenky pryč a žil okamžikem. Když jsem tvojí tvář uviděl v televizi a slyšel jak o tvém osobním životě mluví jakoby nic, zlomilo se to ve mně. Chtěl jsem někomu ublížit a když jsem si uvědomil, že je to moje vina, chtěl jsem ublížit sobě. Takže jsem si ublížil tím nejhorším možným způsobem…tím, že jsem od tebe odešel.” Odmlčel se a přidržel si mojí ruku u obličeje. “Nechtěl jsem ublížit tobě. Snažil jsem se tě před sebou zachránit, ale byl to velice špatný plán a mrzí mě to.”

Olízla jsem si suché rty a usmála se. “Díky, že jsi tu teď. Bojovala jsem s tmou tak tvrdě, protože jsem něco slyšela. Byla to hudba. Vzpomínám si jak jsem si myslela, že mě ten zvuk uvnitř zahřívá. Tolik jsem bojovala, abych se k ní dostala blíž. Teď vím, že jsi to byl ty. Kdybys tu nebyl a nezpíval mi, nevím jestli bych vůbec bojovala.”

Na chvilku zavřel oči a po tváři mu přejela bolest. “Měl jsem spoustu času o nás přemýšlet. Vím, že můj život není normální a nemůžu být kluk, který za tebou sedí ve třídě, bez ohledu jak lákavě to zní, ale nemůžu znovu odejít. Neodejdu.” Přisunul se ke mně blíž a druhou rukou se dotkl mé tváře. “Jestli mě pořád chceš, jsem tvůj. Tvůj život nebude nikdy normální. Budou tě sledovat, přestože se tě budu snažit udržet v bezpečí jak jen to půjde. Ale je tu jedna věc, nechodil jsem na střední. Přišel jsem o všechny zážitky, protože jsem byl na cestách. To ti nemůžu udělat. Potřebuju, abys měla vše, co ti střední může nabídnout a užila si to…kvůli mně. Přijedu do svého letního domu každý měsíc na týden a kdykoliv jindy to půjde. Můj program je teď kvůli turné narvaný, ale zařídím, aby to fungovalo. Přísahám.”

Ležela jsem tam, snažila se pochopit všechna jeho slova a věděla jsem, že udělám vše co budu muset jen abych ho měla zpátky. Už měnezajímalo jestli bude moje soukromí narušené. Pokud budu mít jeho, nezáleželo na tom.

“Co je pro mě na střední za zážitky? Nenávidím jí.”

Usmál se a pohladil mě prstem po čelisti. “No, fotbalové zápasy, plesy a pomlouvání na chodbách. Je tam špatný jídlo v jídelně a exkurze a-kruci, já nevím. Zmeškal jsem to všechno. Jen nechci, aby ses jednoho dne ohlédla a přála si, abys to zažila. Protože pokud se to stane, bude to moje vina. Už tak žádám, aby ses toho tolika vzdala, když budeš se mnou. Nechci ti vzít všechno.”

Povzdychla jsem si. “Ale já se těchhle věcí nikdy neúčastním. Nikdy nechodím na zápasy a nepůjdu na plesy. Sam mě potřebuje.”

Jax zavrtěl hlavou. “Ne. Až se Jessica vrátí domů, Sam bude mít mámu, ne starší sestru, aby se o něj starala. Jsem v kontaktu s jejím doktorem a on říkal, že je na tom mnohem lépe, ale byla ve velmišpatném stavu.”

Zaplavila mě úleva. Bylo báječné vědět, že se Jessica vrátí ke svému starému já. Být mámou v sedmnácti mě málem zabilo. Potřebovala jsem, aby se o Sama starala.

“Stejně pořád netoužím tyhle věci dělat.”

Rošťácky se na mě usmál. “A co je dělat pro mě?”

Povzdychla jsem si a zavřela oči, přála jsem si, aby ode mě žádal cokoliv jiného kromě tohohle. Nakonec jsem oči zase otevřela a přikývla.“Dobře, pro tebe.”

Po tváři se mu rozprostřel obrovský úsměv, naklonil se dopředu a jemně mě políbil na rty. “Děkuju,” zašeptal, než se zase posadil.

“Slečna Mary je v čekárně a umírá touhou tě vidět a taky…ehm…Marcus?“dokončil neochotně.

Usmála jsem se a stiskla mu ruku. “Marcus byl celou tu dobu úžasný kamarád.”

Jax přikývla. “Jo, vyhrožoval mi smrtí jestli ti znovu ublížím. Pak mi dal velmi detailní popis toho co se stalo po mém odjezdu.” Jax ztěžka polkl a odvrátil pohled. “Protože mu dlužím za to, že byl ten, kým já jsem nebyl, pustím ho sem.”

Usmála jsem se, když Jax vstal a šel ke dveřím.

“Ale jestli se jen pokusí přiblížit rty k tvému obličeji, vykopu ho odtud.”

Rozesmála jsem se a Jax mi věnoval poslední sexy usměv nežvyšel ven ze dveří pro mé přátele.

První vešla slečna Mary s úzkostlivým zamračením ustarané matky na tváři. “Ach, Sadie, broučku, tak ráda zase vidím tvoje oči. Děvče, vyděsila jsi mě jako ještě nic v životě. Bože, kdybych věděla, že jdou věci tak zle, něco bych udělala.” Dotkla se mé ruky, sklonila se a políbila měna čelo.

“Už jsem v pořádku. Jak se má Sam?”

Usmála se a posadila se na židli po Jaxovi. “Je úžasný. Začala jsem mu dávat rýžové cereálie a už prospí celou noc. Je to tak veselé dítě.”

“Moc vám děkuju. Nemusím si o něj dělat starosti, když vím,že je s vámi. Znamená to pro mě hodně, že se o něj staráte.” V očích mě pálily slzy.

“Jinak bych to ani nedovolila. Sadie, teď jsi taky moje rodina. Miluju tě stejně jako vlastní děti. Nezačínej mi děkovat za nic.”

Při jejích slovech mi vyklouzla slza. Měla jsem rodinu. Vždycky jsem byla jen já a Jessica proti celému světu, ale teď mám další lidi, které miluji a oni mě taky.

“Ach, bože, jestli si Jax všimne, že brečíš, vyžene mě odtud nadobro. Hned s tím přestaň. Venku s Jaxem čeká Marcus a podle toho jak na sebe zírají nepotrvá dlouho a budeme mít co dělat se rvačkou. Budu muset jít.” Stiskla mi ruku. “Jsem tak šťastná, že ses k nám vrátila, zlatíčko. Máme tě moc rádi.” Otočila se k odchodu.

“Slečno, Mary.”

Zastavila se a řekla, “Ano, broučku?”

Přes slzy jsem se na ní usmála. “Taky vás mám ráda.”

Popotáhla a utřela si slzu. “Já vím, že ano, děvče, já vím,že ano.” A odešla z pokoje.

Jax vešel dovnitř a ustaraně se na mě zamračil. “Jsi v pořádku? Slečna Mary plakala a ty taky.” Došel ke mně a utřel mi slzy z tváře.

Usmála jsem se. “Jsou to slzy štěstí. Teď kolem mě přestaňposkakovat a pusť sem Marcuse.”

Jax přikývl, ale neusmál se, když šel zpátky na chodbu. Marcus dovnitř vešel s divokým zamračením na tváři. “Přísahám, Sadie, jestli měještě někdy takhle vyděsíš, nevím jestli to přežiju.”

Podařilo se mu usmát a sedl si vedle mě. “Nedostal jsem se sem za tebou a jakmile jsi, ehm…z toho byla venku…Jax tě odmítal opustit a oni sem pustí jen jednu osobu. Jax mě jednou pustil dovnitř, ale neodešel. Seděl támhle v rohu, hrál na kytaru a zpíval. Každá žena v téhle nemocnici je do něj zamilovaná.”

Obrátil oči v sloup a já se zasmála.

“Nenech se tím rozhodit, Marcusi. On je rocková hvězda. Zamilovaly by se do něj i kdyby mi nezpíval.”

Marcus si povzdychl a opřel se. “Já nevím, Sadie. Jsem kluk a budu k tobě upřímný, vidět někoho jako on v koutě nemocničního pokoje hrát na kytaru a zpívat jeden love song za druhým a odmítajíc těopustit, bylo pěkně dojemný. Podařilo se mi nechat plavat většinu mých výhrad proti němu.”

Představila jsem si zpívajícího Jaxe a přála si, abych byla vzhůru a viděla to. “Miluju ho,” zašeptala jsem.

Marcus přikývl. “Já vím, že ano. Miluješ ho tak dlouho jak tě znám. To je něco, co jsem pochopil. Nikdy jsem neměl ani šanci. Ukradl tvoje srdce první.”

Smutně jsem se usmála na kamaráda, kterého budu vždycky milovat. Byl můj rytíř v zářivé zbroji, když jsem ho potřebovala.

“Tebe miluju taky,” řekla jsem skoro bez zadrhnutí.

Usmál se na mě. “Já vím, že jo. Jen ne tím způsobem jak miluješ jeho.”

“Jsi nejlepší přítel jakého jsem kdy měla, Marcusi. Byl jsi tu pro mě, když jsem nejvíc potřebovala. Na to nikdy nezapomenu. Ale on mi vzal dech, když jsme spolu poprvé mluvili. On je můj vzduch.”

Marcus chvíli koukal na podlahu a já mu dala čas. Nakonec ke mně vzhlédl. “Předtím jsem si myslel, že si tvojí lásku nezaslouží, ale teď si myslím, že je do tebe stejně zamilovaný jako ty do něj. Chci abys byla šťastná a jestli tě on šťastnou dělá, tak je to vše na čem záleží.”

“Zasáhl všechny mé emoce. Moje štěstí na něm závisí.”

Marcus přikývl a vstal. “Jo, to mi došlo.” Podíval se na dveře. “Každou chvíli sem vrazí a přinutí mě vrátit se zpátky k tomu, že ho nemám rád, takže raději odejdu než se to stane.”

Zasmála jsem se. “Dobře. Děkuju za všechno.”

Marcus se usmál. “Bylo mi potěšením.” S tím odešel z pokoje.

Věděla jsem, že tu pro mě vždy bude, když ho budu potřebovat, ale musím ho nechat jít.

Jax vešel zpátky dovnitř a usmál se na mě. “Můžeš se pokusit něco sníst?”

Pomyslela jsem na jídlo a okamžitě dostala hlad. Přikývla jsem. “Ano, myslím, že jo.”

Nasadil velmi šťastný úsměv, otevřel dveře a mávnul na sestru. “Chce jídlo.”

Sestra strčila hlavu dovnitř a usmála se. “Připravená zkusit sníst trochu želé?”

Želé nebylo zrovna to co jsem měla na mysli, ale očividněmusím někde začít. “Ano, prosím.”

Přikývla a odešla. Jax zvedl kytaru, posadil se a začal hrát. Usmíval se a brzy se ke kytaře přidal hlas, díky kterému se stal slavný.

JAX

Po zbytek života budu naprosto změněný. Nikdy jsem nebyl takhle vyděšený. Nikdy jsem neměl pocit jakoby se kolem mě rozpadal svět. Žil jsem velmi požehnaný život. Věci ke mně vždy přicházely snadno. A já to očekával.

Telefonát o tom, že je Sadie v komatu pro měl bod zlomu. Soustředil jsem se jen na to, abych se k ní dostal. Potřeboval jsem jí být na blízku. Byl jsem přesvědčený, že jí k sobě dokážu přivézt zpět. Že mě u sebe potřebuje, aby se vzbudila. Také jsem si byl jistý, že strávím zbytek života v nemocnici po jejím boku, jestli se neprobere.

Vidět jí se teď na mě usmívat, zatímco jsem jí zpíval mě přimělo si uvědomit jak jsem šťastný. Kolik jsem toho bral za samozřejmé a jak snadno se život může změnit. Nebo skončit. Utéct od Sadie ve snaze jí ochránit nám oběma jen ublížilo. Život byl Krátký a my dostali další šanci. Nehodlal jsem to tentokrát podělat. Dokud budu dýchat, Sadie už se nikdy nebude cítit sama. Bude o ní postaráno a bude důvod každé písničky, kterou zazpívám.

Nemůžu změnit minulost. Moje chyby mě téměř stály vše. Ale teď jsem věděl co je důležité. Cesta, kterou můj život nabral už dál nebude ovládat moje rozhodnutí. Budu to já.

SADIE

Strávila jsem v nemocnici další týden, ale nevadilo mi to. S Jaxem vedle sebe celý den to utíkalo jako voda. Jakmile mi dovolili víc návštěv, přišel pan Greg a hráli jsme šachy. Nechal mě vyhrát a neuvědomoval si, že vím co dělá. Několikrát jsem telefonovala s Jessicou a zdála se šťastná a víc sama sebou. Také zoufale chtěla vidět Sama. Opravdu těžko se smiřovala s tím co mu udělala. Jax mě ujistil, že s její vinou se jí také dostane pomoci. Slečna Mary mi přinesla kuřecí prsty se šťouchanými brambory a jablečný koláč, což byla úžasná úleva od nemocničního jídla. Jax mi dál zpíval. Sestry nakukující do pokoje si při pohledu na něj vždy povzdychly. Chápala jsem to. Kluk, kterého jsem milovala byl zároveň taky světově největší idol. Musela jsem to přijmout.

Jax mě odmítal pustit zpátky do mého bytu a slečna Mary odmítla nechat mě jít domů s ním. Takže jsem šla nakonec domů se slečnou Mary. Nemohla jsem se dočkat až uvidím Sama. Podařilo se mu zaklínit svojí maličkou osůbku hluboko do mého srdce. Pokaždé co jsem začala přemýšlet o jeho budoucnosti a začala si dělat starosti, musela jsem si připomínat svou roli v jeho životě a že to není tak úplně moje místo. Když jsem ho znovu držela v náručí a on pevně omotal buclaté prstíčky kolem mého, všechno mi přišlo správné.

Jax se vedle mě posadil na gauč slečny Mary a podíval se dolů na Sama. “Je roztomilý. Má tvoje oči.”

Usmála jsem se na Jaxe a přikývla. “Zdá se, že Jessica má velmi silné geny.”

Jax se lehce dotkl Samova nosu. “No, chlapáku, v tom případě budeš jeden z nejpěknějších kluků jaké jsem kdy viděl.”

Zasmála jsem se a stejně tak slečna Mary.

“Dobře, viděla jsi ho. Teď se musíš rozloučit s Jaxem a odpočívat.” Zírala na Jaxe. “Byl jsi s ní celé dva týdny. Potřebuje přestávku.”

Chystala jsem se hádat, ale Jax zavrtěl hlavou. “Ne, má pravdu. Potřebuješ odpočívat. V pondělí se budeš moct vrátit do školy a já chci, aby sis předtím pořádně odpočinula.”

Nemyslela jsem si, že můžu být ještě víc odpočatá. Byla jsem v posteli dva týdny. “Dobře, fajn,” zamumlala jsem a sklouzla zády na gauč.

Jax se zasmál a sklonil se, aby mě políbil na čelo. “Zrušil jsem na turné dva koncerty a potřebuju je naplánovat na jindy. Nezůstanu pryč dlouho. Jen musím jít domů a vyřítit tisíc telefonátů, které jsem odkládal.”

Nechtěla jsem, aby odcházel, ale věděla jsem, že se v posledních dvou týdnech vzal všeho, aby mohl být se mnou. “Dobře.” Donutila jsem se k úsměvu.

Povzdychl si. “No tak, Sadie, netvař se takhle. Děláš mi to tak těžký. V pondělí máš školu a já musím být zítra večer v letadle do New Yorku.”

Věděla jsem to. Už jsme spolu o jeho rozvrhu na dalších několik měsíců mluvili. Nebudu to komplikovat. Přísahala jsem si, že mu věci ulehčím jak nejvíc to bude možné.

“Já vím, máš pravdu. Už nebudu trucovat, slibuju.”

Zasmál se, sklonil se dolů a tentokrát mě políbil na rty. Okamžitě jsem odpověděla a on zasténal a odtáhl se.

“No tak, tohle mi v domě slečny Mary nedělej. Jestli nás přistihne, schytám to celý já.”

Usmála jsem se. “Omlouvám se.”

Nadzvedl obočí a ušklíbl se. “Jasně, že jo.” Vstal a šel ke dveřím, tam se zastavil a řekl, “Vrátím se hned jak to bude možné. Mezi tím se vyspi, abychom si pak mohli promluvit, aniž by mi slečna Mary dýchala za krk.”

Přikývla jsem a on mi poslal vzdušný polibek, otočil se a vyšel ze dveří.

Náš poslední společný den uběhl rychle. Než jsem se nadála, Jax byl znovu pryč a já se připravovala na návrat do školy. Vzbudila jsem se před východem slunce a osprchovala se. Čelit střední škole potom co jsem strávila tolik času s Jaxem bylo depresivní. V době, kdy jsem se oblékla a přišla do kuchyně, měla slečna Mary na stole talíř palačinek a slaniny.

“Vstávala jsi dost brzy. Co ti trvalo tak dlouho? Pojď se najíst než to vystydne.”

Nikdo mi nikdy neudělal teplou snídani než jsem šla do školy. Nemohla jsem si pomoct a přes svůj smutek jsem se na ní usmála. “Děkuju, slečno Mary. Omlouvám se, že mi to trvalo tak dlouho.” Nerozvíjela jsem to.

Otočila se od mytí nádobí ve dřezu a položila si ruku od pěny na bok. “Já vím, že se ti po tom klukovi stýská. Naprosto to chápu. Nicméně jsi mu slíbila, že si svůj poslední rok na střední škole užiješ a to se ti nepodaří jestli tu budeš bloumat kolem.” Její zamračení tetičky Bee bylo zpátky a já přikývla.

“Máte pravdu, samozřejmě. Mám tolik věcí, ze kterých se radovat. Počínajíc vámi.”

Začervenala se a mávla na mě mokrou rukou. “Ach, ty, chodíš a říkáš takovéhle věci. Jsi výjimečná dívka, o tom nikdy nepochybuj.”

Otočila se a pokračovala v mytí nádobí.

Snědla jsem tolik snídaně kolik jsem mohla a pak to odnesla ke dřezu.

“Teď jdi a užij si den.”

Přikývla jsem a popadla batoh. Sam zanaříkal, došla jsem k němu, sklonila se a dala mu pusu na roztomilou plešatou hlavu.

“Buď na slečnu Mary hodný, prcku. Uvidíme se odpoledně po škole.”

Vyhodil tlusté ručičky do vzduchu a kopal nohama. To byla jeho oblíbená zábava. Cestou ze dveří jsem mu zamávala.

Kane se venku opíral o Hummer. Když mě uviděl, podíval se dolů na hodinky, jako bych šla pozdě. Zastavila jsem se, byla jsem jeho přítomností tady zmatená. V tu chvíli mi zazvonil telefon. Sáhla jsem do kapsy a vytáhla ho ven.

“Halo?”

“Dobré ráno, krásko. Chci, abys mi udělala laskavost a nastoupila s Kanem do auta. Nehádej se se mnou. Mám nařízení od doktora, že nemáš ještě minimálně měsíc jezdit na kole.”

Stála jsem tam a zírala na křenícího se Kana. “Nařízení doktora, hm? Nepodplatil jsi ho náhodou, že je?” vyzvala jsem ho.

Zasmál se. “Nikdy. Teď nastup, něž bude Kane pokračovat v instrukcích.”

Ztuhla jsem a dívala se na obra před sebou. “Jaké má instrukce?”

“Dostat tě do auta za každou cenu,” odvětil.

Usmála jsem se, poraženě pokrčila rameny a šla k Hummeru. Kane otevřel dveře a já se ho musela chytit za ruku, abych mohla nastoupit. “Dobře, hvězdo, jsem v autě.”

“Děkuju.”

Čekala jsem, že si to bude vychutnávat, takže mi jeho jednoduché díky rozechvělo srdce. “Nemáš zač.”

“Chybíš mi,” řekl tiše.

“Ty mě taky.”

“Ve čtvrtek mám koncert a další v soboru, ale potom za tebou přijedu alespoň na neděli domů.”

“Budu čekat.”

“Bav se dneska ve škole, kvůli mně. Pamatuješ, užíváš si střední školu za nás oba.”

Povzdychla jsem si. “Budu na to myslet, až se mi budou posmívat na chodbách a budu jíst špatné jídlo.”

Zasmál se a pak mu hlas zvážněl. “Jestli se ti bude někdo posmívat, použij mě jako výhružku.”

Tentokrát jsem se zasmála já. “Jasná věc. To mi určitě pomůže hladce zapadnout.”

“Miluju tě, Sadie.”

Když tohle říkal, vždycky se mi rozbušilo srdce. “Taky tě miluju.”

“Nechám tě jít, protože Kane by už měl zajíždět před školu.”

Podívala jsem se z okýnka a uvědomila si, že má pravdu. “Ano, zrovna zastavil. Ahoj. Ať máš hezký den.”

“Ty taky. Ahoj.”

Stiskla jsem konec hovoru a povzdychla si. Zvedla jsem batoh akorát, když mi Kane otevřel dveře.

Usmála jsem se na něj a řekl, “Děkuju, Kane.”

Přikývl a já bych mohla přísahat, že jsem ho viděla se usmát. Zamířila jsem ke svojí skříňce. Budu mít tunu učení, abych dohnala látku. Potřebovala jsem si vyložit batoh, aby se mi tam pak všechno vešlo.

“Sadie, jsem rád, že jsi zpátky ve škole. Hrozný co se stalo.” Přišel ke mně Dylan McCovey. Podíval se na odjíždějícího Kana a zazubil se. “Máš teď rozhodně stylový fáro.”

Musela jsem se hodně snažit, abych neobrátila oči v sloup. Místo toho jsem přikývla. “Nesmím chvíli jezdit na kole.”

Dylan se zasmál. “Jo, no, pochybuju, že na něm ještě vůbec někdy budeš jezdit. Celé město mluví o tom jak Jax Stone seděl ve tvém nemocničním pokoji a zpíval ti dokud ses neprobudila z komatu. A pak tě nenechal samotnou ani na minutu. Ten kluk zní poblázněně.”

Usmála jsem se Dylanovým slovům, ale neodpověděla jsem. Vešli jsme do budovy školy.

“Musím na hodinu. Měj se, Dylane,” zavolala jsem na něj přes rameno, když jsem od něj odcházela pryč. Nechtěla jsem s nikým mluvit o svém soukromém životě.

Ve chvíli kdy jsem vkročila do chodby se lidi zastavili a zírali. Chtěla jsem se otočit a utíkat zpátky ven. Místo toho jsem donutila nohy pokračovat ke skříňce. Na nikoho jsem se nedívala, ale nezdálo se, že na tom záleží. Než jsem udělala pět kroků, lidé začali útočit.

“Jsem tak ráda, že jsi na tom líp, Sadie.”

“Sadie, je pravda, že s tebou byl Jax Stone v nemocnici?”

“Byl to Jaxův Hummer co tě přivezl do školy?”

“Odjedeš s ním?”

“Bude se sem Jax Stone stěhovat?”

Chtěla jsem si položit ruce na uši a zakřičet na ně ať jdou všichni pryč. Připojilo se víc hlasů a všichni se vyptávali na otázky, které jsem nechtěla zodpovídat jelikož jim do toho nic nebylo.

“Pohněte se! Všichni máte být ve třídách, takže navrhuji, aby jste tam zamířili,” zavolal přes supy ředitel Farmer.

Všichni neochotně poslechli. Otočila jsem se zpátky ke skříňce a vzala si co jsem potřebovala.

“Slečno White, jsme moc rádi, že jste zpátky a daří se vám dobře,” řekl za mnou ředitel Farmer.

Otočila jsem se a usmála se na něj. “Děkuji.”

Přikývl a odkašlal si. “Chci, aby jste věděla, že pokud budete cokoliv potřebovat, nebo budete mít problémy jako tenhle, dejte mi vědět a já to napravím. Chci, aby vaše zážitky tady na Sea Breeze High byly skvělé.”

Nikdy předtím se mnou nemluvil, takže mi jeho náhlá touha po tom, abych se cítila dobře přišla divná.

“Děkuji, pane,” řekla jsem, navzdory zmatenosti.

“Ano, no, také jsem chtěl, aby jste věděla, že pokud by se váš, ehm, přítel chtěl zúčastnit nějaké akce tady, budeme moc rádi. Je tu víc než vítaný.”

A najednou mi všechno dávalo smysl a chtěla jsem vybuchnout smíchy. Pan Farmer byl stejně tak poblázněný hvězdou jako všichni ostatní. Nevěřila jsem si dost na to, abych mluvila, takže jsem přikývla a zamířila na hodinu. Nejspíš už jsem šla stejně pozdě.

K obědu byla nějaká směs rajčat a těstovin, která se těžko polykala. Dělala jsem co jsem mohla, ale po pár soustech jsem to prostě vzdala a pila jen vodu. Našla jsem Amandu a sedla si k ní. Byly jsme obklopené jejími přáteli a lidmi, kteří chtěli vědět o Jaxovi. Moc jsem toho neřekla. Podařilo se mi většinu otázek ignorovat a Amanda se hodně snažila, aby mě nechali na pokoji.

“Takže, kdo je připravený na páteční ples?” zeptala se Amanda, pokoušejíc se změnit téma.

“Minulý týden jsem v Mobile našla ty nejlepší šaty,” rozplývala se holka z druhé strany vedle Amandy. Několik dalších holek začalo mluvit o šatech a jaký mají v plánu účes. Poslouchala jsem, ale neměla jsem čím do rozhovoru přispět, když nikam nejdu.

“Sadie, jdeš na zápas?” zeptala se mě Amanda, než se zakousla do jablka.

Chystala jsem se říct ne, ale pak jsem si vzpomněla na slib Jaxovi a jak chce, abych chodila na zápasy. “Ehm, nevím,” řekla jsem přes láhev vody.

Amanda polkla. “Prosím, pojď se mnou. Jdu potom na ples s Jeffem Garnerem, ale on je v týmu, takže bych byla během hry sama.”

To znělo dobře. Můžu jít na zápas, vyprávět o tom Jaxovi a možná ho to na chvíli uspokojí. “Jasně, to zní dobře.”

Amanda se rozzářila. “Skvělý! Můžeš jít po škole ke mně domů a můžeme si trochu pohrát s těma tvýma vlnama, na který tak žárlím. Vymyslíme ti účes a pak mi můžeš pomoct s mými vlasy rovnýma jak hřebíky!”

Zamračila jsem se. “Ehm, záleží na tom jak vypadají moje vlasy na fotbalovém zápase?”

Usmála se a přikývla. “Ano, protože pak budeš mít před plesem čas tak akorát na převlečení.”

“Ach, no, já na ples nejdu, takže s tím nebude problém.”

Amanda se na mě zamračila. “Proč ne?”

No, protože nechci jít tancovat bez Jaxe. Místo pravdy jsem pokrčila rameny.

Sklonila se ke mně a zašeptala mi do ucha, “Jestli chceš rande, stačí jen ukázat prsem a přiběhne k tobě každý kluk.”

Zavrtěla jsem hlavou. “Ne, tím to není. Prostě nechci jít.”

Povzdychla si. “Takže mě necháš samotnou. Myslela jsem si, žes říkala, že Jax chce, abys na střední zažila všechno co se dá.”

Váhavě jsem přikývla.

“Dobře, takže velká novinka, ples je jedna z největších událostí roka.”

Povzdychla jsem si. Měla pravdu. Říkal plesy. Mohla jsem jít a zase rychle odejít. “Dobře, ukážu se tam.”

Amanda se zářivě usmála. “Perfektní! Chceš rande?”

Zavrtěla jsem hlavou. “Ne, půjdu sama.”

Povzdychla si a pokrčila rameny. “Jak myslíš. Jsem jen ráda, že jdeš.”

Zápas jsme vyhráli, takže ples byl divoká oslava. Roztleskávačkyšly na ples oblečené v jejich uniformách a fotbalisté v dresech bez chráničů. Byli špinaví a zpocení a mě napadlo jak bude Amanda s Jeffem tancovat, když tak smrděl. Při té myšlence jsem nakrčila nos.

DJ začal pouštět hudbu jakmile všichni vešli dovnitř a já užzačala koukat po hodinách, abych mohla odejít. Amanda se mě snažila přemluvit, abych s ní šla koupit nové šaty, ale ujistila jsem jí, že mám jedny, které si budu moct vzít. Celá se poslintala blahem, když viděla modré šaty od Jaxe. Nechala jsem jí pohrát si mi s vlasy, když si to tak moc užívala, ale nakonec jsem je měla rozpuštěné. Bylo to tak nejjednodušší.

“Sadie, zatancuješ si se mnou?”

Otočila jsem se a uviděla Dameona a samozřejmě byl ve svém zpoceném dresu. Nechtěla jsem tancovat s nikým kromě Jaxe. Dameon mohl být hezký a čistý, ale stejně bych s ním nechtěla tancovat.

Začala jsem vrtět hlavou, když k nám přišla Mary Ann a vklouzla rukou kolem jeho. “No, ahoj, Sadie. Dneska úplně sama?”

Usmála jsem se na ní, protože, opravdu, byla jen velice nejistá a hloupá holka.

“Ano, jsem,” ujistila jsem jí.

Podívala se na Dameona jakoby vyhrála nějakou cenu. “Zase se zdáš opuštěná svým slavným kamarádem,” zapředla a táhla Dameona za paži.“Pojďme tancovat.”

Díval se na mě jakoby se chtěl hádat, ale já se otočila a dala mu tak znát, že nemám zájem. Mary Ann ještě jednou zatáhla a páreček odešel pryč. Povzdychla jsem si úlevou. Amanda na mě zamávala z tanečního parketu a já se usmála a zamávala zpátky.

Hodiny říkaly, že už tu jsem dvacet minut. Slíbila jsem Jaxovi, že zůstanu přinejmenším půl hodiny. Zbývá mi deset minut do odchodu. Otočila jsem se, abych si došla pro pití a zastavila se v okamžiku kdy začala hrát písnička. Byla to moje písnička. Sledovala jsem páry na tanečním parketu zpomalit tempo a tančit blíž u sebe. Když jsem slyšela jeho hlas, cítila jsem se méně osamělá.

“Promiň, mohl bych mít tenhle tanec?”

Poskočilo mi srdce. Polkla jsem a modlila se, aby jsem si to jen nepředstavovala. Otočila jsem se, Jax tam stál s úsměvem na tváři a podával mi ruku.

“Jaxi,” řekla jsem bez dechu a pak se mu vrhla do náruče. Zasmál se mi do ucha a přitáhl mě blíž. “Co tady děláš? Jak? Zítra večer máškoncert v Detroitu!”

Usmál se a sklonil se, aby mě lehce políbil na rty. “Nemohl jsem tě nechat jít na ples beze mě.”

Položila jsem mu hlavu na prsa a vdechovala jeho vůni. “Pročjsi mi neřekl, že přijedeš?”

Sevřel mě pevněji. “Protože jsem tě chtěl překvapit.” Usmála jsem se. Takováhle překvapení se mi líbila. “A nebyl jsem si úplně jistý jestli se sem dostanu. Ale pak jsem s tebou dnes ráno mluvil po telefonu a ty jsi zněla tak smutně až jsem se rozhodl,že na ničem jiném nezáleží. Zařídil jsem to. Jsi na prvním místě, vždycky.”

Políbila jsem ho na hruď a pak jsem se mu podívala do intenzivních očí. “Stal se ze mě takový sobec. Všechno na čem mi záleží je, že jsi tu.”

Zasmál se, zval mě za ruku a políbil jí. “To je v pořádku. Ohledně mě můžeš být sobecká jak jen chceš. Jsem tvůj.”

Povzdychla jsem si a poslouchala tlukot jeho srdce.

Sklonil se mi dolů k uchu. “Pojď se mnou dolů na pláž.”

Přikývla jsem a on mě vzal za ruku. Mlčky jsme přešli školní parkoviště a dolů z kopce na pláž.

“Chci tě držet o trochu déle, pryč od publika, které jsme tam měli.”

Zastavil se a sedl si dolů stejně elegantně jako poprvé co jsme spolu seděli na pláži. Posadila jsem se a on se zamračil. Ukázal na písek hned vedle sebe.

“Pojď sem,” řekl a rošťácky se usmál. Rozesmála jsem se a posunula jsem se jak nejblíže jsem mohla. Pak si lehl, jednu ruku si dal za hlavu a druhou natáhl vedle sebe. “Teď si lehni sem,” řekl, kývajíc k natažené ruce.

Lehla jsem si a položila mu hlavu na ruku. Přitáhl si měblíž a pak si začal pohrávat s mými vlasy.

“Tohle je mnohem těžší než jsem si představoval,” zamumlal do tmy.

Povzdychla jsem si. “Být oddělený od svého ‘vzduchu’ není nikdy snadné.”

Usmál se. “Beze srandy. Bylo pro mě pekelně těžký tenhle týdne dýchat. Nechci nic jiného než ti říct ať na tohle všechno zapomeneš a odejdeš se mnou. Ale nemůžu to udělat. Chci, abys tohle měla. Budu tu u všeho co půjde. Chci s tebou zažít všechny tyhle věci co jsem promeškal. Jen chci, abys věděla, že neuplyne minuta kdy by se mi po tobě nestýskalo, nemyslel jsem na tebe a nepřál si, abych tě mohl držet.”

Nadzvedla jsem se a dívala se na něj dolů. “Až to skončí a já odmaturuju, co se stane pak?” Potřebovala jsem to vědět.

Usmál se. “Pak si tě odvedu a nikdy nevrátím.” Tiše jsem se zasmála. Obličej mu zvážněl. “Co bys chtěla, aby se stalo až tohle skončí?”

Přemýšlela jsem o vysoké a touze být víc než Jessica. Chtěla jsem mít v životě smysl. “Vždycky jsem si myslela, že půjdu na vysokou. Ale teď…”

Jax se zvedl na lokti. “Vysoká je dobrá, Sadie. V kalifornii je spousta univerzit.” Odmlčel se. “Nebo myslíš, že bys chtěla zůstat blízko domova?”

Předstírala jsem, že o tom musím popřemýšlet. “Ehm, no, myslím, že bych mohla chodit někam v Kalifornii. Teda jestli mě přijmou.”

Nadzvedl obočí. “Copak ti ještě nedošlo, že dokážu pohnout horama?”

Zasmála jsem se a zavrtěla hlavou. “Nebudeš hýbat horami, abys mě dostal na vysokou.”

Posadil se a vytáhl mě sebou, pak vzal můj obličej do dlaní.“Udělám cokoliv bude třeba, abych ti byl nablízku. Nebudu lhát. Tenhle rok bude nejtěžší v mém životě. Až skončí, chci tě u sebe mít co nejblíže.”

Také jsem to tak chtěla. Jax byl moje budoucnost. Ano, chtěla jsem chodit na vysokou, ale víc než cokoliv jiného jsem chtěla být s Jaxem. Pokud se mu podaří tyhle dvě věci uskutečnit, nedovolím, aby nám v cestě stála moje tvrdohlavost.

“Chci být s tebou.” Moje slova mu na jeho neuvěřitelněkrásnou tvář přivedla obrovský úsměv.

“Jsi moje současnost a budoucnost, Sadie. Využiju veškerou svojí sílu, abych tě učinil šťastnou.”

Sklonil se a dotkl se dokonalými rty mých, pak se mi rozletělo srdce. Jeho polibky mě nikdy neomrzí. Jax Stone byl moje všechno.

“Tolik se mi po tobě stýskalo,” zamumlal mi Jax proti rtům.

Posunula jsem se k němu blíž, Jax mě chytil v pase a přitáhl si mě na sebe dokud jsem na něm obkročmo neseděla. Ve chvíli kdy se jeho erekce přetiskla přesně na místo kde jsem to potřebovala mi uniklo zasténání.

“Je to dobrý?” zeptal se a líbal mě na krku. Zvedl boky a zhoupl je proti mně. Bylo to neuvěřitelně dobrý. Podařilo se mi přikývnout.

“Dělej co je ti příjemný. Chci tě vidět. Bůh ví, že jsem si představoval jak vypadá tvůj obličej, když ses udělala, zatímco jsme spolu v noci telefonovali. Potřebuju to vidět znovu.”

Při vzpomínce na nedávný sex po telefonu jsem se začervenala. Neuvědomila jsem si co to bylo dokud to tak minule nenazval. Ale dávalo to smysl. Také se mi to dost líbilo. Nebylo to tak dobré jako mít ho u sebe, ale bylo úžasné slyšet v uchu jeho hlas, když jsme oba našli úlevu.

Udělala jsem co řekl a začala se o něj třít. Šaty se mi vyhrnuly nahoru po stehnech a oddělovala nás jen tenká látka mých kalhotek a jeho kalhot. Začínala jsem být s Jaxem odvážnější. Věděla jsem, že měmiluje a o to bylo jednodušší vzít si co jsem chtěla. Nestyděla jsem se za to co mi dělalo dobře.

“Přestaň,” nařídil Jax a já ztuhla. Zrovna mě požádal, abych to dělala. Proč chce najednou přestat? “Kdokoliv by sem mohl přijít a vidět tětakhle. Byl jsem tak pohlcený potřebou tě cítit, že mi to jasně nemyslelo.”

Nemohla jsem zadržet zklamaný výraz na tváři.

Jax se zasmál. “Ani tenhle tvůj malý roztomilý trucovitý výraz mě nepřiměje, abych to dokončil tady venku. To poslední co chci je fotka tohohle ve všech novinách.”

Zvedl mě, posadil vedle sebe a pak vstal. Dívala jsem se na něj jak ke mně napřáhl obě ruce. “Pojď se mnou do limuzíny. Vykopnu Kana ven a můžeme to dokončit tam. Kromě toho, myslím, že jsem svojí touhu po středoškolských plesech naplnil. Chci být jen s tebou.”

S úsměvem jsem vklouzla rukama do jeho a šli jsme pryčod střední školy a nechávali tuhle část mého světa za sebou.