Abbi Glines

Vincent Boys 1. Vincent Boys

Ashton je už unavená z toho, být vždycky ta hodná, těšit své rodiče a hrát roli ideální přítelkyně Sawyera Vincenta. Sawyer je perfektní, naprosto „okouzlující princ“, ale když na léto opustí město, je to právě jeho bratranec Beau, kdo jí padne do oka. Beau je jeden z nejpřitažlivějších kluků, jaké kdy viděla, a i když je nebezpečný, Ashton to k němu táhne.

Beau zbožňuje svého bratrance tak moc, že ho považuje za bratra. Poslední vě, jakou by chtěl udělat, je vystartovat po jeho holce. Ashton je daleko za hranicemi, naprosto.

To je důvod toho, proč si celou dobu udržoval patřičný odstup, přestože je do ni zamilovaný snad celý život. Když se Ashton rozhodne, že se pokusí obnovit jejich přátelství z dětství ve chvíli, kdy je Sawyer pryč, je mu jasné, že by měl říct ne.

Ashton a Beau nechtějí zranit Sawyera, ale čím víc se od sebe snaží držet dál, tím víc je to k sobě přitahuje. Odolat se stává až nemožným …

Prolog

Před deseti lety …

“Všiml sis na Ash něčeho jiného?” zeptal se můj bratranec Sawyer, když vylezl na strom a sedl si na naší oblíbenou větev s výhledem na jezero. Pokrčil jsem rameny nejistý, jak na jeho otázku odpovědět. Samozřejmě, že jsem si na Ash poslední dobou všímal věcí. Jako třeba jak jí září oči, když se směje a jak pěkně vypadají její nohy v šortkách. Ale ani náhodou bych se s těmahle věcma nepřiznal Sawyerovi. Řekl by to Ash a pak by se mi oba smáli až by spadli na zadek.

“Ne,” odpověděl jsem a nepodíval se na něj ze strachu, že by poznal, že lžu.

“Slyšel jsem včera mluvit mámu s tátou o tom jak si ty a já dost brzo začneme všímat Ashiných odlišností. Říkala, že se Ash mění v krásnou a věci mezi námi třema se změní. Nechci aby se něco měnilo,” řekl Sawyer s dotekem obav v hlase. Nemohl jsem se na něj podívat. Místo toho jsem se upřeně díval na jezero.

“Toho se nebojím. Ash je Ash. Jasně, vždycky byla hezká, myslím, ale to není to důležité. Umí vylézt na strom rychleji než jeden z nás, jedná na vlastní pěst a umí naplňovat vodní balónky jako profík. My tři jsme nejlepší kámoši už od školky. To se nezmění.” Podíval jsem se na Sawyera. Moje řeč zněla dost přesvědčivě, dokonce i mě samotnému.

Sawyer se usmál a přikývl. “Máš pravdu. Kdo by se staral, že má vlasy jak nějaká pohádková princezna. Je to Ash. Když už mluvíme o vodních balóncích, mohli by jste se prosím vy dva přestat v noci plížit ven a házet je v noci na auta přímo před mým domem. Rodiče vás tam jednou chytí a já nebudu schopný vás z toho maléru dostat.”

Usmál jsem se při pomyšlení na Ash zakrývající si včera v noci pusu, aby umlčela smích, když jsme se tam vyplížili s plnými balonky. Tahle holka vážně milovala porušování pravidel. Skoro stejně tolik jako já.

“Slyšela jsem svoje jméno. Vy dva si ze mě radši přestaňte dělat furt srandu, kvůli tý pitomý podprsence, kterou mě máma nutí nosit. Není to vtipný. Oběma vám zlámu nosy jestli s tím nepřestanete.” Ashin hlas mě vylekal. Stála pod stromem s kyblíkem cvrčků v jedné ruce a rybářskou udicí v druhé. “Jdem rybařit, nebo na mě budete jen zírat dolu jakoby mi narostla další hlava?

1. Kapitola

ASHTON

Proč jsem prostě nemohla jít domů aniž bych je viděla? Neměla jsem náladu hrát pitomýho dobrýho samaritána pro Beaua a jeho zlitou přítelkyni. I když tu nebyl, Sawyer by očekával, že zastavím. S frustrovaným povzdychem jsem zpomalila a zastavila vedle Beaua, který si udržoval určitý odstup mezi sebou a svojí dávící se holkou. Zvracení pro něj zřejmě nebyl pářící signál. “Kde máš zaparkovaný auto Beau?” zeptala jsem se naštvanější tónem než jsem chtěla. Obdařil mě tím pitomým sexy úsměvem, o kterém věděl, že se mu z něj každá ženská ve městě roztaví u nohou. Ráda bych věřila, že jsem imunní, po všech těch letech, ale nejsem. Být imunní vůči místnímu zkaženými klukovi bylo nemožný.

“Neříkej mi, že mi malá, perfektní Ashton Grayová nabízí pomoc,” protáhl, sklonil se a díval se na mě otevřeným okýnkem.

“Sawyer je mimo město, takže to privilegium nejspíš padá na mě. On by tě nenechal řídit domu opilého a ani já ne.”

Zasmál se což mi po zádech vyslalo chvění radosti. Bože. On se dokonce i smál sexy.

“Díky krásko, ale tohle zvládnu. Jakmile Nic přestane zvracet hodím jí do auta.

Zvládnu řídit ty tři míle k jejímu domu. A ty už jeď. Nemáš někde studium bible, kde bys měla být?”

Diskuse s ním byla zbytečná. Prostě by začal házet více sarkastickými komentáři, dokud bych by mě nenaštval tak, že bych viděla rudě. Stiskla jsem plyn a otočila se na parkovišti. Jako bych byla schopná jen tak odjet a nechat ho řídit opilého. Dokázal mě rozzuřit mrknutím oka a já se tak snažila být ke každému milá. Prohlížela jsem zaparkovaná auta a hledala jeho starý, černý Chevy náklaďák. Jakmile jsem si ho všimla, došla jsem k němu a natáhla ruku.

“Buď mi dáš klíče od auta, nebo je z tebe vytáhnu. Co to bude, Beau? Chceš abych ti prohledávala kapsy?”

Po tváři se mu rozlil pokřivený úsměv. “Vlastě si myslím, že bych si užíval, kdybys mi šacovala kapsy, Ash. Proč nepřejdeme k možnosti číslo dvě.”

V krku mi vzrostlo teplo a nechalo mi skvrny na tvářích. Nepotřebovala jsem zrcadlo, abych věděla, že se červenám jak idiot. Beau na mě nikdy nedělal dvousmyslné narážky nebo se mou neflirtoval. Stala se ze mě jediná celkem atraktivní holka na škole, kterou kompletně ignoroval.

“Neopovažuj se ho dotknout, ty blbá děvko. Jeho klíčky jsou v zapalovaní auta,”

Nicole, Beauova jednou bejvalka pak zase přítelkyně, zvedla hlavu, přehodila si tmavě hnědé vlasy přes rameno a zavrčela na mě.

Krví podlité modré oči naplněné nenávistí mě sledovaly, jako by mě vyzívala ať se jen opovážím dotknout toho co je její. Ani jsem jí neodpověděla a ani jsem se nepodívala zpátky na Beaua. Místo toho jsem se otočila, zamířila k náklaďáku a připomínala si, že to dělám pro Sawyera.

“No tak, nastupte do auta,” vyštěkla jsem na oba než jsem vklouzla za volant. Bylo těžké nezaměřovat se na fakt, že je tohle poprvé co jsem byla v Beauově autě. Po nesčetných nocích, které jsme spolu proleželi na mojí střeše a mluvili o dni kdy dostaneme naše řidičáky a všech místech kam pojedeme, jsem právě teď v sedmnácti letech seděla uvnitř jeho auta. Beau zvedl Nicole a hodil jí dozadu.

“Lehni si, jestli ti bude zase zle, ujisti se, že zvracíš z boku,” vyštěknul, když otvíral dveře na straně řidiče.

“Vyskoč princezno. Je na omdlení, je jí jedno jestli řídim opilej.”

Chytla jsem se pevně volantu.

“Nenechám tě řídit. Nemůžeš ani pořádně mluvit. Natož řídit.”

Otevřel pusu, aby se hádal, pak zamumlal něco co znělo jako kletba než zabouchl dveře, obešel auto a nastoupil na místo spolujezdce. Nic neřekl a já se na něj nepodívala. Bez Sawyera na blízku jsem byla z Beaua nervózní.

“Už jsem dneska z hádání s holkama unavenej. To je jedinej důvod proč tě nechávam řídit,” zabručel tentokrát bez nadávek. Nebyla jsem překvapená, že nedokáže ovládat nadávky. Ten kluk byl pořád opilý ještě předtím než většina dětí našeho věku vůbec ochutnala svoje první pivo. Když měl kluk tvář jako Beau, starší holky si toho všimly.

Byl zvaný na návštěvy hřiště dřív než kdokoli z nás.

Podařilo se mi pokrčit rameny. “Nemusel by ses semnou hádat, kdybys tolik nepil.”

Tvrdě se zasmál. “Ty jsi opravdu perfektní kazatelova dcerka, že jo Ash? Kdysi s tebou bývala mnohem větší zábava. Než sis začala ocucávat obličej se Sawyerem, zažili jsme spolu dobrý časy.” Díval se na mojí reakci. S vědomím, že se na mě upřeně dívá se mi těžko řídilo. “Byla jsi můj komplic ve zločinech, Ash. Sawyer byl dobrák. Ale my dva jsme byli průšviháři. Co se stalo?”

Jak mám na tohle odpovědět? Nikdo neznal holku, která v krámě ukradla žvýkačku, nebo unesla kluka co rozvážel noviny, svázala ho tak, abychom mohli namočit všechny noviny do modré barvy a pak je nechali u předních dveří domů. Nikdo neznal holku, která se ve dvě ráno plížila z domu s toaletním papírem a házela z křoví vodní balónky na auta. Nikdo by ani nevěřil, že jsem všechny tyhle věci dělala, kdybych jim to řekla … nikdo kromě Beaua.

“Vyrostla jsem,” odpověděla jsem nakonec.

“Kompletně ses změnila, Ash.”

“Byli jsme děti, Beau. Ano, my dva jsme se dostávali do malérů a Sawyer nás z nich tahal, ale byli jsme jen děti. Teď jsem jiná.”

Na chvíli neodpovídal. Zavrtěl se na sedačce a věděla jsem, že se na mě už nedívá.

Nikdy předtím jsme tenhle rozhovor neměli. I když to bylo nepříjemné, věděla jsem, že je pozdě. Sawyer vždycky stál v cestě, abychom já a Beau napravili naše vztahy.

Vztahy, které se rozpadly a já nevěděla proč. Jeden den to byl Beau, můj nejlepší kamarád. A další den byl jen bratranec mýho kluka.

“Stýská se mi po té holce, víš. Byla vzrušující. Věděla jak se bavit. Tahle dokonalá kazatelská dceruška, která zaujala její místo je na hovno.”

Jeho slova bolela. Možná protože přicházela od něj a možná protože jsem chápala, co říká. Ne že bych o téhle dívce nikdy nepřemýšlela. Nenáviděla jsem ho za to, že se mi kvůli němu po ní taky stýskalo. Pracovala jsem opravdu tvrdě, abych jí udržela pod zámkem. Mít někoho kdo jí opravdu chtěl uvolnit, hodně stěžovalo udržet jí pod kontrolou.

“Raději budu kazatelova dcera než opilá děvka, která se celá pozvracela,” odsekla jsem než jsem se mohla zastavit. Překvapil mě tichý smích a tak jsem se podívala na Beau, který se svezl v sedadle dost nízko, aby si mohl opřít hlavu o opotřebovanou kůži místo tvrdého okna za ním.

“Myslím, že nejsi úplně dokonalá. Sawyer by nikdy nikoho takhle nenazval. Ví, že používáš slovo děvka?”

Tentokrát jsem chytila volant tak pevně až mi zbělely klouby. Snažil se mě naštvat a odváděl skvělou práci. Na tuhle otázku jsem neměla odpověď. Pravda byla, že by byl Sawyer v šoku, kdybych někoho nazvala děvkou. Zvlášť přítelkyni jeho bratrance.

“Uvolni se, Ash, nechystám se mu to říct. Udržoval jsem tvoje tajemství roky. Stejně jako vědomí, že moje Ash tam někde pod tou dokonalou fasádou pořád je.”

Odmítla jsem se na něj podívat. Tenhle rozhovor se začínal ubírat špatným směrem.

“Ne, nikdo není perfektní. Nepředstírám, že jsem,” což byla lež a oba jsme to věděli.

Sawyer byl perfektní a já tvrdě makala, abych si ho zasloužila. Celé město vědělo, že jsem propadla Sawyerově zářící pověsti.

Beau se krátce, tvrdě zasmál. “Ano Ash, předstíráš, že jsi.”

Zajela jsem na Nicolinu příjezdovku. Beau se nepohnul.

“Odpadla. Měl bys jí jít pomoct,” zašeptala jsem ze strachu, že by mohl slyšet v mém hlase bolest.

“Chceš abych pomáhal pozvracený děvce?” zeptal se mě pobaveným tónem.

Povzdychla jsem si a konečně se na něj podívala. S měsíčním svitem zářícím mu kolem jeho sluncem políbených blond vlasů, mi připomínal padlého anděla. Víčka měl jako vždycky přivřená a husté řasy téměř skrývaly oříškovou barvu pod nimi.

“Je to tvoje přítelkyně. Pomoz jí.” Podařilo se mi znít naštvaně. Když jsem si dovolila studovat Beua takhle zblízka, bylo těžké zůstat z něj znechucená. Pořád jsem mohla vidět toho malého kluka, o kterém jsem si jednou myslela, že pověsil měsíc. Oplácel mi můj pohled. Naše minulost nás vždycky bude držel od toho abychom se zase skutečně sblížili.

“Díky za připomenutí,” řekl a natáhl se po klice aniž by semnou přerušil oční kontakt.

Sklopila jsem pohled a prohlížela si svoje ruce v klíně. Nicole kolem sebe na korbě šátrala, čím způsobovala otřesy, které nám jemně připomínaly, že je pořád tam vzadu.

Po pár dalších tichých momentech konečně otevřel dveře.

Beau donesl Nicolino bezvládné tělo ke dveřím a zaklepal. Otevřelo se a on vešel dovnitř. Zajímalo mě kdo dveře otevřel. Byla to Nicolina máma? Bylo jí jedno, že její dcera odpadla z alkoholu? Nechala Beaua odnést jí nahoru do pokoje? Zůstane s ní Beau? Vplíží se k ní do postele a usne? Beau se objevil ve dveřích než jsem se stačila nechat příliš unést fantasií.

Jakmile byl zpátky v autě, nastartovala jsem a zamířila na parkoviště přívěsů kde žil.

“Takže, řekni mi Ash, je tvoje naléhání odvézt domů opilýho kluka a jeho holku kurvu kvůli tomu že jsi neustále hodná holka, která každýmu pomáhá? Protože vim, že mě nemáš moc ráda, takže jsem zvědavý proč ses chtěla tak ujistit, že se dostanu bezpečně domů?”

“Beau, jsi můj kamarád. Samozřejmě, že tě mám ráda. Byli jsme přátelé od pěti let.

Jasně, už se spolu tolik nebavíme, nebo spolu neterorizujeme sousedství, ale pořád mi na tobě záleží.”

“Od kdy?”

“Od kdy co?”

“Od kdy ti na mě záleží?”

“To je pitomá otázka, Beau. Ty víš, že mi na tobě záleželo vždycky,” odpověděla jsem. Dokonce i když jsem věděla, že si neodpustí dost vulgární odpověď. Pravda byla, že jsem s ním nikdy moc nemluvila. Normálně měl kolem alespoň jedné části těla omotanou Nicole. A když už na mě promluvil byla to vždy jen nějaká moudrá narážka.

“Sotva bereš na vědomí mojí existenci,” odpověděl.

“To není pravda.”

Zasmál se, “Celý rok jsme vedle sebe seděli na dějepise a ty ses skoro nepodívala mým směrem. Na obědě se na mě nepodíváš nikdy a to s tebou sedím u stejnýho stolu. Každý víkend jsme byli na párty na poli a když jsi někdy zaletěla svým nadřazeným pohledem mým směrem, obvykle to bylo se znechuceným výrazem.

Takže jsem trochu v šoku, že mě pořád považuješ za kamaráda.”

Obrovský, živý dub signalizoval zatáčku na parkoviště přívěsů, kde Beau celý život žil. Bohatá krása jižní krajiny, která obklopovala štěrkovou cestu byla klamná.

Jakmile jste projeli kolem velkých stromů, scenérie se drasticky změnila. Omšelé přívěsy se starými auty se táhly kolem štěrkové cesty jako poničené hračky rozptýlené po dvorku. Nejedno okno bylo zakryto dřevem nebo plastem. Nechtěla jsem si prohlížel okolí. Nepřekvapil mě ani muž, který seděl na schodech před svou verandou jen ve spodním prádle a s cigaretou visící mu z pusy. Byla to součást mého dětství. Zastavila jsem před Beauovým přívěsem. Bylo by jednoduší věřit, že z něj mluví alkohol, ale já věděla že to tak není. Nebyli jsme sami už čtyři roky. Od momentu kdy se ze mě stala Sawyerova přítelkyně se náš vztah změnil.

Zhluboka jsem se nadechla a pak jsem se na Beaua podívala. “Nemluvím při hodinách. S nikým kromě učitele. Ty jsi na mě u oběda nikdy nepromluvil, takže jsem neměla důvod se na tebe dívat. Přilákání pozornosti vede k tomu, že si země děláš srandu. A na poli jsem se na tebe nedívala s odporem. Dívala jsem se s odporem na Nicole. Máš opravdu na víc než je ona.” Zastavila jsem se než řeknu něco stupidního.

Sklonil hlavu na stranu jakoby mě studoval. “Nemáš Nicole moc ráda. Nemusíš si dělat starosti kvůli jejímu věšení se na Sawyera. On ví co má a nepokazí si to. Nicole ti nemůže konkurovat.”

Nicole měla slabost pro Sawyera? Normálně se lepila na Beaua. Nikdy jsem si nevšimla, že by měla ráda Sawyera. Věděla jsem, že spolu v sedmé třídě pár týdnu chodili, ale to byla základka. To se nedá doopravdy počítat. Kromě toho byla s Beauem. Proč by měla mít zájem o někoho jiného?

“Ani jsem nevěděla, že má Sawyera ráda,” odpověděla jsem stále nejistá jestli mu věřím. Sawyer nebyl vůbec její typ.

“Zníš překvapeně,” odpověděl Beau.

“No, vlastně opravdu jsem. Chci říct, má tebe. Proč by měla chtít Sawyera?”

Rtů se mu dotkl potěšený úsměv a oříškově hnědé oči se mu rozzářily. Uvědomila jsem si, že jsem skutečně nechtěla říct něco, co by si mohl vyložit špatným způsobem jak to očividně právě dělal.

Natáhl se po klice, pak se zastavil a podíval se na mě.

“Nevěděl jsem, že tě moje popichování trápí, Ash. Přestanu s tím.”

Nečekala jsem, že řekne zrovna tohle. Neschopná vymyslet odpověď jsem tam seděla a držela jeho pohled.

“Ráno dojdu zpátky pro tvoje auto než tvoji rodiče uvidí můj náklaďák před domem.”

Vystoupil a já ho sledovala jít ke dveřím přívěsu tou nejvíc sexy chůzí jakou jste kdy mohli vidět. Beau a já jsme tenhle rozhovor potřebovali. I když se moje představivost chystala trochu divočet, co se ho týkalo. Moje tajná přitažlivost k městskému zkaženému klukovi zůstávala tajemstvím.

Druhý den ráno jsem našla svoje auto zaparkované na příjezdovce jak slíbil, s malým vzkazem zastrčeným pod stěračem. Sáhla jsem pro něj a trochu jsem se pousmála.

“Díky za včerejší noc. Stýskalo se mi po tobě,” jednoduše podepsaný “B.”

2. Kapitola

Ashton,

Ahoj miláčku. Omlouvám se, že na tvůj email odpovídám až teď. Náš internet tady není moc spolehlivý a 3G tu neexistuje, takže můj mobil nepomáhá. Stýská se mi po tobě jako blázen. Myslím na tebe celý den a přemýšlím co děláš. My trávíme většinu našich dní turistikou. Včera jsme byli na výletě u užasnýho vodopádu. Po pěti mílích do kopce v tom horku, byla tahle ledová voda fakt skvělá. Přeju si, abys tu byla.

Bezpečně můžu říct, že svojí budoucnost nenajdu v rybolovu. Kašlu na to. Cade mi v úlovcích nakopává zadek. Včera mi řekl, že bych se měl držet fotbalu. LOL. Svůj čas s ním si fakt užívám. Děkuju, že rozumíš jak moc jsem tohle potřeboval udělat. Právě teď mě potřebuje. Jeho velký brácha za rok odejde a budeme si telefonovat, ale nebudu tam, abych viděl jeho fotbalové tréninky, nebo mu pomohl s první rvačkou.

Snažím se s ním sdílet všechnu svojí moudrost.

Miluju tě Ashton Sutley Grayová tak strašně moc. Jsem ten nejšťastnější chlap na světě.

Sawyer

Sawyere,

Myslela jsem si, že tvoje opožděná odpověď je kvůli problému s internetem.

Připojení v horách nemůže být nic moc. Aspoň ne nahoře v samostatné chatě v jaké jsi ty. Taky mi chybíš. Jsem ráda, že trávíš s Cadem čas jako velký brácha. Vím, že to pro něj hodně znamená.

Pokud jde o mě, trochu jsem pomáhala v kostele. Není tu nic moc co dělat, když jsi pryč. O víkendech ani nechodím na pole. Většinou uklízím kostel a pak si půjčím film. Leann a Noah jsou teď oficiálně spolu. Když nepracuje, je s ním. Takže jsem sama. Jsem tak zvyklá trávit všechen svůj čas s tebou. Obejmi za mě Cadeho a Catherine.

Odpočítávám dny kdy tě zase uvidím.

Moc tě miluju

Ashton

Když jsem odklikla odeslat, zůstala jsem zírat na monitor. Fakt, že jsem nezmínila Beaua mi trochu vadil. Chystala jsem se napsat jak jsem je vezla domů. Už jsme o Beauovi vůbec nemluvili. Sawyer jen občas, když si o něj dělal starosti. Většinu svého života se Sawyer o Beaua staral. Beau byl syn toho z Vincentových bratrů, který žil divoký život dokud nenaboural na motorce. Beau byl tenkrát v první třídě.

Pamatuju si, že měl měsíce potom krví podlité oči od pláče. Vyplížil se z přívěsu a přišel za mnou domů uprostřed noci. Já vyklouzla oknem a hodiny jsem seděli na střeše a přemýšleli jaké věci bychom mohli dělat, aby mu bylo líp. Většinou tyhle nápady vedly k vážným malérům, ze kterých nás musel Sawyer tahat.

Sawyer byl syn toho dobrého z bratrů Vincentů. Vystudoval práva a zbohatl obhajobou Joe proti pojišťovnám. Město milovalo Harrise Vincenta a jeho návštěvy kostela, člena juniorské ligy, jeho tenis hrající ženu Samanthu Vincentovou a samozřejmě jejich talentovaného nejstaršího syna. Tohle město nebylo velké a stejně jako v každém malém jižanském městě tu všichni o všech všechno věděli. Jejich minulost byla všeobecně známá. Minulost jejich rodičů nebyla tajemství. V Grove v Alabamě jste nemohli mít tajemství. Nebylo to možný, no teda možná kromě pole. V

tmavých stínech pekanového háje se rozprostíralo velké pole, kde Masonovi kluci pořádali svoje vyhlášené pařby, jsem si jistá, že tam bylo mnoho tajemství. To bylo místo kde nás staré dámy nemohli sledovat z houpaček na předních verandách a oči okolo byly zaměstnané na svojí vlastní neplechou než aby si všímali vaší.

Místo toho, že jsem seděla doma s obličejem v knížce, jsem šla navštívit Sawyerovu a Beauovu prababičku do domova důchodců a dobrovolně jsem v kuchyni umyla nádobí. Tím se mi podařilo zaplnit většinu rána. Moje Grana se právě vrátila ze svého výletu v Savannah, kde byla navštívit svou sestru, takže jsem se zastavila, abych jí viděla. Vždycky se mi po ní stýskalo jako blázen, když byla pryč. V momentě kdy se dveře mého auta zavřely, její přední dveře se otevřely a ona s úsměvem vyšla ven a v ruce držela dvě vysoké sklenice ledového čaje. Bílé vlasy jí sotva dosahovaly k ramenům a já se kousla do rtu, abych potlačila úsměv. Než odjela bavily jsme se o tom, že si potřebuje nechat ostříhat vlasy. Měla je na svůj věk příliš dlouhé. Tak jsem jí to řekla a ona nad tím jen mávla rukou, jako bych nevěděla o čem mluvím. Hádám, že změnila názor. Jiskření v jejích zelených očích mi říkalo, že ví na co myslím.

“No, podívejme kdo se stavil navštívit svojí Granu. Začínala jsem uvažovat jestli budeš vyžadovat písemnou pozvánku,” škádlila mě. Zasmála jsem se, vyšla schody a objala jí.

“Přijela jsi domů teprve včera,” připomněla jsem jí. Očichala mi tričko a pak se zaklonila, aby se na mě podívala.

“Smrdíš jako někdo, kdo se stavil v domě starejch lidiček, aby navštívil přítelovu babičku, než se vydal za svojí.”

“Ach, přestaň. Jen jsem ti dávala čas si přispat. Vím, že je pro tebe cestování obtížný.”

Vzala mě za ruku a vedla mě, abych si vedle ní sedla na houpačku na přední verandě.

Na prstech se jí proti slunci leskly diamanty. Do ruky mi vtiskla studenou sklenici.

“Tady, napij se. Nalila jsem ho jakmile jsem viděla přijíždět tvoje malé auto.”

Tady jsem se mohla uvolnit. Tohle byla Grana. Neočekávala, že budu perfektní. Jen chtěla, abych byla šťastná.

“Tak, mluvila jsi se svým klukem když je teď pryč, nebo sis užívala zábavné chvilky s jiným chlapíkem, zatímco je pryč?”

Vyprskla jsem čaj a vrtěla hlavou, když jsem začala kašlat. Jak to, že vždycky věděla co se děje, i když to nikdo jiný nevěděl?

“No, kdo je to? Vyprskla si mi kvůli němu čaj po celém klíně. Chci aspoň jméno a pár detailů.” Potřásajíc hlavou jsem se otočila, abych se jí podívala do očí. “Nikdo není.

Zakuckala jsem se čajem, protože ses mě zeptala na takovou šílenou otázku. Proč bych měla Sawyera podvádět? On je perfektní, Grano.”

Odfrkla si a natáhla se, aby mě poplácala po noze.

“Žádný člověk není perfektní, holčičko. Ani jeden. Dokonce ani tvůj táta. Ačkoli si myslí, že je.”

Vždycky žertovala o tom, že je táta pastor. Podle ní byl na cestě do pekla, když vyrůstal. Když mi vyprávěla příběhy z jeho dětství, vždycky se rozzářila. Občas jsem mohla přísahat, že se jí stýská po osobě jakou byl.

“Sawyer je tak perfektní jak jen to jde.”

“No, nevím o tom. Dnes ráno jsem jela k Lowrynsovým a jeho bratranec Beau jim tam sekal trávník,” odmlčela se a s velkým úsměvem na tváři zavrtěla hlavou.

“Holka, v tomhle městě není kluk, který by mu sahal ke kotníkům, když si Beau sundá tričko.”

“GRANO.” Plácla jsem jí po ruce zděšená, že moje babička obdivovala Beaua bez trička.

Zasmála se. “Co! Jsem stará, Ashton, ne slepá.” Jen jsem si představila jak Beau vypadá bez trička a zpotila jsem se. Bylo to skoro před týdnem, když jsem projížděla kolem Grennů a on jim tam bez trička sekal trávník. Bylo těžké se nepodívat. Říkala jsem si, že si jen prohlížím tetování na jeho žebrech, ale samozřejmě jsem věděla, že to není pravda.

“Jsem jenom všímavá stará žena. A jsem dost upřímná na to, to přiznat. Ostatní si prostě najímají chlapce na sekání trávy, takže můžou sedět za oknem a slintat.”

Pro tohle jsem svojí Granu milovala. Vždycky mě rozesmála. Přijímala život jaký byl. Nic nepředstírala. Byla prostě Grana.

“Nevím jak Beau vypadá bez trika,” což byla lež. “Vím, že sním jsou jen trable.”

Grana mlaskla jazykem, odstrčila se nohama a rozhoupala nás.

“Trable můžou být hodně zábavné. Je to běžnost a omezenost co dělá život únavný a nudný. Jsi mladá Ashton. Neříkám, že máš jít ven a zničit si život. Jen říkám že nějaké vzrušení je dobré pro duši.”

Z obrazu Beaua schouleného včera na sedadle jeho náklaďáku, dívajícího se na mě skrz husté, vlnité řasy mi zvýšilo pulz. On byl rozhodně víc než jen trocha vzrušení.

Byl smrtelný.

“Dost o klucích. Jednoho mám a dalšího nehledám. Jaký byl tvůj výlet.”

Grana se usmála a překřížila si nohy. Jeden sandál s vysokým podpatkem se jí houpal na prstě s tmavě červeným lakem. Bylo těžké uvěřit, že to byla matka mého táty.

“Chodily jsme po návštěvách. Vypily nějakou whisky. Chytli pár představení v divadle. Takovéhle věci.”

Znělo to jako typický výlet k tetě Tabathě.

“Přišel tě táta dnes ráno zkontrolovat?”

Dramaticky vzdychla. “Ano, a samozřejmě se modlil za mojí duši. Ten kluk nemá smysl pro dobrodružství.”

Usmála jsem se do skleničky s čajem. Grana byla tak zábavná.

V momentě kdy jsem vešla do svého pokoje, abych si převlékla oblečení páchnoucí desinfekcí a starými lidmi, mi zazvonil telefon a upozornil mě na textovku. Zpráva byla od Beaua.

“Sejdeme se v doupěti.”

Doupě bylo malé jezero na nejvzdálenější části Sawyerových pozemků. Polkla jsem a chystala jsem se napsat ‘ne’, ale místo toho jsem napsala:

“Budu tam ve 3.”

Byla jsem ze sebe v šoku, ale nenapravovala jsem to. Místo toho jsem se posadila a zírala na displej dokud nepřišla odpověď.

“Vem si plavky.”

Neodpověděla jsem. Srdce mi v hrudi bušilo tak hlasitě, že jsem nemohla jasně myslet. Udělal jsem jedinou věc, kterou jsem věděla, že můžu udělat. Pustila trochu ven špatnou holku. Ze skříně mě vábily červené bikiny, které jsem si koupila pro Sawyera, ale nikdy je s ním nenosila ze strachu, že by je neschvaloval. V pár minutách jsem se rozhodla vklouznout do bikin a krátkých šortek.

*

BEAU

Nikdy jsem nepřemýšlel nad tím jestli je moje duše tak černá jak si myslela zbytek města, v momentě kdy Ashton vystoupila z její malé, bílé Jetty a vypadala jako anděl z nebe jsem věděl, že je moje duše odsouzená k peklu. Když jsem jí poslala textovku a ptal se jí jestli se semnou sejde, měla to být připomínka toho jak nedotknutelná je.

Myslel jsem, že vidět její ‘ne’ odpověď pro mě bude signál, abych jí přestal být posedlý. Místo toho souhlasila a moje pitomý černý srdce se vznášelo. Sledoval jsem její váhavé kroky, když se její zelené oči setkaly s mými.

Víc než cokoli jsem chtěl jít k ní a ujišťovat jí, že budu hodnej. Jen s ní mluvit a dívat se jak se jí rozzáří oči, když se směje, nebo způsob jak si okusuje spodní ret, když je nervózní. Ale nemohl jsem jednat podle téhle touhy. Nebyla moje. Nebyla moje už hodně dlouho. Neměla tu být a já jí o to neměl žádat. Takže místo povzbuzování jsem se dál opíral o strom, tvářil se jako ďábel a doufal že se otočí a uteče.

Vydala se ke mně a mezi perfektními, bílými zuby zachytila svůj plný spodní ret. O

těch rtech jsem snil až příliš často. Krátké šortky stěží zakrývaly její dlouhé, opálené nohy kvůli kterým se mi chtělo jít v neděli do kostela jen, abych bohu poděkoval za to, že jí stvořil.

“Ahoj,” řekla a nervózně se začervenala.

Sakra, byla nádherná. Nikdy jsem Sawyerovi nic nezáviděl. Miloval jsem ho jako bratra. On byl moje jediná rodina, kterou jsem skutečně miloval. Když exceloval, tiše jsem ho povzbuzoval. Stál při mně celé moje drsné dětství, prosil rodiče, aby mi dovolili zůstat přes noc, když jsem byl příliš vyděšený na to, abych se vrátil do tmavého, prázdného přívěsu. Vždycky měl všechno co jsem já neměl. Perfektní rodiče, domov, život, ale na ničem z toho nezáleželo, protože já jsem měl Ashton.

Jasně, byli jsme tři kámoši, ale Ash byla moje. Byla můj komplic, jediná osoba, které jsem se svěřil se svými sny a obavami, moje spřízněná duše. A pak, stejně jako všechno v Sawyerově perfektním životě, dostal mojí holku. Jediná věc o které jsem si myslel, že je moje se stala jeho.

“Přišla jsi,” odpověděl jsem konečně. Její ruměnec se prohloubil.

“Ano, ale nejsem si jistá proč.”

“Ani já ne,” odpověděl jsem, když už jsme byli upřímní.

Zhluboka se nadechla a položila si ruce na boky. To nebyl postoj ve kterém by měla být v bikiny podprsence zakrývající její velkorysé košíčky. Ten pohled byl víc povzbudivý než jsem potřeboval, takže jsem odtrhl oči od jejího výstřihu.

“Podívej Beau, jsem znuděná a osaměla, když je Sawyer pryč. Lean buď pracuje u Hanka nebo je s Noahem. Myslím, že bych měla ráda … kamaráda. Ty jsi byl můj nejlepší kamarád od osmi let. Ráda bych to znova našla.”

“Dobře,” řekl jsem, chytil jsem lem trička a přetáhnul si ho přes hlavu.

“Zaplavem si.”

Nečekal jsem, abych viděl jestli se opravdu vysouká z těch mrňavejch šortek. Část mě chtěla sledovat jak si je bude sundávat, ale další část věděla, že by moje srdce nemuselo zvládnout dívat se na Ashton vykrucující se z těch zatracených věcí. Moje srdce možná bylo černý, ale pořád bylo schopný srdečního selhaní.

Rozeběhl jsem se a popadl houpačku z lana a na chvíli ze mě zase bylo dítě letící nad jezerem. Pustil jsem se, přetočil a hladce vklouzl do vody. Když jsem se vynořil, otočil jsem se a podíval zpátky na břeh v naději, že zahlédnu její svlíkání. Šortky byly pryč a Ashton šla k lanu. Tohle nebylo poprvé co jsem jí viděl v bikinách, ale bylo to poprvé co jsem si dovolil si ten pohled užít. Srdce mi v hrudi začalo bít, ale nemohl jsem od ní odtrhnout pohled, když se chytla provazu, zhoupla se nad jezero a pak se přetočila do perfektní šipky. Trvalo mi tři dlouhá odpoledne naučit jí jak seskočit z lanové houpačky a hladce dopadnout do vody. Bylo jí osm let a byla odhodlaná dělat všechno co jsem dělal já a Sawyer.

Ashtonina hlava se vynořila a zaklonila, když si rukama uhladila mokré vlasy z obličeje. “Není tak studená jak jsem doufala,” řekla s vítězoslavným úsměvem.

“Dneska je třicet pět stupňů a stoupá to. Na konci měsíce tu bude jako voda ve vaně.”

Snažil jsem se nevypadat uchvácený způsobem jak vypadaly její dlouho řasy, když byly mokré.

“Ano, pamatuju se. Strávila jsem u tohohle jezera tolik let jako ty,” řekla vytrácejícím se hlasem, jakoby vzpomínala na nás dva v tomhle jezeře. Chtěl jsem, aby jí semnou bylo příjemně. Jestli mluvení o Sawyerovi pomůže, pak o něm budu mluvit. Krom toho nebude na škodu připomínat si komu patří.

“Poznámka přijata. Promiň, tahle nová Ashton se nepodobá Ash kterou jsem znal.

Někdy zapomínám, že Sawyerova perfektní přítelkyně je stejná holka, která si semnou začínala souboje v blátě támhle na břehu.”

“Kéž by ses přestal choval jako bych byla jiná osoba, Beau. Vyrostla jsem, ale pořád jsem ta samá holka. Kromě toho, taky jsi se změnil. Starý Beau by mě kompletně neignoroval, protože je příliš zaměstnaný dováděním se svojí holkou, než aby uznal mojí existenci.”

“Ne, ale starej Beau nebyl nadrženej,” mrkl jsem na ní a cáknul jí vodu do obličeje.

Z jejího známého smíchu mě trochu zabolelo v hrudi.

“Poznámka přijata. Myslím, že mít kolem sebe někoho stavěnýho jako Nicole je trochu rušivý. Vidím, před starou kamarádkou dostala přednost milenka.”

Kdybych věděl, že chce Ashnon v určitém bodě mojí pozornost, odstrčil bych Nicole stranou a dal jí svojí plnou pozornost. Ale ona byla většinu času zabalená v Sawyerově náruči a já jsem potřeboval rozptýlení, který nabízela Nicole.

“Nicole není moc skromná,” odpověděl jsem a snažil se svalit vinu na ní. Důlek, kterým jsem byl fascinovaný už od prvního dne kdy jsem Ashton potkal se objevil, když se naplno usmála.

“Nicole ani nezná definici slova skromný. Třeba vulgární, jsem si dost jistá, že tohle slovo zná moc dobře.”

Bylo to moje zbožný přání nebo to znělo, jakoby na Nicole žárlila.

“Nicole není tak špatná. Jen si jde za tím co chce.” Odpověděl jsem, abych otestoval Ashtoninu reakci.

Na tváři se jí usadilo naštvané zamračení a ztuhla. Nemohl jsem zadržel úsměv, který se mi zformoval na rtech. Líbil se mi fakt, že jí vadí, když bráním Nicole.

“Máš špatný vkus na holky, Beau Vincente,” odpověděla. Sledoval jsem jak plave k molu, usadila se na okraj a poskytla mi extrémně příjemný výhled na její sotva zakrytý zadek. Chvíli mi trvalo než jsem si vzpomněl o čem jsme mluvili. Ukázka Ashtonina mokrého těla bylo to jediné na co se můj mozek dokázal zaměřit. Potřásl jsem hlavou, abych si pročistil myšlenky a vzpomněl si na komentář o mém špatném vkusu na holky.

“Předpokládám, že Sawyer má lepší vkus?” zeptal jsem se a plaval k ní, abych se k ní připojil. Zamračila se a kousla se do spodního rtu. To nebyla odpověď, kterou jsem čekal. Měl jsem v úmyslu jí rozesmát.

“Možná protože ho neznásilňuju na veřejnosti, ale oba víme, že by měl na lepší.”

Co má tohle k sakru znamenat?

“Myslíš,” podařilo se mi znít znechuceně.

Podívala se na mě se smutným úsměvem. Pozdní odpolední slunce přímo za ní způsobovalo, že jí dlouhé blond kadeře rámovaly obličej jako jemná záře. Tím způsobem se ještě víc podobala andělovi, kterým se zdála být. Nedotknutelná pokud jste nebyli perfektní Sawyer Vincent.

“Nejsem slepá Beau. Neříkám, že si myslím, že jsem ošklivá. Vím, že jsem celkem roztomilá. Mám dobré vlasy a pleť taky není špatná. Nemám velké modré oči, nebo dlouhé řasy, ale moje oči taky nejsou zlý. Nejsem zrovna strhující nebo okouzlující.

Sawyer je perfektní. Někdy je těžké věřit, že chce mě.”

Odvrátil jsem se od ní pryč ze strachu, že by jí nevěřícný výraz na mojí tváři mohl říct víc než potřebuje vědět. Chtěl jsem jí říct, že jí kvůli jejím zeleným očím chtějí všichni kluci ochraňovat, nebo jak okouzlující jsou její sladké, růžové rty, nebo jak mi ten jediný dolíček dokáže zrychlit tep. Chtěl jsem poukázat na to jak tyhle dlouhý, opálený nohy způsobujou, že o sebe chlapi zakopávaj a když nosí tyhle krátký šortky bojuju s nutkáním jít jí zakrýt, tak aby každý chlap který jí viděl nemohl jít domů a honit si nad jejím obrazem v hlavě. Ale nemohl jsem říct žádnou z těch věcí. Přinutil jsem svůj výraz zůstat nenucený a podíval se na ní. “Nemyslím si, že si dáváš dost kreditů. Sawyer si tě nevybral jen kvůli vzhledu.” To bylo vše co jsem potřeboval říct.

Vzdychla a opřela se o ruce. Musel jsem od ní znova odvrátit pohled předtím než se moje oči zaměřili na její hruď vystrčenou jen pro moje potěšení.

“Nejsem vždycky dobrá. Snažím se opravdu tvrdě. Chci být Sawyera hodná, ale je to jako by uvnitř mě byla další stránka, která se snaží dostat ven. Bojuju s ní, ale nejsem dobrá celou dobu. Sawyer mě drží v lajně.”

Drží v lajně? Přinutil jsem se uvolnit ruce, které se automaticky zatnuly v pěst. Nutí jí Sawyer si myslet, že je s ní něco špatně? On určitě ani neví, že se takhle cítí.

“Ash, od chvíle co si se rozhodla vyrůst nejsi nic jinýho než perfektní. Jasně, pomáhala jsi mi strkat lidem žáby do poštovních schránek, ale tahle holka je pryč.

Chtěla jsi být dokonalá a dosáhla jsi toho.”

Zasmála se a znovu se posadila rovně. Risknul jsem pohled na ní. Důlek byl zpátky, když se dívala dolu na vodu.

“Kdybys jen věděl,” bylo vše co řekla.

“Řekni mi to,” slova mi vyletěla z pusy dřív než jsem je mohl zastavit.

“Proč?”

“Protože bych rád věděl, že nejsi tak perfektní. Rád bych věděl, že holka kterou jsem znal tam někde uvnitř pořád je.”

Znovu se zasmála a zvedla nohy, aby si o ně mohla opřít bradu.

“V žádným případě ti nepřiznám všechny svoje chyby. Vzhledem k tomu, že většina z nich je jen v mé hlavě a nikdy jsem podle nich nejednala.”

“Neptám se tě na tvoje hluboká, temná tajemství, Ash. Jen chci vědět co bys mohla udělat špatně, že z toho máš pocit, že tě Sawyer drží v lajně.”

Tváře jí zčervenaly a pohled držela upřený před sebe. Po několika minutách ticha jsem vstal a protáhl se.

“To je v pohodě. Opravdu nepotřebuju vědět, že si vždycky nevzpomeneš vrátit vozík zpátky na parkoviště, nebo nepomáháš každý týden v ošetřovatelském domě.”

Vydal jsem se na cestu pryč, naštvaný sám na sebe, že jsem zněl jako blbec.

“Tohle jsou věci se kterými mi Sawyer pomáhá si pamatovat … ale nemluvila jsme zrovna o nich.”

Řekla tak tiše, že jsem jí skoro přeslechl. Zastavil jsem se a otočil zpátky k ní. Dívala se na mě skrz vlhké řasy.

“Jsem stejná jako ostatní dospívající holky. Závidím Nicole protože může být tím, kým být chce. Já nemůžu. Ale není to Sawyerova chyba. Nikdy jsem nebyla schopná poddat se těmhle nutkáním. Moji rodiče očekávají, že budu dobrá.”

“Ty chceš být jako Nicole?” zeptal jsem se s hrůzou.

Zasmála se a zavrtěla hlavou.

“Ne tak úplně. Netoužím se celá pozvracet a nechávat se nosit opilá dovnitř domu…

nebo být známá jako děvka. Ale jen jednou bych chtěla vědět jaký to je pocit dělat víc než se jen líbat. Aby se mě někdo dotýkal,” odmlčela se a obrátila pohled zpátky k vodě. “Možná vědět jaký je pocit vzrušení z plížení se z domu, nebo být někým tak zoufale chtěná, že si nemůže pomoct když mě líbá. Možná se jen cítit žádoucí.”

Znovu přestala a zakryla si obličej oběma rukama. “Prosím, zapomeň, že jsem to všechno řekla.”

Rozhovor o nesplnitelných přání. Měl jsem sotva dostatek času se nadechnout.

Spustila ruce z obličeje a obrátila se ke mně s provinilým výrazem ve tváři. Ten ztracený výraz v jejích očích mě zabíjel. Chtěl jsem jí ujistit, že s ní není nic špatně.

Chtěl jsem jí slíbit, že jí ukážu jak přesně mě dohání k šílenství. Vstala.

“Takže, teď znáš moje tajemství, Beau. Jako za starých časů. Myslím, že to z nás dělá zase přátele, hm?” úsměv na jejích rtech se chvěl.

“Jo, řekl bych že jo.”

3. Kapitola

ASHTON

Sledovala jsem jak mini-van mých rodičů vycouval z příjezdové cesty, než jsem zvedla telefon a napsala Beauovi.

“Chtěl bys přijít ke mně domů a dívat se na film?”

Srdce mi v hrudi začalo divoce bušit.

“Tvoji rodiče?”

“Dvě noci mimo město.”

Táta vzal mamku do Birminghamu na jejich výročí.

Můj telefon zazvonil a tak strašně mě vyděsil, že jsem ho upustila. Sašátrala jsem, abych ho zvedla a bála jsem se, že by to mohl být Sawyer. Nikdy bych nebyla schopná zamaskovat vinu v hlase, kdybych s nim mluvila.

Byl to Beau.

“Halo,” řekla jsem.

“Nechám svůj náklaďák v parku a přijdu k tobě přes les. Nech otevřený zadní dveře.”

Nechtěl aby tady někdo viděl jeho auto. Věděla jsem, že to je pro moje dobro. Bude nejspíš nejlepší, když nebude parkovat před domem. Byl jen můj kamarád ale … taky to byl kluk. Zkaženej kluk. Ashton Grayová se nevídá s kluky, zatímco jsou její rodiče pryč.

“Dobře, jestli to tak chceš.”

“Chci,” jeho hluboký hlas mi uvnitř způsoboval mravenčení.

“Tak se uvidíme za chviličku,” odpověděla jsem.

“Jo,” řekl než zavěsil. Zírala jsem na telefon v ruce a uvažovala jsem proč jsem ho zrovna pozvala. To nemůže být dobrý nápad.

Hodila jsem mobil na posel a zamířila do sprchy. Nebudu přemýšlet o pravidle, které porušuju. Tohle nebylo nic špatného. Bylo to jen malé pravidlo, když jsem popřemýšlela o pravidlech obecně. Tím chci říct, jsou větší pravidla k porušování.

Krom toho potřebuju porušit nějaký pravidlo než se zcvoknu.

Lehké zaklepání na zadní dveře mi do zblázněného břicha vyslalo třepotající se motýlky. Slyšela jsem západku jak se dveře otevřely a zase zavřely. Rychle jsem vklouzla do bílých letních šatů po vyzkoušení několika dalšího víc vhodného oblečení, když jsem se rozhodla, že chci vypadat hezky. Šaty byly krátké se špagetovými ramínky, takže vypadaly dost nenuceně na filmový večer, možná…tak nějak. Prohlédla jsem si bosé nohy. Právě jsem si nehty na nohách nalakovala barvou cukrové vaty a rozhodla jsem se zůstat naboso. Ještě přirozenější. Zamířila jsem dolů do přivítat svého hosta. Kyslík se mi zadrhl v plicích, když jsem uviděla Beaua stát v kuchyni. Černá na něm vždycky vypadala dobře, ale mít ho v kuchyni v těsném černém tričku a nízkých džínech mi trochu zamotalo hlavu. Zaskočilo mě to a zadržela jsem dech.

“Ahoj,” podařilo se mi říct a v duchu jsem se přikrčila nad tím jak bez dechu zněl můj hlas.

Přikývl a pousmál se, než přešel k ledničce a otevřel jí.

“Mám žízeň. Můžu si vzít Colu?” zeptal se aniž by se na mě podíval.

“Ehm, jo jasně. Taky jsem objednala pizzu. Měla by tu být za pár minut. Jestli máš hlad.”

Zavřel lednici, otevřel si plechovku a napil se.

“Vždycky mam hlad,” odpověděl.

“Okej, dobře.” Nevěděla jsem co jiného říct. Pozvala jsem Beaua k sobě domů na film. A teď tu je v celé své kráse a já nevím co říct. S úsměvem přešel ke mně.

“Uklidni se, Ash. Jsem to jen já,” kývl hlavou k obýváku.

“Půjdem se podívat jakej výběr filmů tu dneska máš.”

Nervózně jsem polkla, otočila se a zamířila do obýváku. Tohle byl špatný nápad.

Chovala jsem se jako idiot. Takhle se kamarádi nechovají. Jestli s ním chci zase kamarádit, musím se přestat chovat jako láskou praštěná slepice.

“Půjčila jsem dva filmy z Red Boxu. Jestli se ti nebudou líbit můžeš si jít vybrat nějaký co mám v pokoji, ale varuju tě, jsou to převážně romantické komedie. Ty co jsem půjčila jsou nejspíš víc pro tebe.”

Zůstala jsem k němu zády protože mi zčervenaly tváře a já nesnášela představu, že to uvidí. Byla jsem pak hloupá. Sáhla jsem pro dva akčňáky z půjčovny a začala se otáčet, abych mu je ukázala, když se postavil za mě. Ztuhla jsem. Tělo mi přešlo do stavu nejvyšší pohotovosti a několikrát jsem zalapala po vzduchu.

“Ukaž,” ústa měl překvapivě blízko mého ucha. Pak kolem mě natáhl ruku a vzal si film. Když se naše ruce dotkly, rychle jsem nasála vzduch. Na sekundu se zastavil a pak se rychle přesunul pryč. Z mého bláznivého chování mu bylo nepříjemně.

“Dobrá volba. Chtěl jsem se kouknout na oba, ale Nicole a já normálně na filmy moc nekoukáme.”

Nicolino jméno mi znělo jako připomínka.

Otočila jsem se na špičkách. “Dobře. No, vyber jeden a dej ho tam. Jdu si připravit peníze než tu bude pizza.”

Ale napřed si půjdu ošplouchnout obličej studenou vodou a uklidnit se. Nečekala jsem na jeho odpověď než jsem utekla z pokoje. Zvonek zazvonil zrovna když jsem štrachala v kabelce po penězích. Poslíček bude nejspíš někdo ze školy. Kdyby Beau otevřel dveře nevypadalo by to nejlíp. Spěchala jsem ze svého pokoje a narazila tváří v tvář na Beaua. Nebo přesněji tvář na hruď. Velmi lákavě vonící hruď. Pevně jsem zavřela oči a zhluboka se nadechla.

“Počkám tady zatímco budeš platit,” řekl tichým šepotem. Přikývla jsem a prošla kolem něj. V momentě kdy jsem otevřela dveře se mi opravdu ulevilo, že se Beau schoval. Byl to začínající čárový fotbalového týmu, Jimmy Noles.

“Jak to jde Ashton?” zeptal se s úsměvem.

“Ehm, dobře, díky.”

“Asi se ti stýská po Sawyerovi.”

Přikývla jsem. “Jo, stýská.” Podala jsem mu peníze. “Drobné si nech a díky.”

Jeho úsměv se rozšířil. “Paráda, díky Ashton. Uvidím se.”

Vrátila jsem mu úsměv a zavřela dveře.

Beau vyšel na chodbu, “Voní dobře.”

Voněla dobře, ale pochybovala jsem, že budu schopná vůbec jíst. Beau mi vzal krabici z ruky, přešel ke gauči a položil si jí před sebe na konferenční stolek.

“Dojdu pro nějaké papírové talíře,” řekla jsem a přála si, aby to neznělo nervózně.

Začal otevírat krabici. “Pro mě nemusíš, ale papírovej ubrousek by byl dobrej.”

Beauovi se podařilo sníst většinu pizzy než já jsem se přinutila polknout jeden kousek. Byla jsem ráda, že se necítil trapně kvůli mému bláznivému chování. Potom co si utřel ruce do ubrousku se opřel a sledoval film. Položila jsem svůj talířek dolů na časopisy Zahrada a Zbraně, které nechal na stole můj táta.

“Nechal jsem ti ještě dva kousky. Nemůžeš být plná.”

Podívala jsem se na něj. “Chceš tím říct, že jsi nepřestal jíst protože máš dost?”

Zavrtěl hlavou. “Ne, byl jsem ohleduplný. Já nikdy nejsem plnej.”

Opřela jsem se o pohovku. “Sněz kolik chceš, skončila jsem.”

Nenatáhl se, aby si vzal další kousek jak jsem očekávala. Místo toho zůstala jeho pozornost zaměřená na mě.

“Proč jsi mě sem dnes večer pozvala, Ash?”

Obličej mi zrudl. Proč musel přijít s touhle otázkou? Odpovědět na to nebude lehký.

Od chvíle kdy prošel dveřmi jsem se chovala směšně. Se Sawyerem jsem se ve slovech nikdy nezdála ztracená. Beau mě rozhodil. Teď byl znudění k smrti kazatelovo dcerou, zatímco mohl strávit večer se svojí sexy žhavou přítelkyní a dělat všechny ty věci o kterých já nic nevím. Připravila jsem ho o vzrušující večer. Z

představy, že sem dnes večer přišel, aby mě zabavil kvůli bratranci mi bylo hrozně.

Bral mě jako charitativní případ a to jsem to pro něj neudělala ani zajímavé. No, přinejmenším jsem ho nakrmila.

“Omlouvám se. Myslela jsem, prostě jsem jen nechtěla být sama, ale je to v pohodě.

Můžeš jít. Vím, že je to nuda ve srovnání s tvými mormálními aktivitami.” Podařilo se mi slabě usmát. Jeho zamračení se prohloubilo, když se předklonil, opřel se lokty o kolena a nespustil ze mě oči.

“Být s tebou není nuda. Jen vypadáš, že ti je nepohodlně. Jestli chceš abych odešel, půjdu. Mám pocit, že jsi celou tu věc s pozváním přehodnotila.”

Povzdechla jsem a trochu se zasmála.

“Ne. Chci abys zůstal. Jen jsem tu nikdy neměla žádného kluka kromě Sawyera a i tehdy tu byli moji rodiče. Jsem nervózní. To neznamená, že bych tě tu nechtěla.”

“Proč jsi ze mě nervózní?” zeptal se a pozoroval mě.

“Nevím,” odpověděla jsem po pravdě.

“Hmm, mýlíš se, mimochodem,” odpověděl s úsměvem.

“Cože?”

“Měla jsi tu i jiný kluky. Chodil jsem sem často. Tvůj pokoj vypadá pořád stejně.”

Usmála jsem se. Měl pravdu. Jen jsem si potřebovala zapamatovat, že tohle byl stejný kluk, který semnou lehával na mojí posteli a sledoval filmy. Přiblížil se ke mně a já se uvolnila, když natáhl ruku podél zadního opěradla gauče. “Já nekoušu, Ash. Jsem to jen já. Slibuju. Pojď sem a uvidíš.”

Prohlížela jsem si ohbí jeho paže a představa přitulit se k němu byla extrémně lákavá.

Ale nemyslím si, že měl na mysli zrovna tohle. Takže jsem se místo toho opatrně opřela o gauč tak, abych se ho nedotkla.

Neomotal kolem mě ruku a nepřitáhl mě blíž. Jeho paže zůstala vzadu na gauči a já nesnášela to, že jsem byla zklamaná.

“Uklidni se a sleduj film,” řekl tichým hlasem, který jsem ho předtím nikdy neslyšela použít. Měla jsem z toho pocit tepla a bezpečí.

Beauova ruka nakonec sklouzla dolů a usadila se mi na ramenou. Nepřítomně začal kreslit malé kroužky na mojí paži. Bylo to skoro jako by mi do těla vysílal malé elektrické výboje. Doufala jsem, že si nevšimne, jak přerývavě dýchám. Zavřela jsem oči a představovala si jaký by to byl pocit přejíždět mu rukou pod tričkem a dotýkat se jemné pokožky na pevném hrudníku. Podívala jsem se na něj přes řasy a viděla, že je kompletně zaměřený na film. Neměl ani tušení, že mě dohání k šílenství.

Pomalu jsem se k němu přisunula blíž dokud jsem si nepoložila hlavu do ohbí jeho paže. Vůně mýdla Irského jara a venkova mi zaplnila smysly. Sawyer vždy voněl kolínskou. Měla jsem ráda mýdlo. Otočila jsem hlavu jen dost na to, abych ho mohla cítit lépe. Jeho ruka se kolem mě jemně sevřela. Nic tím nemyslel, ale byl to tak dobrý pocit. Otočila jsem tělo k jeho boku a zavřela oči. Moje představivost převládla a mě napadlo jaké by to bylo, kdyby mu hruď nezakrývalo to otravný tričko.

“Ash,” pronikl mi do fantazie Beauův hlas.

“Hmm …” podařilo se mi odpovědět, když jsem se rukou dotýkala jeho svalů na břiše.

“Co to děláš?” Jeho hlas nezněl správně. Byl v něm panický tón, který mě probral ze snu do reality. Zalapala jsem po dechu, když jsem si uvědomila, že mám zvednutou nohu na Beauově stehně. Lem šatů mi sotva zakrýval kalhotky. Aby to bylo ještě horší, měl jsem ruku pod jeho černým tričkem a jeho kůže byla tak teplá a měkká.

Jemné kroužky na mojí ruce se zastavily a už se mě nedotýkal. Zaplavila mě vlna hrůzy, prudce jsem vytrhla ruku z pod jeho trička a postavila se.

“Ach, můj bože,” vyhrkla jsem. “Omlouvám se … nechtěla jsem … je mi to líto.”

Nemohla jsem se na něj podívat. Ne po tom co jsem se po něm skoro plazila! Udělala jsem jedinou věc, která mě napadla, utekla jsem do svého pokoje. Zatlačila jsem na dveře dost na to, aby se zabouchly, ale rána nepřišla.

“Ash, počkej,” při Beauově hlase jsem se přikrčila. Bože, PROČ za mnou musel chodit? Nemohl prostě odejít?

Nemohla jsem se k němu postavit čelem.

“Je mi to líto. Jen … jdi, dobře.”

Zkřížila jsem ruce, upřeně zírala z okna a čekala až odejde. Jeho ruce se kolem mě zezadu omotaly a já zaskuhrala, když se ponížení jen zhoršilo. Chystal se mě utěšovat.

“Nevím co se ti honí v hlavě, ale podle toho jak se chováš si dovedu představit, že to není nic dobrýho,” sklonil hlavu k mému rameni. “Chceš abych odešel a já půjdu. Ale napřed se chci ujistit, že něčemu rozumíš.”

Krk jsem měla stažený a slzy mi ucpávaly dýchací cesty. Odpověď byla nemožná.

“To já jsem to tam začal. Ne ty. Nebyl jsem připravený na reakci jakou jsem od tebe dostal. Čekal jsem, že mě odstrčíš ne, … že se přitulíš blíž,” znovu se odmlčel, jeho teplý dech mě hřál na krku než se rty dotkl holé kůže na rameni. Zachvěla jsem se když mi rukama přejel dolů po pažích dokud je nezakryl.

“Neměl bych se tě dotýkat. Ale nemohl jsem si pomoct,” zamumlal mi do ucha.

Chtěla jsem se hádat. Nebyla to jeho chyba. Chtěla jsem mu říct, že jsem to byla já, kdo se nechal unést. Ale nemohla jsem se přinutit k ničemu víc než jen k malému popotáhnutí. “Nemůžu tohle dělat, Ash. Bůh ví, že chci, ale nemůžu,” a pak byl pryč.

Otočila jsem se, abych ho viděla vyjít ze dveří. Víc než cokoli jsem ho chtěla zavolat zpět, ale neudělala jsem to.

4. Kapitola

Probudilo mě zapípání textovky. Protřela jsem si oči a snažila se zaostřit než jsem se natáhla pro mobil. Zpráva byla od Beaua.

“Brý ráno”

Šok z toho vidět jeho jméno na telefonu takhle brzo ráno mě rychle posadil a pak jsem se svalila zpátky do polštářů, když se mi vrátily vzpomínky na včerejší noc.

Skoro jsem cítila Beauovi rty na rameni a pod dekou jsem se zachvěla.

“Až se vzbudíš, zavolej mi” vyskočilo mi na obrazovce.

Měla bych ho ignorovat. Měla bych ignorovat tyhle zprávy a předstírat, že se včerejšek vůbec nestal. Ale vzpomínky na jeho dech na uchu a jeho ruce hladící moje vyhodily všechny dobré úmysly z okna.

“Už jsem vzhůru,” odepsala jsem.

Za míň než minut telefon zazvonil. Musela jsem se rozhodnout rychle. Buď budu hovor ignorovat a zachráním nás oba od budoucího maléru. Nebo odpovím a

zapomenu na následky.

“Halo,”

“Ahoj,” při zvuku jeho hlasu jsem byla okamžitě ráda, že jsem odpověděla.

“Ohledně včerejšího večera,” začala jsem.

“Chci tě dneska vidět,” přerušil mě.

Srdce mi bušilo a usmívala jsem se do stropu. Chtěl mě vidět.

“Dobře,” odpověděla jsem rychle.

“Vadilo by ti přijít sem?”

“K tobě?” zeptala jsem se.

“Jo, musím pro mám udělat nějaký věci. Proč mi nepřijdeš dělat společnost.”

Posadila jsem se na posteli a usmívala se jako idiot.

“Budu tam za třicet minut. Už jsi jedl?”

“Ne, ještě ne.”

“Tak přivezu snídani,” odpověděla jsem.

“To zní dobře.”

“Dobře, ahoj.”

Na chvíli zaváhal a pak řekl, “Uvidíme se brzy.”

Srdce se mi ještě zrychlilo, když jsem vyskočila z postele a zamířila do kuchyně udělat nějaké sušenky, než si dám sprchu.

BEAU

Aspoň po desátý jsem sáhnul po telefonu, abych zavolal, když Ashtonina Jetta odbočila na štěrkovou cestu.

Skvělý.

Úspěšně jsem se ubránil dobrým úmyslům na dost dlouho, aby se sem mohla dostat.

Tohle bylo špatný. Ubližovat lidem nebylo něco s čím jsem měl problém, ale ubližovat Sawyerovi? To nepřipadalo v úvahu.

Ashton vystoupila z auta v dalších krátkých šatech a v ruce měla talíř s jídlem.

Sledoval jsem houpání jejích boků pod tenkou látkou, když šla ke mně, v koutcích úst se jí objevil nesmělý úsměv a já se rozhodl, že je mi jedno jestli budu za hajzla.

Sawyer tu nebyl a já jsem si nedokázal pomoct.

Bratranec si měl držet prdel doma.

“Udělala jsem sušenky,” řekla, když se přiblížila ke dveřím.

“Mňam, umíram hlady,” odpověděl jsem a přidržel jsem jí dveře. Když kolem mě procházela, vítr jí rozcuchal vlasy. Proč musela vonět tak zatraceně dobře? Zavřel jsem dveře a otočil se k ní. Včera večer, když jsem od ní odešel jsem zamířil rovnou k Nicole. Připomenout si kdo jsem bylo životně důležité. Nicole byla velmi ochotná, ale zdálo se, že moje tělo nemůže zapomenout jak dobrý byl pocit mít k sobě přitulenou Ashton.

“Nečekala jsem, že mi zavoláš,” řekla tiše Ashton při prohlížení si talíře v ruce. Když jsem se ráno vzbudil ze snu ve kterém hrála hlavní roli, měl jsem moment intenzivní slabosti. Všechno na co jsem dokázal myslet bylo mít jí zase ve svojí blízkosti.

“Nelíbilo se mi jak jsme včera věci nechali.”

Začervenala se a podívala se na mě. “Opravdu mě mrzí jak jsem se chovala.”

Sakra, sakra, skara, nejsem schopný jí odolat. Zatlačil jsem Sawyera do hlubokého zapomnění svojí mysli, došel jsem k ní, vzal jí talíř a položil ho na pult.

“Včera jsem ti řekl, že to já jsem si začal. To já bych se měl omlouvat.”

Trochu se zasmála a zadívala se na svoje nohy.

“Ne, jasně si pamatuju, že to byla moje noha co byla zavěšená na tvým stehně a moje ruka pod tvým tričkem. Ty ses mě kompletně přestal dotýkat. Díky, že se pokoušíš vzít vinu na sebe, ale já tam byla, Beau.”

Vklouzl jsem jí rukou kolem pasu a přitáhl si jí k sobě. Právě teď mi nezáleželo na tom komu patří. Chtěl jsem jí a přes svojí potřebu jsem neviděl.

“Podívej se na mě,” zašeptal jsem, dal jí prst pod bradu a naklonil jí tvář tak, abych jí viděl do očí. “Jediný důvod proč jsem tě včera nepodadnul a nestáhnul si tě na klín bylo, protože poprvé v životě chci něco co patří jedinýmu člověku, kterýho miluju.

Včera jsem se tě začal dotýkat, protože jsem od tebe nedokázal držet ruce pryč.

Myslel jsem si, že když se tě dotknu jen trošku, budu schopný to zvládnout. Ale pak jsi zareagovala způsobem, kterým jsem nečekal,” odmlčel jsem se a zavřel oči. Dívat se na ní, když jsem mluvil o její reakci bylo těžký. Tyhle velké, nevinné, zelené oči mi visely na každém slově. Bože, byla dokonalá.

“A moje dobrý úmysly se rychle vytratily. Jestli bys pokračovala v tom jak ses mě dotýkala ještě pár dalších vteřin, byl bych ztracenej. Visel jsem na vlásku. Velmi tenkém vlásku.”

Ustoupila z mého objetí a trochu se na mě usmála. “Dobře. Díky žes to řekl,” otočila se, přešla k pultu a začala sundávat folii z talíře se sušenkami.

“Oba ho milujeme. Ani jeden mu nechceme ublížit. Ale … táhne nás to k sobě. Máme minulost. Všichni tři. Posledních pár let jsem to byla jen já a Sawyer. Nechtěla jsem, aby to tak dopadlo. Myslím, že můžeme být všichni zase přátelé. Slíbím, že si nechám svoje ruce pro sebe, když ty slíbíš to samý.”

Mrkla na mě přes rameno, když nandávala sušenky na talíře, které našla v

odkapávači. Říct jí, že udělám všechno o co mě požádá nebyl zrovna nejchytřejší tah.

Přikývl jsem, došel jsem pro sklenice a pomerančový džus a dali jsme si spolu snídani. Jako za starých časů.

“PŘESTAŇ BEAU!” zaječela Ashton, když běžela kolem boku auta, pryč od hadice, kterou jsem na ní mířil.

“Ale máš celý ruce od mýdla. Jen se to snažím smýt,” odpověděl jsem. Z jejího smíchu se něco uvnitř mě zachvělo a já se donutil o tom nepřemýšlet.

“Jasně že jo. Zmáčel jsi mě. To budu mít raději mýdlový ruce, díky moc.”

“Ach, no tak Ash, jen jsem se snažil pomoct. Slibuju, že už to znova neudělám. Krom toho na sobě nemáš ani bílý tričko. Nemám žádný důvod tě tou hadicí kropit.”

Opatrně vyšla před auto. Nevěřila mi. Pustil jsem hadici a zvedl obě ruce. “Vidíš, přísahal jsem,” ujistil jsem jí.

Naklonila hlavu ke straně a kousla se do rtu. “Hmmm, dobře.”

Sledoval jsem jí přejít ke kyblíku s mýdlovou vodou a zvednout houbu, kterou upustila. Než jsem stačil zareagovat, postavila se a mrskla mi velkou, mokrou houbu do tváře a zaječela radostí než se otočila a utekla zpátky na opačnou stranu auta.

“Teď sis o to řekla,” vykřikl jsem a vyrazil na druhou stranu náklaďáku, abych jí chytil.

“Omlouvám se,” volala přes smích.

“Příliš pozdě na omluvy, zlato. Dostanu tě.”

“Beau, slibuju, už to neudělám! Prosím, neházej jí na mě.” Přikrčila se vzadu za autem.

“No, není tohle sladký.”

Nicolin hlas mě zaskočil. Přestal jsem honit Ashton a hodil mokrou houbu do kbelíku než jsem se otočil k Nicole, opírající se o mámino jablkově červené Camaro. Její zamračení bylo směřované na Ashton. Ohlédl jsem se, abych viděl Ash stát vedle korby náklaďáku s její mokrou houbou v ruce, jak si nervózně prohlíží Nicole.

Srovnání těchhle dvou holek bylo jako den a noc. Zatím co Nicole v pohodě zapadala sem mezi přívěsy, Ashton ze zdála úplně mimo. Starouš Macklery vyšel ze svých předních dveří s plechovkou piva v ruce a přes rameno něco zařval na svojí ženu než zabouchl dveře. Všechno okolo mě se vytrácelo, když jsem byl s Ashton. Nebylo divu, že jsem propásl Nicolin příchod. Otočil jsem se k Nicole a šlehl po ní varovný pohled.

“Neslyšel jsem tě přijet.”

Nadzdvihla obočí a obrátila ke mně rozzlobený pohled. Věděl jsem proč se stavila.

Kožená, těsná minisukně a tílko na ramínkách, který sotva zakrývalo její prsa znamenali, že sem přišla hledat nějakou akci.

“Užíval sis trochu moc zábavy než aby sis všímal něčeho jinýho než jí.”

Do prdele! Tohle nebylo dobrý. Ashton byla jediná osoba, kterou se Nicole cítila ohrožená. Nezáleželo na tom jak byla Ashton k Nicole vždycky milá. Nicole jí nenáviděla. Přistižená v mokrých, krátkých letních šatech, jak mi myje auto, nevypadala zrovna nevinně. Ashton byla sexy jako peklo celá mokrá a od mýdla. A věděl jsem, že si toho všimla i Nicole. Ona by nejraději viděla Ashton spadnout a shořet. Potřeboval jsem něco říct, ale nemohl jsem na nic přijít.

“Ahoj Nicole. Je nejvyšší čas, abych šla. Jsem ráda, že si tu, abys převzala moje místo,” řekla Ashton prolamujíc napjaté ticho.

Studoval jsem ustarané zamračení v koutku jejích úst. Jestli šoupnu Nicole zpátky do Camara a přinutím jí odejít, mohl bych tyhle krásný rty zase rozesmát. Ashtoniny oči se setkaly s mými a zářivě se na mě usmála. Způsobem jakým se na mě smála vždycky. Způsobem, ke kterému se nutila. Nebyl to úsměv na který jsem si v posledních několika dnech tak zvykl.

“Dám Sawyerovi věděl, že jsem tě zkontrolovala a zabavila tě v jeho nepřítomnosti jak chtěl. Vypadá to, že teď máš někoho kdo ti nepochybně bude vyhovovat líp,”

řekla dívajíc se na mě. Pak obrátila pozornost k Nicole a obdařila jí stejným falešným úsměvem.

“Bavte se vy dva,” zamávala na Nicole. “Uvidíme se.”

Sledoval jsem jak Ash došla ke svému autu a vklouzla dovnitř celá mokrá. Chtěl jsem za ní běžet a prosit jí, aby neodcházela, ale věděl jsem, že tohle byl její způsob jak zachránit naše zadky před Sawyerem. Nebyl jsem schopný vymyslet co říct a tak jsem nechal celé vysvětlení na ní.

“Přijde mi těžko uvěřitelný, že by Sawyer chtěl, aby šla sem a vedla s tebou vodní bitvu,” řekla Nicole, když šla ke mně.

“Sklapni,” odpověděl jsem a sklonil se pro hadici, abych mohl spláchnout auto.

“Nenávidím jí, Beau. A ty to víš. Jestli potřebuje chůvu, ať to dělá někdo jinej. Není to tvoje starost.”

“Ty mi nebudeš říkat s kým můžu a nemůžu trávit čas, Nicole.”

“Sakra že můžu! Naposledy když jsem to kontrolovala, byli jsme pár. Jsi můj. Nechci aby se kolem tebe motala. Drž se od ní kurva dál, nebo řeknu Sawyerovi jak přátelský jste vy dva byli, když jsem dorazila. Nejsem slepá, Beau. Viděla jsem jak se na ní díváš. Ta holka by mohla být dost dobře nahá.”

Otočil jsem hlavu a podíval se na ní. “Nikdo mi nebude vyhrožovat, Nicole. To ty víš nejlíp. Nedělej tuhle chybu.”

“Takže co, můžeš ochmatávat přítelkyni svýho bratrance a já mám prostě sedět a brát to.”

“Já jí neochmatávam. Myli jsme auto. To že jsme teď kamarádi není žádná velká věda a Sawyer je s tím v pohodě. Ashton je pro mě příliš dobrá. Ona to ví. Já to vím.

Sawyer to ví. I ty bys to měla vědět.”

Nicole neřekla nic. Začal jsem oplachovat auto a doufal, že je tahle konverzace u konce.

“Ale tobě se líbí.”

To neznělo jako otázka. Spíš jako prohlášení.

“Ano, Nicole. Je to holka mýho bratrance. Je milá a laskavá a všechno co my nejsme.

Všichni jí mají rádi. Každý kromě tebe.”

“Chci tím říct, že jí máš rád, hodně rád. Způsob jakým se na ní koukáš. Chceš jí.”

Bylo tu milion věcí co jsem chtěl říct. Ale říct jakoukoli z nich by byl špatný nápad.

Udržet Nicolinu pusu zavřenou bylo mnohem důležitější.

“Je to Sawyerova holka.”

5. Kapitola

ASHTON

“Ach, no tak, bude to sranda!” ujišťovala mě po stý Leann.

Zamračila jsem se jí na záda, když vystupovala z auta. Nějak se jí podařilo vytáhnout mě na Masonovic pole. Když se mě zeptala, jestli si s ní dnes večer vorazim, myslela jsem si, že si půjčíme film, nebo půjdem nakupovat. Nenapadlo mě, že mě vezme na pole. Přestala jsem jí do zad vypalovat díry a rozhlídla se po Beauově náklaďáku.

Neslyšela jsem o něm od chvíle co jsem je nechala s Nicole u jeho přívěsu. Napřed jsem čekala, že mi napíše nebo zavolá, ale po dvaceti čtyřech hodinách jsem si začala uvědomovat, že o něm neuslyším. Nicole nevypadala moc šťastně, že jsem tam byla.

Měla jsem tuhle reakci čekat.

“Pojď Ashton,” Leann otevřela moje dveře a usmála se na mě. Krátké, hnědé, kudrnaté vlasy jí nadskočili, když zamávala rukou směrem k poli.

“Venku existuje život i bez Sawyera Vincenta. Přísahám, že jo,” škádlila mě, zatímco si upravovala brýle s černými rámečky, které jí sklouzly z nosu. Jen Leann mohla udělat brýle tak šik.

“Já to vím,” neměla ani tušení jak moc jsem to věděla. “Ale chodit bez Sawyera na pole mi přijde zbytečný. Chci tím říct, brzy tu bude Noah a já budu dělat třetí kolo.”

“Nesmysl. Noah bude rande nás obou,” usmála se na mě a táhla mě na mýtinu.

Táborák a hudba už byli v plném proudu. Noční vzduch plnila vůně hořícího pekanového dřeva. Kolem světla se shromažďovaly různé skupiny, zatímco některé páry zamířily hledat soukromí do stínů mezi stromy. Šla jsem vedle Leann, poslouchala její tlachání o Noahově novém náklaďáku. Tak tvrdě jsem se snažila ignorovat svoje okolí a lidi okolo, že mě zaskočilo, když si Leann sedla na kládu a stáhla mě vedle sebe.

“Podívejte se kdo vylezl z úkrytu,” oznámila Leann partě.

“Ashton. Ona žije,” zavolal Ryan Mason přes celý táborák a namířil si to k nám. Byl tak opilý, že se zdálo jako by spíš tancoval.

“Stýskalo se mi po týhle pěkný tvářičce,” řekl škádlivě Ryan, když pokynul Leann, aby se posunula a on si tak mohl sednout na její místo vedle mě.

“Vim jak to je. Chodíš sem jen když je tu Sawyer. Ke mně žádná láska,” naklonil se ke mně a pošilhával. Cítila jsem z jeho dechu pivo a věděla jsem, že už si jich dal až příliš. Tohle byla Ryanova typická reakce na alkohol. Flirtoval s každým.

“Tohle je místo pro páry a moje druhá polovička tu není,” nutila jsem se, aby mi na tváři zůstal úsměv. Položil mi ruku kolem pasu a přitáhl si mě k boku.

“To můžeme napravit, miláčku. Obětuju se, když slíbíš, že semnou půjdeš do lesa.”

Podívala jsem se o pomoc po Leann a všechno co jsem dostala byl vykulený, zpanikařený pohled. Začala prohlížet dav. Věděla jsem, že hledá Noaha, aby přišel na pomoc.

“Ehm, to je dobrý, Ryane,” řekla jsem a začala vstávat. Nebyla jsem dost rychlá protože obě jeho ruce byly kolem mýho pasu a stáhnul si mě do klína než jsem se mohla dostat pryč. Srdce mi bušilo a bojoval jsem s nutkáním křičet.

“Nech jí být, Ryane. Jestli o tom uslyší Sawyer, zabije tě,” Leannino nařízení dopadlo na neúrodnou půdu. Ryan se zasmál a přejel mi rukou nahoru po noze. Odhodila jsme jí stranou a snažila se znovu vstát.

“Sawyer tady není,” řekl a pevně mě držel na místě.

“Ryane, chlape, nech jí jít,” zavolal Kyle Jacobson, když doběhl k nám. Naštěstí hlasitý Ryan upoutal Kylovu pozornost. Chytil mě za ruku a vytáhl mě nahoru.

Ryan se zasmál. “Jen jsem se trochu bavil. Ona je kus sexy zadku a v tomhle městě nikdo nedostal ani kousek. Sawyer si jí nechává celou jenom pro sebe.”

Kyle mi stiskl ruku.

“Jedinej zadek o kterej by ses měl starat je ten tvůj. Jakmile se o tomhle Sawyer dozví, rozkope tě na sračku.”

Ryan vstál a trochu klopýtl, což jen dokazovalo jak byl opilý. “Ou, jen jsem si dělala srandu. Nic ve zlym. Všechno na týhle nedotčený krásce je pořád na svým místě. Teď jdi, utíkej ty malá kazatelská dceruško,” zavolal Ryan, když jsem šla zpátky k Leanninu autu. Nekontrolovala jsem jestli jde za mnou. Jen jsem věděla, že se musím dostat pryč. Došla jsem k autu, vzala za kliku a zjistila, že je zamčený. Slzy, které jsem zadržovala mi stekly po tváři. Zhluboka jsem se nadechla a nechala zbytek slz spadnout. Nebyla jsem si jistá proč mi Ryanovo chování tak moc vadilo. Zkroutil se mi žaludek a já si na něj přitiskal obě ruce a modlila se, aby se mi neudělalo zle.

Sawyer byl tak dlouho můj štít, nevěděla jsem jak reagovat v situacích jako tahle.

Nenáviděla jsem, že jsem tak naivní.

Stará Ashton by věděla co si počít. Vzlykla jsem a opřela si čelo o studené okýnko auta. Kolem pasu se mi omotaly dvě paže a já se chystala zakřičet, když mi nos naplnila vůně mýdla Irského jara.

“To jsem já. Jsi v bezpečí.” Při zvuku Beauova hlasu mi unikl další vzlyk, otočila jsem se a vrhla se mu do náruče.

“Promiň, že jsem tam nebyl. Přišel jsem příliš pozdě. Ale přísahám ti, že Ryan se k tobě znova nikdy nepřiblíží.” Jeho slova způsobila, že jsem se rozbrečela ještě víc, chytila jsem se ho za tričko a zabořila mu hlavu do hrudi.

“Pšššš, to je dobrý, Ash. Nech mě tě naložit do auta, než nás někdo přijde hledat,”

zašeptal mi do ucha. Nechala jsem ho dovést mě k jeho autu a strčit mě dovnitř.

“Řekl jsem Leann, že se o tebe postarám,” řekl, když nastoupil do auta. Utřela jsem si obličej a přikývla.

“Děkuju. Říkala jsem jí, že jít sem je špatný nápad. Tohle není místo pro samotný holky.” Snažila jsem se aby mi hlas zněl lehce, ale selhala jsem. Beau nastartoval, pak se naklonil a otevřel přihrádku. V tu chvíli jsem si všimla krve pokrývající mu klouby. Zalapala jsem po dechu a chytla ho za ruku.

“ACH MŮJ BOŽE.”

V hrudi mu zavibroval tichý smích, když si vzal hadr a setřel si krev z ruky.

“To není moje krev, Ash,” ujistil mě. Pomalu jsem mu pustila zápěstí a nechala dokončit čištění, nejspíš Ryanovi krve.

“Jak jsem řekl. Ryan se k tobě znovu nepřiblíží.”

Přikývla jsem. Nebyla jsem si jistá co říct. Nikdy předtím kvůli mně nikdo nikoho nezbil. Byl to zvláštní pocit. Převalila se přese mě vlna tepla, když jsem sledovala jak si Beau očistil lehce poškrábané klouby. Očividně se mi líbila myšlenka, že praštil Ryana do obličeje.

“Promiň, že jsem nezavolal.” Odtrhla jsem oči od Beauových rukou a podívala se mu do očí. Ustaraný výraz v nich mi zatahal za srdce.

“Nemusíš se omlouvat. Neměla jsem žádný důvod čekat, že mi zavoláš. Jen jsem doufala, že tím, že jsem byla u tebe jsem ti nezpůsobila problémy s Nicole.” Dobře, to byla lež, ale on to nevěděl.

“Nezáleží na tom co říká. Dělám svoje vlastní rozhodnutí.”

Chtěla jsem se zeptat co tímhle komentářem myslel, ale nic jsem neřekla.

“Chceš teď jet domů?” zeptal se.

Ne jestli můžu zůstat s ním, ale pravda by nám způsobila jen problémy.

“Ehm, no, nemám kam jinam jít.”

Beau se na mě podíval a zlomyslně se pousmál. Nemohla jsem si pomoct a usmála se taky.

“Co si zahrát kulečník?”

“Kulečník?”

“Ano, kulečník. Na hranici města je malý místo, kam si chodím zahrát.”

Pomalu jsem přikývla než jsem přiznala, “Nevím jak se to hraje.”

Usmál se. “Doufal jsem, že to řekneš.”

Beau zajel na malé štěrkové parkoviště u baru. Motorky, potlučená stará auta a pár starších modelů sporťáků zaplňovalo prostor. Podívala jsem se na Beaua, “Tohle je bar.”

Zasmál se a naklonil se přese mě, aby mi otevřel dveře.

“Ano, princezno, to je. Pivo a kulečník jsou dohromady. Kam sis myslela, že jdeme?”

Tohle znělo jako špatný nápad. Vlastně jsem věděla, že to je špatný nápad. Váhala jsem, když Beau vystupoval z auta. Obešel ho, zastavil se u mých dveří a podal mi ruku.

“Pojď, Ash. Slibuju, že tě vevnitř nikdo nekousne.” Nervózně jsem polkla a vklouzla rukou do jeho. Chtěla jsem trochu žít a tohle rozhodně bylo trochu života.

“Jdem na to,” řekla jsem a usmála se na něj. Stiskl mi ruku než mě zavedl dovnitř.

Když jsme vešli hrála kapela na malém jevišti špatnou verzi Sweet Home Alabama.

Cigaretový kouř, pivo a levné parfémy se mísili do nepříjemného zápachu. Bojovala jsem s nutkáním zakrýt si nos. Místo pokrývali mastně vypadající muži s pupkama visícíma přes džíny, potetovanýma rukama a tuctové ženy posazené na jejich klínech a tančících proti nim. Beau mi pustil ruku a vsunul mi jí kolem pasu. Sklonil hlavu a zašeptal, “Musím ukázat majetnictví, abych od tebe ostatní udržel dál.”

Neměla jsem nic proti, takže jsem přikývla a přitiskla se k němu. “Ehm, nevykopnou nás odtud? Nejsem plnoletí.”

Beau se zasmál a vedl mě k prázdnému kulečníkovému stolu.

“Ne,” podíval se k baru a na někoho přikývl, pak vzal dvě tága a jedno mi podal.

“Je na čase, abych tě naučil hrát kulečník.”

Z uličnického lesku v jeho očích se mi chtělo souhlasit se vším oč by požádal.

“Beau, co to děláš, přivézt sem kazatelovo dceru?” zeptala se žena s dlouhými černými vlasy a sporým oblečením, když před něj pokládala pivo. Otočila ke mně pohled a já uviděla jak se na mě s obavami dívají povědomé oříškové oči. Byla to Honey Vincentová, Beauova máma. Párkrát jsem jí zahlídla, když se při vzácných příležitostech ukázala, aby Beaua vyzvedla od Sawyera. Ale nikdy jsem s ní doopravdy nemluvila. Byla nádherná, dokonce i se silným make-upem a levným oblečením.

“Mami, pamatuješ si Ashton.” Řekl Beau než se napil piva. Usmála jsem se na ní, i když jsem si myslela, že si mě prohlíží jako bych byla podivné zvíře v ZOO.

“Zdravím, paní Vincentová. Je hezké vás znovu vidět.”

Sklonila hlavu ke straně a dlouhé lokny jí spadly přes rameno.

“Od kdy začla Sawyerova malá sladká přítelkyně vymetat bary?” ztuhla jsem a podívala se na Beaua.

“Mami, to stačí. Ashton a já jsme kamarádi. A byli jsme většinu našeho života. Dělám jí společnost, zatímco je Sawyer mimo město.” Honey si mě prohlídla od shora dolu, než se otočila zpátky k Beauovi a zavrtěla hlavou.

“Jestli to je to co si namlouváš synku, ale já nejsem blbá a pro její dobro doufám, že ani ona.” Pak se rukou dotkla Beauovi tváře a šla zpátky k baru.

“Přines Ash Colu,” zavolal za ní. Zvedla ruku do vzduchu a jako potvrzení zamávala tmavě rudými nehty.

“Omlouvám se za ní, ale ona není zrovna velký fanoušek Sawyerových rodičů, takže jejich příbuzní jsou diskutabilní. Napřed si tě oťuká, než tě začne poznávat.”

Nebyla jsem si jistá jestli mám na poznávání Honey Vincentové dost odvahy.

Připomínala mi dospělou verzi Nicole. Místo toho, abych se o tu myšlenku podělila jsem jen přikývla. Beau se usmál a přešel tak, aby se postavil za mě.

“Tak, teď tvoje první lekce kulečníku. Uděláme pár cvičných kol než začneme opravdu hrát.”

Beau položil jeho tágo dolu a kývnul na v mé. “Musíš trefit bílou koulí ostatní a rozstřelit je,” vysvětlil.

Vzala jsem si svoje tágo, naklonila se přes stůl a snažila se vzpomenout na všechny chvíle, kdy jsem viděla lidi v televizi hrát kulečník. Než jsem se stačila pořádně zamyslet, Beauovo teplé tělo se přiblížilo ze mě. Jeho ruka přikrývající mojí lehce hřála. Chvíli mi trvalo vzpomenout si jak se dýchá.

“Tohle je část na kterou jsem se těšil,” zamumlal mi do ucha, když mi upravoval ruce na tágu. Z tepla jeho těla se mi chtělo k němu přitulit. Snažila jsem se zůstat soustředěná, ale cítila jsem na uchu jeho horký dech a bokem na mě ze zadu tlačil.

Jeho hruď se lehce dotýkala mých zad.

“Ty se třeseš, Ash,” zašeptal.

Nevěděla jsem jak odpovědět. Nemohla jsem z toho vinit chlad. Byla jsem uvnitř přehřátého baru uprostřed léta.

“Teď si připravená na střelu,” jeho hlas mi tělem vyslal mrazení a já přikývla, kdybych se na něj podívala, vrhla bych se mu do náruče.

Místo toho jsem ho nechala vést střelu. Barevné koule se rozkutálely po stole, ale já se nedokázala soustředit.

“Dobrá práce, rozhodneme se jaké koule budeš mít jestli celý nebo půlky.”

Zavřela jsem oči a plynule se nadechla, když se postavil a ustoupil z mojí těsné blízkosti. Narovnala jsem se, doufajíc, že se mi nepodlomí kolena.

Beauův pohled mi zbarvil tváře do červena. Rtů se mu dotkl potěšený úsměv a já okamžitě chtěla vědět jaký by to byl pocit mít tyhle rty přitisknuté na svých. Nemohla jsem od nich odtrhnout oči. Dokonce i když jeho úsměv zmizel jsem na jeho ústa nepřestávala zírat.

“Musíš tohle přestat dělat, Ash,” zašeptal chraplavě a odstranil prostor mezi námi.

Jeho tělo bylo najednou přitisknuté na moje. Podařilo se mi setřást fascinaci jeho rty a podívala jsem se mu do očí. Díval se na mě dolů s hladovým leskem v očích, který jsem nebyla zvyklá vídat. Ale líbilo se mi to. Hodně se mi to líbilo.

“Ash, opravdu tvrdě se snažím být dobrý. Být dobrý není nic pro mě, ale Sawyer je pro mě důležitej. Prosím, pamatuj si, že mám svoje hranice, a to že si prohlížíš mojí pusu jako bys jí chtěla ochutnat, mě tlačí nebezpečně blízko k okraji týhle hranice.”

Nervózně jsem polkla a přikývla. Ještě jsem nemohla mluvit protože jsem si byla pěkně jistá, že bych ho požádala, aby následoval myšlenku, která ho možná napadla.

Frustrovaně si povzdychl a pak mě otočil čelem ke kulečníkovému stolu.

“Teď, zpátky ke hře. Vypadá to, že plný mají lepší postavení, takže si je můžeš vzít a já si vezmu ty s proužkem. Červená koule je v nejlepším postavení. Je téměř u rohový díry a tvoje bílá je u ní dost blízko. Takže zpátky do pozice.”

Podařilo se mi zůstat soustředěná na to co mi říkal dokud se znovu nepohnul za mě a opravil mi držení tága.

“Pomalu a lehce, Ash.”

Zhluboka, plynule jsem se nadechla a uhodila do bílé koule. Ta se dokutálela přímo k červené a červená spadla do díry.

“Zvládla jsem to,” vykřikla jsem, otočila se a hodila Beauovi ruce kolem krku. To bylo v pohodě dokud se jeho paže neomotaly kolem mě a já ucítila lahodný závan vůně jeho mýdla, v tom okamžiku jsem si uvědomila, že to nebyl nejchytřejší tah.

“Jo, zvládla,” řekl se smíchem a pak mě políbil na vršek hlavy. Přinutila jsem se sundat ruce a ustoupit od něj dozadu.

“Dobře, kterou z nich mam teď trefit?” zeptala jsem se a usmívala se na něj jako by mi nebušilo srdce v hrudi z toho jak mě právě držel.

Prohlédl si stůl a kývl. “Modrá je na dobrým místě.”

O dvě hry později se mi tomu podařilo přijít na kloub. Sledovat Beaua hrát kulečník se ukázalo velmi zábavné. Nikdy jsem si neuvědomila, že kluk ohýbající se přes kulečníkový stůl může být sexy, ale po sledování Beaua jsem se rozhodla, že je to velmi sexy hra. Jindy nahýbal svoje vysoké, svalnaté tělo přes stůl a mezi očima se mu objevila malá linka jak se soustředil a mě se jí chtělo políbit, nebo se opíral bokem o stůl, zatím co čekal na můj úder a vypadal u toho jako model z časopisu.

“Nemůžu se rozhodnout jestli se mi líbí víc Ash, která potřebuje mojí pomoc nebo Ash, která to má pod kontrolou. Při prvním způsobu se tě můžu bez trestně dotýkat.

Ale při druhým můžu sledovat jak se nakláníš přes stůl a musím říct, že je u toho na tebe opravdu sexy pohled.” Upírala jsem pohled na stůl místo abych se podívala na něj. Chtělo se mi křenit jako idiot, když jsem ho slyšela říkat, že jsem sexy. Nechtěla jsem mu dát šanci vidět při těch slovech mojí reakci.

“Už je pozdě. Jsi připravená vyrazit?” zeptal se Beau.

Došla jsem k němu a podala mu tágo. “Nejspíš by jsme měli jít,” odpověděla jsem.

Přikývl, vzal tága a položil je na místo. Podívala jsme se na dolů na jediné pivo, které za celý večer pil a uvědomila jsem si, že byl opatrný kvůli mně.

“Vidím, že se díváš na pivo a jestli ho chceš zkontrolovat je pořád na půl plný.”

S úsměvem jsem zavrtěla hlavou. “Věřím ti.”

Natáhl se pro mojí ruku a vedl mě k východu.

“Měj se, mami,” zavolal, když jsme míjeli jeho mámu, která nesla podnos plný piv.

Šlehla po mě pohledem. Usmála se a připomněla mi Beaua.

“Dobře, buď po cestě domů opatrný,” odpověděla.

Tenhle druh odpovědi jsem od Honey Vincentové nečekala. Nezdála se být typem matky, která říká buď opatrný, zvlášť když servírovala svému synovi pivo.

Beauova ruka mi vklouzla kolem pasu a znovu si mě přitáhl k sobě.

“Některý opilý chlapi si tě prohlížej. Jen je držím dál,” řekl tiše, když jsme šli ven.

Říct mu, že mi nevadí být přitisknutá k jeho boku se nezdálo jako dobrý nápad, takže jsem držela jazyk za zuby.

Jakmile jsem byla připoutaná, zalétla jsem pohledem zpátky k baru, kde jsme právě strávili pár hodin. Nebylo to zdaleka tak hrozné jak jsem si myslela, že bar bude.

Potom co jsme začali hrát kulečník jsem na všechny ostatní zapomněla. Beau vyjel autem na dvouproudovou silnici, které vedla zpátky do města. Světla parkoviště zmizela v dálce jak jsme se vzdalovali od baru a blížili se k domovu. Ještě jsem nebyla připravená jít domů. Dnešek byl největší zábava jakou jsem kdy na rande zažila. Dokonce i když to nebylo opravdové rande. Když jsem byla s Beauem smála jsem se mnohem víc než kdy jindy. Zapomněla jsem kolik srandy s Beauem bylo.

Možná proto jsem si jako dítě vždycky vybrala jeho s kým se vyplížit. Sawyer tam vždycky byl aby nás držel zkrátka a já ho milovala. Ale s Beauem to bylo vždycky o vzrušení.

“Díky za dnešní večer. Opravdu jsem se bavila.”

“To bych řekl. Líbilo se mi dívat se jak se bavíš. Jsi neuvěřitelná, když spustíš tu zeď kolem sebe.”

“Zeď?” zeptala jsem se a obrátila se k němu čelem.

Zezačátku nic neříkal. Ale já se na něj upřeně dívala a čekala.

“Tvojí perfektní zeď. Tu kterou udržuješ pro lidi kolem. Tu za kterou skrýváš holku co znám. Holku, která se chce smát a bavit se. Dokonalost není zábava, Ash.”

Pustila jsem s Beauem tuhle špatnou holku, protože jsem věděla, že se jí nebude stranit nebo jí odsuzovat. Znal část mě, kterou jsem nikomu jinému neukázala. Jasně, Grana mě vždycky povzbuzovala, abych dělala vlastní rozhodnutí a přijala své skutečné já, ale já jsem stále držela tuhle pravou stránku mě skrytou, dokonce i před ní. Chtěla jsem se s ním hádat a vystavět svojí stěnu, abych zablokovala jeho pohled dovnitř, ale nemohla jsem. Potřebovala jsem, aby mě nechal být mnou. Nikdo kromě Grany mi nikdy nedovolil roztáhnout křídla. Beau byl vždycky jediný další člověk, který mě přijímal jaká jsem.

Přikývla jsem a upřela oči zpátky na silnici před námi.

“Nemůžu být ta holka pořád. Moji rodiče, Sawyer, lidé ve městě, všichni očekávají, že budu hodná holka. Nemůžu je nechat vidět tuhle mojí stránku. Ale je to tak dobrý pocit uvolnit jí. I když jen na chvíli. Takže, děkuju ti.”

Nepodíval jsem se zpátky, abych viděla jeho reakci, ale ani jsem nemusela. Natáhl se a chytil mě za ruku. Nebyla potřeba žádná slova, protože tomu rozuměl.

6. Kapitola

Probudila jsem se a našla mámu sedět na okraji postele. I když jsem měla oči ještě rozmazané spánkem, viděla jsem její krví podlité oči s tmavými kruhy pod nimi.

“Mami,” zeptala jsem se a chtěla se jí dotknout a utěšit jí. Holčička ve mně byla vyděšená z toho vidět mámu tak očividně rozrušenou.

“Dobré ráno, miláčku. Mrzí mě jestli jsem tě vzbudila, ale chtěla jsem si s tebou promluvit než se táta vrátí domů.”

Okamžitě se mi sevřel žaludek.

“Ashton, zlato, Grana zemřela.”

Všechny ostatní myšlenky se vytratily.

“Cože?”

Mámě unikl malý vzlyk a natáhla se pro mojí ruku. Její jemný stisk mě neuklidnil.

“Včera večer šla Grana spát. Když tam dnes ráno táta přišel opravit ohřívač vody, našel jí v posteli. Byl to infarkt.”

Zavrtěla jsem hlavou, nevěřila jsem tomu co máma říká. Musela jsem pořád spát.

Tohle se nemohlo stát. Měly jsme plány. Grana a já. Bylo tolik věcí co jsme chtěly udělat.

“Zlatíčko, vím jak blízké jste si s Granou byly. Je to těžké pro všechny z nás, ale vím, že pro tebe je to nejtěžší. Je v pořádku plakat. Jsem tady a budu tě držet.”

Nikdy jsem na Graninu smrt nepomyslela. Byla pevnou součástí mého života. Můj únik před světem, ve kterém jsem denně žila. Rozuměla mi tak jako moji rodiče nikdy. Grana nikdy neočekávala, že budu perfektní tak jako moji rodiče a Sawyer.

Být s ní bylo uklidňující. Bylo to jako, jako když jsem byla s Beauem. Mohla jsem být sama sebou a věděla jsem, že mě i tak miluje. Usadila se ve mně prázdnota, když mi z očí stekly slzy. Pořád jsem jí potřebovala. Jak mohla odejít? Právě jsem jí viděla.

Zrovna mi říkala jak nikdo nemůže být tak perfektní jako Beau bez trička. Smály jsme se spolu. Měla jít na pedikúru. Jak mohla být mrtvá? Nebyla na smrt připravená.

Měly jsme v plánu jít spolu do kina.

Máma kolem mě ovinula ruku a vtáhla mě do náruče. Celý život jsem v jejím náručí hledala útěchu, ale teď jsem se cítila otupěle. Moje Grana tu měla být v můj svatební den. Nikdy společně nepodnikneme plavbu nebo se nebudeme potápět na Bahamách.

Jednoho dne měla péct cukroví pro moje děti. Kde teď najdu únik před tlakem života? Jak mám bez ní žít?

Ashton,

Opět se omlouvám za velké zpoždění v emailech. Po celodenní túře jsem odpadl, když jsem se dostal do chaty. Přemohl jsem vyčerpání, takže ti můžu napsat. Dneska jsme s Cadem vyrazili na speciální výlet, kterýho se máma se sestrou nechtěly účastnit. Takže táta zůstal s nima. Bylo to po pěkně strmých cestách. Bylo to skvělý.

Když jsme konečně došli na místo, byl tam úžasný výhled a Cade viděl svého prvního medvěda. Myslím že ho má nejmíň tucet fotek.

Vydrž. Tvoje nuda už je skoro na půl cesty u konce. Vrátím se za dvacet dní.

Miluju tě, Sawyer

Sawyere,

Ahoj …

Nechtěla jsem říkat monitoru, že Grana zemřela. Nemohla jsem mu říct o mytí auta s Beauem a hraní kulečníku v baru. Oči jsem měla rozmazané pláčem a mluvit s počítačem bylo to poslední co jsem chtěla dělat. Vymazala jsem odpověď, popadla kabelku a zamířila k autu. Mohla jsem si lhát a říkat si, že nevím kam jdu, že jen potřebuju vypadnout a ujet. Ale hluboko uvnitř jsem věděla přesně kam mířím.

Zaparkovala jsem Jettu před stodolou pana Jacksona. Beau nebyl doma, ale jeho mámě stačil jeden pohled na můj obličej a řekla mi kde ho můžu najít.

Slyšela jsem traktor dřív než jsem ho uviděla. Vykročila jsem za zvukem. Potřebovala jsem někoho, kdo mi pomůže zapomenout na hroznou pravdu. Nepotřebovala jsem pitomej email, vyprávějící mi o vodopádech a medvědech. Potřebovala jsem někoho tady a první osoba, která mě napadla byl Beau. Nebude mi říkat, že všechno bude v pořádku. Nebude se mě pokoušet uklidňovat jako dítě. Potřeboval jsem ho.

Ve chvíli kdy mě uviděl jít pěšky přes pole zastavil traktor. Jeho pohled se setkal s mým a já se rozeběhla. Když jsem k němu běžela, cítila jsem na tvářích vlhkost slz.

Seskočil dolů těsně předtím než jsem se k němu dostala.

Beau mě chytil, když jsem se mu vrhla do náruče. Tiché slzy se proměnily v hlasité vzlyky poprvé od chvíle co mi máma řekla, že je Grana mrtvá.

Neptal se. Věděla jsem, že nebude. Počká dokud nebudu připravená.

BEAU

Posadil jsem se pod starý dub a stáhl si Ashton na klín. Její ruce se mi sevřely kolem krku, když mi žalostně vzlykala proti hrudníku. Bál jsem se jí zeptat co se stalo.

Místo toho jsem jí držel a čekal. S každým další vzlykem mě tak bolelo v hrudi, že bylo těžké zhluboka dýchat. Sedět a čekat až se uklidní dost na to, aby mi řekla z koho mam jít vymlátit život za to že jí rozplakal, nebylo snadný. Vzlyky jí otřásaly tělem a já si jí k sobě přitáhl pevněji. Srdce se mi svíralo s každým jejím otřesem.

Dokonce i když jsme byli děti jsem jí viděl nerad rozrušenou. Jednou, když na hřišti nějakej kluk ranil její city jsem do něj strčil a vymáchal mu obličej v blátě. Dostal jsem za to dvoudenního zaracha, ale stálo to za to. Nikdo už jí znova neotravoval.

Pamatovali si to.

Její vzlyky se začaly pomalu uklidňovat do tichého fňukání. Díval jsem se na ní jak zvedla hlavu z mojí zpocené hrudi. Podívala se na mě velkýma, zelenýma očima a mě v hrudi pulsovalo napětí. Jestli jí někdo ublížil, zabiju ho. Jestli za tohle mohl Sawyer, sejmu ho. Bratranec nebo ne, nikdo si nemůže dovolit Ashton rozplakat.

“Moje Grana měla včera v noci infarkt,” zašeptala.

Tohle jsem nečekal.

“To je mi líto, zlato.”

“Jen mě drž, prosím,” odpověděla.

Držel bych jí navždycky, kdybych mohl.

Opatrně jsem jí odhrnul vlasy nasáklé pláčem, které se jí přilepily na obličej a zastrčil jí je za ucho. Podívala se dolů a napjala se, když si konečně všimla, že nemám tričko.

Hruď jsem měl teď zmáčenou nejen potem, ale i slzama. Chystal jsem se něco říct, ale slova mi uvázla v krku, když posunula ruku vzhůru po mojí hrudi a začla ze mě jemně stírat kapky vlhkosti. Přestal jsem dýchat. Věděl jsem, že bylo špatný nechat jí tohle dělat, ale nedokázal jsem se přimět se o to starat. Zavrtěla se mi na klíně dokud na mě obkročmo neseděla. Nechal jsem ruce spadnout na její boky, když pokračovala v hlazení mojí hrudi. Srdce mi proti žebrům začalo bušit tak silně, že to musela cítit.

Potřeboval jsem to zastavit.

“Beau,” řekla.

Odtrhl jsem pohled od jejích rukou na mých prsou a podíval se jí do tváře.

V očích měla otázku. Viděl jsem jí.

“Ano,” podařilo se mi přidušeně odpovědět.

Její ruce mě opustily a já se začal zhluboka nadechovat, abych se zbavil pálení v plicích z nedostatku kyslíku, když jsem si uvědomil proč mě přestala dohánět k šílenství svým nevinným hlazením. Hluboký nádech mi uvízl v krku, když si sundala tričko. Aniž by ze mě spustila oči odhodila tílko vedle sebe do trávy. Myslel jsem si, že nic nemůže být víc sexy než Ashton v bikinách, ale tolik jsem se mýlil. Ashton v krajkové, bílé podprsence byla ta nejvíc sexy věc jakou jsem kdy viděl.

“Ash, miláčku, co to děláš?” zeptal jsem se chraplavým šepotem. Snažil jsem se sám sebe přinutit, abych se jí podíval do tváře, abych zjistil na co myslí, ale nemohl jsem odtrhnout oči od jejích prsou.

“Dotkni se mě,” zašeptala. Na faktu, že je to Sawyerova holka už dál nezáleželo.

Nemohl jsem jí říct ne. Sakra, nemohl jsem říct ne sobě. Prsty jsem obkresloval linii její klíční kosti k vrcholu výstřihu. Hlasitě zalapala po dechu, klesla mi do klína a zatlačila mi na penis. Přivede mě k šílenství jestli v tom bude pokračovat. Jakoby mi četla myšlenky a chtěla mě otestovat, zavrtěla mi v klíně zadkem.

“Ach, sakra,” zasténal jsem, než jsem chytil její obličej a přitáhl si její ústa ke svým.

V momentě když jsem se pusou dotkl její, svět se semnou začal točit. Nemohl jsem se nabažit. Rozepnul jsem jí podprsenku a během chvíle jsem měl plné ruce. Hlasité zasténání rozkoše, které jí uniklo z pusy mě skoro poslalo přes okraj.

Ztratil jsem svoje panictví ve třinácti a od tý doby jsem měl hodně holek, ale tomuhle pocitu se nic nerovnalo. Ashtoniny paže omotané kolem mého krku a tlak její nahé hrudi proti mojí způsobovalo, že jsem se poprvé v životě třásl. Prolíbal jsem si cestu od pusy, k uchu a pak dolů po krku. Překročil jsem hranici líbání a dotýkání se jí.

Potřeboval jsem to zastavit.

“Prosím, Beau,” žadonila a posadila se na kolena, vystavujíc pevné, růžové bradavky mým neuvěřitelně hladovým ústům.

Byl jsem slabej a vzrušenej víc než kdy dřív za celej život.

O hodinu později jsem jí držel, když se mi schoulila na klíně. S hrůzou jsem čekal až na mě dolehne co jsem právě udělal. Nicméně, mít Ashton v náručí nepomáhalo dát průchod výčitkám, které bych měl cítit. Místo toho jsem se konečně cítil naživu.

ASHTON

Otevřela jsem dveře od auta a otočila se, abych se podívala na Beaua. Při pohledu na něj se mi srdce divoce třepotalo. Chtěla jsem jít celou cestu, ale on nás zastavil. Na rtech mi zahrál úsměv protože jsem věděla, že nepřestal protože to bylo špatný. Nebo protože by to nechtěl. Přestal jen protože jsme neměli žádnou ochranu. Beau byl bláznivě nažhavenej stejně jako já. Podíval se na mě těma nádhernýma oříškovýma očima, které už dál neskrývaly jeho city.

“Můžeš se dnes v noci dostat ven?” zeptal se, když ke mně přišel dost blízko na to, aby se mohl dotknout mého pasu. Kůže kde mě pohladila jeho ruka brněla

očekáváním.

“Ano, ale bude to pozdě. Musím jít ke Graně. Lidé přinesou jídlo a všechny ty ostatní věci. Budu tě potřebovat vidět, abys mě rozveselil. Pomohl mi zapomenout.”

Vyplížím se za ním oknem jestli budu muset.

Přistoupil blíž a já sledovala jak sklonil pusu k mojí. Přesně jako předtím se pode mnou s dotekem jeho rtů rozpadla zem. Chytila jsem se ho za rameno ze strachu, že spadnu jestli mě pustí. Přerušil polibek a přesunul mi rty k uchu. Zachvěla jsem se a přitiskla se k němu blíž.

“Napiš mi až budeš připravená a já na tebe počkám v parku za vaším domem,”

zašeptal a pak ustoupil.

Popadla jsem dveře pro oporu než jsem přikývla a nastoupila do auta.

“Kam jsi včera večer utekla?” zašeptala Leann, když žuchla na schod vedle mě.

Rozhodla sem se schovat na schodech jakmile Granin dům zaplnili lidi. Dusili mě.

Leann tu byla se svojí mámou a já to oceňovala, ale neměla jsem náladu na povídání.

Prohlédla jsem si její obličej, abych viděla jestli má nějaké podezření, že mě Beau vzal na kulečník než mě odvezl domů. Psala jsem jí, že mě bere domů protože mě rozbolela hlava a nechala jsem to tak.

“Beau mi nabídl, že mě hodí domu, tak jsem šla. Po Ryanovi jsem neměla náladu na zábavu.”

Naklonila se ke mně blíž a ťukla mě ramenem do mého. “Holka mělas vidět jakej krvavej svinčík udělal Beau Ryanovi z obličeje. Vymlátil z něj duši. Bylo to žhavý.”

Obrátila jsem oči v sloup skrývajíc tajemství jaké vzrušení jsem cítila, že se mě Beau zastal.

“Neprotáčej oči. Nemáš tušení jak sexy byl, když mlátil Ryana do obličeje. Neustále ho varoval, že ho zabije jestli se někdy jen podívá tvým směrem.”

Otevřela jsem pusu k odpovědi, když ke mně zavanula vůně intensivního parfému staré dámy.

“Ashton, zlato, je mi to líto,” paní Murphy, jedna dáma z kostela, o které Grana říkávala, že by měla nosit víc makeupu kvůli pytlům pod očima a míň parfému, protože znečišťuje atmosféru, se zastavila přede mnou a natáhla ruce.

Každý mě chtěl objímat jako by mi objetí mělo udělat lépe. Ze zvyku paní Murpyhvé, koupat se ve svém parfému, mě bolela hlava. Takže jsem jí trapně pohladila ruku doufajíc, že mě za ní nechytí a nevtáhne mě do náruče. V její ruce jsem mohla vidět bílý, použitý kapesník a nebyla jsem nadšená z toho dotknout se ho nebo jí nechat dotknout se tím mě.

“Díky paní Murphy,” odpověděla jsem.

Popotáhla a otřela si kapesníkem oči. “Je to tak těžko k uvěření. Chci tím říct, zrovna v pondělí byla na zasedání pomocného dámského spolku. Je to hrozné, prostě hrozné.”

Tohle jsem nepotřebovala. Proč si lidi mysleli, že chci slyšel o tom kdy naposledy Granu viděli? Snažila jsem se zapomenout. Chtěla jsem předstírat, že ona a já si spolu zase sedneme na houpačku až všichni odejdou a budeme mluvit o zábavných věcech, které viděla nebo někdo řekl. Nepotřebovala jsem tady se všemi hrát hru, kdy naposledy viděli Granu živou.

“Díky, paní Murphy. Ashton se s věcmi vyrovnává jak nejlépe může. Oceňuje vaše slova, ale teď o tom ještě nechce mluvit.”

Leannina slova byla perfektní. Paní Murphyová mi věnovala jeden poslední, smutný úsměv a přikývla než zamířila k někomu kdo s ní bude chtít mluvit.

“Dík,” řekla jsem a podívala se na Leann.

Objala mě kolem ramen. Bude se mi po ní letos ve škole stýskat. Nikdy jsem neměla moc kamarádek. Vyrůstala jsem s Vincentovými kluky jako svými nejlepšími

kamarády. Nebyla jsem dobrá v kamarádství s holkama. Ona byla moje první

kamarádka od prváku. Ona byla druhák a vzala si mě pod křídlo.

“Co si bez tebe letos počnu?”

“Máš prince Krasoně. Budeš v pohodě. Krom toho budu pořád na telefonu.” V očích mě pálily slzy. Ztratila jsem Granu a ztrácím Leann. Můj život se tak rychle měnil.

Opravdu jsem právě teď potřebovala Beaua. On dával všemu smysl. Poslouchal moje stížnosti, bylo mu mě líto a nenutil mě dívat se na věci z lepší stránky. Zabalená v jeho náručí, přesně tam jsem chtěla být. Ne tady s bandou lidí v Ganině domě a s kuchyní plnou hrnců a koláčů.

“Půjdu s Leann do kina,” řekla jsem jakmile jsme vešli do domu. Poslední návštěvník z Granina domu nás konečně opustil a nechal nás s více jídlem než jsme mohli sníst za rok. Položila jsem hrnec se sladkými bramborami na bar a otočila pohled k rodičům.

“Půjdeš do kina takhle pozdě?” zeptal se zamračeně táta, když pokládal několik koláčů, které donesl.

“Je to půlnoční promítání s nějakými upíry nebo co. Nechce jít sama a já potřebuju vypnout.”

Máma, která večer vypadala lépe než ráno, se usmála. Zdála se ráda, že neplánuju vplížit se do postele a brečet.

Zajímalo by mě jak by se cítila, kdyby věděla že se místo toho plánuju vplížit do náruče městského zkaženého kluka a brečet? Nebála jsem se toho co si máma s tátou myslí. Zůstat tady a dívat se do tátových smutných očí a na mámin nejistý úsměv mi způsobovalo ještě víc bolesti. Když jsem s Beauem můžu alespoň na chvilku zapomenout.

“Dobře. Jdi ven a bav se. Strávila jsi o samotě dost času, když Sawyer odjel. Není dobré být celou dobu sama,” povzbuzovala mě máma. Táta se nezdá schopný dnes moc mluvit. Pohled na něj způsoboval, že se mi bolest v hrudi násobila. Podívala jsem se zpátky na mámu.

“Já vím. Jen jsem se potřebovala přizpůsobit tomu, že je pryč. Neuvědomila jsem si kolik času jsem s ním trávila dokud tu byl.”

Mámě se moje odpověď líbila. Milovala Sawyera, ale vždycky mi připomínala, že brát vztah příliš vážně v takhle mladém věku není dobrý nápad. Pořád jsem před sebou měla vysokou. Vina z toho co dělám s Beauem se s máminým úsměvem ještě víc zmírnila. Lhala jsem jí o tom kdo jsem a co dělám, ale oklikou jsem dělala co chtěla.

Teď by mi táta normálně řekl, abych byla opatrná a byla doma v jedenáct. Dnes mlčel. Ztracený ve vlastním světě bolesti. Naposledy jsem se na něj usmála a zamířila ke dveřím.

7. Kapitola

Z domu jsem šla zkratkou do parku. Nechtěla jsem nechávat auto na parkovišti, kde by ho mohl každý vidět. Netrvalo by jim dlouho uvědomit si, že napřed tu parkoval Beau a teď je tu místo něj moje prázdný auto. Nikdo nečekal, že bude kazatelova dcera hřešit, ale rádi by mě při tom nachytali. Ne že by tohle byl přesně hřích. No, lhaní rodičům byl, ale Beau byl Sawyerův bratranec a můj … kamarád. Byla jsem si jistá, že některá místa, na kterých se mě Beau dnes odpoledne dotýkal a líbal, spadala do kategorie hříchu, ale bylo mi to fuk. V době kdy jsem došla do parku jsem skoro sama sebe přesvědčila o naší nevinnosti. Park byl až na jeden opuštěný černý náklaďák prázdný. Běžela jsem k němu a naskočila na místo spolujezdce než kolem někdo pojede a nachytá mě. Beau se na mě usmál a mě se rozbušilo srdce.

“Mam opravdu rád, když nosíš letní šaty,” řekl než nastartoval auto a vyjel na silnici.

Podívala jsem se dolů na krátký lem bledě modrých šatů, které jsem si vybrala a projela mnou vlna očekávání.

“Nepojedu zpátky přes město. Pojď sem,” řekl a poplácal místo vedle sebe. Posunula jsem se jak nejblíž jsem mohla bez toho, abych se nohama dotýkala řadící páky.

“To není dost blízko. Obkroč jí,” řekl. Podívala jsem se na něj a on na chvíli odtrhl oči od silnice, aby se setkal s mým pohledem. Srdce se mi v hrudi zatřepotalo.

Posunula jsem nohu přes páku a pak se přišoupla ještě blíž dokud jsem neměla stehno přitisknuté na jeho. Myšlenky se mi rozletěly, když položil ruku na řadičku mezi mými koleny.

“Jak dlouho můžeš být dnes večer venku?” zeptal se.

“Ach, ehm, neříkali, ale normálně takhle pozdě ven nechodím. Řekla jsem jím, že jdu na půlnoční film.”

Přeřadil rychlost a pak mi položil ruku na stehno. Začínala jsem chápat, proč má rád letní šaty.

“Dobře, máme dost času zajet si do zálivu,” odpověděl.

Nebyla jsem v zálivu roky. Sawyerovi se nikdy nechtělo jezdit celou tu cestu. Říkal, že voda je tam špinavá, ale já si vždycky myslela, že je krásná.

“Myslel jsem si, že bude nejlepší nemotat tady kolem.”

Přikývla jsem, protože jsem mu rozuměla. Nezdálo se, že by mu vadil fakt, že dělá s bratrancovo holkou věci, které by neměl. Ta myšlenka mi připomněla obrázek, který jsem si v posledních pár letech o Beauovi udělala. Hrál hry ve svůj prospěch. Sexy rebel, který si bral co chtěl. Ačkoli se tenhle obrázek už nezdál přesný. Bez otázek mě dnes držel, když jsem brečela a slintala po něm. Přestal pracovat, aby mě utěšil.

Někdo se sobeckými motivy by tohle neudělal. Kromě toho, jestli to co jsme dělali znamenalo, že má černé srdce, tak jsem ho měla taky.

“Mračíš se. Co se ti honí hlavou,” zeptal se.

Myslela jsem si, že mu zalžu, když už se ze mě stal regulérní lhář, ale nemohla jsem se přimět mu taky lhát. Tohle bylo něco o čem jsem si potřebovala promluvit než…

no, než ujdeme celou cestu.

“Jak vím, že dělám něco špatného a cítím se provinile, ale ani na jedné z těch věcí nezáleží dost na to, abych přestala.”

Beauova ruka opustila moje stehno a vrátila se na řadící páku. Prohlížela jsem si tu velkou, opálenou ruku a uvažovala jak to mohlo být fér, že někomu byly dány všechny části těla tak dokonalý? Jeho sevření na řadičce bylo tak pevné, že mu kůže na ruce trochu zbledla. Chtěla jsem jí chytit a uklidnit ho. Uvolnit napětí, ale museli jsme o tom mluvit. Nic jiného neřekl ani se nepohnul, aby se mě dotkl. V žaludku se mi usadil strach, když jsem čekala jestli to otočí a vezme mě zpátky. Připomněla jsem mu jak špatné je to co jsme dělali a on to moc dobře nezvládal. Miloval Sawyera a já si nikdy nedovedla představit, že svému bratranci udělá něco takového. Nebyla jsem o moc lepší. Taky jsem Sawyera milovala, ale ne tím způsobem jakým bych měla. Jak se ticho prohlubovalo, čekala jsem, že Beau otočí auto zpátky do parku, ale on dál mířil k zálivu. Po pár minutách kdy jsem se ujistila, že to neotočí jsem se uklidnila a čekala.

Beau odbočil na prašnou cestu a já jsem přes vysokou trávu a plevel viděla mýtinu před námi. Byla i s molem. Beau otočil auto a zaparkoval ho zadkem k vodě.

“Kde to jsme?” zeptala jsem se.

“Na pozemku mýho kámoše. Koupil ho, aby tu mohl stavět až skončí vysokou,”

odpověděl a natáhl se ke dveřím, aby je otevřel. Začala jsem se otáčet, abych mohla taky vystoupit, když se rukou dotkl mojí nohy a způsobil mi tím zachvění, podívala jsem se na něj.

“Počkej tady. Jdu to dozadu připravit, pak pro tebe přijdu a odnesu tě. Tráva je vysoká a mohli by tam být hadi.”

Přikýval jsem a sledoval jak seskočil do vysoké trávy. Hadi mi trochu vadili, ale představa, že mě ponese mi v hlavě vyvolala další myšlenky, které mě zabavily zatímco jsem čekala. V minutě byl zpátky, stál venku před otevřenými dveřmi auta.

Pokynul mi prstem, abych šla k němu. Posouvala jsme se dokud jsem nebyla dost blízko, aby mě chytil pod nohama … V momentě kdy mě zvedl jsem se bála, že možná budu moc těžká. Snažila jsem se nerozebírat svojí váhu, ale normálně mě kluci nezvedali a nenosili kolem. Naštěstí se moje váha nezdála být problém, když mě nesl k zadku auta a položil mě s lehkostí na kobru.

Rozložil tam několik dek a pár polštářů. V rohu byl postavený chladící box.

Doplazila jsme se do středu a posadila se. Beau stál u zadních dveří a díval se na mě.

Stíny měsíčního světla mu zastiňovaly oči, takže jsem si nebyla jistá na co myslí.

“Jdeš?” zeptala jsem se a skoro se bála odpovědi.

“Jo, jen mě trochu rozptýlil výhled,” odpověděl.

Projela mnou vlna očekávání, když vylezl na korbu. Klekl si přede mě, natáhl se, aby vzal mojí pravou nohu a pak si jí položil na stehno. Fascinovaně jsem ho sledovala jak mi rozepnul sandál a dal ho vedle chladícího boxu. Položil mi nohu zpátky na deku, pak se natáhl po levé a se stejnou pomalou, pečlivou pozorností mi zul druhou botu. Jakmile jsem měla obě nohy bosé, zvedl pohled a podíval se mi do očí.

Malý úsměv mu zvedal koutky úst. “Líbí se mi tvoje růžové nehty,” řekl a podíval se zpátky na moje nohy. Moje hloupé srdce se mi v hrudi divoce rozbušilo a já se nervózně zasmála.

“To je cukrová vata. Ta barva, myslím,” nemohla jsem ani souvisle mluvit.

“Mám rád cukrovou vatu. I když tyhle tvoje prsty jsou ještě sladší.”

Teplou rukou mi stiskl nohu blíž k němu, když se posunul, aby si sedl vedle mě.

Nemluvili jsme když jsem se dívali do stojaté vody. Nikdy v životě jsem nebyla tak nervózní. Beau se pošoupl a pak si lehl na polštáře za námi. Pootočila jsem se, abych se na něj podívala. Chce abych si taky lehla? Složil si jednu ruku za hlavu a druhou natáhl vedle sebe, usmívajíc se na mě jakoby mi mohl číst myšlenky.

“Pojď sem,” řekl.

Rychle jsem se posunula a lehla si vedle něj, hlavu položenou na jeho hrudníku. V

jeho náručí byl takový klid, jaký jsem se Sawyerem nikdy nezažila. Bylo to jako bych po letech hledání konečně přišla domů.

“Miluju Sawyera, Ash,” řekl Beau tiše do noci. Znělo to jakoby se mě o tom snažil přesvědčit. “Za celý život jsem mu nikdy nic nezáviděl. Ani jeho otce. Jeho mámu.

Jeho peníze. Ani jeho atletické schopnosti,” odmlčel se a přerývavě se nadechl.

Bolelo mě za něj srdce. Ruku na jeho břiše jsem zaťala v pěst, abych jí nezvedla a nezačala ho utěšovat jako dítě. “Až do dne kdy jsem přes celé hřiště sledoval jak tě zvedl a políbil tě na ústa. Nebyla to tvoje první pusa. Bylo mi čtrnáct, ale můžu říct, že jsem byl z tohohle tajemství vynechaný. Chtěl jsem mu dát pěstí do obličeje a vytrhnout tě z jeho náručí. Když jsem udělal krok k němu, tvoje oči se setkaly s mými a já v nich viděl tichou prosbu o odpuštění, nebo souhlas. Nebyl jsem si tím jistý. Všechno co jsem věděl bylo, že teď jsi Sawyerovo. Můj nejlepší přítel byl pryč.

Záviděl jsem mu a poprvé v životě jsem ho nenáviděl. Nakonec vyhrál jedinou cenu, o které jsem si myslel, že byla moje.”

Zavřela jsem oči proti slzám hrozícím, že se mi rozlijí po tvářích. Chtěla jsem mu říct, jak jsem nikdy necítila slabost, když mě Sawyer líbal, nebo že se zem s jeho dotekem nehýbala. Místo toho jsem zůstala zticha, věděla jsem že nemůžu. I když jsem věděla, že je to Beau, koho chci, věděla jsem, že ho nikdy nemůžu mít. Tyhle poslední dva týdny byly vše co jsme měli. Sawyer se vrátí domů a já budu zase s ním.

Nebyla žádná jiná možnost.

Otočila jsem se, opřela se o loket a podívala se do jeho temných očí. Cítila jsem jak se mu srdce pod mou rukou rozbušilo.

“Byl jsi můj nejlepší přítel, Beau. Nikdy jsi se mnou nezacházel nebo se na mě nepodíval jiným způsobem než jako kamarád. Jakmile jsem se začala měnit a všichni jsme si začali všímat opačného pohlaví, nikdy se nezdálo tě by ses staral o to, že jsem holka. Sawyer ano. Možná protože on nebyl můj komplic v lumpárnách. Možná protože vztah, který jsem s ním měla nebyl takový jako ten, který jsme mezi sebou měli ty a já. Ale on se na mě díval jako na dívku. Myslím, že hluboko uvnitř jsem čekala na tebe, ale když mě políbil, věděla jsem, že to nikdy nebudeš ty. Nebyla jsem pro tebe.”

Beau se natáhl a vzal můj obličej do dlaní.

“Byl jsem si velmi dobře vědomí, že jsi holka, Ash. Jen jsem se bál, protože jediná osoba na světě, která znala všechna moje tajemství se zároveň stala tou nejkrásnější holkou jakou jsem kdy poznal. Moje city k tobě byly děsivý jak peklo.”

Sklonila jsem se dolů a políbila zamračení mezi jeho obočím.

“Právě teď. Právě tady. Jsem tvoje. Ne Sawyerovo. On není ten koho chci. Právě teď, všechno co chci jsi ty.” Volila jsme slova opatrně, tak abychom jim oba porozuměli.

Vzal mě kolem pasu a posunul se tak, že jsem byla kompletně na něm. Sklonila jsme ústa k těm jeho a vzdychla, když rukama našel okraj šatů a teplý tlak jeho dlaní mi přejížděl vzhůru po stehnech. Dnes večer se odevzdám Beauovi, protože to tak chci.

On byl místní zkažený kluk a já byla kazatelova dcera. Nemělo se to stát takhle.

“Ash, chci tě. Strašně, strašně moc. Ale zasloužíš si něco lepšího než tohle.”

Znovu jsem se nad něj naklonila a znovu ho líbala než jsem se odtáhla jen tak, abych mohla zašeptat, “Není nic lepšího než tohle, Beau.”

Rukama mě chytil za zadek a posunul tak, že jsem proti teplu mezi stehny mohla cítit tlak jeho očividného vzrušení.

“Prosím, Beau,” vykřikla jsme nejistá o co prosím, ale věděla jsem, že potřebuju víc.

Jeho ruce se mi sevřely kolem pasu.

“Drž se mě, zlato. Postarám se o tebe.”

Chraplavá potřeba v jeho hlase mě dělala ještě zoufalejší.

8. Kapitola

BEAU

Dneska jsem měl posekat tři různý trávníky. Ale všechny jsem přeložil na jindy chvíli předtím než Ash vyběhla z lesa směrem k mýmu náklaďáku.

Včerejší noc pro mě všechno změnila. Potřeboval jsem jí říct jak přesně jsem se cítil, ale nemohl jsem to udělat hned. Ještě jsem nechtěl vést tenhle rozhovor. Prostě jsem si chtěl užívat čas strávený s ní. Dnes jsme se chystali strávit den na pláži a splynout s turisty. Poflakovat se spolu po městě nepřicházelo v úvahu. Alespoň ne dokud se Sawyer nevrátí a já si s ním nepromluvím. Nemohl jsem jí nechat jít. Ne teď.

Tentokrát poprvé ve svém životě nebudu sedět na zadku a sledovat jak má Sawyer všechno. Potřeboval jsem Ash. Miloval jsem jí způsobem jakým on nikdy nemohl.

Otevřela dveře a vlezla dovnitř. Bože pomáhej mi, měla na sobě těsný šortky a ještě těsnější tílko, odhalující pupík. Na pláž to bylo čtyřicet pět minut jízdy a ona mě takhle oblečená dohání k šílenství.

“Dobré ráno,” řekla s úsměvem, když sklouzla vedle mě a obkročila řadící páku.

Všechny starosti ohledně Sawyera se mi vytratily z hlavy.

“Dobré ráno, krásko,” odpověděl jsem a sklonil se, abych jí políbil. Okamžitě vzdychla, posunula se ke mně blíž a zajela mi prsty do vlasů. Musel jsem sesbírat všechno sebeovládání, abych se odtrhl.

“Nechceš odtud napřed vypadnout,” zeptal jsem se.

Našpulila pusu jako bych jí zrovna vzal nejoblíbenější hračku, posadila se zpátky a zkřížila si ruce na prsou.

“Jak se dneska cítíš,” zeptal jsem se a vyjel na silnici. Mrkl na mě její dolíček. Chtělo to všechnu sebekontrolu pokračovat v jízdě a nezajet ke krajnici, abych to sladký místo mohl políbit.

“Je mi fajn … vlastně líp než fajn. Jsem,” odmlčela se a já se podíval dolů, abych viděl její tváře zazářit jasně červenou barvou. Nemohl jsem udržet smích nad jejím nevinným ruměncem. Jemně jsem vytáhl jednu z jejích malých rukou, které si nervózně ždímala v klíně a propletl si s ní prsty, zatímco mnou projela první vlna majetnictví.

“Jsi rozbolavěla?” zeptal jsem se. Slyšel jsem, že panny jsou potom normálně bolavé.

Nicméně Ash byla první panna, se kterou jsem kdy byl. Začala vrtět hlavou a pak se její ruměnec ještě prohloubil. “Možná trochu.”

“Mrzí mě to,” odpověděl jsem cítíc škubnutí starostlivosti jdoucí se slušnou hromadou majetnictví. Obracela mi vnitřnosti do bláznivý válečný zóny.

Podívala se na mě a plaše se usmála. “Mě ne.”

Bože, miloval jsem jí. Omotala mi paže kolem ruky a položila si mi hlavu na rameno.

To byl jeden z mála okamžiků kdy jsem nenáviděl svojí řadící páku. Nejraději bych zůstal takhle, aniž bych musel hýbat rukou.

“Řekni mi, že ses namazala krémem proti slunci,” řekl jsem a podíval se na její lehce opálenou kůži. Slunce na pláži bylo dost intenzivní i pro ty nejotrlejší. Zasmála se a přikývla. Všechno na světě bylo v pořádku. Jakmile jsem vjel na jižní dálnici, zasunul jsme jí ruku mezi stehna a užíval si jízdu.

Normálně jsem si neužíval turistama nacpaný pláže. Ale dnešek byl jiný. Nevadily mi křičící děti, házející mi písek do obličeje, když pobíhaly kolem, nebo odporně spálení seveřani, krmící zatracený racky. Ashton dělala všechno lepší.

Slunce žhavě pálilo a ačkoli Ashton byla s opalováním spokojená, odtáhl jsem jí sebou do vln. Sledovat její smích a hraní, když se nořila do připlouvajících vln, bylo jako by naše oddělená léta zmizela. Bylo předtím a teď. Čas mezi tím zmizel. Být s ní mě dělalo kompletním. Ona byla vždycky ten kdo mě držel pohromadě, když se svět kolem mě rozpadal.

“ACH MŮJ BOŽE. JE TU MEDŮZA.” Její výkřik byl následován vtipným pokusem utéct skrz divokou vodu valící se k pláži. Spolkl jsem smích a následoval jí.

Nepochyboval jsem, že tu byly medúzy. Byl jejich čas, ale vidět jí s vykulenýma očima a zpanikařeným výrazem bylo prostě tak roztomilý a zábavný.

ASHTON

“Vždycky jsem věděl, že budeš neodolatelná jakmile se přestaneš chovat jako někdo, kdo nejsi,” pošeptal mi Beau do ucha, když kolem mě omotal paže.

Pořád jsem lapala po dechu z běhu přes burácející vlny. Bez dechu jsem se zasmála a položila si hlavu na jeho pevnou hruď.

“Není snadný schovávat zkaženou holku uvnitř mě před jedinou osobou, která ví o její existenci,” odpověděla jsem. Beauovi paže se napjaly a na krku jsem cítila jeho dech, když si položil bradu na moje rameno.

“Ne. Nikdy jsem neviděl zkaženou holku. Ty nejsi zlá, Ash. Jen si moc dlouho předstírala, že jsi někdo jiný. Jen abys udělala rodiče šťastný a pak Sawyera. Dívka, kterou skutečně jsi je úžasná. Jsi milá a přesto máš kuráž. Jsi skvělá, ale nikdy se nechováš povýšeně. Jsi opatrná, ale víš jak se bavit a jsi tak neuvěřitelně sexy, ale nemáš o tom ani ponětí.”

Bylo těžký vidět se způsobem jak mě popsal, ale když jsem ho slyšela tohle říkat, přála jsem si aby byly věci jinak. Nemusela jsem se s ním vůbec držet zpátky. Když jsem byla s Beauem, nic jsem nepředstírala. Byla jsem prostě sama sebou. A místo špatný holky viděl něco žádoucího. Chtěla jsem, aby mě i zbytek světa viděl takhle, ale věděla jsem, že jen někdo jako Beau může považovat všechny moje chyby za atraktivní kvality.

“Jsem ráda, že mě takhle vidíš. Neříkám, že souhlasím, ale dělá mě šťastnou vědět, že nevidíš nedostatky.”

Beau se za mnou na chvíli napjal, pak mě pustil. Cítila jsem jak se ode mě jeho tělo vzdaluje.

“Co se děje?” zeptala jsem se a otočila se k němu čelem.

Zavrtěl hlavou. Čekala jsem až promluví a po pár minutách ticha se otočil a prohlížel se mě.

“Proč jsi se Sawyerem?”

To nebyla otázka na kterou bych byla připravená. Potřásla jsem hlavou.

“Co tím myslíš?”

Rukou si prohrábl vlasy a zavřel oči jakoby bojoval s tím, aby řekl co měl na jazyku.

“S ním se chováš jako někdo jiný. Někdo, kdo věříš, že se mu líbí. Dokonalá, hodná holka co dodržuje pravidla. Přesto chceš pravidla porušovat, Ash. Nejsi zločinec jen protože chceš roztáhnout křídla a trochu si užívat života. Ale chceš ho tolik, že jsi ochotná sama sebe zapírat, svobodu být SEBOU, jen abys ho mohla mít.” Přestal mluvit, ale propaloval mě prosebným pohledem. Chtěla jsem, aby přestal mluvit.

Nechtěla jsem slyšet tyhle věci. Nebyly pravdivé. Byla jsem dobrá holka. Byla jsem druh holky, kterou mohl milovat někdo jako Sawyer.

“Jsem dobrá,” podařilo se mi říct přes sevřené hrdlo. Cítila jsem se hloupě, říkat tahle slova, když jsem zrovna včera přišla o pannenství na korbě náklaďáku, když jsem měla být doma a truchlit nad Graninou smrtí. Pevně jsem zavřela oči a pokoušela se odvést myšlenky od Grany. Teď jsem na to nemohla myslet. Nebyla jsem připravená.

“Neříkám, že jsi špatná. Jsi dobrá, Ash. Copak jsi mě neposlouchala? Máš zvrácený smysl proto co je dobré. Chtít se se svým klukem vyplížit ven, chtít vědět, že jsi žádoucí, chtít svýho zatraceného přítele, nebo nechat pitomej vozejk na parkovišti, z tebe nedělá špatnou osobu. Dělá to z tebe člověka.”

V očích mě pálily slzy. Chtěla jsem mu věřit. Tak dlouho jsem žila s pocitem viny protože jsem chtěla dělat věci, o který jsem si říkala, že jsou špatný. Ale tohle byl Beau Vincent. Pil až příliš a dělal s holkama na veřejnosti věci, který jsem já v životě nedělala … dokud jsem s ním nezačala trávit čas. Máma mi vždycky říkala, Lucifer je krásný.

“Myslel jsem si, že Ash kterou jsem znal je kompletně pryč. Dlouho jsem jí oplakával. Pak jednou v jídelně přišla Haley k Sawyerovi a flirtovala s ním přímo před tebou jako bys tam nebyla. Když se otočila k odchodu, podrazila jsi jí nohy.

Sawyer to nevyděl, ale já jo,” v koutcích úst mu zahrál úsměv. “Když se tam rozplácla na podlaze, viděl jsem jak ses pousmála než ses sklonila, abys jí pomohla a omlouvala ses jí. Až do toho momentu jsem si myslel, že jsi ztracená. Uvědomil jsem si, že moje Ash tam někde pod vší tou zdvořilostí a leskem, pořád je. Od toho dne jsem tě začal sledovat a užívat si chvilky, kdy jsem zahlédl vyklouznout skutečnou Ash, zatímco tomu nikdo jiný nevěnoval pozornost. To pro jsem ti říkal ty věci, co jsem říkal. Chtěl jsem abys na mě reagovala. Chtěl jsem, aby ses na mě utrhla. Ty momenty, kdy už jsi to nezvládala a vyjela na mě…pro tyhle chvíle jsem žil.”

“Byl jsi na mě nepříjemný, protože jsi chtěl, abych se na tebe utrhla?” zeptala jsem se.

Kývl hlavou a pak se sklonil a políbil mě na špičku nosu.

“Opravdu máš rád mojí ošklivou stránku, viď Beau?”

“Nic na tobě není ošklivý. Jsi stejně krásná navenek jako uvnitř, ale nevidíš to. To mě zabíjí. Sawyer je můj bratranec a já pro něj udělám cokoli. Ale je šílenej z toho jak tě staví na nějakej zatracenej piedestal. Já chci tvoje pravý já. Tu, která se ráda natřásá v šortkách s vědomím, že z toho divočim. Tu, která utíká lesem k mýmu autu a usmívá se jakoby na ničem jiným nezáleželo,” vzal můj obličej do dlaní. “Skutečná Ashton Grayová je dokonalá a já jsem do ní šíleně zamilovanej.” Sevřel se mi žaludek.

Chovala jsem k Beauovi city. Měli jsme společnou historii a teď jsme měli tohle léto, ale láska v týhle rovnici být neměla. Stál mezi námi Sawyer.

Beauovi rty našli moje a všechno ostatní odpadlo. Byli mi ukradený všechny starosti a argumenty v zadní části mojí hlavy. Jen jsem chtěla být sama sebou.

V jeho náručí jsem věděla, že můžu.

9. Kapitola

Všem z města se nějak podařilo namačkat se do kostela, aby vzdali Graně úctu.

Nemohla jsem se přemluvit k tomu vstát a jít se podívat jak tam leží, klidná a bledá.

Určitě ji neudělali správně makeup. Ona byla na makeup expert a vždycky se uměla hezky namalovat. Ráda jsem věděla, že mám nejhezčí sedmdesátiletou babičku na světě. Když máma s tátou nechtěli, abych začala nosit makeup i přes moje žebrání a prosby, Grana mě k sobě vzala na víkend, takže mě mohla naučit techniku ‘nanášení obličeje’, jak tomu říkala. Po tváři mi stekla další slza a já jí setřela papírovým kapesníkem, který mi předtím někdo podal. Tolikrát jsem seděla s Granou ve třetí řadě, když otec kázal. Posílaly jsem si sem a tam vzkazy, dokud nás máma nezpražila varovným pohledem. To nás vždycky rozesmálo. Grana předstírala jakoby jsme dávaly papír pryč. Ve skutečnosti byla velmi záludná. Grana byla hodně jako Beau, přijímala špatnou holku ve mně. Myšlenka na Beaua mi v krku zformovala další knedlík. Začínala jsem na něm být až moc závislá. Sawyer bude brzo doma a všechno se změní.

“Ahoj,” Beauuv hluboký hlas mě vylekal, zvedla jsem hlavu a našla ho stát před sebou. Nečekala jsem, že dnes večer přijde. Vedle skutečnosti, že kromě velikonoc a štědrého večera do kostela nevkročil jsem usuzovala, že stráví volný večer s kamarády … nebo s Nicole.

“Ahoj,” zašeptala jsem chraplavě. “Nečekala jsem, že ty …” zastavila jsem se než řeknu víc. Nadzvedl obě blond obočí a lehce naklonil hlavu doleva, když se na mě zamračil. Všimla jsem si, že jeho blond vlasy, které měly normálně rozcuchaný sexy vzhled, teď byly úhledně učesané. Očima jsem putovala po jeho širokých ramenou a hrudi, oblečených ve světle modré košili, o které jsem stoprocentně věděla, že jsem jí na něm nikdy neviděla. Košili měl zastrčenou do hnědých kalhot, které jsem ho taky nikdy neviděla nosit. Když jsem zvedla pohled zpátky k jeho očím, poprvé za několik hodin jsem se usmála, užívajíc si jeho zjevné nepohodlí.

“Ohodil ses,” řekla jsem tiše, nechtěla jsem k nám přitahovat pozornost. Pokrčil rameny a rozhlédl se jakoby se díval kolik lidí si ještě všimlo jeho pokusu upravit se.

Když se jeho oči znovu usadili na mě, naklonil se blíž.

“Už ses na ní byla podívat?” jeho tichý šepot způsobil, že se mi oči opět zalily slzami.

Zavrtěla jsem hlavou a zhluboka se nadechla, abych se nezhroutila a nevrhla se mu pro útěchu do náruče před celým městem. Jeho teplá ruka zakryla mojí a přistoupil ke mně blíž, když propletl prsty s mými. Tentokrát jsem se po kostele rozhlédla já, abych viděla kdo nás pozoroval.

“No tak, Ash. Budeš toho litovat, když se na ní nepůjdeš naposledy podívat. Musíš to udělat kvůli uzavření. Věř mi,” když na mě shlížel prosebným pohledem, měl v očích smutek. “Nešel jsem se podívat na svýho tátu. Mrzí mě to. Dokonce i dneska.”

Jeho přiznání způsobilo, že mi bolest v hrudi tepala nejen kvůli mojí ztrátě, ale i za malého kluka, který toho tolik ztratil. Nějak potřeboval, abych to udělala. Nechala jsem se od něj lehce vytáhnout a odvést uličkou k otevřené rakvi v níž ležela žena, na které mi bude vždycky záležet. Bavily bychom se o mojí svatbě a jak by mi upravila vlasy. Plánovaly bychom barvu šatů pro družičky a kytice, které by naaranžovala.

Mluvily bychom o tom jaký šaty ušije mým dětem na křest v tomhle kostele. Měly jsme tolik plánů. Tolik snů, které jsme si líčily, když jsme seděly na verandě na houpačce, pily ledový čaj a jedly sušenky.

Rakev byla krásně, mramorově bílá s růžovou podšívkou. Líbila by se jí. Měla ráda růžovou. Velký vějíř bílých a růžových růží, který ležen na spodní části rakve by jí potěšil. Tyhle růžové keře opečovávala každé jaro a léto, byla to jedna z jejích celoživotních radostí. Chtěla jsem poděkovat všem kdo jí poslali velké květinové pugety, lemující kostelní zdi, zvláště těm s růžemi.

Teplý pramínek mi spadl z brady a rozstříkl se mi na ruce. Zvedla jsem volnou ruku, abych si utřela obličej, ale bylo to zbytečné. Slzy mi teď stékaly po tváří v proudech.

Ani jsem si neuvědomila, že pláču.

“Neopustím tě, ale musíš jít tam dopředu a rozloučit se. Budu stát přímo tady za tebou,” zašeptal vedle mě Beau.

Od chvíle co jsem dnes prošla těmi známými dvojitými dveřmi jsem měla v hrudi uzel, který mi bránil zhluboka se nadechnout. Teď, když jsem tu stála a chystala se rozloučit s ženou, kterou jsem tak vroucně milovala, se nade mnou usadil mír.

Uvolnila jsem pevné sevření na Beauově ruce a postoupila vpřed.

Usmívala se. Byla jsem ráda, že se usmívá. Smála se hodně. Použili její makeup.

Poznala bych tuhle barvu zralé maliny kdekoliv. Vůně růží byla silná, ještě víc mi připomínala odpoledne, která jsme trávily povídáním před jejím domem.

“Oblékli ti tvoje oblíbené šaty,” zašeptala jsem, když jsem se podívala dolů na klidné tělo. “A použili tvůj makeup. Ačkoli v nanášení bys odvedla lepší práci. Oční stíny jsou trochu moc tmavé. Ten kdo ti je nanášel nejspíš nezná pravidlo, že méně je více.”

Bylo to zvláštní mluvit s ní takhle. Komentáři o makeupu by se zasmála. Měly jsme vymyšlený plán jak dát kosmetičce v márnici nebo komukoliv, tam nanáší makeup na nedávno zemřelé, lekce v umění nanášení obličeje. Koutky úst se mi zvedly.

“Pamatuješ když jsme se bavily o tom, že doufáme, že se na zemi zdržíme dostatečně dlouho, abychom se mohly zúčastnit vlastního pohřbu? No, v případě, že jsi o tomhle nápadu Boha přesvědčila, někde tu jsi a posloucháš.” Odmlčela jsem se a polkla vzlyk. “Jestli jsi tady … miluju tě. Chybíš mi. Budu na tebe myslet každý den a budu se držet všech těch plánu, které jsem měly. Jen slib, že tam budeš. Slib, že přesvědčíš toho vekýho chlápka, aby tě nechal přijít sem dolů na návštěvu.”

Tentokrát mi vzlyk unikl ze rtů. Zakryla jsem si pusu a sklonila hlavu, když mě zavalily vzpomínky. Vědomí, že je tohle naposledy co jí vidím, mi projelo hrudí.

Objala mě uklidňující paže a přitáhla mě na jeho pevnou hruď. Beau neříkal nic, by mě uklidnil. Nechal mě se rozloučit jediným způsobem jaký jsem znala. Když slzy odezněly a bolest v mé hrudi se zdála slabší, zvedla jsem hlavu a podívala se na něj.

“Pevně věřím, že tě Bůh nevytáhne rovnou nahoru do nebe. Myslím, že tě nechá říct tvoje sbohem. A tvoje Grana by bez rozloučení nikam nešla.” Trochu jsem se zasmála a přikývla. Samozřejmě, měl pravdu. Ani Bůh by s ní nedokázal pohnout dokud by nebyla připravená.

“Ahoj, Grano,” zašeptala jsem naposledy.

“Jsi připravená?” zeptal se Beau a propletl si se mnou prsty.

Otočila jsem se a šla zpátky uličkou, přikyvovala jsem a mluvila s každým, kdo přišel vzdát svojí soustrast. Beau stál tiše a trpělivě vedle mě. Všimla jsem si několika lidí vrhnout zvědavý pohled na černou ovci města vedle mě. Do konce večera toho bude plné město. Tak nějak mi na tom zrovna teď nezáleželo. Beau byl můj kamarád od doby co mě na hřišti tahal za vlasy a já mu na oplátku zkroutila ruku za záda. Pak nám učitelka ze školky vynadala a vyhrožovala, že zavolá rodičům, Beau se na mě podíval a zeptal se, “Chceš si na obědě sednout vedle mě a mýho bratrance?”

Ať si všichni mluví. Beau mi přišel na pomoc, když jsem to nejvíc potřebovala.

Možná nebyl nejlepší občan, ale Grana vždycky říkala, že dokonalost je nudná. Líbilo by se jí, že jsem na jejím pohřbu ohrnula nos nad pomlouváním. S úsměvem jsem se ohlédla přes rameno. Někde tam byla a já jsem téměř slyšela její smích, když jsem vyšla z kostela ruku v ruce s Beauem.

10. Kapitola

Ashton,

Neodepsala jsi mi, takže to buď znamená, že se k tobě můj email nikdy nedostal, což je docela uvěřitelný s tím internetovým připojením tady, nebo je něco špatně.

Několikrát jsem se ti snažil dovolat, ale je jedno kde jsem, prostě tu není signál. Mám dobrou a špatnou zprávu. Špatná zpráva je, že Catherine má alergickou reakci na nějakou neznámou rostlinu a celá se osypala, táta s ní musel spěchat do nejbližšího města. Zrovna před hodinou se vrátil, bude v pořádku, ale máma je připravená vyrazit domů.

To mě přivádí k té dobré zprávě. Vracím se domů. Balíme zatímco tohle píšu a jakmile budu u telefonu na recepci, zavolám ti. Měj u sebe mobil. Potřebuju slyšet tvůj hlas. Taky za mě zavolej Beauovi a řekni mu, že jedu domu. Můžeme vyrazit do posilovny o týden dřív, abychom byli připravený na fotbalový tréninky. Taky mu řekni ať omezí pivo. Potřebuju svýho nejlepšího parťáka ve formě.

Miluju tě,

Sawyer

Ještě hodně dlouho jsem zírala na obrazovku notebooku. Nebyla jsem si jistá co dělat.

Co říct. Kam jít. Pomalu jsem zavřela počítač a shodila ho z klína na postel. Dnes ráno jsem se vzbudila s vědomím, že se budu muset vypořádat s otázkami rodičů ohledně mého včerejšího odchodu z kostela s Beauem. Děsila jsem se toho, ale tohle bylo mnohem horší.

Obrazovka mobilu se rozsvítila dřív než poprvé za tři týdny začal vyzvánět melodii Eye of the Tiger. Sawyer mi na telefonu nastavil tuhle písničku jako speciální vyzvánění pro něj. Strnule jsem se pro něj natáhla a stiskla tlačítko pro příjem hovoru než jsem si ho přiložila k uchu.

“Halo,”

“AHHH páni, miláčku je tak úžasný slyšet tvůj hlas. Dostala jsi můj mail? Čekal jsem, nechtěl jsem tě vzbudit. Za dvě hodiny jsme doma. Táta mě vyhodí u tebe doma. Nemůžu se dočkat až tě uvidím.”

Vina, frustrace, vztek a panika všechno ve mně vířilo najednou. Chytila jsem mobil pevněji, když jsem se několikrát nadechla.

“Um, ahoj, jo, právě jsem dostala tvůj mail. Nemůžu uvěřit, že se vracíš domu dřív.”

Nedostatek nadšení v mém hlase byl nepochybný. Uplynula chvíle ticha a já věděla, že Sawyerovi pracuje mozek na plné obrátky.

“Právě jsi se vzbudila? Nezníš z mého příjezdu domů moc nadšeně. Čekal jsem výkřiky radosti, nebo tak něco.”

Perfektní, začínal být podezřívavý a to ještě ani nepřijel domů. Potřebovala jsem to napravit. Nemůžu vstoupit mezi Beaua a Sawyera. Celý život si byli blízcí jako bratři. Nikdy si to neodpustím jestli mezi nimi způsobím rozepře. Skutečnost, že jsem se bála o vztah mezi Beauem a Sawyerem místo mého a Sawyerova, mě překvapila.

“Promiň, jsem nadšená. Zrovna jsem vstávala. Včera bylo Granino rozloučení a pohřeb je odpoledne. Bylo to pár tvrdých dní.”

“Cože? Ash, miláčku. Tvoje Grana odešla? Ah, zlato, je mi to tak líto. Proč jsi mi to neřekla?” zapomněla jsem, že to nevěděl. Pamětí mi probleskl email, který jsem mu nenapsala. Místo toho, abych mu řekla o Graně jsem běžela za Beauem. Stalo by se něco z toho, kdybych Sawyerovi prostě napsala a pomáhala ten den mámě zařizovat pohřeb? Přála jsem si, aby se věci odehrály jinak?

“Nebylo to něco, co jsem chtěla psát do emailu,” vysvětlila jsem doufajíc, že to pochopí nebo přinejmenším přijme mojí omluvu.

“Jsem na cestě. Budu spěchat domů, převléknu se než přijedu, takže tě před pohřbem nebudu muset opouštět. Odvezu tě tam. Bude to v pořádku. Budu tam brzy. Slibuju.”

Jak by se cítil, kdybych mu řekla, že věci v pořádku byly? Beau už mi pomohl říct moje sbohem. Beau mě držel zatímco jsem plakala. Slzy byly už vyschlé. Věděla jsem, že Grana byla šťastná v těch elegantních ulicích ze zlata a úžasnými zámky.

Vždycky říkala, že pro ní Bůh bude mít velkou růžovou zahradu, o kterou bude tam nahoře moct pečovat.

“Ash, jsi v pořádku?”

“Promiň, jen jsem se zamyslela nad pohřbem. Uvidíme se až sem dorazíš.”

“Dobře. Miluju tě.” Tohle byla slova, která jsme si před zavěšením telefonu vždycky říkali. Normálně jsem to byla já, kdo je říkal první. Tentokrát jsem úplně zapomněla.

“Já tebe taky,” odpověděla jsem poslušně, než jsem zavěsila.

Miluju ho. Vždycky jsem ho milovala, ale ne způsobem jakým bych měla. Hluboko uvnitř jsem vždycky věděla, že mezi námi není něco v pořádku. Až do těch

posledních pár týdnu strávených s Beauem jsem nebyla schopná přijít na to, co v našem vztahu chybělo. S Beauem jsem mohla být sama sebou a on mě miloval.

Sawyer miloval to moje já, které jsem si tvrdě vydřela. Pokud by Sawyer znal mé pravé já, holku o které si myslel, že jsem jí nechala v dětství, nikdy by mě nemiloval.

Nemohl by. Ale nemohla jsem být s Beauem. Nikdy jsem mu nemohla dát přednost před Sawyerem. Zničilo by to celoživotní přátelství. Sawyer se o Beaua staral, když byli děti. Hlídal ho a dělil se s ním o svoje bohatství. Dokonce i teď dával Sawyer na Beaua pozor v tolika věcech. Zrovna minulý rok chtěl trenér vykopnout Beaua z fotbalového týmu za to, že se ukázal na tréninku s kocovinou. Sawyser prosil trenéra a sliboval, že se osobně ujistí, že se Beau srovná a zlepší na trénincích i zápasech.

Beau Sawyera potřeboval. Nemohla jsem stát mezi nimi. Hodila jsem polštář, který jsem svírala v náručí přes celý pokoj a zavrčela frustrací. Tohle bylo směšné. Já byla směšná. Jak jsem mohla dovolit, aby se tohle stalo? Na co jsem myslela? Dovolila jsem si až příliš zajímat se o Beau Vincenta. Nejen, že mi na něm záleželo, chtěla jsem ho. Byla to ta nejhorší věc na světě co jsem mohla udělat. Mít ho znamenalo odtrhnout ho od jediné rodiny, na které mu kdy záleželo. Celé město by o něm mluvilo a nenávidělo ho za krádež Sawyerovi holky. Tahle situace byla celá pitomá.

“Zlato, jsi vzhůru?” ozval se za dveřmi tátův hlas. Povzdychla jsem si. Tohle bude ten děsivý rozhovor. Zbytečný rozhovor. Ten, na kterém jsem ani nechtěla plýtvat dechem.

“Jo, pojď dál tati,” odpověděla jsem.

Dveře se otevřely a on tam stál s malým zamračením ve tváři, které jsem jen zřídka viděla zaměřené na mě. Vešel dovnitř a zastavil se u nohou postele. Ruce měl zkřížené na prsou a cítila jsem jeho vodu po holení. Celý život používal stejnou.

“Co se vlastně přesně včera večer stalo?” šel rovnou k věci. Musela jsem mu odpovědět. Posadila jsem se na posteli a dívala se přímo na něj. Potřebovala jsem tohle všechno zakrýt. Uhladit to. Záviselo na tom Beauovo přijetí tímhle městem a můj vztah se Sawyerem.

“Beru to tak, že se to týká Beaua Vincenta?” Jako bych se na to musela ptát. Tátovo obočí vystřelilo vzhůru jakoby si myslel, že jsem se možná zbláznila jestli si myslí, že se mě ptá na něco jiného.

“Ano, Ashton.”

Povzdechla jsem si, zavrtěla hlavou a dokonce jsem pro dramatický efekt obrátila oči v sloup.

“Beau je můj kamarád. Vyrostli jsme spolu. Je to bratranec mýho kluka a nejlepší kamarád. Sawyer tu nebyl, když jsem se vyrovnávala s jednou nejtěžších věcí v životě a Beau se ukázal a pomohl mi. Miluje Sawyera a věděl, že to je přesně to, co by Sawyer chtěl, aby udělal. Krom toho, Beau ví jak blízké jsme si s Granou byly.

Sedával s námi na její verandě a jedl semnou její sušenky. Vzpomínám si, že tenkrát, když byla jeho máma servírka v baru, nebyl to problém.”

Hořkost v mém hlase byla nezaměnitelná. Tátovo obočí se spojilo. Nelíbil se mu tón mého hlasu, ale viděla jsem, že nad mojí výmluvou přemýšlí. Tiše jsem čekala a modlila se, aby tomu věřil. Když už to trvalo skoro celou věčnost, přikývl a těžce si povzdychl.

“Chápu, že to pro tebe bylo těžké. Sawyer je pryč, máma a já jsme se zabývali pohřbem a příbuznými sjíždějícími se do města, nebyli jsme tu pro tebe. Vážím si skutečnosti, že si Beau všiml, že někoho potřebuješ a zakročil. Nicméně, Beau Vincent není typ kluka, se kterým chci, aby ses stýkala. Je to Sawyerův bratranec a když je tu Sawyer je všechno v pořádku. Ale Beau není dobrá společnost. Jeho otec byl divoch a jeho máma je chudina. Získáš špatnou pověst, když budeš trávit čas s někým jako je on. Špatná společnost kazí dobré způsoby. Pamatuj si to.”

Chtěla jsem vstát a křičet až na půdu o tom, že o Beauovi vůbec nic neví. Nezáleželo na tom kdo jsou jeho rodiče. Obviňovat dítě z hříchů jeho rodičů bylo špatný.

Nepojednávala bible, kterou denně četl o tom nesoudit lidi a odpouštět? Kousala jsem se do jazyka dokud jsem necítila krev, abych se udržela před frustrovaným křikem.

“Kdo ti volal takhle brzy?” zeptal se táta, když se díval na telefon vedle polštáře.

“Sawyer,” řekla jsem. Tváří mu projela očividná úleva. Opravdu by odtud měl odejít dřív než ztratím nervy.

“Opravdu? Jak se má?”

“Je na cestě domů. Bude tu včas na pohřeb.”

Tátův zářivý úsměv mi vyvolal uzel nevolnosti v žaludku.

“No dobře, dobře. Jsem rád, že jede domů na Granin pohřeb. Je to tak hodný chlapec.” S radostným výrazem se táta otočil, vyšel z pokoje a zavřel za sebou dveře.

Zírala jsme na zavřené dveře způsobem, kterým jsem si přála mračit se na něj.

Zajela jsem na štěrkovou příjezdovou cestu. Beauuv náklaďák byl jediné auto zaparkované před jeho přívěsem. Jeho máma tu nebyla. To byla na téhle návštěvě jediná dobrá věc. Potřebovala jsem to udělat o samotě. Sawyer bude ve městě během třiceti minut. Přišla bych dřív, ale po raním rozhovoru s tátou jsem se rozhodla, že bude nejlepší počkat až odejde do kostela.

V hrudi mě bolelo. Přitiskal jsem si dlaň na prsa ve snaze zmírnit bolest. Určitě musel být limit, kolik bolesti srdce jeden člověk za týden snese. Mohl bůh vidět, že už jsem svého limitu dosáhla? Potřebovala jsem zázrak. Zabublal ve mně hořký smích při pomyšlení jak mi bůh v téhle situaci pomáhá. Bůh nepomáhal holkám co chodí se špatnýma klukama. Ale Beau nebyl uvnitř zlý. Ne opravdu. Jen se choval jediným způsobem, který do teď znal. Byl vychovaný servírkou z baru, která skákala z postele do postele chlapům bez ohledu na jejich rodinný stav. Nikdo se nesnažil naučit Beaua slušným způsobům chování. Uvnitř to byl úžasný člověk. Byl starostlivý, citlivý, vtipný, trpělivý a plný porozumění. Byl akceptující. Něco, co v mém životě nikdy nikdo kromě Grany nebyl.

Dveře přívěsu se otevřely a Beau vyšel na první schod a díval se na mě. Jediné co měl na sobě byly nízké džíny. Dokonce i nohy měl bosé. Polkla jsem slzy v krku.

Přišla jsem to sem ukončit a byl to pocit jako by mi někdo vytrhl srdce z těla, ještě něž jsem řekla jediné slovo. Jako zpomaleným pohybem jsem otevřela dveře od auta a vystoupila ven na štěrk. Naše oči se setkaly, když jsem se blížila ke dveřím.

Sexy úsměv na tváři nahradilo zamračení. Uměl ve mně číst tak dobře. Vždycky věděl na co myslím. Když jsme byli děti, nikdy jsem mu nemusela říkat, že je mi smutno. Věděl to a snažil se to napravit dřív než si Sawyer všiml, že byly moje křehké holčičí city raněné. Nepohnul se. Místo toho mě sledoval dávat jednu nohu před druhou, víc než cokoli na světě jsem si přála, abych tohle nemusela udělat. Jen jednou jsem si přála být sobecká a vzít si co chci. Zapomenout na důsledky a vrhnout se Beauovi do náruče. Chtěla jsem mu říct, že ho miluju. Chtěla jsem ho líbat na tvář přímo tady před jeho přívěsem, kde nás mohl vidět každý, kdo měl nos přilepený na okně. Chtěla jsem Beaua nazývat svým, ale nemohla jsem udělat ani jednu z těchhle věcí. Naše pohádka by nikdy nefungovala. Ztratil by Sawyera. Město by ho

nenávidělo, místo toho, aby si jen mumlalo, že vybočuje přesně jako jeho otec. Můj táta by ho nikdy nepřijal. Nejspíš by mě zamkl v mém pokoji, nebo by mě poslal do dívčí školy. Nikdo by s tím nesouhlasil. Nemohla jsem Beaua nechat dozvědět se proč. Byl odvážnější než já. Bojoval by pro mě. Přišel by o to málo co v tomhle malým, pitomým městě má kvůli mně a pro nic za nic. Moji rodiče by nikdy

nedovolili, aby se to stalo. Musela jsem ho nechat jít. Co jsem chtěla nebylo důležité.

Beauova budoucnost ano.

“Něco mi říká, že tohle není ten druh návštěvy ve který jsem doufal, když jsem viděl přijíždět to tvoje malý, bílý auto,” jeho hlas zněl pevně.

Bojovala jsem, aby mi slzy, které jsem cítila v očích nestekly po tvářích. Musím do udělat. Bylo to to nejlepší. To nejlepší pro Beaua.

“Vrací se domů, dneska,” řekla jsem přes sevřené hrdlo.

Beau ustoupil a mávnutím mě pozval dovnitř. Spustila jsem z něj pohled a vstoupila do jeho přívěsu, podruhé a naposledy. Nikdy se nebudu moct vrátit zpátky. Ne se Sawyerem. Nebudu schopná zapomenout na snídani, o kterou jsme se dělili na kuchyňském stole. Smích a způsob jak mu pracovala čelist, když žvýkal. Byla jsem fascinovaná sledováním jak to ráno jedl snídani.

Dveře se za mnou zavřely a já zůstala zírat na opuštění stůl. Stála na něm krabice cereálii a prázdná miska. Beauovi paže mi vklouzly kolem pasu. Věděla jsem, že bych měla ustoupit, ale nemohla jsem se přinutit. Tohle byl domov. Být v jeho náručí, bylo jako najít mír.

Vědomí, že je tohle naposledy kdy se mě dotkl, dělalo ten moment hořkosladký.

Zhluboka jsem se nadechla, vstřebávajíc jeho vůni, jeho teplo, pocit jeho rukou na mém břiše.

“Věděli jsme, že tenhle den přijde. Je to jen dřív než se čekalo. Přemýšlel jsem o tom a chci, abys mě s ním nechala promluvit. Myslím, že můžu.”

“Ne,” řekla jsem, přerušujíc ho. Potřebovala jsem něco říct dřív než toho on řekne příliš. Jeho plánování bylo zbytečné. Nebylo co plánovat. Otočil si mě k sobě čelem a pak mi vsunul ruce do vlasů. Bezmocně jsem sledovala jak skláněl hlavu dokud se rty nedotýkal mých. Věděla jsem, že ho potřebuju zastavit, ale vše co jsem mohla dělat, bylo lačně mu polibky vracet. Z tichého vrčivého zasténání v jeho hrudi mi zeslábly kolena. Pevně jsem zavřela oči a odstrčila se od něj.

“Nemůžu být s tebou Beau,” neotevřela jsem oči. Vidět jeho tvář, když jsem řekla slova, která jsem musela by mě zabilo. Nepromluvil, ani se nenatáhl, aby se mě dotkl.

Věděla jsem, že čeká až to dokončím. Nejistě jsem se nadechla, “Miluju Sawyera.

Nemůžu mu ublížit. Je mi to líto.” Chtěla jsem to ho říct mnohem víc. Tolik věcí, co jsem si po cestě sem připravila, ale knedlík v krku bojoval proti mně.

“Dobře,” jeho odpověď byla téměř zašeptání.

Pomalu jsem zvedla hlavu a otevřela oči, abych se mu podívala do tváře. ‘Dobře’

nebyla odpověď, kterou jsem čekala. Dech se mi zadrhl, když jsem si všimla jeho výrazu. Nevypadal ublíženě. Ani se nezdál rozrušený. Místo toho vypadal …

znuděně. Bojovala jsem z potřebou propuknout v pláč a on se zdál kompletně nezúčastněný. Místo úlevy bylo moje srdce roztříštěné. Mohlo to všechno pro něj znamenat tak málo? Řekl, že mě miluje. Proč by o tom lhal? Sledovala jsem jak vytáhl mobil z kapsy a začal někomu psát. Chtěla jsem na něj zakřičet ať ukáže nějaký cit. Ukáže, že mu na mě záleží. Že je tohle pro něj taky těžký. Myslela jsem si, že za mě bude bojovat.

Zvedl oříškové oči a podíval se na mě. “Potřebuju si zavolat. Jestli je to všechno co jsi chtěla,” kývl hlavou ke dveřím, jako by mě žádal abych odešla. Otupěle, beze slova jsem prošla kolem něj. Dokonce mi ani neřekl sbohem.

11. Kapitola

BEAU

V momentě, kdy jsem slyšel nastartovat Ashtonino auto jsem hodil mobil proti zdi.

Ten dopadl v několika kusech na podlahu. Věděl jsem jaký je to pocit. Zdrcený.

Zlomený. Zničený. Byl jsem si tak jistý, že mě milovala. I když ta slova nikdy nepronesla, byl jsem si tak zatraceně jistej, že chce mě a ne mýho dokonalýho, uhlazenýho bratrance. Nikdy předtím jsem k Sawyerovi necítil nenávist, ale teď jsem ho nenáviděl. Nenáviděl jsem ho za to, že mi jí vzal. Nenáviděl jsem ho za to, že jí ovládal. Nenáviděl jsem ho protože měl její lásku.

Řev vyplnil pokoj a já jsem si sotva uvědomil, že vychází v mojí pusy. Nebudu schopný tu zůstat. Jak bych se na ně mohl dívat? Jak bych mohl jít do školy a sledovat jak se jí dotýká. Drží jí za ruku. ACH BOŽE, jak jí líbá na ústa! Bylo jí jedno, že mě právě zničila? Byla tohle všechno pro jí jen malá hra? Zabíjela čas se zkaženým klukem, zatímco byl princ pryč?

“SAKRA ASH.”

Rozbitý telefon začal vyzvánět. Zpanikařil jsem, že by to mohla být ona, že si to mohla rozmyslet a běžel jsem k němu a zápasil z baterkou, aby zůstala na místě, zatímco jsem několikrát zmáčknul tlačítko pro příjem hovoru než začalo fungovat.

Displej byl černý.

“Halo.”

“Hádej kdo je doma dřív a připravený vytáhnout tvuj línej zadek do posilovny, aby ses zbavil trochu váhy, hned po ránu?” na lince se ozýval Sawyerův nadšený hlas a já bojoval s nutkáním hodit telefon znovu o stěnu. Co mu mám říct? Jak se mám začít chovat nadšeně z toho, že je doma?

“Beau? Jsi tam?”

“Jo, jsem tu.”

“Co je to se všema? Nemohl by se někdo chovat šťastně, že přijedu domu dřív?”

Potlačil jsem slabý paprsek naděje snažící se mi protlačit do myšlenek.

Určitě nemyslel Ashton.

“Jsem si jistej, že tvoje … Ash je šťastná z tvého návratu,” řekl jsem. Napadlo mě jestli si všimnul jak jsem se zarazil před tím nazvat jí jeho holkou. Nebyl jsem připravený to přijmout. Frustrovaně si povzdychl.

“Ne, zdála se roztěkaná. Zrovna jsem se dozvěděl o Graně. Chlape, nenávidím, že jsem tu nebyl. Myslím, že je tím rozrušená a já si sobecky přeju, aby se chovala nadšeně, že mě vidí. Viděl jsi jí? Je v pořádku?”

Musel jsem být opatrný. Rozhodla se. To neznamenalo, že bych nemohl změnit její názor, ale budu si muset dávat bacha. Musím jí chránit.

“Je smutná. Sem tam jsme na sebe narazili. Jendou v noci pomohla mě a Nicole, když jsem byl příliš opilej. Svezla nás domů. Taky jsem byl včera v kostele složit kondolenci a tak. Pamatuju si na její Granu. Byla na mě hodná.”

Sawyer vzdychl. “Díky, chlape. Vážím si, žes tam šel. Vím, že to pro Ash hodně znamená.”

Praštil jsem pěstí o zeď. Nepotřeboval jsem, aby mi děkoval. Nedělal jsem to pro něj.

“No, takže se uvidíme na pohřbu?”

Ne, nebyl jsem připravený vidět je spolu. Vidět Sawyera jak se jí dotýká by mě mohlo dohnat ke slepý zuřivosti na pohřbu její babičky.

“Musím vyřítit pár věcí. Šel jsem včera, ale teď jsi zpátky a já mam svý povinnosti.”

“Dobře. No, ještě jednou díky. Nedělal jsem si srandu o posilovně, zítra ráno.

Musíme se zbavit tvýho pivního pupku.”

“Jasně, uvidíme se pak.”

Položil jsem kusy mobilu na stolek. Musím si udělat plán. Potřebuju o tom přemýšlet.

Podělal jsem to, když jsem jí nechal jít? Chtěla, abych jí zastavil? Ashton Grayová mě dováděla k šílenství.

ASHTON

“Řekla jsi Sawyerovi, že je u nás dnes vítaný na večeři, že ano?” Táta stál ve dveřích mého pokoje. Přišla jsem domu z pohřbu a šla rovnou do sprchy, abych mohla brečet v soukromí. Jakmile začala téct studená voda, usušila jsem slzy a donutila se sebrat.

Co by mi Grana řekla, že mám dělat? Řekla by mi, že mám jít za svým srdcem? Nebo by shledala moje rozhodnutí moudrým. Vzpomínala jsem na způsob Beauovi reakce na má slova. Co jsem čekala, že udělá? Padne mi v slzách k nohám? Měla bych být šťastná, že to zvládal tak dobře. Nechtěla jsem mu ubližovat přidáváním své viny.

“Ano. Bude tu v šest,” posadila jsem se na posteli. Táta touhle odpovědí vypadal potěšený.

“Byla jsi tohle léto tak uzavřená před světem. Opravdu se mi ulevilo, že je Sawyer doma.” Donutila jsem se k úsměvu, aby si táta nemyslel, že je něco v nepořádku.

Odešel a zavřel za sebou dveře. Znovu jsem si lehla na postel, zírala do stropu a přemýšlela jak mám čelit Sawyerovi, když vina toho co jsem provedla byla tak těžká.

Milovala jsem Sawyera. Moje jednání o tom nevypovídalo, ale milovala jsem ho.

Problém byl, že jsem do něj nebyla zamilovaná. Neuvědomovala jsem si, že je tolik způsobů lásky, kterou můžete ke klukovi cítit. Sawyer byl vše čeho jsem si vážila.

Byl sladký a starostlivý. Bohužel měl přítelkyni, která byla obrovsky falešná.

Zasloužil si vědět jak falešná jsem byla, ale jak jsem mu měla vysvětlil, že jsem hrála divadlo pro něj, pro rodiče a pro celý vidlácký město. Nemohla jsem Sawyerovi nic říct. Slova se na malém městě šíří rychle. Máma by byla zdrcená. Táta by zuřil.

Ublížila bych jim oběma a pro co? Pro kluka, který se nestaral ani dost na to, aby mi odpověděl, když jsem to s ním ukončovala? Měla jsem zlomené srdce a on si někomu psal. Nejspíš Nicole. Z pomyšlení na Beaua a Nicole se mi dělalo zle.

“Tady, nech mě to uklidit. Neviděla jsi Sawyera týdny. Do toho. Vím, že s ním chceš strávit nějaký čas.” Tohle nebyl můj táta. Normálně chtěl, abychom zůstali tady s nimi, nebo alespoň na verandě. Jen z zřídka nás podporoval v tom jít ven a trávit společně čas. Zřejmě si dělal ohledně Beaua víc starostí než jsem si myslela. Na druhou stranu, měl důvod se Beaua obávat. Možná to byla rodičovská intuice.

Sawyer vstal s talířem a skleničkou v ruce, vždycky džentlmen. Nejen že si po sobě uklidil své místo u stolu. Dokonce dal svoje použité nádobí do dřezu. Samantha Vincentová si svého syna vycvičila dobře. Nebo aspoň tak to máma vždycky říkala.

“Děkuju vám oběma za večeři. Bylo to výborné,” Sawyer se usmál na moje rodiče, pak se otočil ke mně a mrknul, než odešel dát své nádobí do myčky. Nebyl tak vysoký jako Beau. Nikdy dřív jsem tomu nevěnovala pozornost. Byli si v určitých věcech tak podobní, ale zároveň byli tak odlišní. Sawyerovi vlasy byly dost dlouhé, až se mu třely o límec a na koncích se vlnily. Jeho rty nebyly tak plné jako Beauovi, ale jeho ramena byla širší. Vždycky si dělali srandu, že má silnější ruce, když přijde na házení fotbalového balónu, ale Beau má silnější ruce když přijde na rozdávání pěstí. Podívala jsem se na mámu, která se usmívala tím hloupým, šťastným

úsměvem, vždycky když byl Sawyer kolem. Vina v hrudi mi rostla. Nikdy by se takhle neusmívala, kdybych byla s Beauem.

“Takový hodný kluk,” řekla. Po sté za noc jsem se přinutila k úsměvu a přikývla.

Sawyer přešel vedle mě a vzal mě za ruku.

“Přivezu jí domů do jedenácti,” řekl s pohledem upřeným na mého tátu.

“Ah, nedělejte si starosti s časem. Vím, že vy dva toho máte hodně co dohánět.”

Sawyer vypadal stejně překvapený jako já. Kdybych ho líp neznala, myslela bych si, že si táta zobnul nějaký z máminých prášků na uklidnění.

V momentě kdy Sawyer zavřel dveře svého lesklého, rok starého náklaďáku Dodge, naklonil se, vzal mě za ruku a přitáhl vedle sebe. Tady v cestě nepřekážela žádná řadící páka.

“Bože, chyběla jsi mi,” zašeptal než popadl můj obličej a začal mě něžně líbat na rty.

Bylo to stejně tak hezké jak jsem si pamatovala. Sladké, jemné a velmi pohodlné.

Natáhla jsem se, propletla mu prsty do vlasů a zkoušela na něm některé z mých nových líbacích pohybů, abych viděla jestli budu mít pocit, že se země otřásá jak to vždycky vyvolávaly Beauovi polibky. Sawyer vydal zvuk podobný zavrčení, spustil ruce k mému pasu a přitáhl si mě k sobě blíž. Ale pořád to zůstávalo jen … hezké.

Konečně se s přerývavým dechem odtáhl a opřel si čelo o moje.

“To bylo … wow.” Usmála jsem se a přála si souhlasit. “Jestli by mě nutili zůstat bez tebe ještě další týden, myslím, že bych se zbláznil. Miluju svojí rodinu, ale měl jsem vážnej Ashton absťák.” Vina se uvnitř mě kroutila. V očích mě pálily slzy a položila jsem si hlavu na jeho prsa. Byl tak hodnej.

“Ash, něco je špatně. Viděl jsem to vevnitř u stolu. Vypadala jsi tak smutně a tvoji rodiče se chovali jinak.”

“Ztráta Grany byl šok. Byla to tvrdá rána pro nás všechny. Myslím, že si táta možná i dal pár z máminých prášků na úzkost, protože souhlasím, že se choval divně. Ale jen hádám. Promiň, že jsem tak depresivní, když jsi se zrovna vrátil domů.”

Stiskl mi rameno. “To je dobrý. Chápu to.”

Vyjel na silnici a zamířil k jeho domu. Jeli jsme dolů k doupěti. Nemusela jsem se ani ptát. Bylo to tam nerušené a bezpečné. Nejspíš zavolal svýmu tátovi a dal mu vědět, že tam budeme. Jen aby se ujistil, že má všechno kryté. Muchlovaní se v autě nebylo něco při čem bychom byli kdy přistižení. Mohlo by to pošpinit jeho pověst a to jsme nechtěli. Slyšela jsem v hlavě posměšný tón myšlenek, zavřela jsem oči a tiše si nadávala. Zlobivá holka se tentokrát nevrátí do klece bez boje.

Auto se s námi houpalo, když jsme jeli po nezpevněné cestě. K doupěti nebyla žádná světla. Světlomety auta ozařovaly polní cestu a různá drobná zvířata na útěku.

Jakmile jsme dojeli za stromy lemující cestu a objevila se před námi voda třpytící se měsíčním světlem, Sawyer zastavil. Zvedl ruku a vypnul motor, pak zvedl hlavu a podíval se na mě.

“Je mi líto, že jsem tu nebyl Ash. Ztratit takhle Granu muselo být strašný. Zlobíš se na mě, že jsem byl pryč?” Tohle jsem nepotřebovala - Sawyer s pocitem viny, když k tomu neměl absolutně žádný důvod. Cítila jsem se z toho jako nejhorší spodina.

“Samozřejmě, že se na tebe nezlobím, Sawyere. Přeju si, aby ses mohl vrátit ke šťastné, nadšené přítelkyni. Tohle si nezasloužíš.”

Poplácal mě po koleni a prohlížel si svou ruku. Nebyla tak velká jako Beauovo, ani tak opálená.

“To je dobrý. Vím, že se stará Ash znova ukáže jen co přestaneš smutnit,” odmlčel se a já se na něj podívala. Na čele se mu objevila vráska. Něco ho trápilo. Znala jsem ho většinu života a tenhle pohled jsem znala.

“Pár dam z kostela se zmiňovalo, že tě Beau na smutečním rozloučení držel za ruku,”

nuceně se zasmál. “Trápilo je to a myslely si, že bych to měl vědět.”

Místo panikaření jsem se naštvala. Pitomý ukdákaný slepice. Přesně jsem věděla, že se tohle stane. Každý mohl zastavit Sawyera a začít pomlouvat Beaua. Jakoby Beau potřeboval, aby ho měli ještě víc neradi než už mají. Chtěla jsem si vylít vztek. Místo toho jsem se zhluboka nadechla a odpočítávala v hlavě od deseti. Jakmile jsem dopočítala, trošku jsem se uklidnila. Když jsem si byla jistá, že můžu odpovědět aniž bych zněla vztekle, řekla jsem první věc, která mě napadla.

“Když jsme byli děti, byl mi Beau stejně blízký jako ty. Sedával na Granině verandě tolikrát jako ty. Jedl její koláčky a hrál s ní karty přesně jako ty. Byla součástí jeho dětství. Jedna ze světlých částí. Věděl, že jsi pryč a věděl, že budu zničená. Takže přišel do kostela a zeptal se mě, jestli jsem se na ní byla podívat. Přiznala jsem se, že ne a že si nejsem jistá jestli můžu. On mě pak povzbudil, abych šla říct svoje sbohem a řekl, že půjde se mnou. Myslím, že mi v očích viděl strach a tak mě vzal za ruku.

Pak jsme šli spolu do přední části kostela. Pustil mojí ruku a ustoupil, zatímco jsem trávila svoje poslední momenty s Granou. Pak mě vzal za ruku a vyvedl mě z kostela, protože stejně jako ty věděl, kdy začínám vyšilovat. A zná tu malou holku uvnitř mě dost dobře na to, aby věděl, že bych se nechtěla přede všema zhroutit a nechat je kolem sebe přešlapovat.”

Několik minut jsme seděli v tichu. Slyšela jsem ve svém hlase vztek. Nebyl pochyb, že on taky.

“Připomeň mi, abych mu poděkoval, že dohlídl na mojí holku. Za tohle mu dlužím.

Bylo na čase, aby jste si vy dva uvědomili, že jste většinu života byli nejlepší kamarádi. Vždycky jsem se cítil trochu provinile, že to skončilo.”

Tak a znova jsme mluvili o tom, že cítí vinu. Chtěla jsem jít prostě domů a zahrabat se do přikrývek. Tohle byl příliš mnoho problémů najednou. Vina, vztek, frustrace a bolest mě všechny přiváděli k šílenství.

12. Kapitola

Šli jsme k ohni. Rozhodla jsem se Sawyerovi neříkat o Ryanovo hloupé, opilecké epizodě minulý týden. Co bylo, bylo a vlastně to po tom všem nebylo tak zlý.

Samozřejmě, Ryanovi doteky byly hrubé, ale skončilo to hraním kulečníku s Beauem.

Vzpomínka jak se na mě směje přes kulečníkový stůl, když jsem se nastavovala na šťouch mě zabolela v hrudi. Tolik se mi po něm stýskalo.

Cestou po mýtině nás zastavovali lidé a vítali Sawyera doma. Každý chtěl mluvit o fotbalu. Usmála jsem se a snažila se působit, že trpělivě čekám, zatímco jsem v davu pátrala po Beauovi. Neviděla jsem ho od chvíle, kdy jsem bez rozloučení vyšla z jeho přívěsu. Od té doby jsem každou noc ležela v posteli s mobilem v ruce a přála si, aby mi zavolal, nebo alespoň napsal. Ale neudělal to. Představa, že se věci vrátí ke způsobu, kde byly předtím mě děsila. Nemohla jsem s ním byt způsobem jakým jsem chtěla, ale nechtěla jsem ztratit všechno. Hněv nad jeho zamítnutím začal blednout.

Teď jsem ho jen chtěla vidět. Mluvit s ním. Vidět ho se na mě usmát.

“Pojď, tamhle vidím Beaua a Nicole,” řekl Sawyer, když mi rukou vklouzl za záda a vedl mě k malé skupince fotbalistů a jejich přítelkyň. Skupina seděla na korbách několika náklaďáků a třech starých pneumatikách traktorů, které se sem už před lety přitáhli na sezení. Ve středu skupiny praskal malý oheň a osvětloval všechny tváře.

“Sawyere. Jsi zpátky, chlape,” řekl s úsměvem Ethan Payne, sedící na zadních dveřích svého náklaďáku. Brooke Milry přitulená k němu na nás zamávala jasně růžovými nehty. Rozešli se minulé jaro, ale zřejmě byly zase spolu nebo tak něco.

Měla stehna přehozená přes jeho klín a jeho ruka byla pevně zaklíněná mezi jejími stehny.

“Pojď si s náma pokecat. Řekni, jak nás hodláš dostat do státního,” Toby Horn, o kterém jsem věděla, že hraje rohového zadáka, protože minulý rok chytil na státním mistrovství přihrávku, pak s ní běžel přeskočil dva hráče stojící mu v cestě a dal touchdown, který nám vyhrál hru. Po téhle hře jeho status vzrostl. Což vysvětlovalo proč má v klíně hlavu hlavní roztleskávačky Kayly Jankins. Vypadalo to jako by se pohybovala.

“Já nejsem ten kdo nám přinesl výhru na poslední státní hře,” připomněl mu, když se opřel o auto a přitáhl si mě proti sobě.

“Víš jak je to správně. Myslím, že se potřebujeme ujistit, aby kouč dal naší rohový hvězdě víc akcí,” ozval se Ethan.

“Souhlasím,” odpověděl Sawyer.

Dál pokračovali v rozhovoru o fotbale, ale já jim nevěnovala pozornost. Beau byl přímo naproti mně. Chtělo to všechnu mojí vůli nedívat se na něj. Usmívala jsem se a snažila se nevypadat ztuhle, ačkoli jsem se cítila nesvá se Sawyerovýma rukama kolem pasu. Sawyer se sklonil a políbil mě jen tak mimochodem na spánek, zatímco mluvit. Slyšela jsem něco o prudkém nátlaku a postupu. Ale já se jen soustředila nezírat na Beaua.

“Země volá Ashton,” Kaylin hlas přerušil tok mých myšlenek. Trhla jsem hlavou a dívala se přímo na ní. Zdálo se, že čeká na mojí odpověď.

“Ehm, neslyšela jsem tě, promiň,” řekla jsem a cítila jak červenám. Zachichotala se a točila si dlouhé, červené kadeře mezi prsty.

“Ptala jsem se tě jestli letos nechceš být jednou ze spirit girls (*povzbuzujících holek). Možná tenhle rok náš quarterback přijme spirit girl, když si bude moct vybrat tebe.”

Spirit girls byly roztleskávačky se zvýšenými výhodami, takže měl každý fotbalový hráč holku, která mu v den hry připravovala dobroty. Mimo záznam, spirit girls taky pomáhaly svým hráčům s úkoly, objednávaly jim ve škole k obědu pizzu a některé dělaly neoficiální věci jako masáže zad nebo jiné ‘ruční’ práce.

Hlavní hráči si vždycky vybrali svojí spirit girl, pak se jména ostatních hráčů hodily do klobouku a dívky si losovaly.

“Ehm, ano, samozřejmě,” odpověděla jsem.

Sawyer se zasmál. “V tom případě je Ash moje.”

Kayla se usmála, ale vypadala víc rozmrzele než pobaveně. “Rozhodli jsme, že každá holka bude mít letos dva hráče. Takže budeš mít na starost ještě jednoho. Kluci si ještě nevybírali, ale pochybuju, že si tě vybere ještě někdo jiný, když jsi Sawyerovo.

Budeš si muset vylosovat jméno,” Nicole se zasmála a já se okamžitě napjala, připravená na její hrubý komentář. Bez přemýšlení jsem se ohlédla za zvukem smíchu a okamžitě si přála, abych to neudělala. Beau seděl na zemi opírajíc se o traktor s pokrčenýma a doširoka rozkročenýma nohama. Přímo mezi jeho svalnatými stehny seděla Nicole. Jednou rukou ho objímala kolem krku a druhou měla položenou na jeho koleni. Bylo by jednoduší, kdyby prostě vstala a dala mi pěstí do břicha.

Možná mě několikrát nakopla kolenem. V tuhle chvíli by byla bolest vítané rozptýlení od těsného svírání v hrudi. Beauovi oči se zaklesly do mých. Potom čím jsme si spolu prošli jsem doufala, že uvidím malý kousek…ah…já nevím. Prostě něčeho. Ale nezdál se se mnou vůbec sladěný. Bylo to jakoby se ty dva týdny vůbec nestaly. Polkla jsem knedlík v krku.

“Víš Ashton, vždycky mě zajímalo v čem jsi tak moc dobrá, že si udržíš Sawyera na tak krátkým vodítku. Chci tím říct, že před náma musíš schovávat nějakej skrytej talent,” Nicolina slova byla nezřetelná, ale hlasitá a já si byla jistá, že jí všichni slyšeli. Dokonce i lidi mimo naší malou skupinu. Žaludek se mi začal kroutit. Bože, doufala jsem, že se mi neudělá za zvracení.

“Není to jedna věc, Nic, ona je dokonalá ve všem co dělá,” Sawyerův hlas zněl klidně a mile jako vždycky.

Nicole si odfrkla, “To pochybuju. Jen jsi zapomněl co je dobrá zábava.”

Sawyer se napjal, sevřel kolem mě ruce jakoby mě chtěl chránit. Vždycky mě zajímalo co v sedmičce Sawyer s Nicole dělali. Občas jsem žárlila, když se na něj dívala, jakoby ho znala způsobem jakým já ne. Ale na druhou stranu byl tak opatrný, aby se mnou nedělal nic víc než se líbal a usoudila jsem, že musí být tak nevinný jako jsem byla já. ‘Byla’ tu bylo důležité slovo.

“Zmlkni, Nicole,” ta slova nebyla Sawyerova. Rozkaz vyštěkl Beauuv hluboký hlas.

Nicole se znovu zasmála a naklonila se dopředu, aby na Sawyera zatřásla svýma prsama bez podprsenky.

“Pamatuješ si kolik zábavy to bylo, že jo Sawe? Užili jsme si spoustu srandy,”

drmolila.

“Buď sakra zticha, Nicole,” zavrčel vztekle Beau a odstrčil jí od sebe.

Měla bych se cítit ublíženě, že můj přítel nebyl tak nezkušený jak jsem si myslela.

Skutečnost, že nebyl schopný udržet ruce pryč od Nicole a neměl žádný problém nedotýkat se mě, by mě měla trápit. Ale jediné co jsem cítila byla úleva, když jsem Beaua viděla odstrčit Nicole.

“Co je? Nerad slyšíš o tom, že mě měl tvůj bratranec první? Hmmmm … nežárli, zlato. Ty jsi jedinej kdo se mi dneska dostane do kalhot,” snažila se zavrnět Nicole, ale její opilé drmolení vyznělo spíš jako sténání.

Sawyer se za mnou pohnul, vzal mě za ruku a táhl mě pryč. Cítila jsem na sobě Beauuv pohled a ohlédla se na něj. V tu chvíli jsem viděla toho Beaua, o kterém jsem si myslela, že mě miluje. Jeho oči říkaly jak je mu to líto, když od sebe nepřítomně odstrkoval Nicole. Ani jednou se mnou nepřerušil oční kontakt, když mě Sawyer vedl do pekanového sadu. V těch očích, které mě pronásledovaly ve snech byla bolest.

Smutně jsem se na něj usmála než jsem se otočila a následovala svého přítele do stínu stromů. Světlo ohně zmizelo stejně jako hluk. Měsíc prosvítající větvemi nám svítil na cestu, takže se nám podařilo nevrážet do stromů nebo zakopávat o spadlé větve.

“Ash, tolik mě to mrzí,” řekl Sawyer, tahajíc si mě do náruče jakmile jsme byli v autě.

“Ona je odporný člověk a nevím jak jsem s ní mohl kdy chodit. Přál bych si, aby se jí Beau zbavil.” Políbil mě na vršek hlavy jakoby utěšoval dítě. Nebylo mi do pláče.

Ale chtěla jsem vědět proč. Proč jsem si tak dlouho myslela, že byl bez hříchu, a že jsem to já kdo musí být krocená, ale nebyla to pravda.

“Měl jsi s ní sex, Sawyere?” zeptala jsem se ho a upřeně na něj hleděla. Provinilý výraz v jeho obličeji mi odpověděl za něj. Vzal můj obličej do dlaní.

“Ash, bylo to už dávno. Byla to moje první holka a ačkoli byla na třináct let pěkně divoká, pořád jsme byli dost mladý. Samozřejmě, že jsme neměli sex,” řekl.

“Očividně jsi něco dělal. Sotva se mě dotkneš, přesto to vyznělo, že s Nicole jsi dělal mnohem víc.”

Sawyer se zamračil. Nečekal, že vyjádřím svoje pocity. To já normálně uklidňovala jeho, když byl rozrušený. Nechtěla jsem mu pocuchat peří. Usnadňovat Sawyerovi život byla moje mantra už tak dlouho. Už žádné další poplácávání ho po zádech.

“Ashton, s Nicole jsem udělal pár špatných rozhodnutí. Dotlačila mě k tomu dělat některé věci. Dal jsem se. Ale ty, ty jsi jiná. Jsi dobrá. Mezi námi to není o sexu.”

Jak můžeš být do někoho zamilovaný a nechtít sex? Byli jsme lidi. Byl dospívající kluk, ti po tom hlasitě křičí. Měl hormony.

“Já tě tímhle způsobem nepřitahuju? Chci tím říct, vím že nemám tělo jako Nicole a nevyhrála bych žádnou soutěž krásy, ale jestli mě miluješ, pak bych řekla, že bys se mnou měl chtít mít sex.”

Před třemi týdny bych neměla odvahu něco takového říct. Být s Beauem mě příliš změnilo.

Sawyerův výraz byl směsí šoku a zmatku.

“Ashton, vážím si tě. Zasloužíš si úctu. Jsi všechno co jsem kdy v holce chtěl najít.

Nejsi jen tak nějaká holka, do který jsem se na střední zabouch. Mám v úmyslu si tě jednoho dne vzít.”

Vzít si ho? Cože? Opravdu? ACH BOŽE.

Usmál se mému šokovanému výrazu. “Miluju tě, Ashton. Mám v úmyslu s tebou zůstat navždy. Jsi pro mě velmi přitažlivá. Já jen nechci, aby moje budoucí žena ztratila panenství na korbě náklaďáku.”

13. Kapitola

Školní parkoviště bylo už skoro prázdné. Zůstalo tu už jen pár zaparkovaných aut.

Poznala jsem mezi nimi Sawyerův i Beauuv náklaďák. Oba byli pořád na tréninku.

Odkládala jsem odjezd domů už přes hodinu. Sawyer byl v posilovně a neodpovídal na mojí poslední textovou. Jed domů nebylo něco co bych právě teď zvládla. Moje teta Caroline a její dcera Lana včera večer vtrhly do našeho domu a zůstanou tam na dobu neurčitou. Strejda Noah byl nachytaný při dělání věcí, které by neměl se svojí sekretářkou na kopírce a teta Caroline utekla z jejich domova v Mississippi. Byli jsme ‘jediné místo, které jí napadlo’ a nedělalo to z nás zrovna výherce loterie. Teta brečela a obšťastňovala každého kdo byl ochotný poslouchat vyprávěním při čem nachytala svého manžela. Už na poprvé si to bylo dost těžké vyslechnout. Opravdu jsem nechtěla přetrpět další rekapitulaci.

Mimo to, bylo frustrující mít Lanu ve svém osobním prostoru. Byla tak zdvořilá a uhlazená. Chtělo se mi křičet, nebo jí tahat za vlasy a plesknout jí, aby ukázala nějaké emoce.

Leann už odjela na univerzitu, Sawyer byl pořád zaneprázdněný fotbalem a Beau se choval jako bych neexistovala. Byly to chvíle jako tahle, kdy jsem se cítila osamělá a ztracená a běžela jsem ke Graně a všechno bylo hned lepší. Život byl nefér.

“Máš rozbitý auto?”

Beauuv hlas mě vylekal. Otočila jsem se a našla ho jen pár stop za sebou s helmou a rameními vycpávkami v jedné ruce a tričkem, které by si měl obléknout ve druhé.

Bože, musel tu chodit okolo bez trička? Zvedl pohled od auta k mojí tváři. Nervózně jsem přešlápla. Nebyli jsme sami šestnáct, ne, už to bylo sedmnáct dní.

“Už tu stojíš a mračíš se na svoje auto pět minut. Usuzuju, že tě nějak naštvalo.”

V očích mě pálily slzy. Být mu takhle blízko, to že se na mě opravdu díval a mluví přímo na mě bylo nádherný a tak neuvěřitelně bolestivý.

“Co se děje, Ash?”

Polykání mi s knedlíkem v krku vůbec nepomáhalo. Kousla jsem se do spodního rtu a pokrčila rameny. Chvíli tam mlčky stál. Ve tváři jsem mu viděla nerozhodnost.

Nakonec se natáhl pro můj batoh a dotkl se mého pasu.

“Pojď se mnou. Můžeš mluvit a já budu poslouchat.”

Nehádala jsem se. Chtěla jsem to. Potřebovala jsem ho. Nechala jsem ho dovést mě k jeho autu, otevřel dveře u spolujezdce a já nastoupila dovnitř. Napřed jsme nemluvili.

Pracovala jsem na tom dostat svoje emoce pod kontrolu, zatímco on stočil auto na známou cestu, která vedla k našemu místu v zálivu.

“Chceš mi říct co tě tak rozrušilo?” zeptal se.

Na vteřinu se na mě podíval, ale pak se rychle zase zadíval na silnici. Nebyla jsem si jistá jak odpovědět. Hodně věcí bylo špatně. Stále jsem se se Sawyerem chovala jako někdo, kdo jsem nebyla. Někdo, o kom jsem si uvědomila, že ho ani nemám ráda.

Začala škola a Beau tam byl každý den, na chodbách, v jídelně, ve třídách. Mohla jsem ho vidět ale ne dotknout se ho. Pak tu byla samozřejmě moje teta a Lana, které mi vzaly jediné útočiště, které mi zbylo. Můj dům. Můj pokoj.

“No tak, Ash, řekni mi co se děje.”

“Můj strýc podváděl tetu a ona se teď i s mojí sestřenicí přestěhovaly k nám. Lana je pořád v mém pokoji. Nemám žádné soukromí. Teta jen brečí a vypráví strašný příběh o tom jak je nachytala. Není tam kde se schovat. Chce se mi z toho utéct do lesa a křičet.”

Tichý smích vedle mě by mě měl naštvat, že se vysmívá mým problémům, ale tolik mi ten zvuk chyběl, že jsem se usmála.

“Rodina umí být děvka,” řekl trochu zasmušile. Napadlo mě, jestli mluví o Sawyerovi. Zajímal se o to, že jsem se Sawyerem? Nemohla jsem to posoudit. Chtěla jsem věřit, že přede mnou skrývá svoje pocity, ale zdálo se to velmi

nepravděpodobné. Smál se a flirtoval s každou pěknou tvářičkou ve škole, přesně tak jak to dělal vždycky.

“Takže jsem se našel stát pár metrů od auta a zírat na něj jakoby mělo zuby a chtělo tě kousnout, protože se ti nechtělo jet domů?”

Napadlo mě se mu přiznat, že se mi po něm stýská. Že denně bojuju s nutkáním nasednout do auta a jet do baru, kde mě učil hrát kulečník v naději, že ho tam najdu.

Poplácal místo vedle sebe a já se bez zaváhání posunula. Jeho ruka našla mou a stiskl jí. Poprvé od chvíle co se Sawyer vrátil domů jsem se cítila kompletní. Když jsem byla s Beauem věřila jsem, že všechno bude v pořádku. Že na důvodech, které nás rozdělovaly nebude záležen navždy a všechno nakonec dobře dopadne.

Zastavili jsme na našem kousku pozemku s výhledem na záliv Mobile. Všechno se za denního světla zdálo tak jiné. Pustil mi ruku a já se začala odtahovat, když rukou vklouzl za mě a přitáhl si mě blíž k boku. Spokojeně jsem si povzdychla a položila si hlavu do ohybu jeho paže. Ani jeden z nás nemluvil. Jen jsme tam seděli a v tichosti pozorovali západ slunce nad vodou.

Začala se mi zavírat víčka a pomyslela jsem si jak je s ním všechno jednoduché.

“Ash,” Beauuv dech mě zašimral na uchu. Otevřela jsem oči a chvíli mi trvalo než jsem si uvědomila kde jsem. Protřela jsem si ospalé oči a pomalu se posadila.

“Usnula jsem,” zamumlala jsem.

Beau se zasmál. “Jo, usnula.”

“Promiň. Nechtěla jsem.”

Beau mi zastrčil pramen vlasů za ucho a blýsknul pokřiveným úsměvem ze kterého mi vždycky poskočilo srdce.

“Neomlouvej se. Nevzpomenu si na lepší chvíle od…no, od té doby.”

Co tím myslel? Od kdy? Od tohohle léta, kdy jsme byli jen my? Předtím než mě nechal vyjít z přívěsu bez jediného argumentu?

“Musím tě vzít domů. Sawyer ti psal na mobil a několikrát volal. Když volal naposledy napadlo mě, že je nejvyšší čas tě vzbudit. Dokonce i když jsem si užíval, že na mě spíš.”

Srdce se mi rozbušilo. Slyšel ho mi říkat takovéhle věci mi dávalo naději. Naději na co jsem nevěděla. Byla jsem to já kdo rozhodl, že to za to nestojí. Podal mi můj telefon.

“Odpověz mu. Tohle už tak bude dost těžký vysvětlit.”

Přečetla jsem si od něj obě textovky, ve kterých se mě ptal kde jsem. V té poslední zněl vystrašeně. Moje auto, které zůstalo na parkovišti mu dělalo starosti.

Beauovi zazvonil telefon a on se podíval dolů a zamračil se. “To je Sawyer.”

Sáhla jsem pro telefon. “Ukaž, zvednu to. Vysvětlím to. Krom toho jsme nedělali nic špatného.”

“Halo.”

“Ash? Kde jsi? Proč zvedáš Beauuv telefon. Snažil jsem se ti dovolat.”

“Omlouvám se. Já vím. Zrovna jsem ti chtěla volat. Usnula jsem. Beau mě našel na parkovišti. Nechtělo se mi jet domů a čelit všemu tomu dramatu. Nabídl mi, že mě vyslechne a já jsem nakonec usnula. Nechal mě spát. Ale teď už mě odveze k autu.”

Sawyer byl chvíli zticha. Podívala jsem se na Beaua, sledoval mě s něčím co mi připomínalo lva, který posuzuje nebezpečí a chystá se ke skoku.

“Dobře, jedu počkat ke tvému autu,” odpověděl nakonec.

Podle tónu jeho hlasu jsem nepoznala na co myslí. Normálně jsem po telefonu dokázala odhadnout jeho náladu.

“Tak se uvidíme za chvilku,” řekla jsem a podala telefon zpátky Beauovi.

Zavřel ho a kývnul směrem k místu spolujezdce.

“Jestli na nás bude čekat, nejspíš by ses měla posunout. Nejsem si jistý jestli by to pochopil.”

Beau nastartoval auto a zamířil zpátky do města. Neochotně jsem se odsunula na druhou stranu auta. Pryč od jeho tepla.

“Beau…děkuju. Tohle jsem potřebovala. Potřebovala jsem, potřebovala jsem…tebe.”

Těžce si povzdychl a zavrtěl hlavou.

“Když mi říkáš věci jako tohle, děláš mi to tak zatraceně těžký. Vždycky tu pro tebe budu. Ale neříkej mi, že mě potřebuješ.”

“Ale já si nemůžu pomoct. Je to tak.”

“Sakra, Ash. Tohle nemůžu poslouchat. Nemůžu na to myslet. Umím se s odmítnutím vyrovnat po svým, jak potřebuju. Jak chci. Ale nedokážu odmítnout tebe.”

“Miluješ Sawyera. Je jako tvůj bratr. Mohl bys mu opravdu takhle ublížit? Mohl bys ho kdy ztratit kvůli holce? Nevím jestli bych tě to mohla nechat udělat. Jednoho dne bys mě nesnášel za to, že jsem mezi vás vstoupila. Nikdy bys nebyl schopný mě milovat. Navždy bych ti připomínala, že jsem důvod toho proč jsi ztratil Sawyera.”

Opřela jsem si hlavu o sedačku a zavřela oči. Bylo ještě tolik dalších důvodů proč jsem Beaua nemohla mít. A pokaždé když jsem jeden vyřkla, udělalo mi to v srdci další díru.

“Máš pravdu,” řekl ochraptělým šepotem.

Slyšet ho souhlasit bylo jakoby mi právě prohnal srdcem meč. Kousla jsem se, abych zadržela vzlyk a odvrátila od něj hlavu.

Ani jeden z nás už znovu nepromluvil.

Když jsme zajeli na parkoviště vedle mého auta, byl Sawyer okamžitě u dveří, otevřel je a natáhl se pro mě.

“Mrzí mě to, miláčku. Byl jsem tak zabranej do fotbalu, že jsem tě ignoroval. Právě si přišla o babičku a teď se vám do domu nahrnuli příbuzní,” vtáhl si mě do náruče a já se nechala objímat. Právě teď mě srdce bolelo tak strašně, že jsem potřebovala, aby mě někdo udržel pohromadě. Dokonce i když ten někdo nebyl Beau.

“Díky, Beau. Byl jsi tu pro ní, když já ne. Máš to u mě,” řekl mi Sawyer přes hlavu.

Nepodívala jsem se na Beaua. Nechala jsem svůj obličej zabořený v Sawyerově hrudi.

“Nemáš zač,” odpověděl. Sawyer zavřel dveře náklaďáku a já slyšela křupání pneumatik na štěrku. Zvuk Beauova odjezdu, nechal mě tu se Sawyerem.

“Pojď se mnou k nám domů. Dneska s tátou venku grilujeme a rodiče budou rádi, když tam přijdeš,” řekl Sawyer a odtáhl se, aby se na mě podíval. Nemohla jsem říct ne. Nechtěla jsem říct ne. Jít domu znamenalo víc Lany a víc tety Caroline.

“Dobře.”

14. Kapitola

BEAU

“Hej, Beau.”

Otočil jsem se a uviděl s sobě přicházet Kaylu s deskami v rukách. Chodby byly přeplněné lidmi co stáli u svých skříněk. To byla chvíle kdy mě Kayla lovila, aby se mě na něco zeptala. V tomhle davu bylo nemožný se od ní dostat pryč. Vyzývavě se na mě usmála a olízla si rty. Kayla měla dost odvahy se mnou mluvit jen když nikde okolo nebyla Nicole.

“Kaylo,” odpověděl jsem a pokračoval v chůzi, což jí donutilo trochu popoběhnout, aby se mnou udržela krok. Desky s klipem a Kayla znamenali, že mě hlavní

roztleskávačka bude chtít do něčeho zatáhnout.

“Ještě jsi si nevybral svojí spirit girl.”

Tahle poznámka nebyla ani hodná odpovědi. Nikdy jsem si nevybíral svojí spirit girl.

Někdo to nakonec vždycky udělal za mě. Vlastně jsem normálně měl v den hry u skříňky několik horlivých a ochotných dobrovolnic dušujících se, že splní všechny moje potřeby.

“Můžu dát tvoje jméno do klobouku a jedna z holek si tě vylosuje, nebo si vyber.

Všichni hlavní hráči už si vybrali. Takže několik holek už svoje kluky má. Jestli chceš některou z hlavní špičky, musíš si vybrat hned.”

Znovu žádný důvod odpovídat.

“Dobře, no tady je pár nejlepších, nebo nejpopulárnějších typů, kdo má stále jedno místo volné, Heather Kerr, Blair, Heidi, Noel, Heather Long a Amy.”

Ashton stála u svojí skříňky a snažila se vypadat, že neposlouchá. Viděl jsem jí mě sledovat koutkem oka. To upoutalo mojí pozornost. Bolest, která se ve posledních dnech usadila mi stiskla hruď připomínajíc mi proč tam je. Zmizí tenhle pocit vůbec někdy? Jak dlouho bude bolestivé jí jen vidět?

“Ach a Ashton, samozřejmě,” Kaylin čiperný hlas konečně pronesl jediné slovo, které jsem nemohl ignorovat.

“Je stále k dispozici. Nikdo si jí nevybral, kromě Sawyera samozřejmě. A nemyslím si, že si jí někdo vybere. Nikdo jí nechce, protože vědí, že od ní nedostanou žádné zvláštní zacházení. Všechny speciální služby bude poskytovat jen Sawyerovi.”

“Chci jí.”

“Chceš? Opravdu?”

“Ano.”

“Ale víš, že Noel má pro tebe slabost a slibuju, že se postará o všechny tvoje potřeby,” začala říkat Kayla.

“Chci Ashton,” odpověděl jsem a podíval se na jí než jsem se otočil a zamířil ven na hřiště.”

Žádostí o Ash jsem možná ještě víc otevřel svojí bolavou ránu, ale už představa jak dělá věci pro Sawyera byla dost, aby mě přiváděla k šílenství. Myšlenka na to, že bude dělat sušenky ještě pro dalšího kluka, zdobit jeho skříňku a dělat mu přání mě rozzuřila. Krom toho, jsem si v chemii nevedl zase tak dobře. Budu potřebovat doučování. Jeden na jednoho, kde nejsou povolení žádný další kluci.

“To byla pekelná přihrávka,” řekl mi Sawyer, když jsme zvedali naše odhozené helmy, které jsme odložili stranou než jsme zaběhli kolečko. Nepodíval jsem se na něj, když jsem se otočil a zamířil k padesáti yardové lajně pro rukavice, který jsem tam předtím odhodil.

“Byl jsem dneska trochu víc soustředěný,” odpověděl jsem, rozeběhl se a vzal si svoje rukavice. Sawyer mě následoval. Potřeboval jsem od něj trochu odstupu.

Dneska mě zatlačil trochu moc daleko svojí náklonností k Ashton. Ale to on samozřejmě nevěděl.

“Začínám si o tebe dělat starosti. Posledních pár tréninků ses zdál mimo. Ale dneska to vypadalo, žes našel formu.”

Před týdnem bych se při jeho komentáři cítil provinile. Ale potom co jsem denně musel snášet jeho líbání a dotýkání se Ashton, byla vina nahrazená vztekem. Proč sakra on mohl dostat všechno? Celý náš život měl všechno, ale já se o to nikdy nestaral. Nikdy jsem nic nechtěl, nebo ho o nic nežádal. Teď měl jedinou věc, kterou jsem chtěl víc než vzduch a to jí ani neznal. Holka, kterou miloval neexistovala.

“Myslím, že tohle léto bylo vyčerpávající,” zamumlal jsem.

“Dobře, že jsi zpátky. Vypadals tam skvěle,” zasmál se Sawyer.

Zazvonil mu telefon a já se přinutil odvrátit pohled, když si četl zprávu. Nesnášel jsem vědomí, že mu nejspíš psala Ashton. Nenáviděl jsem jak moc jsem chtěl vědět co mu píše. Říkala mu, že ho miluje? Poslala mu krátkou zprávu a zvala ho k sobě domů? Dělala ty sexy sténavé zvuky, PŘESTAŇ. Musím o nich přestat přemýšlet jako o páru.

“Hele, Beau, ty a Ash jste se v létě trochu sblížili. Chci říct, zbavila se s tebou toho stresu z domova a při zmínce tvýho jména už se netváří přepadle. Což je dobrá věc.

Jsem rád, že dva lidi co pro mě znamenají nejvíc si konečně vzpomněli, že byli přátelé.”

Jak na tohle odpovědět? Jen jsem přikývl.

“Mohl bys, ehm, vadilo by ti udělat mi laskavost? Myslím, jestli nemáš už dneska večer něco v plánu s Nicole. Zrovna jsem slíbil Ashton, že jí vezmu ven na večeři a možná na film. Víš co, dostat jí ven z domu a pryč od bláznivých členů rodiny. Ale táta mi právě psal a potřebuje mě, abych s ním šel na setkání s jeho přítelem, který je ve městě jen dnes večer a má kontakty na atletickém universitním odboru. Je to důležitý a táta se snažil fakt tvrdě domluvit tohle setkání. Ale nechci Ash zase zklamat. Mohl bys jí vzít ven za mě? Jestli už nemáš v něco s Nic. Nechci jí vtáhnout do situace, která by jí byla nepříjemná.”

Opravdu mě právě požádal, abych vzal dneska Ash ven? Je šílenej? Nezaslouží si jí.

Žádnej chlap by jí neodstavil, kvůli něčemu co chce taťka.

“Jasně,” řekl jsem a slyšel ve svém hlase odseknutí. Muj pitomej bratranec nemá tušení oč mě žádá. Už sem zamířil do pekla a možná si tu jízdu i užiju.

“Skvělý, díky chlape. Její oblíbený místo je restaurace s mořskými plody. Sejdeme se tam v šest. Dam si pití a strávím s váma pár minut než budu muset jít na schůzku s tátou.”

Nenáviděla smažený krevety v mořský restauraci a jejich ledový čaj byl vždycky hořký. Bylo to Sawyerovo oblíbené místo a ona s ním bezpochyby souhlasila, že to bylo nejlepší místo ve městě. Vůbec jí neznal.

“Souhlasil jsem s tím, že ti pomůžu, ale uděláme to po mým. Nesnáším mořský jídlo.

Jsem si jistý, že princezně Ashton nebude vadit najíst se u Hanka. Mají tam lepší burgry než cokoli v mořský a opravdu by měla ochutnat jejich ledovej čaj.”

Sawyer se na chvíli zamračil a pak přikývl. “Dobře, Ash je přizpůsobivá. Jsem si jistý, že jí u Hanka bude fajn. Neberu jí tam, možná párkrát, ale jsem si jistý, že by s tebou s těma burgerama souhlasila. Pamatuju jak si je dokáže vychutnávat.”

Se slaninou, sýrem a opečenou žemlí. Dokonce dělá i ty roztomilý zvuky rozkoše, když je jí. Jedna z mnoha věcí, u kterých nemůžu uvěřit, že o ní neví.

Známá vůně tuku a burgerů mě uvítala hned ve dveřích, když jsem vstoupil k Hankovi. Červené, umakartové stoly byli už plné. Kývl jsem na Hanka, když jsem prošel kolem holky a zamířil dozadu. V zadu byly v ústraní boxy. Nechtěl jsem, aby celá restaurace sledovala, každý náš pohyb. Jestli budu mít Ashton sám pro sebe, chci si to užít bez zatracenýho publika. Šel jsem dopředu a objednal Ashton sladký čaj a sýrový dip, který milovala. Když mi Sawyer napsal, že jsou na cestě, byl jsem překvapený. I když jsem s tím souhlasil, nebyl jsem si jistý jestli bude Ash.

Skutečnost, že do tohohle šla mě dostalo do velmi dobrý nálady.

ASHTON

“Támhle, je v zadu,” řekl Sawyer, vzal mě za ruku a vedl mě do zadní části u Hanka.

Srdce se mi zrychlilo při pomyšlení být v zadu o samotě s Beauem.

“Čau chlape, promiň zpoždění. Musel jsem hodit nějaký kytky do ošetřovatelského domu,” vysvětlil Sawyer. Pokynul mi, abych šla první. Přišoupnula jsem se ke zdi a on vklouznul vedle mě. Beu ke mně posunul sklenici s čajem.

“Nejsem tu dlouho. Objednal jsem mě a Ash pití, ale pro tebe jsem neobjednával.

Nebyl jsem si jistý co chceš,” řekl Beau.

Před ním stál můj oblíbený sýrový dip a on ho taky posunul ke mně. “Jdi do toho, vem si. Už jsem měl.”

Tváře mi začaly hořet při vzpomínce, kdy jsme se naposledy dělili o tenhle dip. Bylo to cestou domů po našem dni na pláži.

“Jsem v pohodě, ale díky. Mám jen pár minut než budu muset jít za tátou,” řekl Sawyer.

Beau se na mě krátce podíval a pak obrátil pozornost zpátky k Sawyerovi.

“Hodně štěstí se schůzkou.”

“Díky, jsem z toho nervní. Vadí mi, že musím opustit svojí holku, ale mohlo by to být důležitý pro budoucnost. Vážím si toho, že s ní dnes večer vyrazíš ven.”

“No, dlužíš mi to. Vlastně už mi dlužíš dvakrát. Taky jsem si dneska vzal Ash jako svojí spirit girl. Dostal by jí někdo jiný, kdybych to neudělal a myslel jsem si, že to bys nechtěl.”

Zněl jakoby dělal Sawyerovi nějakou velkou laskavost. Nebyla jsem dítě co potřebuje chůvu. Nepřišla jsem sem dnes večer protože jsem nechtěla zůstávat doma. Přišla jsem, protože jsem chtěla být s Beauem.

“Jen mi dej vědět, až si ty laskavosti budeš chtít vybrat. A dík, že sis vybral Ash. Vím, že sis mohl vybrat někoho jiného, kdo by tě udělal šťastnější, ale vážím si toho, že mi kryješ záda,” Sawyer zněl jakoby to, že si se mnou Beau vyrazí a že si mě vybral jako spirit girl byla nějaká obrovská oběť. Chtělo to všechno moje sebeovládání neříct jim, ať jsou oba k čertu a vyřítit se z restaurace.

“Jsem si jistej, že si řeknu, až budu potřebovat,” řekl Beau s úsměvem na tváři a já ho okamžitě chtěla praštit.

“Dobře, musím jít,” řekl Sawyer a sklonil se pro pusu. Otočila jsem hlavou a dívala se na zeď za ním, takže mi jeho rty přistály na tváři.

“Budu se s nažit nebýt tvému bratranci příliš na obtíž,” řekla jsem s nepochybnou stopou vzteku v hlase. Sawyer se na můj tón zamračil. Předstírala jsem úsměv, kterému jsem věděla, že uvěří. Zdálo se to pro něj dost. Přikývl a zamířil ven.

Počkala jsme až se za ním zavřou dveře než jsem se otočila a zamračila se na Beaua.

“Nejsem žádný dítě, který potřebuje ohlídat. Umím se o sebe postarat. Jakmile odjede z parkoviště, jdu domů.”

Beau tam seděl a usmíval se na mě jako bych mu právě řekla, že vyhrál milion dolarů.

“Bože, jak mi tohle chybělo,” řekl.

“Co?”

“Vidět tvoje skutečný já. Skoro ses tu před ním odvázala. Viděl jsem mu ve tváři zmatek, když jsi vypustila to sexy zavrčení. Sakra, bylo to žhavý.”

Seděla jsem a zírala na něj naprosto zmatená. On mě naštval schválně?

“Chceš mi říct, žes mě provokoval? Snažil ses mě před ním shodit?” zeptala jsem se snažíc se kontrolovat vztek.

“Ach, a je to tu znova, ale tentokrát tu pan Perfektní není, takže budu mít možnost vidět to v plný síle.”

Slzy mě pálily v očích. Dnešek jsem si představovala úplně jinak. Být s Beauem o samotě, když o tom Sawyer věděl a byl s tím v pohodě, znělo jako splněný sen. Místo toho se Beau rozhodl chovat jako v nějaký zážitkový šou.

“Nejsem tady pro tvojí zábavu, Beau. Souhlasila jsem s dneškem, protože jsem s tebou pošetile chtěla strávit večer. Stýská se mi po tobě. A myslela jsem … myslela jsem si, že ty jsi souhlasil, protože ti taky chybím.”

V krku se mi udělal knedlík a popadla jsem kabelku. Musím odtud vypadnout než ze sebe udělám idiota a začnu brečet. Byla jsem emocionální troska. Nemohla jsem snést, že mi Beau ubližuje. To bylo prostě příliš.

“Ash, počkej,” Beauova slova mě zastavila, ale neohlédla jsem se. Zhroutila bych se a pak bych se otevřela a byla raněná ještě víc.

Spěchala jsem ke dveřím.

15. Kapitola

Můj dům byl sedm mil daleko a jít za tmy tak daleko by nebylo moc chytrý. Krom toho by mě Beau našel, jel by podél obrubníku a pokoušel by se mě dostat do jeho pitomýho auta. Otočila jsem se a běžela po dlážděné cestě vedoucí ke škole. Lampy svítily na stromy lemující chodník dost na to, aby nebyl děsivý. Bylo to od Hanka méně než míli a mohla jsem se posadit na tribunu fotbalového hřiště a nechat se od Sawyera vyzvednout až skončí.

Pípnul mi telefon, podívala jsem se na zprávu.

“Ash omlouvám se. Prosím, řekni mi kde jsi.”

Odklikla jsem ignorovat a pokračovala k fotbalovému hřišti. Těsně předtím, než jsem se dostala k bráně, prosvítily tmu za mnou světla. Nezastavila jsem se. Jestli to byl Beau a já si byla dost jistá, že to byl on, potřebovala jsem se od něj dostat co nejdál.

Chtěla jsem brečet a nemohla jsem když byl kolem, aby to viděl. Dveře auta se zabouchly a já za sebou slyšela běžet po štěrku kroky. Nikdy bych nebyla schopná mu utéct, ale mohla jsem to zkusit.

“Ash, je mi to líto,” jeho ruce se kolem mě omotaly než jsem se stihla rozeběhnout.

“Beau nech mě jít. Chci být sama. Zavolám Sawyerovi a on mě později vyzvedne a vezme domů.”

“Ne,” odpověděl.

“Tohle nebyla ano nebo ne otázka. Byl to požadavek. Teď mě pusť.”

“Ash, musíš mě vyslechnout. Nic z toho co jsem řekl jsem nemyslel vážně. Jen jsem se snažil vidět ti v očích oheň. Chybělo mi to a zaútočil jsem na tebe, protože jsem věděl, že se rozzlobíš. Mýlil jsem se a tolik mě to mrzí. Prosím.”

Zabořil mi hlavu do ohbí krku a zhluboka se nadechl. Pokud jsem měla nějaký úmysl zůstat na něj naštvaná, vyletěl by okamžitě oknem, když dělal něco tak citlivého jako tulení se mi ke krku.

“Takže jsi nepožádal o tuhle hlídací práci, aby ti Sawyer dlužil?” zeptala jsem se mnohem měkčím tónem než normálně.

“Bože, ne a ty to víš,” odpověděl a stále mi mazlil krk. Propletl si prsty s mými. “A vyžádat si mě jako svojí spirit girl nebyla další skvělá služba, kterou jsi mu udělal?

Protože to můžu odmítnou a ty si můžeš najít jinou holku.”

Zastavil se a pak si razil cestu polibky od krku k mému uchu.

“Myšlenka na to jak při hrách děláš věci pro Sawyera je už tak dost těžká. Nedovedu si představit, že děláš koláčky pro nějakýho dalšího kluka, zdobíš mu skříňku nebo ho před zápasem líbáš na tvář. Jediná spirit girl, kterou jsem kdy chtěl jsi ty.”

Otočila jsem se v jeho náručí a podívala se na něj.

“Právě teď nejsem emocionálně moc silná. Se vším co se teď děje doma a pak přijdu do školy a všude tě vidím,” přestala jsem vysvětlovat. Říkat mu jak moc nenávidím vidět v jeho náručí Nicole nebylo fér. Vzal můj obličej do dlaní.

“A já jsem ten největší krtén na světě, že jsem na to nepomyslel předtím než jsem tě začal provokovat. Je mi to tak líto, Ash. Prosím, odpusť mi to.”

Postavila jsem se na špičky a políbila ho. “Odpouštím ti,” zašeptala jsem a pak neochotně couvla.

“Měli bychom jít,” řekla jsem a pak jsem se otočila k jeho autu.

Nesedla jsem si vedle něj, když jsme vyjížděli z parkoviště. Podívala jsem se dolů na jeho ruku a všimla si, že je pevně zaťatá na řadící páce. Takhle se dnešek neměl vyvíjet. Znovu jsem byla v Beauově autě. Byli jsme sami a se Sawyerem to bylo v pořádku. Vzdychla jsem, dívala se ven okýnkem a sledovala stromy, když Beau zajel zpátky k Hankovi.

“Počkej tady. Hned budu zpátky,” řekl, pak vyskočil ven a šel dovnitř.

Vrátil se o chvíli později s taškou v ruce. Sledovala jsem jak nastoupil zpátky do auta a pokřiveně se na mě usmál.

“Slaninovo-sýrový burger s opečenou žemlí,” vysvětlil, když mi to podával.

“Děkuju,” odpověděla jsem a cítila jak se mi rozbušilo srdce z jednoduchého faktu, že si pamatoval co tady ráda jím.

“Nemůžu tě dneska večer nechat jít domů aniž bych tě nakrmil. Zvlášť potom co jsem se ujistil, že budeme jíst někde, kde to máš opravdu ráda. Nezachránil jsem se před mořskými plody pro nic za nic.”

Tak proto Sawyer změnil místo. Usmála jsem se a otevřela tašku.

“No, pořád mi dlužíš svojí společnost, zatímco budu jíst.”

Nadzdvihl obočí. “Opravdu … myslíš?”

“Rozhodně. Budu se cítit ošizená, když budu muset jíst sama.”

Přikývl a stočil auto směrem k okraji města. Vypadalo to, že náš večer zakončíme hraním kulečníku.

“Nečekala jsem, že tě zase uvidím přijít sem s ní, když je Sawyer zpátky ve městě,”

řekla Honey Vincentová, když jsme vešli do baru.

“Dělám jí společnost kvůli Sawyerovi, mami. Nech to být.”

Její obočí vystřelilo vzhůru a podívala se zpátky na mě. “Takže Sawyer je v pohodě s tím, že chodíš ven s Beauem, jo? No, ať se propadnu. Je jistý, že se Sawyer podělá až zjistí, že spolu vy dva pobíháte po městě.”

“Beau a já jsme kamarádi stejně dlouho jako se Sawyerem. Sawyer je rád, že jsme obnovili naše přátelství,” vysvětlila jsem, než mohl Beau říct něco sarkastického.

“Vsadím se, že nemáš tušení, že se s Beauem potloukáš po barech. Kdyby zjistil, že tě sem Beau přitáhl, už by nebyl tak šťastnej z vašeho kamarádství.”

“Nepleť se do toho, mami. Jsme tu aby jsme si zahráli kulečník.”

Nechala jsem se od Beaua odvést pryč od Honey než se začnou hádat o tom, jestli by Sawyer schvaloval nebo neschvaloval můj pobyt tady. Byla jsem si víc než jistá, že by byl proti, ale stala se z toho jen moje a Beauovo věc. A taky jsem nebyla ochotná se toho vzdát. Ohlédla jsem se na Honey, když mě Beau dovedl ke kulečníkovému stolu. V očích měla zřejmý nesouhlas. Chvíli si mě prohlížela než zavrtěla hlavou, otočila se a šla zpátky za bar.

“Omlouvám se za ní. Není na tebe naštvaná, ale pořád není blázen do Sawyerovi rodiny a to, že jsi jeho holka z tebe dělá jednu z nich.”

Pochopila jsem nevyřčená slova. Protože jsem zůstala se Sawyerem a nevybrala si Beaua byla jsem ocejchovaná. V očích měla napsané, že jsem jí a Beaua zradila.

“To je v pohodě. Chápu to,” ujistila jsem ho a zvedla svoje tágo.

“Dobře Ash, je na čase nakopat ti tvůj malej sexy zadek.”

“Leda ve snu kámo,” odpověděla jsem, i když jsem dobře věděla, že mě vyklepne.

Zlepšila jsem se ale ne dost na to, abych Beaua porazila.

O dvě hry později jsem dostala textovku od Sawyera.

“Jsi doma?”

Pomalu jsem zvedla pohled a setkala se s Beauovým. “To je Sawyer, ptá se jestli jsem doma.”

Beau zvedl svoje tágo a natáhl se pro moje.

“Řekni mu, že tě beru domu teď.”

Nechtělo se mi zrovna teď jít domů, ale nebyla tu jiná odpověď, kterou jsem mohla Sawyerovy dát.

Odepsala jsem mu.

“Beau mě zrovna bere domů.”

Beau kývl hlavou ke dveřím. “Pojď, jdeme.”

Nevzal mě za ruku ani se mi nedotkl zad tak jak to dělal, když jsme tu byli minule.

Místo toho šel vedle mě aniž by se mě dotkl nebo se na mě podíval.

Dostala jsem další zprávu.

“Řekni mu, ať tě hodí ke mně domů. Všichni jsou v posteli a já jsem v domku u bazénu. Přijď za mnou. Odvezu tě domů.”

To nebylo zrovna něco, o co bych chtěla Beaua žádat. Po naší předchozí hádce byl báječnej. Ptát se ho jestli mě vezme k Sawyerovi bylo příliš. Jakmile jsme byli v autě, začala jsem si pohrávat s telefonem a snažila se rozhodnout co Sawyerovi říct.

“Co je, Ash? Co řekl, že sis z toho začala okusovat spodní ret?”

Vzdychla jsem a oči jsem nechala přilepené na telefonu v klíně.

“Chce abys mě odvezl do jeho domku u bazénu. Nechci abys to dělal.”

Beau zajel autem ke kraji silnice, pak se otočil, aby se na mě podíval.

“Proč?”

Zvedla jsem k němu pohled. “Protože,” odpověděla jsem.

Beau zavrčel a praštil dlaněma o volant až jsem vyskočila.

“Já tohle dělat nemůžu, Ash. Zabíjí mě to. Mít tě takhle blízko a nedotýkat se tě mě dohání k šílenství. Jsi jeho, Ash. Jsi jeho. Rozhodla jsi se a já chápu proč sis vybrala jeho. Nemám ti to za zlý, ale sakra Ash, bolí to.”

V hrudi jsem měla pocit jako by mi jí někdo rozedral.

“Promiň, Beau. Promiň, že jsem ti tohle udělala. Omlouvám se za všechno. Je mi líto, že to nemůžu zlepšit. Promiň.”

“Přestaň, Ash. Nemáš se za co omlouvat. Já to začal a já jsem ten kdo s tím potřebuje skončit. Jen se nedokážu přimět, abych se od tebe držel dál.”

Posunula jsem se, obkročila řadící páku a položila mu hlavu na rameno. Omotal kolem mě paži a přitáhl si mě k sobě těsněji. Zavřela jsem oči, když mě políbil do vlasů. Ani jeden jsme nevěděli co říct. Seděli jsme a navzájem se objímali dokud mi telefon nezapípal další zprávou. Začala jsem se odtahovat, ale on si mě držel u boku a nastartoval auto.

“Jen mě nech tě ještě chvilku držet,” zašeptal chraplavě, když vyjel zpátky na silnici.

Když jsme zajeli do Sawyerovi ulice, Beau mě naposledy políbil na vršek hlavy,

“Teď už by ses měla radši posunout.”

16. Kapitola

Když jsem konečně dorazila domů, Lana seděla na okraji mojí postele a listovala fotoalbem z minulého léta. Zavřela jsem dveře trochu hlasitěji než bylo potřeba, neschopná skrýt frustraci, že se mi zase hrabe ve věcech. Hlava jí překvapeně vyletěla. Dobře, doufala jsem, že jí vylekám. Odplata za to, že mi leze do věcí.

“ACH. Ahoj Ash, konečně jsi doma,” odpověděla se zdvořilým úsměvem. Ta holka se mi snad zdá. Vždycky mluví tak tiše a nikdy neukáže žádnou emoci. Bylo to jakoby moje teta Caroline porodila zatraceného robota. Měla jsem mizernou náladu a vidět jí procházet mi osobní věci moc nepomohlo.

“Doufám, že ti nevadí, že jsem vytáhla tvoje fotoalbum. Naše mámy si něco šeptaly a já se nudila. Jsem opravdu ráda, že už jsi tady.”

Její opravdový úsměv mě donutil cítit se trochu provinile, že jsem na ní byla tak naštvaná. Chci tím říct, její táta byl kretén a její máma se jí nesnažila zrovna uklidnit.

Místo toho nutila všechny domě prožívat tu hroznou zkušenost znovu a znovu.

Sympatie nad tím čím si musí procházet vyhrála nad vztekem a tak jsem přešla k posteli a sedla si vedle ní.

“Promiň, že jsem tě tu s nima nechala tak dlouho. Zasekla jsem se u Sawyera dýl než jsem měla v úmyslu.” No, nebyla to tak úplně pravda, ale bylo to vše co potřebovala vědět. Zasněný úsměv jí rozzářil obličej, když sklopila pohled zpátky k albu na klíně.

Podívala jsem se dolu a viděla obrázek Sawyera na pláži. Opálená hruď se mu leskla vodou a na tváři měl bláznivý úsměv, který mi vždycky připomínal dětství.

“Máš takové štěstí, Ash. Sawyer je nejhezčí kluk na světě. Vzpomínám si jak jsem si s tebou chtěla vyměnit místo, když jsme byli děti, protože jsi si pořád hrála s ním a jeho bratrancem. Dokonce už tenkrát byl tak galantní a pohledný.”

Galantní a pohledný? Kdo používá tyhle slova, aby popsal kluka? Možná moje máma. Zavrtěla jsem hlavou a rozplácla se na posteli.

“Není perfektní,” odpověděla jsme se zavrtěním hlavy. Poprvé v životě jsem přiznala, že Sawyer Vincent měl svoje chyby. Lana otočila hlavu, aby se na mě podívala. Obě kaštanová obočí se jí nadzdvihly v otázce.

“Nikdo není perfektní, Lano.”

Zdálo se, že o tom chvíli uvažuje a pak se otočila a ještě moment si prohlížela album.

“Myslím, že máš pravdu. Myslela jsem si, že můj táta je dokonalý,” řekla a hlas se jí ztratil. Srdce se mi sevřelo nad bolestí v jejím hlase. Nevěděla jsem jestli si o tom chce promluvit, nebo zapomenout. Vzhledem k tomu, že o tom její máma žvanila celou dobu, myslela jsem si, že chce zapomenout.

“Ten druhý bratranec. Jak se jmenuje? Bill nebo Ben?”

“Beau,” odpověděla jsem, zvědavá co se chystá říct.

“To je ono. Ech, pamatuju si jak mě jednou připoutal k plotu kde Sawyerův táta držel lovecké psi. Byla jsem vyděšená, že jsem tak blízko. Myslela jsem si, že se těm vrčícím psům nějak podaří ohlodat mi ruku i přes plot.”

Zasmála jsem se té vzpomínce a Lana se na posteli otočila, aby se na mě zamračila.

“To není vtipný. Víš, že se psů bojím. A ten hroznej kluk mě nutil zpívat ‘Jsem malá čajová konvička’ z plných plic znovu a znovu. Pokaždé když jsem chtěla, aby mě pustil řekl mi, že mám zazpívat hlasitěji. A čím hlasitěji jsem zpívala, tím byli psi vzteklejší. Bylo to příšerný,” odmlčela a lehký úsměv smazal předchozí zamračení.

“Pak se ukázal Sawyer, vynadal Beuovi a pak mě odpoutal. Ty jsi nakonec vyskočila odnikud a přišla s nějakou hloupou výmluvou, že nutně potřebuješ, aby ti Beau s něčím pomohl. A pak jste vy dva se smíchem utekli. Sawyer jen zavrtěl hlavou, když vás sledoval a pak se za svého bratrance omluvil. Byl tak sladký.”

Na tuhle eskapádu jsem zapomněla. Provedli jsme jich tolik, že jsem si je nemohla zapamatovat všechny. Ale slyšet to Lanu vyprávět mě rozesmálo, hlasitě. Schovávala jsem se za velkým dubem jen o pár stop dál. Beau mi řekl, abych zůstala z dohledu pro případ, že by se ukázal Sawyer. Musela jsem si strčit pěst do pusy, abych se nahlas nesmála Laninu hlasitému, falešnému zpěvu.

“Byla jsem si tak jistá, že vy dva skončíte spolu. Smáli jste se mému mučení ještě o sedm let později. Byli jste zlý.”

Opřela jsem se o lokty a usmála se na Lanu. “Jestli si to správně pamatuju, řekla jsi mi, že smrdím jak stará ryba a žádný kluk si mě nikdy nebude chtít vzít, protože páchnu a vlasy mám vždycky rozcuchaný jako prašivý pes.”

Lana se začervenala a zakryla si pusu. Tuhle část jak se zdálo zapomněla.

“To jsem řekla, že jo?” odpověděla zahanbeně.

Přikývla jsem a zadusila v sobě smích nad jejím výrazem ve tváři.

“Jo, řekla. Beauovi se to moc nelíbilo, a tak se rozhodl, že tě nechá zaplatit za říkání takových věcí o mě. To je důvod proč tě připoutal a nutil zpívat.”

Lana mi věnovala vědoucí úsměv. “Schovávala jsi se za stromem a vyběhla jsi, když se ukázal Sawyer, že? Celou dobu co jsem byla mučená jsi poslouchala.”

Znovu jsem si lehla a složila si ruce za hlavu.

“Jo, slyšela jsem všechno.”

Překvapila mě rána polštářem do hlavy, sáhla jsem vedle sebe a vrátila svojí smějící se sestřenici ránu. Kdo by řekl, že Lana může být bláznivá?

“Holky?” přerušil nás hlas mojí mámy a my zamrzly na místě s polštáři vysoko ve vzduchu přepravené do sebe navzájem bušit. Máma zaváhala než vstoupila do dveří.

Vlasy měla včesané do culíku a byla čerstvě nalíčená. V očích jsem jí viděla obavy a stres. Tenhle nepořádek s tebou jí emocionálně vyčerpával.

“Ano,” odpověděla Lana a okamžitě spustila polštář jako by jí nachytali při něčem strašně špatném. Máma pohledem přeletěla mezi námi. Rtů se jí dotkl úsměv, když se ukázalo, že se bavíme a ne skutečně pereme.

“Omlouvám se, že ruším při vaší polštářové bitvě,” řekla. “ale potřebuju si na pár minut promluvit s Ashton o samotě, jestli je to v pořádku, Lano.” Lana ihned kývla a rozeběhla se ke dveřím. “Děkuji,” řekla máma, když jí míjela a Lana se sklopenou hlavou něco zamumlala. Napadlo mě, že si Lana myslela, že mě dostala do maléru a okamžitě jsem se chtěla zasmát. Ta holka byla paranoidní.

Odhodila jsem polštář co jsem měla v ruce na postel a klesla dolů na velkou, měkkou, fialovou židli vedle mě.

“O co jde?” zeptala jsem se. Máma si sedla na kraj postele, skoro úplně stejně jako seděla Lana. Záda měla rovná a ruce složené v klíně. Nikdy jsem si neuvědomila jak odlišná jsem od mámy byla.

“Potřebuju abys mi udělala laskavost. Vlastně je to laskavost pro Lanu. Zítra večer sem přijede strýc Nolan, aby si promluvil s tetou Caroline, zatímco já a tvůj otec budeme dělat rozhodčí. Všichni věříme, že bude lepší když Lana nebude svědkem toho co se tu bude říkat. Jsem si jistá, že to bude probíhat hlasitě a emocionálně. Už si toho zažila tolik. Nevidím důvod proč by měla být vystavována tomuhle dramatu.

Otec a já bychom jí rádi ochránili a pokud bys jí sebou zítra mohla vzít ven, bylo by to báječné. Nevnucovala jsem ti jí co škola začala a byla jsi od Sawyera pryč většinu léta, ale teď potřebuju tvojí pomoc.”

Souhlasila jsem, že není žádný důvod proč by tady Lana měla být u toho křiku, který tu zákonitě zítra po všem co se stalo nastane. Nicméně jsem měla zítra v plánu jít se Sawyerem na párty na pole. Možná by nemuselo být tak špatný vzít Lanu sebou. S

Lanou okolo bych mohla mít víc příležitostí pokradmu se dívat na Beaua. Mohla jsem se od Sawyera trochu distancovat a mohla jsem svojí potřebu udělat to pro ní příjemnější jako omluvu.

“Jistě. Žádný problém. Vezmu jí ven.”

Byla to nejméně hodina než se Lana vrátila do pokoje. Samota byla příjemná.

Zkontrolovala jsem si maily. Odepsala Leann. Pak jsem se schoulila na posteli a poslouchala svoje oblíbený písničky. Když Lana tiše vstoupila do pokoje už byla v pyžamu a prameny vlhkých vlasů jí rámovaly bledý obličej. Vždycky jsem jí záviděla ty hezké, rudé vlasy. Bez její bledé kůže a pih bych se obešla, ale vlasy jsem jí záviděla. Natáhla jsem se a vytáhla si sluchátka z uší.

“Ahoj,” řekla a přešla k matraci na podlaze vedle postele.

“Ahoj,” odpověděla jsem přemýšlejíc jak se zbavit smutného výrazu v její tváři.

Věděla jsem, že teta řekla Laně o zítřejší návštěvě jejího otce. Ta ženská byla hloupá jak sáně v létě. Jak to mohla být moje pokrevní příbuzná, to by mě fakt zajímalo.

“Jsi v poho?” zeptala jsem se, když si odtáhla deku z matrace a vklouzla pod ní.

Pokrčila rameny a pak se otočila, aby na mě viděla.

“Vím, že přijede.” Přikývla jsem. Myslela jsem si to. “Díky, že mě vezmeš ven.

Nemyslím si, že jsem připravená ho vidět.”

To jsem dokázala pochopit. Nejenže zradil její mámu, jí zradil taky. Zuřila bych, kdyby táta něco takovýho udělal. Ale na druhou stranu bych ho asi nepřestala milovat a chyběl by mi. Lana neviděla svého tátu přes týden. Určitě se jí stýskalo. I když jen málo.

“Budeš někdy připravená ho vidět?” zeptala jsem se a uvažovala, proč prostě nedokážu držet jazyk za zuby. Neodpověděla mi hned a já si začínala myslet, že se k tomu ani nechystá.

“Jednoho dne. Ale ještě ne,” zašeptala s dekou pod bradou.

Lehla jsem si na polštář a zadívala se do stropu. Moji rodiče mě možná doháněli k šílenství jejich potřebou, abych byla dokonalá, ale aspoň mě nikdy neprotáhli něčím tak bolestivým, čím si právě procházela Lana.

17. Kapitola

BEAU

Rozhodl jsem se věci s Nicole kompletně ukončit. Nebrala to zrovna moc dobře, ale Nicole nebyla zvyklá na odmítnutí. Vešel jsem na mýtinu a přivítala mě známá vůně hořícího pekanového dřeva a hlasitá hudba. Několikrát jsem na pozdrav slyšel vykřiknout svoje jméno, ale nevěnoval jsem pozornost tomu kdo to byl. Nebyl jsem tu dnes večer, abych se bavil. Přišel jsem z jediného důvodu. Bylo plno věcí, které jsem dnes večer mohl dělat. Ale ty ostatní věci nezahrnovaly pohled na Ashton. Můj svět se točil kolem toho vidět jí. Když jsem věděl, že někam půjde, šel jsem. Dospělo to až do bodu, že jsem přemýšlel jestli nepůjdu v neděli do kostela. Sawyer mluvil o Ashtoninu sólu, které zpívá většinu neděl ve sboru. Neslyšel jsem její sladký hlas zpívat už roky.

“Je to pravda? Opravdu jsi se rozešel s Nicole?” otočil jsem se a uviděl jak ke mně s úsměvem přichází Kyle Jacobson. Nicole se mu vždycky líbila. Tohle bude jeho noc.

“Jo,” odpověděl jsem, vzal jsem si kelímek a naplnil si ho studeným pivem.

“Takže je ve hře, nebo zmlátíš každého chlapa co po ní půjde?”

Lokl jsem si piva a zasmál se. Vlastně bych někomu i zaplatil, abych jí měl z krku. V

momentě kdy si uvědomila, že jsem jí odkopnul protože miluju Ashton, vystrčila drápy. Nemohl jsem jí dovolit ublížit Ash.

“Chlape, je volná jako pták, posluž si.”

Kyle mě plácl do zad. “Sakra dobrý.”

Kdyby jenom věděl. Ta holka má problémy na míle daleko. Kývl jsem a dál jsem pil pivo očima prohledávajíc dav po jakémkoli náznaku Ash.

V okamžiku kdy vstoupila na mýtinu ruku v ruce se Sawyerem, srdce mi zrychlilo.

Bláznil jsem jen z pohledu na ní. Nesnášel jsem dívat se na její ruku zastrčenou v Sawyerově, ale ona mu nevěnovala žádnou pozornost. Pohledem pátrala v davu po mě. Odhodil jsem kelímek do koše a vydal se k nim. Jakmile jsem vyšel ze stínu její oči mě okamžitě našly a radostný úsměv jí nadzdvihl koutky úst. Stočená touha v žaludku mě nutila odtrhnout jí od Sawyera a přivlastnit si jí. Neměl by se jí dotýkat.

“Sawyere,” řekl jsem kývajíc na bratrance než jsem si dovolil podívat se na Ashton trochu víc. Měla na sobě těsné džíny obepínající jí boky, zatímco její ploché hladké břicho hřálo hru na mrkanou s lemem světle modrého tílka. Věděl jsem přesně jak měkký je tenhle pruh kůže pod prsty. Zvedl jsem pohled od jejího břicha a podíval se jí do očí. “Ash.” Sledoval jsem její hezký ruměnec, pak sklonila hlavu a přes sklopené řasy se podívala na osobu stojící vedle ní. Sledoval jsem její pohled a uviděl něco co mohla být jedině trochu starší verze Lany. Usmála se na mě, ale poznal jsem, že to bylo nucené. Chtělo to všechno moje sebeovládání, abych se nezasmál. Tu holku jsem mučil, když jsme byli děti, ale ona byla na Ash vždycky tak nepříjemná.

“Beau, pamatuješ si Lanu? Věřím, že jo, jednou jsi jí připoutal k plotu se psy a nutil jsi jí hlasitě zpívat, abys jí pustil.”

Ashtonin úvod mě rozesmál. Tentokrát jsem se neudržel. Pamatoval jsem si pohled na Ashtoninu hlavu plnou blonďatých kudrlin vykukovat zpoza stromu, s pěstí nacpanou v puse a rameny otřásajícími se smíchem. Byl jsem na sebe tak hrdý za to, že jsem pomstil její čest a zároveň jí rozesmál. Setkal jsem se s Ashtoniným pobaveným pohledem a po milionté jsem si přál, aby věci byly jinak a ona byla moje.

“Pamatuju si to. Musel jsi Lanu vyděsit tak moc, že je div, že s křikem neutekla, když tě dneska večer uviděla.” Sawyerův hlas mě vystrašil. Zapomněl jsem, že tu stojí.

Nedokázal jsem myslet na nic jiného než na sladce se smějící Ashton.

Odkašlal jsem si a obrátil pozornost k Laně. “Ach, jo, ale věřím, že sis o to říkala.

Řekla jsi Ash pár pěkně hnusnejch věcí a já nikdy nikomu nedovolim, aby takhle s Ash mluvil.”

Lana mi věnovala úsměv, který říkal, že toho ví mnohem víc než by měla. Řekla o nás Ashton svojí sestřence? Myšlenka, že někomu pověděla o našem společném létě mi dělala větší radost než by měl. Chtěl jsem, aby na to myslela. Chtěl jsem, aby se s tím někomu potřebovala svěřit. Sakra, prostě jsem jí chtěl.

“Kde je Nicole?” zeptal se Sawyer pokukující mi přes rameno jakoby čekal, že se na mě Nicole každou chvíli přilepí.

Stálo mě to všechnu mojí sebekontrolu nepodívat se na Ashton, když jsem odpověděl.

“Rozešel jsem se s ní. Je mi jedno kde je.” Chtěl jsem vidět Ashtonin výraz.

“Hm, opravdu? To jsem nečekal. Není těhotná, že ne?”

Sawyerovo obvinění, že jsem se s Nicole rozešel, protože jsem jí zbouchnul mi napružilo nervy. Čekal ode mě vždycky to nejhorší?

“Ne. Prostě je konec,” odpověděl jsem tvrdším tónem než jsem byl k Sawyerovi zvyklí používat.

“Je tu někdo jiný?” zeptal se Sawyer.

Přemýšlel jsem jak by reagoval, kdybych mu řekl, že ten někdo jiný je jeho holka.

Nebylo pochyb že bych ho na vždycky ztratil. Jeho paže se ovinula kolem Ashtonina pasu. Právě teď bylo těžký si vzpomenout, že byl můj bratranec. Všechno na co jsem se mohl soustředit byla intensivní touha urvat mu ruku, kterou se dotýkal Ash od těla.

“Proč se nejdem připojit k partě támhle a nepřestanem dávat Beauovi sodu?”

Tentokrát jsem si nemohl pomoct a podíval jsem se na Ashton. Usmála se než se otočila a podívala se na Sawyera.

“Máš pravdu, miláčku. Můžu ho podusit později,” odpověděl Sawyer a mrkl na mě než odvedl Ashton ke skupině.

Stál jsem tam neschopný je následovat. Vidět jí stulenou k jeho boku bylo bolestivý.

Rozejít se s Nicole byla správná věc, protože jsem jí stejně jen využíval, abych to líp snášel, ale teď už nebylo možný rozptýlit mojí pozornost od sledování Sawyera s Ash.

“Možná to není moje věc, ale ze způsobu jak na sebe vy dva s Ashton zíráte jakoby jste si jeden z druhého chtěli ukousnout, to tvýmu bratranci nakonec dojde. Je důvěřivý, ale nemyslím si, že je hloupý.”

Odtrhl jsem pohled od Ashton a Sawyera a otočil jsem se k Laně, která tu pořád stála a mračila se na mě s rukama položenýma na bocích. Co může vědět?

“Máš pravdu, není to tvoje věc.” Odsekl jsem a zamířil k sudu. Potřeboval jsem další pití.

ASHTON

Sawyer se svým způsobem snažil ujistit, že se Lana bude s každým cítit dobře.

Představil jí hlavnímu jádru svých přátel a dokonce jí donesl i sodu. Nevadilo mi to.

Vlastně mi to dávalo víc času sledovat z odstupem Beaua. Že kolem sebe neměl omotanou Nicole byla úleva, ale taky pro mě bylo téměř nemožný odtrhnout od něj oči. Beau zachytil můj pohled a mrkl. Kousla jsem se do spodního rtu, abych se nezasmála. Ostrý loket dloubající mě do žeber způsobil, že jsem zalapala po dechu a otočila se, abych našla osobu, ke které ruka patřila. Lana se na mě nevině usmívala.

“Začínala jsi být nápadná,” zasyčela, držíc si na tváři falešný úsměv. Ale pochopila jsem co měla na mysli.

“Potřebuju si dojít do auta pro mobil. Máma mi nejspíš už desetkrát volala,” oznámila Lana.

“Půjdu s tebou,” odpověděla jsem rychle a podívala se na Sawyera, který se zdál potěšený, že jsem ke svojí sestřenici milá. Byla jsem zvyklá vídat u něj tenhle druh schválení, teď mě to ale otravovalo. Kdybych svojí sestřenici neměla ráda, dupla bych jí na nohu jen abych ho naštvala.

Jakmile jsme byly bezpečně z dohledu mýtiny míříc k autu, Lana se zastavila a otočila se na mě. “Máš něco kolem deseti minut dát se dohromady než nás tvůj rytíř v lesklém brnění přijde hledat. Jdu si pro telefon a vyřídit pár hovorů.”

Zamračila jsem se. “Co tím myslíš?”

“Myslím tím, že potřebuješ přestat otevřeně flirtovat s Beauem, zatímco to sleduje celej fotbalovém tým. Je to jakoby jste si vy dva mysleli, že jste tam sami. Všichni máme oči, víš.”

Otočila se a zamířila hlouběji do pekanového lesa k parkovišti.

“Má pravdu, ale je to moje chyba.” Beauuv hlas by mě měl vylekat, ale nebylo to tak.

Tak nějak jsem věděla, že najde způsob jak mě zastihnout o samotě.

“Ano, to nejspíš je,” řekla jsem škádlivě, když jsem se otočila, abych se na něj podívala. Beau udělal krok směrem ke mně, pak si rukou projel vlasy a zamumlal kletbu.

“Chci mu urvat jeho podělaný ruce od těla, Ash. Sawyerovi, pro kterýho bych udělal cokoli. Chci mu ublížit. Jestli se tě přede mnou ještě jednou dotkne, vybouchnu.

Nesnesu to.”

Přistoupila jsem těsně k němu a omotala mu ruce kolem pasu. Udělala jsem to. Moje potřeba být Beauovi blízko vytvořila tuhle nemožnou situaci.

“Je mi to líto,” zašeptala jsem mu do hrudi a přála si, aby šlo všechno stranou.

Povzdychl si a objal mě, přitahujíc si mě k sobě pevněji.

“Neomlouvej se. Jen se snaž nenechat ho se tě dotýkat. Když na tebe sáhne vidím rudě. Nezvládám to. Nechci vidět jeho nebo někoho jinýho jak se tě dotýká.”

Odtáhla jsem se jen dost na to, abych se na něj mohla podívat. Čelist měl pevně zaťatou. Z vědomí, že s takovou zuřivostí přemýšlí o Sawyerovi jsem se cítila provinile. Nechtěla jsem se dostat mezi ně, přesto se to dělo.

“Co můžu dělat, abych tohle napravila, Beau? Nechci stát mezi vámi. To je hlavní důvod proč to dělám. On je tvoje rodina.”

Beau mi vsunul prsty do vlasu a přidržel mi hlavu.

“Zůstávat s ním. Nechávat ho se tě dotýkat, držet tě, BOŽE. Užírá mě to za živa.

Možná chráníš Sawyera předtím, aby mě nenáviděl, ale jen kvůli tobě ho nenávidím já.”

Natáhla jsem se, chytila jeho ruce a odtála si je od hlavy, když jsem ustoupila. Slzy mi rozmazaly pohled. “Co mám dělat, Beau? Řekni mi to. Co mám dělat?”

Otevřel pusu, aby mi odpověděl, ale zase jí zavřel, když se jeho pohled usadil na něčem za mým levým ramenem. Oči se mu majetnicky zaleskly jako by varoval všechny predátory, že se dostali do blízkosti něčeho co je jeho. Věděla jsem aniž bych se otočila na koho se tak zlostně dívá. Neohlédla jsem se na Sawyera. Nebyla jsem si jistá co říct.

“O co jde? Ashton nikdy nekřičí na lidi. Co jsi jí kruci udělal, Beau?”

“Je to moje vina.” Při Laninu hlasu mi vyletěla hlava vzhůru z mého poraženeckého postoje, když jsem se otočila a podívala se na ní.

“Cože?” řekli Beau a Sawyer současně.

Lana nám věnovala dramatický povzdech a pokrčila rameny. “Beau se mnou flirtoval a Ashton se to nelíbilo. Myslí si, že pro mě není dost dobrý nebo něco. Začali se dohadovat, když Beauovi řekla, aby mě nechal na pokoji.”

Nemohla jsem věřit vlastním uší. Lhala právě Lana tak věrohodně kvůli mně a Beauovi?

Usmála se a okusovala si nehet jako nějaká koketní bárbína a pak se ušklíbla. “Co?

Klidně mu můžete říct pravdu. Nemyslíš si, že jeho bratranec je hodný tvojí sestřenice.”

Odtrhla jsem pohled od plaché sestřenice, ze které se právě stala královna dramatu a podívala se na Sawyera. Opravdu na tohle skočí? Nejspíš ne. Mračil se na Beaua.

“Beau nech Ashinu sestřenici na pokoji. Není jedna z tvých jednorázovek. Jdi si na to najít nějakou jinou holku. Nemá smysl tímhle Ashton štvát.”

Neuvěřitelné.

Podívala jsem se na Beaua a jeho výraz mi řekl, že je totálně rozzuřený. Byl připravený Sawyera zabít. Vkročila jsem mezi ně, zady k Sawyerovi a tiše Beaua prosila. Ústy jsem naznačila slovo ‘prosím’ a sledovala jak se jeho hněv zmírnil než se otočil a odešel hlouběji do pekanového sadu.

Potřebovala jsem se ujistit že je v pořádku, ale nemohla jsem to udělat se Sawyerem za zády, čekajícím, že se s ním vrátím na pole. Zpátky k předstírání. Zpět k mizernému životu.

18. Kapitola

Když jsme vešli do mého pokoje, natáhla jsem se po vypínači. Lana prošla kolem mě a položila kabelku na stolek, pak mě zpražila pohledem. Za celou cestu domů nepromluvila. Nutila jsem se do rozhovoru se Sawyerem jakoby se nic nestalo, zatímco ona seděla tiše v zadu. Teď byla očividně připravená mluvit.

“Udělala jsem to pro tebe dnes večer, ne protože si myslím, že to co děláš je správné nebo špatné, ale protože se potřebuješ probrat a nese nechat ukřižovat,” nad jejím vysvětlením jsem nadzdvihla obočí. “Sawyer je dobrý kluk. On a Beau si vždycky byli blízcí. Pamatuju si jak silné pouto jste vy tři měli, když jste byli děti. Záviděla jsem ti přátelství s těmahle klukama. Měla jsi něco zvláštního. Něco jedinečného.

Nemohla jsem tam jen tak stát a nechat to všechno rozpadnout. Kromě toho z výrazu Beauovi tváře jsem se bála, že by mohl Sawyera zabít holýma rukama, kdyby řekl něco špatně.”

Sklouzla jsem na postel a zabořila si prsty do vlasů. Tohle byla katastrofa. Měla pravdu. Ničila jsem celoživotní přátelství. “Co mám dělat?” zeptala jsem se, i když jsem věděla, že ani ona nemá zázračnou odpověď. Lana se posadila vedle mě a poplácala mě po zádech. Z čehož jsem se cítila ještě hůř. Já se tady hroutila kvůli dvěma klukům a ona se mnou dnes večer byla venku, protože její nevěrný táta přijel čelit její nesnesitelné matce. V souhrnu byly její problémy mnohem větší než moje.

“Vyber si jednoho a toho druhého nech jít.”

Zdálo se to neuvěřitelně jednoduché, přesto to bylo nemožné. Copak to nevidí?

“Nemůžu. Kohokoli si vyberu, jeden z nich bude toho druhého nenávidět a nejspíš i mě. Vybrat si jednoho nic nespraví.”

“Máš pravdu. Nespraví. Musíš je nechat jít oba. Pokud je necháš jít oba, pak jednoho dne budete mít všichni šanci najít přátelství, které tohle ničí.”

Nenáviděla jsem smysl jejích slov. Musela jsem se rozejít se Sawyerem a všichni tři jsme se potřebovali posunout dál. Hruď se mi stáhla při pomyšlení na odchod od Beaua. Nemít jeho paže omotané kolem sebe a nepohřbívat obličej v jeho hrudi. Ale nemohla jsem ho mít. Mít ho by nakonec znamenalo ztratit ho. Nikdy by se přes ztrátu Sawyera nepřenesl. Beze mě žít dokázal. Horká slza mi sklouzla po tváři, zvedla jsem ruku a setřela jí pryč. Udělám tohle svinstvo, jestli je to jediná věc jak vše napravit.

“Máš pravdu,” zašeptala jsem a zírala přímo před sebe, “ale kéž bys neměla.”

Tiché zaklepání na dveře mi připomnělo další problémy dějící se dnes večer v našem domě. Natáhla jsem se a vzala Lanu za ruku než se dveře otevřely a její máma vešla dovnitř. Měla stejnou barvu vlasů jako já a moje máma, ale tady celá rodinná podobnost končila. Kde byla mamka hubená a drobná, teta byla těžká, se silnými kostmi a na tváři nosila neustálé zamračení. Nikdy se nezdála šťastná. Ani předtím než nachytala svého manžela při nevěře. Nebyla tady, když jsme přišly domů. Táta s mámou tu taky chyběli. Podle zvuků ozývajících se zdola byli všichni zpátky.

“Ahoj holky, Lano, zlatíčko, pojďme si trochu promluvit.”

Tentokrát mi Lana stiskla ruku než jí pustila a vstala. Kdyby mě teta nechala, šla bych s ní a držela jí za ruku při celém rozhovoru. Lana se nakonec stala kamarádkou, kterou jsem minulý týden tak potřebovala. Dveře se za nimi zavřely a já si lehla na postel a tiše se za Lanu modlila. Bůh ví, že to s mámou jako je tahle potřebovala.

Byla jsem unavená z loučení. Lana a její máma stály před našimi dveřmi s kufry v ruce. Teta mířila domů, aby protáhla strýce něčím, co bude dozajista opravdu ošklivý rozvod. Lanu čekalo hodně dramat a bolesti. Prosila jsem jí ať prostě zůstane u nás.

Mohla nechat svoje rodiče bojovat bez její přítomnosti, ale řekla, že jí máma teď potřebuje. Svým způsobem jsem tomu rozuměla a pak jsem přemýšlela jaké to je být teď v Lanině kůži. Byla opravdu dobrý člověk. Já byla sobecký fracek.

“Bude se mi po tobě stýskat,” řekla jsem a přála si, aby můj hlas nezněl tak opuštěně.

Zvláštní jak si můžete myslet, že vám někdo ničí život a nakonec se z něj stane váš přítel. Byla jsem tak naštvaná z dělení se o pokoj a poslouchání tety Caroline, že jsem si neuvědomila že mám kamarádku přímo pod nosem, když jsem jí nejvíc

potřebovala. Pořád jí potřebuju.

“Taky se mi bude stýskat. Dej mi vědět co se děje nového ve tvém … životě,” řekla s malým nadzdvižením obočí.

Přikývla jsem a pak jsem se předklonila, abych jí objala. “Děkuju,” zašeptala jsem jí do ucha.

“Nemáš zač,” zašeptala zpátky.

“Jsem tak ráda holky, že jste se zase sblížily po všech těch letech. Musíme brzy přijet zpátky na návštěvu. Po rozvodu, až bude po všem. Možná bych mohla využít svoje extra peníze a vzít vás dvě na výletní plavbu. Nebyla by to zábava?” řekla moje teta.

Chtělo to všechnu mojí vůli, nezhrozit se z jejího návrhu. Ani náhodou bych nejela na výlet s touhle bláznivou ženskou a už vůbec ne na loď, kde je nemožný od ní utéct pryč. Úsměv na Lanině tváři mě nutil zadržovat smích. Věděla, že není žádná možnost, abych jela na plavbu s její mámou.

“Dobře všichni, budeme v kontaktu,” řekla teta vesele a zamířila k jejímu autu. Stála jsem a sledovala jak jí táta pomohl naložit velká zavazadla do kufru a mamka svou sestru objala a naposledy s ní prohodila pár slov. Lana mi zamávala ze sedadla spolujezdce. Můj pokoj bude tichý a zase celý můj…ale už mi to neznělo tak přitažlivě.

*

Jsou věci, které by jste nečekali, že uvidíte a vidět Beau Vincenta přiloudat se v neděli ráno do kostela je jedna z nich. Dokončit sólo nebylo snadný. Chtěla jsem ho sníst očima jak tam tak seděl sám v zadní lavici, v džínech a v těsném tričku námořnické modři obepínajícím jeho širokou hruď. Sawyer si bratrance nevšiml, protože seděl ve druhé přední řadě. Taky jsem tam sedávala od doby co jsem byla malá holka. Moji rodiče ode mě očekávali, že budu v první nejdále ve druhé řadě.

Nikam dál jsem jít nemohla. Sawyer si nikdy nestěžoval. Byl tam každou neděli a čekal na mě až dokončím svoje sólo.

Pohledem jsem znovu zaletěla do zadu, abych se podívala na Beaua, i když jsem věděla, že je to špatný nápad. Bylo možný, že z něj zapomenu slova. Pomalý, škádlivý úsměv se dotkl jeho rtů. Najednou jakoby tu bylo sto stupňů. Zčervenala jsem a odtrhla oči od jeho lahodných rtů. Nějak se mi podařilo dokončit slova ‘How Great Thou Art’ aniž bych to spletla. Sbor začal odcházet bočními dveřmi z pódia a normálně jsem šla rovnou do svojí lavice. Dneska jsem ale potřebovala pauzu.

Zařadila jsem se za Marry Hillovou a vydechla úlevou, když jsem vstoupila do teplého slunce.

“Odcházíš?” zeptal se Jason Tibbs vystrkujíc celou svojí poďobanou tvář ze dveří.

Jeho táta byl pomocný pastor, takže si myslel že má právo zpochybňovat moje chování. Místo toho, abych se urazila jsem se zhluboka nadechla, přinutila se k úsměvu a podívala se na něj.

“Ne, bolí mě hlava. Jen potřebuju malý oddych.”

Usmál se odhalil trochu moc dásní a křivý předkus. Jeho táta by měl synáčka opravdu poslat k ortodontistovi a dermatologovi.

“Dobře, nechám odemčeno, aby ses mohla vrátit a nemusela to tu celé obcházet.”

Přikývla jsem a řekla jakési ‘díky’.

Dveře se za ním tiše zavřely a já věděla, že mám jen omezený čas než si lidé všimnou mojí absence ve druhé řadě.

“Schováváš se tady venku kvůli mně?”

Beauuv hlas mě vylekal až mi vyrazil dech. Dlouhýma nohama kráčel přes trávu a zkracoval vzdálenost mezi námi. Nemohla jsem ho přestat okukovat. Bylo to prostě tak nefér, aby někdo v Leviskách vypadal tak dobře.

“Žádná odpověď znamená ano,” řekl s úsměvem ve tváři, když se zastavil pár centimetrů ode mě. Věděl že po něm toužím a líbilo se mu to. Rozhodnutá zachovat si aspoň trochu důstojnosti jsem se narovnala a přehodila si vlasy přes rameno, zatímco jsem na něj zírala.

“Vždycky si sem zajdu trochu na vzduch než se usadím na hodinové kázání,” lhala jsem.

Beau natáhl ruku a přejel mi po linii od ucha až ke rtům.

“Proč ti nevěřím?” zeptal se. Hlas se mu prohloubil, když si prohlížel mojí pusu.

Všechno na co jsem se zmohla bylo pokrčení ramen. Palcem mi jemně přejížděl po spodním rtu jakoby žádal o dovolení a já byla ztracená. Stáli jsme přímo před kostelem, kam mohl kdykoli někdo přijít a nachytat nás, ale všechno na co jsem dokázala myslet bylo přitisknout svoje rty na jeho. Beau se stal nutností a nic takového jako odhalení nemohlo být důležité.

“Beau, co to děláš,” zaskřehotala jsem.

“Jo, Beau, rád bych věděl to samý,” řekl hlas, který nepatřil Beauovi.

Několik věcí se událo najednou. Beauův palec ustal v hlazení, ale ruku nespustil.

Cítila jsem napětí v jeho těle při zvuku Sawyerova hlasu. Co bych měla dělat a co jsem udělala, byli dvě odlišné věci. Přestože ustoupit zpět a vytvořit mezi mnou a Beauem nějakou vzdálenost by byla logická a inteligentní věc. Zvednutí paže, uchopení ho za ruku a stisknutí jí byla moje okamžitá reakce.

“Začne jeden z vás mluvit nebo budete pokračovat v zírání jeden na druhého?”

Ostrá hrana Sawyerova hlasu mě probrala z transu, ve kterém jsem byla, spustila jsem ruku z Beauovi a o několik kroků ustoupila. Jestli se má Sawyer udržet v klidu, potřebujeme mezi námi prostor. Beauovi oči se bořily do mých. Tiše mě prosil. Skoro jsem mohla slyšet jeho myšlenky. Pak se otočil čelem ke svému bratranci. Tohle byla konfrontace, o které jsem doufala, že se nikdy nestane.

“Co přesně naznačuješ, Sawyere?” zeptal se Beau smrtelně klidným tónem, kterým k Sawyerovi nikdy nemluvil.

“Ach, já nevím, bratránku. Možná skutečnost, že jsem sem přišel hledat svojí holku a našel tě jak jí okupuješ.”

Beau udělal krok v před a v hrudi se mu ozvalo tiché zavrčení. Rozeběhla jsem se a oběma rukama ho chytila za paži. Tohle nejspíš moc neprospěje Sawyerově zuřivosti, ale zadrží to Beaua od toho, aby mu rozmlátil obličej. Oba kluci byli ve formě, ale Beau měl nálepku zlýho kluka. Nemohla jsem ho nechat udělat něco, co by si nikdy neodpustil.

Sawyer se na mě upřeně díval. Mohla jsem si jen představovat co se mu honí hlavou.

Smutné na to bylo, že jsem věděla, že se pravdě ani nepřiblížil. Sawyera by nikdy nenapadlo, že jsem ztratila panenství na korbě Beauovo náklaďáku.

“Chceš mi říct o co jde, Ash?” V hlase měl bolest. Nenáviděla jsem pomyšlení na to, že slova která se mu chystám říct jí nesmažou, ale ještě zhorší. Zatlačila jsem Beaua za sebe, když jsem se postavila před něj.

“Jdi domů, Beau. Sawyer a já si potřebujeme promluvit a já tě u toho nechci.” Otočit se, abych viděla Beauovu reakci bylo lákavé, ale neudělala jsem to.

Místo toho jsem se dívala na Sawyera, modlíc se, aby mě Beau poslechl a odešel.

Bylo na čase to ukončit a zachránit jejich přátelství než bude pozdě.

“Nechci tě nechávat samotnou,” odpověděl přiškrceným hlasem.

“Beau prosím. Vůbec ničemu nepomáháš. Jen jdi.”

Sawyer ze mě nespustil oči. Tak těžce se snažil číst mezi řádky. Budu mu muset říct něco pravdivého. Ale jen tolik, co ho udrží před zničením vztahu s Beauem.

Šustění suché trávy pod Beauovýma botama mi řeklo, že vyslyšel moje přání a mířil k autu. Tuhle bitvu jsem vyhrála. Teď se mi do tváře dívala ta větší a já neměla tušení co říct.

19. Kapitola

“Začni od začátku Ash a řekni mi všechno.”

Neexistovala možnost říct mu všechno. Dívala jsem se na silnici kde odjíždělo Beauovo auto. Ticho se stávalo ohlušující, když Sawyer čekal na odpověď.

“Letos v létě jsme s Beauem oživili naše přátelství. Bývali jsme si blízcí Sawyere, to víš,” odmlčela jsem se a zhluboka se nadechla. “On mi rozumí. Ví, že jsem plná hovadin a ví, že nejsem dokonalá, i když se tak těžce snažím být. S Beauem můžu být sama sebou a nemusím se bát, že jeho přátelství ztratím.”

“Takže tohle je přátelská věc, protože ze způsobu jak ti hladil pusu a snažil se jí sníst očima je to dost těžko uvěřitelný.”

“Mezi mnou a Beauem je vše jen přátelský. On to ví. Beau je vřelý. Dotýká se rtů mnoha holek.”

Sawyer nadzdvihl obočí jakoby myšlenka, kterou jsem právě řekla byla absurdní.

“Nevím jestli se bavíme o stejným klukovi, ale Beau, můj bratranec Beau, nekouká na nikoho tak toužebným pohledem jakým jsem ho právě nachytal dívat se na tebe.

Jsi příliš naivní, abys to viděla, ale věř mi zlato, on tě chce a já mu za to nakopu prdel.”

Dobře tohle nebyl můj cíl. Vina je ně mě, ne na Beauovi. Potřebuju přesměrovat jeho hněv.

“Nepochopil jsi co jsi viděl. Snažil se mi vymluvit k čemu jsem se dnes rozhodla. On věří, že spolu my dva máme být navždy. Já si to nemyslím. Jsme mladí a já potřebuju prostor. Nejsem připravená mluvit o vdávání. Děsí mě to. Venku je tolik života, který chci napřed zažít. Beau si myslí, že dělám chybu, protože jsi nejlepší věc co se mi kdy stala. Co jsi viděl, byl tvůj bratranec snažící se mě přesvědčit, abych se s tebou nerozcházela.”

Nevěřícný výraz na jeho tváři mi přišel trochu urážlivý. Proč pro něj bylo tak těžký uvěřit, že se s ním rozcházím?

“Ty, ty se … se mnou rozcházíš?” zavrtěl hlavou a ustoupil ode mě pryč. Obličej měl bledý jako bych mu řekla, že už nikdy nebude hrát fotbal. Tohle nebyl konec světa.

“Předstírala jsem s tebou, Sawyere. Nejsem hodná holka jak si myslíš. Miluješ falešnou Ashton. Tak dlouho jsem se snažila, abych si tě zasloužila a už jsem z toho vyčerpaná. Nerada vracím vozíky na parkovišti na místo a nemám ráda pocit, že se ke každému na koho narazím musím chovat jako matka Tereza. Občas chci proste utéct a starat se jen o SEBE. Jsem sobecká, tvrdohlavá a prostě celá falešná. Holka kterou miluješ a chceš si jí vzít neexistuje.”

Bylo to jako by mi z ramen spadla obrovská váha. Poprvé po třech letech mi vzduch volně spěchal do plic a já se zhluboka nedechla.

“To je šílený,” řekl Sawyer vrtíc hlavou. Už jsem byla tak blízko svobodě, že jsem jí mohla ochutnat. Stát tu a poslouchat jeho pokusy přesvědčit mě, že nevím o čem mluvím mě štvalo. Ale teď jsem to mohla kontrolovat. Skutečná Ashton měla zpátky svojí páteř.

“Ne, je to pravda. Chci jezdit na parkoviště a muchlovat se v autě tak až se mi podprsenka ztratí pod sedadlem. Chci na Nicole ukázat prostředníček, když na mě zírá na chodbě ve škole. A chci nosit svoje červený bikiny a užívat si fakt, že mě kluci okukujou. Nejsem kdo si myslíš. Nikdy jsem nebyla a nikdy nebudu.”

Přistoupila jsem k němu, postavila se na špičky a dala mu rychlý polibek na tvář.

Známá vůně jeho kolínské způsobila, že se mi trochu sevřel hrudník emocemi. Bude mi chybět, ale ne tolik, abych kvůli němu byla někdo jiný. Už teď mě vnímal jinak.

Viděla jsem mu to ve tváři. V očích mu vířily emoce, když mě konečně uviděl jaká jsem. Otočila jsem se a běžela ke svojí Jettě. Odjela jsem bez jediného dalšího ohlédnutí. Poprvé v životě jsem opustila kostel dřív než skončil.

Leann seděla na předních schodech třípatrové, staré cihlové koleje, která jí byla letos přidělená, když jsem vjela na parkoviště. Už odtud jsem mohla vidět okousaný lak na jejím nehtu. Leann si prostě okusovala lak na pravém palci, když byla nervózní.

Nebyla jsem si jistá jestli sem mám jet, když jsem jí volala a rozhodovala se kam jít.

Zajela jsem na prázdné parkovací místo. Říct někomu co s stalo se cestou sem stalo nezbytností. Potřebovala jsem se zbavit tíhy na prsou. Ťuknutí na okýnko mě vylekalo, podívala jsem se a viděla Leann stále si kousající palec se svraštěným obočím. S nuceným úsměvem jsem otevřela dveře a ona ustoupila, abych se dostala ven.

“Přísahám, že jsem myslela, že zešedivím zatímco jsem tu na tebe čekala,” řekla, popadla mě za ruku a vtáhla do objetí. “Nemůžu uvěřit, že jsi tady a opustilas kostel aniž bys komukoli řekla kam jdeš.” Odtáhla jsem se a podívala se na ní, “To jsem ti neřekla.”

Obrátila svoje velké, hnědé oči v sloup, zavěsila se do mě rukou a táhla mě ke koleji.

“Zlato, v momentě kdy bylo jasný, že se nevrátíš na bohoslužbu jsem dostala textovku od tety Lindy a Kayly, pak to Kyle napsal na svojí zeď na Facebooku.”

Zasténala jsem a položila jí hlavu na rameno. Leann mě pohladila po ruce a vedla mě k osamocené lavičce pod velkým dubem. Dřepla si dolů a poplácala volné místo vedle sebe, “Pojď a svěř se. To napětí mě zabíjí. Nikdy jsi nebyla příčinou drbů.

Tohle musí být fakt dobrý.”

Sedla jsem si na dřevo a zkoumala svoje ruce složené v klíně. Přiznat se byla jedna věc. Opravdu se na Leann dívat, zatímco se jí budu svěřovat se všemi chybami bylo něco jiného. Byly jsme kamarádky tři roky a já se nikdy nezmínila ani o malé přitažlivosti k Beauovi.

“Víš, že já a Beau jsme si jako děti byli blízcí,” rozhodla jsem se začít tady. Zdálo se to jako nejlepší bod.

“Ach můj bože, chceš mi říct, že tohle má co dělat s BEAUEM? Beauem

Vincentem?”

Přikrčila jsem se a kývla hlavou aniž bych se na ní podívala.

“Ano, všechno to má co dělat s Beauem,” zašeptala jsem.

Leannina ruka přikryla mojí a já z toho gesta načerpala trochu útěchy.

“Letos v létě jsme s Beauem začali trávit společně čas. Myslela jsem si, že bude dobré oživit přátelství, které jsme kdysi měli.”

Leann mi stiskla ruku a já pokračovala vyprávěním jak jsme hráli kulečník v baru, kde pracuje jeho máma, šli jsme plavat k doupěti, sledovali u mě doma film a pak jsem se odmlčela, protože jsem věděla, že další věc, kterou řeknu pro ní bude těžko pochopitelná. Koneckonců, byla jsem hodná holka.

“Tu noc jsme na korbě jeho auta, Beau a já … my …” ztěžka jsem polkla a zavřela oči, “měli jsme sex.”

Leann mi pustila ruku a okamžitě mě objala kolem ramen.

“Vau,” byla její jediná odpověď.

“Já vím. Navíc to nebylo jen jednou a, a i když vím, že se to znova nestane …

myslím … myslím, že ho miluju. Možná jsem ho vždycky milovala. Ne. Já vím že jo.

Když jsem s Beauem cítím věci jaké jsem se Sawyerem nikdy necítila. Můžu být sama sebou. Žádné předstírání. Beau zná moje nejhorší nedostatky.”

“Srdce chce, koho chce. Nemůžeme tomu pomoct,” řekla Leann. Vzdychla jsem a poprvé k ní zvedla pohled. Neprolité slzy mi rozmazali vidění.

“Ale já mu zničila život. Vše co kdy měl byl Sawyer. Nemyl se, to já šla po Beauovi.

Teď se můžu ohlédnout a vidím to. Je to moje vina. Nikdy jsem mezi ně neměla vstupovat,” popotáhla jsem a zabořila jí hlavu do ramene.

“Beau mohl říct ne. Věděl, že ničí svůj vztah se Sawyerem při každém momentě, který s tebou trávil. Neber na sebe všechnu vinu.” Leannin přísný tón mě jen ještě víc rozbrečel.

Beau potřeboval Sawyera. Možná si to neuvědomoval, ale je to tak. Nějak jsem to musela dát do pořádku.

“Jak to můžu napravit? Jak můžu pomoct Beauovi dostat Sawyera zpátky?”

“Nemůžeš to za ně napravit. Beau věděl co dělá, Ash. Dal přednost tobě před Sawyerem. Teď když jsi nechala Sawyera jít, vybereš si Beaua?”

Utřela jsem si slzy z tváře a koukla se na ní. “Zvolit si Beaua by způsobilo, že by ho každý v Grove nenáviděl. Všichni by ho viděli jako kluka, který přebral Sawyerovi holku. To mu nemůžu udělat.”

Leann pokrčila rameny. “Nemyslím si, že se Beau stará o ostatní. Dal to jasně najevo, když se rozhodl plížit se kolem s bratrancovo holkou. Musí tě milovat, Ash. Nikdy v životě bych si nepomyslela, že udělá něco, čím by Sawyerovi ublížil. Miluje ho.

Takže to může jen znamenat, že tebe miluje víc.” Natáhla ruku a pohladila mě po rameni. “Otázkou je jestli ho miluješ stejně intenzivně? Jsi ochotná nechat nad sebou ohrnout nos od rodiny a lidí z města jen abys ho mohla mít?”

20. Kapitola

BEAU

“No sakra, dejte mi někdo facku. Sawyer Vincent právě vešel do baru,” nesl se prázdnou místností jasně a hlasitě mámin hlas. Položil jsem pivo, který jsem srkal od chvíle kdy jsem se sem před pěti minutama dorazil. Ashton nebyla nikde k nalezení, tak jsem šel jsem v naději, že mě taky hledá.

“Nejsem tu na zdvořilostní návštěvě, teto Honey. Přešel jsem za svým prolhaným bratrance co mi vrazil kudlu do zad.”

Máma tiše hvízdla a zavrtěla hlavou. “Mam takový tušení, že už víš všechno o tom jak spolu Beau a Ashton skotačili po městě.”

“Sklapni, mami,” řekl jsem aniž bych se na ní podíval. Držel jsem pohled na Sawyerovi. V očích měl nenávist, kterou jsem si nikdy ani nedovedl představit zaměřenou mým směrem. I když jsem věděl, že si to zasloužím, pořád to pro mě bylo těžký skousnout. Vlasy měl zastrkané za ušima a zuby tak zaťaté až mu cukalo v čelisti.

“Ona je tady?” zeptal se Sawyer a prohlížel si prázdný bar. On si taky myslel, že sem půjde.

“Ne.”

“Kde je?”

“Nevím.”

Sawyer šel ke mně. Bože, nechtěl jsem ho praštit. Jen jsem chtěl Ash. Skutečnou Ash.

Tu kterou neznal. Tu, kterou by nikdy nebyl schopný milovat.

“Jak jsi to mohl udělat, Beau? Jsi jako můj bratr.”

Bolest v jeho hlase byla jako nůž v břiše. Nebylo to dost, abych něčeho litoval, ale bolelo to jako čert.

“Neznáš jí. Nikdy jsi jí neznal.”

“Já jí neznám? NEZNÁM JÍ? Kdo si sakra myslíš, že jsi, Beau? Tři roky byla moje.

TŘI ROKY. Vy dva jste se za tu dobu sotva brali na vědomí. Pak odjedu na léto pryč a co uděláte vy dva? Stanete se přátele? Co se přesně stalo? Protože nežeru ty kraviny, kterýma se mě snažila nakrmit před kostelem.”

Mám mu říct pravdu? Zasloužil si pravdu, ale nemohl jsem mu říct všechno bez Ashtonina souhlasu. Byl to i její příběh.

“Sblížili jsme se. Trávili jsme spolu čas. Vzpomněli jsme si jak blízcí jsme si byli, když jsme byli mladší,” zarazil jsem se a podíval se na něj. Tohle byla jediná pravda, kterou potřeboval znát. Taková, kterou bylo na mě povědět. Ale přiznání pro nás nejspíš na vždycky zabije všechny šance přes tohle se dostat. Všechno to vedlo k tomu kdo je důležitější. Můj bratranec. Jediný chlap, o kterém jsem vždycky věděl, že bude stát po mém boku ať půjde o cokoli, můj nejlepší přítel. A na druhé straně Ash.

Jediná osoba bez které jsem nemohl žít. Už ne. “Miluju jí.”

Sawyerovi klesla čelist a pak ze ve vteřině zase zatnula. Chystal se na mě vrhnout.

Viděl jsem to v jeho postoji.

“Ty. Jí. Miluješ,” zopakoval vztekle a s nevírou. “Uvědomuješ si, že jsem měl v úmyslu se s ní jednoho dne oženit? Co ty Beau, hm? Plánuješ si jí vzít. Nastěhovat si jí do mámina přívěsu. Možná by tu mohla dostat flek a pracovat s tetou Honey jakmile jí její rodiče naprosto odříznou.”

Než jsem si stačil uvědomit co se děje, přistála mu moje pěst v obličeji. Sawyer se zapotácel a z nosu mu tekla krev. V hrudi mu vybuchl hlasitý řev, vrhnul se na mě a přišpendlil mě k zemi. Jeho pěst mi dopadla na čelist jen protože jsem věděl, že si to zasloužím. Ale to byla jediná rána, kterou jsem od něj přijal. Krev mu teď z nosu tekla přes pusu, dělal jsem vše co bylo mých silách, abych ho omezil. Nechtěl jsem ho znovu praštit, ale ať se propadnu jestli se nechám znova praštit.

“Přestaňte, oba dva,” křičela moje máma přes naše vrčení, ale Sawyer se po mě nepřestal rozmachovat a já nepřestával blokovat jeho rány.

“Jsi panchart, Beau. Ona je hodná holka. Nemůžeš jí dát to co já,” Sawyerova slova způsobila, že jsem na chvíli ztratil klid a znovu jsem ho pěstí praštil z boku do obličeje. Sakra. Potřeboval kurva sklapnout.

“Drž hubu, Sawe,” zařval jsem, shodil ho ze sebe a začal vstávat.

“Je to pravda a ty to víš. Ona je jen příliš blbá, aby si to uvědomila,” nestihl dokončit tuhle větu, protože jsem na něj skočil a držel ho na zádech u země rukou položenou na jeho krku.

“Už o ní nikdy neříkej, že je blbá,” varoval jsem ho. Tohle bylo přes čáru. Miloval jsem jo, ale jí jsem miloval víc.

“Stačí. Okamžitě z něj slez, Beau. Už to trvá moc dlouho. Vy dva jste nechali holku zničit váš vztah. Ani jeden z vás si jí nevezme. Jste děti. Je milá a hodná, to vám neberu, ale nestojí za odhození vlastní rodiny.”

Máma stála nad námi, její stín dopadal na Sawyerovu tvář. Povolnil jsem sevření kolem jeho krku pro případ, že by začal modrat a já to neviděl.

“On není moje rodina,” Sawyerova slova bodla, ale když on mi vzal Ash cítil jsem to stejně. Pustil jsem mu krk a znovu se postavil, udržujíc mezi námi prostor. Ani na chvíli jsem z něj nespustil oči.

“Promiň brouku, ale být na něj naštvanej kvůli holce neodplaví pryč krev kolující ve vašich žilách. Jste a vždycky budete rodina.”

Sawyer se ušklíbl, vstal a utřel si nos do rukávu košile.

“Je to jen bastard tátova neschopnýho bratra.”

Nereagoval jsem. Chtěl to ode mě. Ale neudělal jsem to. Máma klapla jazykem jak to dělávala, když věděla něco důležitého co nikdo jiný. Na vteřinu jsem po ní střelil pohledem, abych viděl co má za lubem.

“Vlastně Beau není bastard tátova bratra. Je to bastard tvého otce. Krev v jeho žilách je velmi podobná té tvojí, chlapče. Neudělej žádnou chybu, ani jeden z vás.”

Zmrazený na místě jsem nechal matčina slova působit. Couval jsem, dokud jsem nenarazil a chytil se okraje kulečníkového stolu pro oporu, když jsem na ní zíral a čekal na nějaký náznak lži.

“Ne,” byla Sawyerova jediná odpověď.

Nemohl jsem se na něj podívat. Ne teď.

“Ano. Zeptej se taťky. Sakra, zeptej se svojí mámy. To by měla být větší sranda. Už tak mě nenávidí. A nejspíš mě bude nenávidět ještě víc až tahle kočka vyleze z pytle.”

Říkala pravdu. Bylo to v jejím hlase. Slyšel jsem jí lhát celý život. Věděl jsem jak poznat rozdíl.

“Ne. Jsi jen hloupá děvka. Můj táta by nikdy.”

Máma se zachechtala, přešla kolem baru, vzala ručník a hodila ho Sawyerovi.

“Utři si krev z obličeje a jdi domů. Jakmile si uvědomíš, že říkám pravdu, ty a tvůj bratr na tom můžete zapracovat. Žádná holka za to nestojí. Možná by ses měl táty zeptat i na tohle. Jsem si jistá, že na to má svůj názor. Vidím, že jablko nepadlo daleko od stromu.” Co to říká? Na rtech se jí usadil hořký úsměv.

“Nevím co je horší. Zjistit potom všem, že nejsi nic jinýho než odpad, nebo že se tě tvoje máma snaží hodit na triko mýmu tátovi,” vyplivl Sawyer slova než se otočil a odešel dveřmi, kterými se přiřítil před patnácti minutami.

ASHTON

“No Grano, jsem zpátky. Je na čase postavit se vyrválu,” řekla jsem, když jsem pokládala jednu růžovou růži na Granin náhrobní kámen příští ráno. Zůstala jsem na noc u Leann a vstávala ve čtyři hodiny, abych se vrátila včas do školy. Nepotřebovala jsem na svůj seznam přestupků přidávat neomluvené hodiny. Rodiče by mi nejspíš dali zaracha do konce života, kdyby ano.

Posadila jsme se na dřevěnou lavičku v nohách hrobu, máma jí vzala z Granina dvorku a přinesla sem.

“Zpackala jsem to a hodně. Nebylas tu, abych za tebou utekla a tak jsem zamířila za Leann, což věci nejspíš ještě zhoršilo. Dokonce jsem opustila kostel hned po sborovém sólu. Pochybuju, že máma s tátou už ví proč, ale nemyslím si, že na tom záleží.”

Dala jsem si lok mocha latte, které jsem si cestou koupila ve městě.

Škola začne za víc než hodinu a jít hned teď domů by bylo zlý.

“Všechno je to kvůli Beauovi. Miluju ho. Bláznivý, co? Beau Vincent, místní postrach a já se do něj musím zamilovat. Já, přítelkyně jeho nejlepšího kamaráda a bratrance. Ale on mě nechává být sama sebou, Grano. Stejně jako ty. Není zlý, jak si všichni myslí. Nikdo doopravdy nezná jeho srdce. Nedohlédnou za jeho

nevymáchanou pusu, pití piva a rebelský postoj, aby viděli že je jen kluk bez táty.

Nikdo se nenamáhal naučit ho něco lepšího. Zůstal a vyrůstal sám. To není fér.

Všichni ho soudí i když ví, že v životě neměl žádný pozitivní vliv. Jeho strýc, se zdá se nesnažil dohlížet na jeho výchovu nebo o něj neprojevil zájem. Myslím, že se stal nádherným navzdory špatným rukám, kterým byl zanechaný. Nesnáším jak tu všichni okolo každého soudí. Všichni tohle místo nazývají Biblickým pásem, ale opravdu Grano, myslím že by si všichni měli jít přečíst svojí bibli trochu víc. Jasně si pamatuju, že Ježíš hříšníkům pomáhal a nesoudil je. Beau jen potřebuje někoho, kdo v něj bude věřit a já v něj věřím.”

Dala jsem si další dlouhý doušek latté a opřela se o lavičku. Kostelní hřbitov byl v ranních hodinách tichý. Projíždějící školní autobus byl jedinou připomínkou života.

Telefon mi zazvonil, upozorňujíc mě na textovku. Podívala jsem se na něj a zamračila se.

“Kde jsi a kde je Beau?”

Bylo to od Sawyera.

Váhala jsem nejistá jak odpovědět. Ačkoli skutečnost, že Beau není k nalezení mě trápila.

” Jsem u Granina hrobu. Neviděla jsem Beaua co včera odešel z kostela.”

Čekala jsem, ale odpověď nepřišla. Sebrala jsem z lavičky klíče od auta a vstala.

“Musím jít, Grano. Miluju tě,” řekla jsem, poslala vzdušný polibek k náhrobnímu kameni a vydala se zpátky k autu.

21. Kapitola

Než jsem za sebou stihla zabouchnout dveře od auta, stál přede mnou Sawyer.

Vypadal jakoby minulou noc vůbec nespal, na nose měl ránu a pod pravým okem modřinu.

“Co se stalo?”

“Kde je?” vyštěkl Sawyer, ignorujíc mojí otázku. Zavrtěla jsem hlavou a dívala se na něj pokoušejíc se přijít na to, proč je tak odhodlaný Beaua najít.

“Říkala jsem ti, že nevím. Odešla jsem z kostela a jela za Leann. Zůstala jsem přes noc u ní na koleji a vrátila se dnes ráno.”

Sawyer zamumlal něco, co znělo jako kletba a já vytřeštila oči šokem. Slunce mu ozářilo tvář a já viděla otok na pravé lícní kosti pod modřinou. Zdálo se, že včera Beaua někde našel.

“Byl to Beau,” natáhla jsem ruku, abych se dotkla jeho tváře a on jí se znechuceným úšklebkem odstrčil pryč.

“Nesahej na mě. Sama sis ustlala, tak si v tom teď lež. Už nejsem tvůj, aby ses mě dotýkala.”

Měl pravdu samozřejmě. Jen jsem přikývla. Vztek mu naplňoval modré oči.

“Můžeš za to ty, abys věděla. Je pryč kvůli tobě. Zničila jsi mu život. Doufám, že ti to stálo za to.” Sawyerův hlas byl protkaný hněvem problikávajícím mu v očích. Jedna věc byla jistá. Nenáviděl mě.

Tentokrát jsem nepřikývla. Jen jsem ho obešla a šla pryč. Tak strašně to bolelo vidět nenávist v jeho pohledu zaměřenou na mě. Potřebovala jsem najít Beaua. Nezavolat mu včera byl špatný tah, ale odmítala jsem věřit, že by utekl. Byl připravený o mě bojovat. Podle Sawyerovi dobité tváře, za mě i bojoval. Byla jsem připravená si ho zvolit nad všemi ostatními. Bylo na čase hodit opatrnost za hlavu pro to co jsem chtěla. A já chtěla Beaua.

O osm hodin později jsem stála před barem kde pracovala Honey Vincentová a zírala jsem na dveře. Nikdy jsem tu za denního světla nebyla. Oloupaná barva zbývající na dveřích nebyla za tmy vidět. Beau se dnes neukázal ve škole. Lidé, kteří se mnou dřív mluvili se chovali jako bych neexistovala. Trápilo by mě to pokud bych si nedělala tolik starostí o Beaua. Několikrát jsem mu psala, ale odpověď nikdy nepřišla. Sawyer mi adresoval svůj navztekaný pohled jen jednou, když po škole mířil na hřiště, prošel kolem Beauovi skříňky a zavrtěl hlavou jako by mě vinil z bratrancovi nepřítomnosti.

Strach, že měl pravdu byl čím dál tím silnější. Měla jsem Beauovi včera zavolat. Ne, měla jsem zůstat po jeho boku. Místo toho jsem při prvním náznaku boje lhala, utekla jsem a nechala mu to na krku. Byla jsem hrozná osoba.

Dveře baru se otevřely a v nich stála Honey Vincentová s rukou v bok a dívala se přímo na mě. Vlasy měla stažené ke straně hlavy v nízkém culíku a měla na sobě úzké džíny a volný svetr. Bylo to poprvé co jsem jí viděla s tak zakrytým tělem.

“No, pojď si nahlas pobrečet. Jak dlouho tu stojíš a zkoumáš dveře? Není tady, takže ho nemůžeš přimět vyjít ven.”

Beau nebyl ani tady, ale možná věděla kde je. Spěchala jsem za ní, když se otočila a zamířila dovnitř.

Bar byl ve tři hodiny odpoledne jiný. Závěsy byly roztažené a nechávaly dovnitř proudit slunce, okna byla otevřená a proudil jimi čerstvý, chladný vvzduch. Téměř vyvětral zápach zvětralého piva a cigaret … téměř.

“Včera odešel. Nebyl ani doma. Pohnojila jsi to s těma dvěma klukama fakt dobře, holka.” Honey zavrtěla hlavou, když šla utírat sklenice a věšela je zpátky nad bar.

“Já vím. Musím to napravit.” Znovu zavrtěla hlavou a tvrdě se zasmála.

“Počítam, že by to bylo hezký, ale škoda už je napáchaná. Včera tu jeden z druhého málem vymlátili duši. Oba si je zbláznila. Nikdy bych si nepomyslela, že mezi tyhle dva vstoupí holka, ale na druhou stranu by mě nenapadlo, že se vůbec podíváš Beauovým směrem. Jakmile jsi mu začala ukazovat nějaký zájem, věděla jsem, že všechno půjde pěkně rychle do kytek. Vždycky jsi byla pro mýho kluka slabina.”

Klesla jsem na barovou stoličku naproti ní. Žaludek se mi kroutil pocitem viny. Co jsem to Beauovi provedla? Jak bych mu mohla říct, že ho miluju a tak moc mu ublížit? Láska nebyla sobecká.

“Jsem hrozný člověk. Odhodila bych to všechno pryč, kdybych mohla. Nemůžu uvěřit, že jsem mu tohle udělala.”

Honey se odmlčela a nadzdvihla pěstěné obočí. “Komu?”

“Beauovi,” odpověděla jsem zamračeně. Smutný úsměv se dotkl jejích rtů a potřásla hlavou.

“No, myslím, že není tak hloupý jak jsem si myslela. Myslela jsem si, že všechno zahodil kvůli nějaký malý holce, která jen hledala povyražení. Nevěděla jsem, že o něj máš skutečně taky zájem.”

Chtěla jsem se naštvat, ale jak bych mohla? Neudělala jsem nic, abych dokázala, že mám o něj starost. Láska ti život nezničí.

“Víte kde je? Chci s ním jen mluvit. Musím to napravit.”

Honey vzdychla a zasunula sklenici na stojan nad hlavou než se na mě podívala.

“Ne, Ashton, nevím. Odešel odtud potom co rozmlátil bratranci obličej. Byl raněný a naštvaný. Hádám, že potřebuje trochu času a pak vyleze z úkrytu. Právě teď si dělej starosti jen s tím jak napravit svoje problémy se Sawyerem.”

Zavrtěla jsem hlavou. “Neexistuje způsob jak napravit věci se Sawyerem. Nenávidí mě. Vše v co můžu doufat je, že to jednoho dne pochopí, ale nemám čas se jím teď zabývat.”

Honey položila oba lokty na bar a chvíli si mě prohlížela.

“Chceš mi říct, že se k Sawyerovi nehodláš vůbec vrátit? Vůbec se nebojíš ztráty tý fajnový budoucnosti, kterou ti plánoval dát?”

Se Sawyerem nikdy nebyla žádná budoucnost. Věděla jsem to celou dobu.

“Mám Sawyera ráda, ale nejsem do něj zamilovaná. Nikdy jsem neměla v plánu věčnost se Sawyerem. Jen potřebuju vidět Beaua. Jediné čím se chci ohledně Sawyera zabývat je jeho odpuštění Beauovi.”

Honey přikývla, natáhla se a poplácala mě po ruce.

“Myslím, že bych tě možná mohla mít ráda, holka. Jdi do toho. Já a mít ráda kazatelovo dceru. Taková kravina se snad ještě nestala.”

Poprvé za celý den mi rty zacukaly úsměvem. Právě teď mi připomínala Beaua. Její pobavený úsměv a stejné oříškové oči.

“Potřebuju s ním mluvit. Prosím, jakmile ho uvidíte, řekněte mu ať mi zavolá.”

Honey přikývla a šla dál utírat sklenice. Postavila jsem se a podívala se na dveře.

Dopis, který jsem mu napsala během literatury, kde jsem se omlouvala a prosila ho, aby si se mnou promluvil. Měla jsme ho v kapse. Plánovala jsem mu ho zastrčit do skříňky, ale on se ve škole neukázal. Vytáhla jsem ho, otočila se a vrátila se k Honey.

“Můžete mu dát tohle až ho uvidíte?” zeptala jsem se a posunula složený papír po baru směrem k ní. Natáhla ruku, zvedla ho a podívala se na mě.

“Jasně zlato. Postarám se, aby ho dostal.”

Když jsem konečně kolem páté přijela domů, obě auta rodičů byla na příjezdové cestě. Bylo na čase čelit přednáškám. Nikdo na mě nečekal u dveří, což bylo dobře.

Vešla jsem dovnitř a setkala se s tátovým pronikavým pohledem. Seděl v křesle s otevřenou biblí v klíně, když na mě koukal přes okraj brýlí na čtení. Byl naštvaný, raněný a zklamaný. Viděla jsem mu to v očích. Položila jsem si kabelku na stolek a sedla si na gauč čelem k němu.

“Jsem rád, že jsi konečně přišla domů. Tvoje stručná zpráva říkající, že jsi v pořádku a zůstaneš na noc u Leann nebyla moc uklidňující. Tvoje máma šla do postele s bolestí hlavy od starostí.”

“Omlouvám se, tati,” odpověděla jsem. Opravdu mi bylo líto, že jsem je rozrušila. I když bych to ve vteřině udělala znovu.

“Omlouváš se, hm. No, nevypadáš lítostivě. Měl bych říct, že jsem rád, že jsi se dostala v čas do školy a dokonce si našla čas zajít na Granin hrob. Netvař se tak překvapeně. Navštěvuji ho denně a všiml jsem si čerstvé růže na náhrobku. Jen ty bys jí přinesla jednu růži z její vlastní růžové zahrady. Nikdo jiný by na to nepomyslel. Jsi hodné děvče, Ashton. Vždycky jsi byla, ale tohle léto se s tebou něco stalo a musíme si ujasnit co.”

Ze všeho by vinil Beaua, kdyby to věděl. Chtěl by, aby to byla vina někoho jiného.

Skutečnost, že jeho vlastní dcera byla jedna velká faleš ani nezaregistroval.

“Beau Vincent taky není k nalezení. Všichni si mysleli, že jste spolu utekli. Ale pak jsi psala, že jsi u Leann a její kolejní poradce mi tu informaci ověřil, když jsem mu pro kontrolu zavolal. Takže jsi nebyla s Beauem, ale je dost podezřelé, že se taky ztratil a Sawyer má monokl. Co se v kostele stalo, Ashton?”

Ptal se, ale ve skutečnosti nechtěl znát odpověď. Žádný otec nechce slyšet tenhle druh pravdy. Zavrtěla jsem hlavou. “Pohádala jsem se se Sawyerem a rozešli jsme se.

Odjela jsem, abych viděla Leann a dostala se pryč. To je vše co vím.” Stala jsem se ve lhaní tak dobrá. Což není něco na co být hrdá.

Táta přikývl a zavřel bibli.

“Dobře. Nelíbila se mi myšlenka, že by ses zapletla s někým jako Beau. Rozchod se Sawyerem je nejspíš dobrá věc. Vy dva jste byli příliš vážní a ty jdeš příští rok na vysokou. Potřebuješ si dát od kluků pauzu, aby ses mohla soustředit na budoucnost.”

Vstal a položil bibli na stolek. Jeho zelené oči se setkaly s mým pohledem a ukázal dolů na knihu. “Špatná společnost kazí dobré způsoby. Pokud bys četla každý den pořekadla, věděla bys to.”

Sledovala jsem ho se otočit a jít do ložnice. Opravdu jsem si přála, aby mi neznechucoval četní bible. Mít jí strčenou pod nosem celý život dělalo její čtení hořké. Věřila jsem jí. Ale táta jí ve svůj prospěch používal příliš často a ignoroval pasáže, které poukazovali na jeho chyby. Jako souzení Beaua aniž by o znal. To bylo taky pořekadlo.

22. Kapitola

BEAU

Beau,

Tolik se omlouvám. Že jsem nezavolala. Že jsem utekla. Kvůli Sawyerovi. Zničila jsem ti všechno. Byla jsem tak sobecká. Nemůžu ti ani říct jak moc mě to mrzí. Jen mi prosím odpusť. Můžu zvládnout všechno ostatní, jen když budu vědět, že jsi mi odpustil. Možná to co jsme udělali bylo špatný. Možná jsme to mohli zvládnout jinak, ale nelituju jediného momentu, který jsem s tebou strávila. Dal jsi mi vzpomínky, které budu navždy milovat. Nechci ti to stěžovat. Nechám tě jít vlastní cestou. Jen mi dej vědět, že ke mně necítíš nenávist.

Miluju tě,

Ashton

Přejel jsem palcem přes slova ‘Miluju tě’ , když jsem se díval na Ashtonin dopis. Ona mě miluje. Ashton Grayová mě miluje. Nechal jsem jí si myslet, že je to její chyba.

Jasně z ní vyznívala panika. Myslela si, že jí můžu nenávidět? Copak neposlouchala nic co jsem jí řekl? Neřeklo jí moje chování dost? Obětoval jsem pro ní všechno. Jak si mohla myslet, že jí nenávidím. Nebylo to ani možný. Permanentní bolest v místech, kde mi matka vytrhla srdce z hrudi a prakticky ho po mě hodila se s trochu zmírnila, když jsem četl slova ‘Miluju tě’ .

Právě teď jsem potřeboval její náruč, kde bych se mohl vybrečet. Brečet pro muže, který mi byl jediným otce jakého jsem kdy znal a ztratil v tak mladém věku. Plakat pro bratra, kterého jsem si nikdy neuvědomil, že mám a přesto jsem ho miloval.

Plakat pro jedinou holku, kterou jsem kdy miloval, jedinou osobu pro kterou jsem kromě Sawyera byl ochotný zemřít a nemožnou situaci v níž jsme byli. Tolik jsem jí miloval. Dal jsem jí přednost před Sawyerem a udělal bych to znova. Ale věci se teď změnily. Sawyer čelil stejné bolesti jako já. Možná větší, protože to byl jeho táta, ne náš táta, kdo podváděl svou ženu, celý život mě ignoroval a lhal mu. Slza mi sklouzla na bradu a já dal rychle dopis na stranu, takže nemohla rozmazat slova na stránce.

Potřeboval jsem vědět, že se někdo stará. Někdo mě miluje. Složil jsem stránku tak, abych mohl vidět slova ‘ Miluju tě’ a její jméno, přitiskl jsem si ho přesně na srdce a opřel se dozadu o balík sena. Dneska v noci toho moc nenaspím, ale Ashtonina slova mě budou držet v teple.

ASHTON

Střední škola pro mě byla vždycky snadná. Mít za přítele Sawyera mě chránilo před obtěžováním. V momentě kdy jsem stála před svojí skříňkou a dívala se na slovo

‘Děvka’ napsané červeným lakem na nehty na světle modré barvě, kterou měla poslední tři roky jsem si to uvědomila. Neměla jsem tušení jaká střední škola opravdu je. Možná jsem byla děvka. Už jsem nebyla panna a nebyla jsem vdaná. Dělalo to ze mě děvku? Nikdo o mě a Beauovi nevěděl, takže fakt, že mě tak nazývali byla jen narážka.

Vzdychla jsem, rychle zadala svojí kombinaci a otevřela skříňku. Okamžitě jsem byla ráda, že jsem v ní neměla větrací otvory. Nemohla jsem říct co by byli schopní hodit dovnitř. Slyšela jsem za sebou šepot, když jsem si vytahovala knížky na první hodinu. Nikdo se mnou nemluvil ani se za mě nepostavil. Ne že bych to od nich čekala. Tohle byl třetí den vyhýbání se Ashton. Nemohla jsem z toho ve skutečnosti vinit Sawyera, protože se toho neúčastnil. Nezabýval se mnou, ale ani z toho neměl srandu. Všichni ho milovali a chtěli ho bránit. Bylo to jen slovo. Jako bych to vyslovila na hlas, byla jsem ze zadu strčená proti skříňce. Roh dveří mě uhodil z boku do hlavy, z čehož jsem byla trochu omámená. Chytla jsem se vnitřku dvířek a modlila se, abych neodpadla. Ozval se za mnou holčičí smích a já zavřela oči dokud bolest nepolevila.

“Ach proboha. Budeš tu jen tak stát a snášet to?”

Pomalu jsem otočila hlavu a uviděla Kaylu dívat se na mě s podrážděným výrazem.

Chytla mě za ruku a stabilizovala mě.

“Chápu, že si myslí, že si to zasloužíš nebo co, ale začíná to docházen do bodu kdy je to až příliš. Potřebuješ je zastavit, nebo po tobě pořád půjdou. Ukaž zuby, holka.”

Vzala mi knihy z ruky a zavřela skříňku.

“Pojď, vezmu tě ke zdravotnici, protože se motáš a máš v očích zmatený výraz.

Jakmile řekne, že jsi v pohodě můžeš jít na hodinu.”

Byla jsem omámená a zmatená. Proč mi Kayla pomáhala? Byla hlavní

roztleskávačka. Myslela bych si, že bude hlavní vůdce skupiny anti Ashton.

“Opravdu by sis to napřed měla pořádně rozmyslet, než začneš podvádět městskýho prince. Někdo jako Sawyer má spoustu loajálních příznivců. Všechny jsi je pěkně vytočila. Nenávidí tě, protože jsi ho měla tak dlouho a protože jsi mu ublížila. Cítí ze svojí brutality vůči tobě pocit zadostiučinění. Tohle nezmizí přes noc. Bude to trvat celej zatracenej rok.”

Kayla mě vedla chodbou ke kanceláři zdravotní sestry.

“Já vím. Myslela jsem, že je nechám vylít si zlost a brzy se to přežene,” vysvětlila jsem.

Kayla si odfrkla. “To se nestane. Dokud je nezastavíš ty nebo Sawyer. Kde je Beau?

Kdyby nevzal čáru se staženým ocasem, mohl tohle všechno zastavit.”

Chtěla jsem Beaua. Stýskalo se mi po něm. Sáhla jsem dolů a položila ruku na kapsu, abych se ujistila, že dopis, který jsem mu včera v noci napsala je pořád tam.

Rozhodla jsem se ho dát odpoledne Honey. Jen pro případ, že by mu byla schopná vzkaz předat jsem se chtěla ujistit, že ví jak se cítím. Nechtěla jsem, aby byl sám.

“Opravdu jsi to udělala? Myslím, podváděla jsi Sawyera s Beauem? Přijde mi těžko uvěřitelný, že by Beau něco takvýho Sawyerovi udělal. Ale Saw nemluví a Beau je nezvěstný.”

Nechtěla jsem už lhát. Sawyer pravdu znal. Nemusela jsem jeho city šetřit. Lhaní by bylo zapírání Beaua. Nemohla jsem ho zapřít.

“Jo, udělala.”

Kayla se odmlčela a já myslela, že mi hodí knížky na zem, nebo nějak dramaticky zareaguje, ale ona místo toho jen tiše pískla.

“Přiznáváš to. Vau.”

Pokrčila jsem rameny. “Každý to ví. Rozešla jsem se se Sawyerem. Není důvod lhát.”

Kayla nadzdvihla obočí. “Napadá mě jeden důvod ke lhaní. Banda šílenců, kteří si myslí, že musí bránit Sawyera tím, že si z tebe udělají boxovací pytel.”

“Možná, ale nebudu lhát o sobě a Beauovi. On si to nezaslouží. Kromě zničení jejich vztahu se nemám za co stydět.”

Kayla otevřela dveře kanceláře zdravotní sestry. “Jsi opravdu unikátní. Není divu, že se o tebe Vincentovi kluci poprali.”

Kromě ošklivého otisku na boku hlavy jsem neměla žádná další poškození. Nicméně jsem si přála, abych potřebovala aspoň stehy, takže bych měla záminku k odchodu.

Do oběda mi byly knížky z ruky vyražený tolikrát, že jsem to přestala počítat. Kayla se jednou zastavila, aby mi je pomohla sesbírat a znovu mu zašeptala, že potřebuju bodyguarda. Školník mi vyčistil skříňku a zbytku školy bylo vyhrožováno

vyloučením, pokud budou nachytáni při ničení školního majetku. Takže přešli na kruté vzkazy přilepené na dvířka skříňky. Přestala jsem je číst jakmile jsem si uvědomila, že jsou jen další formou trestu.

Sawyer tiše přihlížel jak mi lidé celý den vyráželi knížky z rukou na zem. Když se naše pohledy setkaly potom co jsem očistila svojí skříňku od nejnovějších zpráv, nic neřekl a odešel pryč, usoudila jsem, že ho možná trochu nenávidím. Nebyl ten dokonalý kluk jak jsem si myslela. Možná jsem si ho taky stavěla na piedestal.

Sawyer, kterého jsem znala by jen nestál, zatímco je někdo takhle šikanovaný. Začala jsem vidět jeho další stránku. Byla opravdová a moc se mi nelíbila.

Těšila jsem se až si vezmu podnos, venku se sama najím a užiju si trochu klidu a pohody. V jídelně jsem se postavila do fronty a ignorovala všechny kolem sebe. Mým pravidlem se stalo nenavazovat oční kontakt. Zdálo se, že je to ještě víc dráždí. Tak jsem místo toho praktikovala tunelové vidění. Proto jsem si nejspíš nevšimla koly, než mi jí někdo vylil na hlavu. Vyjekla jsem, když mi po tváři stékal led a kola mě štípala v očích. Stékala mi po tričku a lepila mi vlasy k hlavě. Jídelna vybuchla smíchy. Přede mnou stála Nicole s úsměvem na tváři a prázdnou sklenicí v ruce.

“Hups,” řekla hlasitě, aby jí každý slyšel než se otočila a zamířila k oddanému davu.

Stála jsem tam a uvažovala jak to zvládnout. Kayla řekla, že se přesto musím dostat, ale boj nebyl pro mě. Jen jsem chtěla, aby se Beau vrátil domů. Zvedla jsem ruce, abych si setřela kolu z očí a uhladila nasáklé vlasy z obličeje. Pak, aniž bych komukoli poskytla zadostiučinění z jakékoli reakce jsem zamířila zpátky ke dvojitým dveřím, vedoucím na chodbu. Teď jsem mohla jít domů. Tohle už byla dost dobrá omluva. Dveře se otevřely dřív než jsem se k nim dostala a můj pohled se setkal se Sawyerovým. Modré oči, které jsem kdysi milovala se vytřeštily šokem, když si všiml jak vypadám. Nebyla to jeho vina. Ne tak docela.

“Dovol,” řekla jsem nejzdvořileji jak jsem dokázala, když jsem prošla kolem něj a zamířila ke kanceláři. Neohlédla jsem se, i když jsem na sobě cítila jeho oči. Možná pro něj tohle bude poslední kapka. No, a nebo možná taky ne.

23. Kapitola

BEAU

Drahý Beau,

Chybíš mi. Chybí mi tvůj úsměv. Chybí mi tvůj smích. Chybí mi pohled na to jak vypadáš v džínech. Chybí mi tvůj zlomyslný záblesk v očích, když chystáš něco špatného. Stýská se mi po tobě. Prosím, vrať se domů. Myslím na tebe celé dny i noci.

Už dost postrádám spánek, víš. Včera jsem ležela na střeše a přemýšlela o všech nocích, které jsme tam proleželi a dívali se na hvězdy. Než se život zpackal. Než jsem si vybrala špatného Vincentova kluka.

Sawyer ti odpustí. Myslím, že si uvědomuje, že co jsme spolu měli nebyla láska. Ne opravdová láska. Neznal moje skutečné já a já zjistila, že jsem skutečně neznala jeho.

Věci, které jsem na něm milovala už nejsou. On není ty. Nikdy nebyl. Na druhou stranu, ve městě může být jen jeden zkažený kluk. Myslím, že je to věc pohledu.

Dělám si legraci. Ty nejsi zlý. Máš tolik dobrých vlastností. Obdivuji tě. Kéž by každý viděl toho Beaua co já. Kdyby jen věděli jak jsi ve skutečnosti výjimečný.

Prosím, přijď domů. Už to nemůžu vydržet. Chybíš mi.

Miluji tě,

Ashton

Stýská se jí po mě. Chci se vrátit a vzít jí pryč. Popadnout jí a utéct. Ale ještě jsem nemohl čelit svému strýci s vědomím, že se ani nepokoušel vybudovat si semnou alespoň nějaký vztah. I když jsem chtěl Ashton. Mohla se skrývat se mnou. Kdybych se jí zeptal, nepochybuju, že by šla. Ale už tak jsem jí zatáhl do šílenýho bordelu.

Nemohl jsem jí znovu ublížit. Doma byla v bezpečí. Rodiče jí milovali. Nemohl jsem jí o to připravit. Bylo to důležité. Byl to dar. Něco, co jsem nikdy neměl a k čertu semnou jestli jí to zničím. Místo toho jsem si zapnul telefon a prohlédl si zprávy, které mi poslala, položil jsem si dopis na srdce a zavřel oči. Pro zatím mi to bude muset stačit.

ASHTON

“Neupusť to. Ty zatracený věci stojí majland,” zavolala Honey z kuchyně.

Stála jsem, čistila sklenice a půllitry na pivo a pak je pokládala na polici za barem.

Začala jsem sem chodit každý den po škole, abych přinesla Beauovi dopis a viděla jestli o něm Honey něco neslyšela. Moje časté návštěvy tady se začaly tak prodlužovat, že mě Honey zapojila do práce. S radostí jsem to přijala. Tímhle způsobem jsem mohla mluvit o Beauovi s někým, kdo poslouchal a nemusela jsem být doma, samotná ve svém pokoji.

“Tank mi strhne z výplaty pět dolarů pokaždé když rozbiju sklenici. Je mi sakra jasný, že tyhle věci nestojí pět dolarů za kus,” zabručela a vracela se z kuchyně za bar s dalším odkapávačem plným půllitrů a sklenic.

“Jsem opatrná,” ujistila jsem jí, když jsem pokládala půllitr na bar.

“Dobře. Teď mi znovu řekni o tom kšeftu s tvojí skříňkou,” řekla Honey, když zvedla sklenici a začala jí vedle mě utírat.

“Jen mi na ní přilepují ošklivé vzkazy a dopisy, ve kterých mi vyhrožují a tak. Je to hloupé. Kromě toho jak jsem byla strčená na skříňku, praštila se do hlavy jsem neměla žádné vážné zranění.”

“A ten kretén je nezastavil předtím, aby tě takhle trápili?”

Pokrčila jsem rameny a vzpomínala na Sawyera tiše přihlížejícího z povzdálí.

“Je přesně jako jeho otec. Nevím proč mě to překvapuje. To teda moc nepomůže až se Beau vrátí domů. Až můj kluk zjistí, že je Sawyer nechat tohle ti dělat, bude nehorázně nasranej. Doufala jsem, že až se Beau vrátí, ty dva mezi sebou všechno napraví.”

“Nemám v úmyslu Beauovi o něčem z toho říkat. Nebude vědět co se stalo a doufejme, že jakmile bude zpátky, poleví to. Takže nebude mít důvod být na Sawyera naštvaný.”

Honey si odfrkla a plácla ručníkem o bar.

“Holka, ty jsi s Beauem vyrostla. Měla bys ho znát líp. Není natvrdlej. Krom toho mu to někdo řekne a rozpoutá se peklo.”

Vzdychla jsem a zvedla prázdný odkapávač, abych ho vzala zpátky do kuchyně.

“Vím, že se to dozví, ale chci aby to mezi sebou urovnali. Nikdy si neodpustím, dokud si oni neodpustí mezi sebou.”

Honey kývla. ” Ano, no, já ti radím, aby ses od těch kluků držela dál. Já vím, že si myslíš, že mýho chlapce miluješ, ale Vincentovi kluci jsou potížisti. Oba. Mají problémy o kterých nevíš a potřebují čas. Jenom jim pleteš hlavu. No a pak utíkají, když jde do tuhého. Beau je toho příkladem. Kde je, zatímco s tebou tu zacházejí jako bys měla na čele vytetovaný šarlatový písmeno? A Sawyer není o moc lepší. Nechal holku, aby na sebe za všechno vzala vinu a neřekl ani slovo. Miluju svýho kluka, ale on není typ chlapa, se kterým by sis měla plánovat budoucnost. Potřebuješ jít dál, děvče. Najít si někoho jehož příjmení není Vincent.”

Co se ze mě v posledních dnech stala osoba na černý listině, rozhodla jsem se, že je v mým nejlepším zájmu nosit si tašku s obědem a schovávat se na jídlo v knihově.

Tímhle způsobem jsem byla dost daleko od Nicole a jejího pití, abych zůstala pěkně v suchu. Nikdo si zdá se nevšiml mojí nepřítomnosti, nebo se o to nikdo nestaral. Pět minut před zvoněním jsem si strčila tašku s obědem do batohu a zamířila ke skříňce.

Vzkazů neubývalo, což nebylo překvapení. Zařídila jsem si to tak, abych ke svojí skříňce nemusela chodit kromě rána a před odchodem domů. Prostě jsem si svoje knížky nosila celý den v batohu. Záda mě z té váhy bolely, ale nebyla jsem nadšená myšlenkou otočit se zády k plné chodbě lidí, kteří mě nenávidí. Modřiny na levém rameni od batohu nebyly nic proti strčení obličejem na dvířka skříňky.

“Princezna klesla pěkně hluboko, když se schovává během oběda,” přivítal mě Nicolin pobavený hlas, když jsem se plížila ke skříňce. Pomalu jsem zvedla oči, abych se setkala s jejím pobaveným pohledem. Nebyla jsem si jistá proč mě tak zarytě nenávidí. Nemyslela si snad, že už jsem za svoje hříchy vůči ní zaplatila dost?

Stála přímo mezi mnou a mojí skříňkou. Projít kolem ní by bylo hloupé. Místo toho jsem čekala až řekne cokoli mi sem přišla říct.

“Jaký je to pocti být největší odpad, hm?”

Kousla jsem se do jazyka, abych neodpověděla, protože jsem věděla, že přesně to chce. Ve rvačce by mi mohla rozbít obličej. Krom toho jsem jí nechtěla dopřát zadostiučinění z pohledu na to jaký na mě mají její slova vliv.

“Neignoruj mě,” ušklíbla se a udělala krok ke mně. Uklidnila jsem se. Čirá nenávist svítící jí v očích byla varováním, abych našlapovala opatrně.

“Jen chci ke svojí skříňce a pak půjdu. Nesnažím se vyvolávat problémy.”

Nicole se zachechtala jako nějaká vyšinutá čarodějnice. “Ty už jsi problémy způsobila, děvko.” Zvedla ruku a zatáhla mě za vlasy až mi z náhlé bolesti vytryskly slzy z očí. “Myslíš si, že jsi tak dokonalá a pěkná, že si můžeš vzít cokoli chceš. No, mam pro tebe novinku děvče, nemůžeš si brát co je moje.”

Nikole překonala vzdálenost mezi námi a v jednom rychlém pohybu mě strčila do hrudi a poslala mě přímo zadkem na podlahu. Skvělý. Dostala jsem se do rvačky na školní chodbě a to jsem ani nic neudělala. Bylo to to poslední co jsem potřepala.

Rodiče budou zuřit jestli mě dočasně vyloučí. Vstávání se zdálo zbytečný. Držela jsem sklopenou hlavu a čekala co se stane dál. Netrvalo to dlouho. Z ramene mi byl stržený batoh a knihy se mi začaly sypat na hlavu. Přikrčila jsem se a přiškrceně zakňučela, když mi na hlavu dopadaly těžké učebnice, které jsem celý den nosila kolem.

“To stačí. Pohyb.” Sawyerův hlas umlčel smích a povídání poletující chodbou.

“Nech jí na pokoji, Nicole. Svoje účty máš s Beauem. Ne s Ashton. Nechci vidět, že se jí znovu dotkneš. A tohle platí pro všechny z vás. Stáhněte se. Nikdo tady neví co se stalo a taky do toho nikomu nic není. Přestaňte se chovat jako banda debilů a nechte jí na pokoji.”

Všude kolem mě se šouraly kroky a smích se změnil v tichý šeptot, když dav dělal přesně to co Sawyer nařídil. Panující princ promluvil. Trvalo mu to týden, ale konečně to skončil. Před obličejem se mi objevila jeho ruka a já na ní chvíli zírala než jsem jí začala ignorovat a sama vstala. Nepodívala jsem se mu do očí a ani jsem mu nepoděkovala. Jeho zásah byl trochu opožděný, takže můj případný vděk už vypršel.

Začala jsem sbírat rozházené knihy.

“Hodláš mě vzít vůbec na vědomí?” zeptal se Sawyer, když zvedl batoh a otevřel ho.

Pokrčila jsem rameny a stěží se na něj podívala, když jsem strčila knížky do otevřeného batohu.

“Můžeš si za to sama víš.”

To byla poslední kapka. Byl ze mě boxovací pytel dlouhých pět dní. Vytrhla jsem mu batoh z rukou a podívala se do těch modrých očí, které mi kdysi připadaly nádherné.

Teď se mi zdály bledé a nudné.

“Nikdo si nezaslouží čím jsem si prošla. Možná si zasloužím tvůj vztek, ale nezasloužím si hněv celý školy. Nic jsem jim neudělala. Takže mi odpusť jestli to vidím tak, že jsem si prošla týdnem nezasloužený šikany.”

Otočila jsem se a zamířila ke dveřím. Pro dnešek jsem skončila.

“Ashton počkej.” Sawyer za mnou doběhl a chytil mě za ruku.

“Prosím, počkej. Vyslechni mě.”

“Co?” odsekla jsem, nečekajíc až mi znemožní útěk.

“Potřebuju ti něco říct. Jen mě vyslechni prosím.”

Přikývla jsem, ale pohled jsem držela přilepený na dveřích, tak zoufale jsem chtěla utéct ven.

“Mýlil jsem se. Nechat je ti dělat tyhle věci celý týden a nic neříct bylo hrozné. Mrzí mě to. Opravdu. Byla to moje obrana, jsem zraněný, Ash. Nejenže jsem ztratil tebe, taky jsem ztratil svýho nejlepšího přítele. Bratrance … bratra. Všechno se najednou podělalo a já to nezvládl. Říkal jsem si, že si to zasloužíš, že si máš vybojovat svoje bitvy sama. Myslím, že jsem čekal až uvidím tu malou ohnivou kouli, kterou si pamatuju z dětství. Pokud bych jí uviděl, pak bych líp porozuměl proč jsi se obrátila k Beauovi. Ale ty jsi dál reagovala jako moje Ashton. Nikdy jsi nebojovala zpátky, nebo se nemstila. Jen jsi to snášela. A bože, to tolik bolelo. Oni ti ubližovali. Holce, kterou jsem miloval celý svůj život. Chtěl jsem vyskočit a ochránit tě, ale představa jak se Beau dotýká tvých rtů a tvůj pohled jako bys ho chtěla sníst mi pokaždé probleskl v hlavě a já se zase celý rozzuřil.” Povzdychl a jeho sevření na mojí ruce odpadlo.

“Miluju tě. A taky znám tvoje pravé já. Myslíš si že ne, ale jak snadno jsi zapomněla, že jsem to byl já, kdo tě tahal z maléru znova a znova, když jsme byli děti. Nežádal jsem za přítelkyni dokonalou Ashton, když nám bylo čtrnáct. Žádal jsem jedinou Ashton, kterou jsem znal. Změnila jsi se sama od sebe. Nebudu lhát. Byl jsem hrdý na děvče, kterým jsi se stala. Můj svět byl kompletní. Měl jsem perfektní rodinu, perfektní holku, perfektní budoucnost. Dovolil jsem si zapomenout na holku, kterou jsi byla. Beau na ní nezapomněl.”

Polkla jsem knedlík v krku. Tohle byla konverzace, kterou jsme měli mít hned jak se Sawyer v létě vrátil domů. Místo toho jsem utíkala před pravdou.

“Nikdy jsem ti nechtěla ublížit,” odpověděla jsem, když jsem se dívala dolů na svoje tenisky.

“Ale ublížilas.”

24. Kapitola

Jediná, jednoduchá odpověď byla jako by mi někdo dal pěstí do žaludku.

“Vím, že mě nenávidíš. Nemám ti to za zlý. Ale Beau. Beau tě potřebuje. Prosím, nesmíš ho taky nenávidět.”

Konečně jsem zvedla oči, abych se setkala s jeho pohledem. Zamračil se a pomalu zavrtěl hlavou. “Necítím k tobě nenávist, Ash. A ani k Beauovi. Přeju si, aby se vrátil.

Když jsem v neděli odešel z baru, neuvědomoval jsem si, že uteče. Mělo mě to napadnout, ale byla jsi tu ty a já věděl, že by tě nechtěl opustit.”

“On tě miluje. Ublížil ti a nemůže tomu čelit.”

Smutný úsměv mu zvedl koutky úst. “Ne, Ash. Kvůli tomu neodešel.”

Sawyer se ohlédl do teď už prázdné chodby. Měli jsme zpoždění na hodinu, ale bylo mi to jedno. Tak jako tak jsem měla v úmyslu jít domů.

“Pojď. Musím ti něco říct,” řekl Sawyer, když ke mně znovu obrátil pozornost.

Šla jsem za ním ven do jeho auta. Bylo zvláštní nastupovat dovnitř aniž by mi otevřel dveře a pomohl mi na sedadlo. Ale tak nějak to bylo správně. Takhle to mělo být celou dobu. Sawyer vyjel z parkoviště a stočil auto na jih.

Zřejmě jsme na tenhle rozhovor mířili ven z města.

“V neděli jsem šel za Beauem. Věděl jsem, že ho najdu v baru na kulečníku. Tam se vždycky chodí uklidnit. Když jsem tam dorazil řekli jsme si pár věcí a dali si pár ran,” Sawyer se po mě podíval a ušklíbl se. “Rád bych řekl, že Beau vypadal hůř, ale oba víme, že bych lhal. Možná můžu děla ramena když jde o fotbal, ale on by mě vždycky porazil, když přijde na rozdávání ran. Fakt je, že mi mohl ublížit mnohem víc. Většinu času strávil blokováním mých úderů.” Sawyer se odmlčel a frustrovaně si povzdychl.

Neviděla jsem je se poprat co nám bylo deset a Sawyer obvinil Beaua, že je průšvihář a pak řekl, že mě stáhne ke dnu sebou. To odpoledne rozdával rány taky Beau.

Sawyer skončil s vyraženým zubem. Naštěstí to byl mléčný zub a potřeboval ven.

“Byla tam teta Honey. Byli jsme tam jen my tři. Snažila se rvačku zarazit, ale neposlouchali jsme jí. Chtěl jsem vidět Beauovu krev. Oba jste to popřeli, ale já věděl, že tě líbal. Do háje s tím, věděl jsem, že jste nejspíš dělali mnohem víc.

Nenáviděl jsem představu, že jsem tě nakonec ztratil kvůli němu. To bylo něco, čeho jsem se vždycky děsil. Dokonce i když jste spolu vy dva moc nemluvili, sledoval tě a když sis myslela, že tě nikdo nevidí, sledovala jsi ho. Nejsem kompletní idiot.”

“Nikdy jsem si nemyslela, že jsi, Sawyere. Lhala jsem o Beauovi v naději, že zachráníš svůj vztah s ním. Plně jsem se rozhodla nechat vás oba jít.”

Sawyer se zasmál, ale humor mu nedosáhl k očím. “Opravdu si myslíš, že tě Beau nechá jen tak odejít? Ne v tomhle životě.”

“On tě miluje,” hádala jsem se.

“Já vím. Ale tebe miluje víc.”

Začala jsem vrtět hlavou.

“Ash, Beau by mě nezradil pokud by do tebe nebyl po uši zamilovanej. Není třeba to popírat.”

“Dobře,” souhlasila jsem. Možná měl pravdu. Chtěla jsem aby měl. “Co si mi chtěl říct, Sawyere?”

Sawyer zajel na opuštěné parkoviště a vypnul motor. Trpělivě jsem čekala až si utřídí myšlenky. Po parkovišti ve větru tančil igelitový sáček a já ho sledovala a uvažovala, že vím naprosto přesně jaký to je pocit. Byl na cestě, kterou nemohl ovládat. Tak jako já.

“Ash, Beau není můj bratranec. On je můj … je můj bratr.”

Seděla jsem a vstřebávala slova. Myslí to jako metaforu? Chci tím říct, už jsem věděla dávno, že bere Beaua jako bratra.

“Nerozumím,” podařilo se mi nakonec odpovědět.

“Abych byl upřímný, sám se tomu pořád pokouším porozumět.” Sawyer se posunul na sedadle a otočil se čelem ke mně. “Když jsme na sebe v neděli křičeli a říkali si věci, který jsem nemysleli vážně, nebo je přinejmenším nemohli vzít později zpět, Honey nás informovala, že můj táta není jen můj táta. Ale taky Beauovo.”

“Cože?”

“Honey byla tátova středoškolská láska. Pak odešel na vysokou a v prvním ročníku práv poznal mojí mámu. Byla to dcera jednoho z profesorů. Zamiloval se do ní a oženil se s ní. Jakmile absolvoval a přestěhoval se zpět do Grove, aby si tu otevřel praxi, zašel do baru kolem baru. Honey tam byla taky, pekelně se nosila a zřejmě lámala srdce. Ona a strejda Mack se spolu bavili a dostávali se společně do malérů.

Takže když otěhotněla s Beauem a vzala si Macka všichni si mysleli, že je Mackovo.

Moje máma otěhotněla stejný rok se mnou. Neměla o Beauovi ani tušení dokud jsem se táty v neděli nezeptal přímo před ní. Táta a Honey se dali dohromady jeden večer v baru potom co se táta s mámou pohádali kvůli tomu, že utrácí příliš mnoho peněz za nábytek. Vypili hodně panáků tequili a táta říká, že jediné co si z toho pamatuje je jak se druhý den ráno probudil v Honeyně posteli. O šest týdnů zaklepala na jeho dveře a prohlašovala, že je těhotná. Nevěřil jí, nebo při nejmenší nevěřil, že je dítě jeho.

Takže si jí Mack vzal. On jí věřil. Jakmile se Beau narodil, strejda hrozil tátovi, že jestli nebude souhlasit s testy otcovství, řekne mámě o jeho noci s Honey. Táta přijal.

Beau byl jeho. Strýček Mack řekl, že ho vychová jako vlastního. Byl do Honey zamilovaný už od střední školy. Co bylo dál už víš. Zemřel. Honey byla nehorší matka na zemi a Beau se o sebe musel starat sám.”

Seděla jsem a dívala se z okýnka, neschopná se na Sawyera podívat. Jak mohl jeho táta udělat něco takového? Věděl jak moc Beau trpěl. Opřela jsem si čelo o studené sklo a zavřela oči. Slzy se protlačily ven a stekly mi po tvářích. Není divu, že Beau opustil město. Bylo už tak dost zlé, že se cítil nechtěný matkou. Teď se musel vyrovnat s tím, že byl nechtěný i otcem. Mack Vincent byl jen jeho strejda. Jediné dobré vzpomínky, které měl na stabilní život byly s Mackem.

“Beau neodešel kvůli tobě, Ash. Jen potřebuje čas se s tím srovnat.”

“Kde je?” zeptala jsem se, když mi vzlyk otřásl hrudí.

“Kéž bych to věděl.”

Sawyer už nic neřekl. Nastartoval auto a v tichu jsme zamířili zpátky do města.

Věděla jsem, že bych měla něco říct, ale nenacházela jsem slova.

Ne pro tohle.

Sawyer zajel vedle mojí Jetty a já se na něj konečně podívala.

“Mrzí mě to. Vím, že tohle je těžký i pro tebe. Chápu proč si celý týden neřekl nic na to co se mi dělo. Měl jsi v hlavě větší problémy než trochu školního obtěžování.”

Natáhla jsem se a stiskla mu ruku. “Děkuju, Sawyere. Žes mi to řekl. Za to žes byl přítel. Za všechno.”

Za koutky úst mu zatahal úsměv. “Není omluva pro to jak jsem s tebou tenhle týden zacházel, ale děkuju za snahu mě z toho dostat.”

“Teď to chápu. To stačí.”

Přikývl, pustila jsem mu ruku a vyskočila z auta. Tohle bylo naše uzavření. Místo v mé hrudi převzala bolest za Beaua. Sawyer byl teď oficiálně za mnou. Byl moje minulost. Kdybych tak jen mohla najít svojí budoucnost.

25. Kapitola

Honey vylétla hlava vzhůru jakmile jsem vstoupila do baru. Nechala jsem za sebou zabouchnout dveře, zatímco jsem si prohlížela ženu, která celý život lhala svému synovi o tom kdo je. Během uplynulého týdne jsem začínala mít Honey ráda.

Nesouhlasila sem s jejími rodičovskými metodami, ale věděla jsem, že Beaua miluje a to stačilo. Teď jsem v jejích očích chtěla vidět lítost. Něco mi říkalo, že ví jak špatně si sním vedla.

“Přestaň na mě civět jako bych byla zatracenej vědeckém experiment. Co máš dneska za problém?” řekla Honey, když obešla bar a vracela mi pohled. Snažila se rozhodnout co vím. Mohla jsem vidět její posuzující oči.

“Proč jste mi neřekla skutečný důvod Beauova odchodu? Nechala jste mě věřit, že jsem to byla já a Sawyer co ho dohnalo k útěku.”

Zdvihla jedno tmavé obočí a vzdychla. “Hádám, že se Sawyer rozhodl podělit se s tebou o dobrý zprávy.”

“Nepovažuju celoživotní lhaní Beauovi za dobrý zprávy.”

Honey si vytáhla barovou stoličku, sedla si na ní a protočila na mě oči jako bych byla zbytečně melodramatická. “Co jsi sem přišla dělat, Ashton? Nadávat mi. Obviňovat mě. Soudit mě. Do toho. Ne že bych na to nebyla zvyklá. Ale ujisti se, že se zastavíš u svýho bejvalýho doma a vyčiníš stejně i Beauovo taťkovi, když už v tom budeš.

Protože děvčátko, na tango jsou potřeba dva.”

“Nejsem tu, abych vás soudila a ani nic dalšího z těchle věcí. Jsem tu protože si dělám starosti o Beaua. Kéž byste mi to řekla. Nepřestala bych ho hledat.”

“Nebyl to můj příběh, abych to řekla. Jakmile jsem to řekla těm klukům stal se z toho jejich příběh. Když budou chtít, aby to někdo věděl je to jejich rozhodnutí. Ne moje.

Proč ztrácet čas hledáním někoho, kdo nechce být nalezený, hm? To není moc dobrý.”

Popošla jsem a sedla si na prázdnou stoličku vedle ní. Honey měla celou dobu vědět, že se Beau neschovává před problémy. Neutekl. Vypořádával se s životní bombou, která na něj byla hozena.

“Proč jste mě nechala věřit, že utekl ode mě? Od Sawyera?” zeptala jsem se a studovala její tvář po jakékoli stopě lítosti.

“Protože to tak bylo lepší. Nikdy nebudeš ničím jiným než zdí stojící mezi nimi a právě teď potřebují jeden druhého. Víc než kdy jindy. Možná jsem nebyla

nejideálnější rodič, ale svého chlapce miluju. Vím, že potřebuje svého bratra. Ty jsi hodná a upřímná. Mám tě ráda. Opravdu mám. Vůbec nejsi taková jak jsem si myslela. Ale taky pro tyhle dva kluky nejsi dobrá. Potřebují tě mimo svůj život, takže se budou moct pohnout dál a najít způsob jak se s tímhle vyrovnat.”

Měla pravdu. Vždycky budu jediná věc stojící mezi nimi, aby kdy napravili svůj vztah. Milovala jsem Beaua. Milovala jsem ho dost na to, abych ho nechala jít.

“Máte pravdu,” odpověděla jsem.

Honey se natáhla a láskyplně mě poplácala po ruce. “Jsi dobrý děvče s opravdu velkým srdcem. Tvoje máma tě dobře vychovala. Jsem vděčná, že měl Beau tvojí lásku. Mám dobrý pocit z toho, že ho někdo jako ty mohl milovat. Děkuju.”

Vstala jsem a objala Honey kolem ramen. Ztuhla, pak se uvolnila a pomalu mě objala zpátky. Přemýšlela jsem jestli jí někdy někdo objal. Naposledy jsem jí stiskla než jsem jí pustila.

“Děkuju, že jste se mě tenhle týden ujala,” řekla jsem skrz slzy ucpávající mi krk. Její oříškové oči byly zamlžené, když mi věnovala smutní úsměv.

“Užila sem si tvojí společnost.”

Než se ze mě stalo vzlykající děcko, otočila jsem se a zamířila ke dveřím.

“Je zpátky ve městě. Jen abys věděla. Dala jsem mu tvoje dopisy.”

Stiskla jsem mosaznou kliku dveří a dívala se na starou dřevěnou podlahu. Musela jsem ho nechat jít. Ptát se kde je a jak dlouho je zpátky by jen zhoršilo bolest. S

každým kouskem vůle v těle jsem otočila klikou a zatlačila na dveře. Bylo na čase jít domů.

Po zaklepání na dveře okamžitě následovalo, “Ashton, zlato, jsi tam?” Podívala jsem se na hodiny na nočním stolku. Bylo po osmé hodině. Táta právě přišel domů, což bylo neobvyklé.

“Ano,” odpověděla jsem. Otevřel dveře a vešel do pokoje. Vrásky na tváři vypovídaly o tom, že někde strávil velmi stresující večer.

“Jsi v pořádku?” zeptala jsem se a vzpomínala na to kdy naposledy rodiče přišli rozrušení do mého pokoje.

“Ano, jsem v pořádku. Jen jsem si s tebou chtěl o něčem promluvit,” odpověděl a posadil se na fialovou židli naproti posteli. Bylo jasné, že půjde o dlouhý rozhovor.

Nikdy si tady nesedal.

“Dobře,” ozvala jsem se. Jeho zvláštní chování mě znervózňovalo.

“Ty a Sawyer jste se rozešli,” řekl to jako prohlášení, ne jako otázku.

Jen jsem na to přikývla.

“Mluvila jsi s ním později o něčem? Možná o něčem týkající se jeho rodiny?”

Jak to táta věděl? Ledaže …

“Ano. Vlastně zrovna dneska,” odpověděla jsem a čekala na další otázku.

Táta si odkašlal, naklonil se a opřel se lokty o kolena. “Co ti řekl?”

Zamračení a pozdní příchod znamenalo jen jediné. Táta měl dnes večer poradenství.

“Řekl mi něco o Beauovi.” Nehodlala jsem tátovi říkat Beauovo tajemství, jestli jsem se mýlila a táta právě nestrávil hodinu se Sawyerem a jeho rodiči.

“Řekl ti kdo je Beauuv otec?”

Pomalu jsem přikývla, neochotná prozradit víc.

Táta si povzdychl a opřel se o židli.

“Sawyer a jeho matka se semnou dnes večer setkali. Nevyrovnávají se s touhle zprávou dobře. Ale já si dělal starosti o Beaua. On je ten, o kterého cítím největší obavy. Víš kde je?”

Zavrtěla jsem hlavou.

“Pověděla by jsi mi to, kdybys to věděla? Protože si opravdu myslím, že si potřebuje s někým promluvit. Utéct a skrývat se pro něj není zdravé, Ashton.”

“Ne, tati. Beau mi nevolal, ani za mnou od nedělního rána nebyl. Ale …j e zpátky.

Honey říkala, že se vrátil do města. Viděl se s ní.” Táta přikývl a promnul si tváře, oči zamračené. Chtěl Beauovi pomoct. Myšlenka na to jak táta pomáhá Beauovi mě zahřála. Chtěla jsem vstát a rozhodit kolem něj ruce, ale zůstala jsem na místě. Beau jeho pomoc chtít nebude. Ačkoli tohle jsem mu neřekla.

“Je na tebe naštvaný?”

Zavrtěla jsem hlavou, ale pak jsem se zarazila. Nebyla jsem si jistá jestli je nebo ne.

Nevyhledal mě. Nezavolal ani mi nenapsal. Možná na mě byl naštvaný. Možná všeho litoval.

“Chci se ti omluvit za věci, které jsem o něm řekl po Granině rozloučení. Mýlil jsem se. Neznám ho. Sawyer mi to dnes večer trochu osvětlil. Beau měl těžkou výchovu, ale překonal tolik věcí. Nespravedlivě jsem ho soudil. Když za tebou přišel na Granině rozloučení a dovedl tě dopředu, překvapil mě. Nehodilo se to ke člověku, za kterého jsem ho považoval. Zlé sémě nedělá něco tak ohleduplného pro někoho jiného. Ale děsilo mě to. Beau byl syn potížisty. Znal jsem Macka Vincenta ze školy a nebylo s ním nic jiného než problémy. To jsem pro tebe nechtěl. Bylo jisté, že ho krev jeho otce nějak ovlivnila. Místo toho má v žilách krev nejctihodnějšího občana z města. A než aby se postaral o to co je jeho, popřel vlastního syna. Mack toho chlapce miloval. Pamatuji si jak jsem ho s Beauem sledoval a byl jsem ohromen laskavostí, kterou ke svému synovi choval. Fakt, že Beau nebyl ani jeho a on to věděl, mi znovu ukazuje jak moc se mýlím. Mýlil jsem se. Bible nám říká, abychom nesoudili a přesto jsem to dělal. Omlouvám se, že jsem ti nevěřil. Viděla jsi v Beauovi dobro, která jsem odmítal uznat.”

Tentokrát jsem stala z postele a přešla k tatínkovi. Beze slova jsem si mu sedla na klín a položila mu hlavu na rameno způsobem jak jsem to dělala jako malá holka.

“To je dobrý, tati. Vím, že jsi to myslel dobře. Snažil ses mě chránit. Ale měl jsi pravdu. Beau je výjimečný. Nějak, to že byl zanedbávaný mu nevzalo dobrého ducha uvnitř. Kdybys ho znal. Miloval bys ho. Je těžké si ho nezamilovat.”

“Ty ho miluješ?”

“Ano a protože ho miluju, nechám ho jít. Nemůže být se mnou a zároveň zachránit svůj vztah se Sawyerem. Vždycky bych byla připomínka jeho zrady. Chápu to.”

Táta mi hladil ruku a objal mě.

“Nechci tě vidět raněnou, ale máš pravdu. Nevidím jinou cestu. Tihle dva chlapci toho mají tolik k napravení. Potřebují se navzájem.”

“Já vím.”

“Ale pořád to bolí,” odpověděl táta.

“Ano, pořád to bolí.”

26. Kapitola

Celou noc jsem spala s mobilem pevně sevřeným v ruce. Jen pro případ, že by mi Beau napsal nebo zavolal. Ano, nechala jsem ho jít, ale to neznamená, že si o něj nedělám starosti. Kdybych tak aspoň věděla, že je doma ve svojí posteli.

Dnes jsem prošla chodbou aniž bych se bála, že mě někdo strčí na zeď. Posmívání přestalo. Bylo to jako by se všichni zaměřili na něco jiného. Už jsem nebyla středem pozornosti. Díky bohu. Otočila jsem se směrem ke skříňce a zpomalila kroky, když se mi oči zastavily na bolestně známém těle stojícím před mojí skříňkou. Srdce se mi rozbušilo jen při pohledu na něj. Teď jsem mohla otevřeně obdivovat jeho zadek v džínech. Úsměv se mi dotkl rtů, ale rychle zase spadl, jakmile jsem si uvědomila co dělal.

Beau strhával vzkazy přilepené na dvířkách z předchozího dne. Už mě unavovalo je sundávat a po mém včerejším rozhovoru se Sawyerem jsem na ně úplně zapomněla. I když jsem mu neviděla do obličeje, poznala jsem jeho naštvaný postoj, když odtrhával každý vzkaz a hodil ho na zem. Opravdu zrovna zavrčel? Vydala jsem se k němu pomalým a opatrným krokem. Napětí v ramenou mě varovalo, abych nedělala žádné nečekané pohyby. Byl napjatý jako luk a připravený vyletět.

“Beau,” řekla jsem tiše jeho jméno než jsem se natáhla a dotkla se jeho paže. Poslední utržený lístek vypadl z jeho ruky na zem. Nepodíval se na mě. Místo toho pevně zavřel oči. Tik v jeho čelisti dělal jeho ostré, dokonalé rysy ještě intenzivnější.

“To je v pořádku. Ty vzkazy mi nevadí,” ujistila jsem ho, chtěla jsem něco říct.

Cokoli, co by zmírnilo jeho vztek.

“On jim tohle dovolil. Zabiju ho.” Ta slova byla tak hustě protkaná zuřivostí, že jsem se začínala bát o Sawyerovo bezpečí, znova.

“Ne, řekl jim ať přestanou,” ujistila jsem ho a přistoupila k němu.

Beau konečně otevřel oči a otočil hlavu. Jeho oříškové oči tak plné emocí studovaly moji tvář.

“Kdy? Protože je sakra jasný, že nepřestali.”

Sklouzla jsem rukou dolů po jeho paži a propletla si s ním prsty.

“Netrápí mě to. Opravdu. Je mi to jedno.”

Beau zavrčel a praštil pěstí do skříňky.

“Ale mě to není jedno. Nikdo s tebou nebude takhle mluvit. Nikdo, Ash,” otočil se a zamračil se na chodbu plnou studentů. “NIKDO,” zakřičel. Vytáhl ruku z mojí a dav se rozestoupil, když si razil cestu pryč. Šel najít Sawyera. V duchu jsem se modlila, aby ho nechal naživu.

Zvědavé oči sledovaly Beauova vzdalující se zadá, pak sklouzly ke mně. Už nebudou žádné další vzkazy. Beau byl zpátky a bylo jasný, že právě vyděsil každého studenta.

Malé kousky papíru pod mýma nohama byly vše co zbylo z mého týdne školního odpadlíka. Sklonila jsem se a sbírala vzkazy. Přede mnou se zastavil pár odřených bot a vedle mě se sklonil Jerrod.

“Pomůžu ti. Nemyslím si, že měl Beau v úmyslu, abys to uklízela.”

Usmála jsem se na něj. Sledoval co se celý týden dělo z povzdálí bez jediného slova.

Věděla jsem, že teď pomáhá jen protože se snažil najít nějakou spásnou milost v Beauových očích.

“Nechci, aby to musela dělat uklizečka. Není to její chyba.”

“On Sawyera zabije jestli zjistí, že tohle bylo to nejmenší co se ti tenhle týden stalo.”

Vzdychla jsem, měl pravdu. Jestli tohle Beaua rozzuřilo, pak to lakové grafity a colový incident pošlou do zaslepeného vzteku.

“Modlím se, aby mu to nikdo neřekl.”

Jerrod se odmlčel a chvíli si mě prohlížel. Mohla jsem říct, že se pokouší rozhodnout jestli to co jsem řekla myslím vážně.

“Nechceš pomstu?”

Zavrtěla jsem hlavou a vstala, obě ruce plné papírků.

“Ne, nechci se mstít. Pokud byl tenhle týden to, co pomohlo Sawyerovi se se vším vyrovnat, pak to stálo za to. Beau to ale tímhle způsobem nikdy neuvidí.”

“Nakonec se bude obviňovat, že tě tu nechal.”

Upustila jsme papírky do koše a oprášila si ruce o džíny než jsem se otočila čelem k Jerrodovi.

“Měl svoje důvody. Oba se Sawyerem to víme.”

“Takže jste se Sawyerem v pohodě?”

Trochu jsem se zasmála. Sawyer a já nikdy nebudeme kompletně vyléčení. Pod tímhle mostem bylo příliš mnoho špatné vody.

“Tak v pohodě jak jen to teď jde.”

Jerrod kývl porozuměním.

“A Beau?” zeptal se a vypadal nejistě, zda to nebylo příliš osobní.

“Beau a já jsme přátelé.” To bylo vše co potřeboval vědět.

Jerrod přikývl a posunul si batoh výš na rameno.

“Omlouvám se za tenhle týden. Měl jsem něco říct. Čekal jsem až zakročí Sawyer.”

“Bez obav. Už je po všem.”

“Beau je zpátky,” souhlasil, pak se s posledním omluvným úsměvem otočil a odešel.

Stála jsem před jídelnou a studovala dvojité dveře. Beau se dnes ukázal na literatuře, ale sedl si na druhou stranu třídy a ani jednou se nepodíval mým směrem. Vím to, protože jsem ho sledovala celou hodinu a půl. Sawyer nepřišel na fyziku. Na skříňce už jsem neměla žádné další vzkazy a celé odpoledne uběhlo bez jediného

sarkastického komentáře nebo něčí nohy nastavené mezi batohy v uličce. Jen pár lidí se mnou opravdu promluvilo. Bylo to jakoby si nebyli jistí, jak se ke mně chovat.

Beau mě ignoroval. Bylo nemožné to přehlédnout. V určitém bodě se všichni uklidní a nějaká statečná duše otestuje vody. Opravdu jsem nechtěla, aby se to stalo během oběda. Měla jsem oběd zabalený a knihovna byla o patro výš, prázdná.

“Jdeš dovnitř?”

Otočila jsem se a uviděla za sebou stát Kaylu s rukou na dveřích. Tepová frekvence se mi zvýšila a rozhodla jsem se, že ne. Nebyla jsem připravená čelit davu uvnitř.

Zavrtěla jsem hlavou. “Myslím, že ne.”

“Proč? Po Beauově ranním výstupu ti nikdo nezkřiví vlásek na hlavě.”

Nebyla jsem na to ještě připravená.

“Co se děje?” Beauův hlas mě polekal, otočila jsem se a uviděla ho stát za sebou s teritoriálním leskem v očích.

“Nic,” zajíkla jsem se a rychle prošla kolem něj.

Natáhl ruku a chytil mě za paži, jemně, ale dostatečně pevně, že jsem byla nucena zastavit.

“Kam jdeš, jídelna je tudy.”

“Do knihovny. Od doby co jí Nicole vylila na hlavu colu před celou jídelnou se s obědem schovává v knihovně.” V Kaylině hlase bylo jasné potěšení, když mluvila o tom co Nicole udělala. Věděla jsem, že to Beauovi neřekla kvůli mně. Řekla mu kvůli jeho reakci. Oheň, který mu zaplál v očích jí vyvolala obrovský úsměv na tváři, pak se otočila a zamířila dovnitř jídelny.

“Nebudeš se schovávat v zatracený knihovně, Ash. Jestli se na tebe někdo jen špatně podívá, postarám se o to.” Beau se na mě poprvé od rána podíval. Slunila jsem se v té malé troše pozornosti. Byla jsem ubohá.

“Dobře,” odpověděla jsem. Říct mu ne bylo nemožné. Natáhl se kolem mě a otevřel dveře. “Jdeme.”

Vešla jsem před ním a celá místnost upadla do ticha. Tohle bylo možná ještě horší než smích a posměšky.

“Potřebuješ něco ve frontě?” zeptal se Beau a vzal mě za loket. Zavrtěla jsem hlavou a prohlížela si dav po jakékoli stopě po Sawyerovi.

“Kde je Sawyer?” zašeptala jsem, když jsem ho nikde neviděla.

“Doma. Má otřes mozku.” Ztuhla jsem a zírala na něj.

“Cože?” zděsila jsem se.

Beau se ještě víc zamračil. “Neměl je nechat tě obtěžovat. Byla to jeho chyba. On to ví … teď už.”

“Beau,” zasyčela jsem a vytrhla loket z jeho sevření. Tohle byl důvod proč jsem nemohla mít co jsem chtěla. Kvůli mně se Beau způsobil svému bratranci … NE.

Svému bratrovi otřes mozku. Nemohla jsem dovolit, aby se tohle dělo. “Proč jsi to udělal? Je v pořádku?”

“Je v pohodě. Můžeš ho jít po škole zkontrolovat,” odmlčel se a zaťal zuby. “Ne, to beru zpátky. Musíš se od něj držet dál. Nejsem si jistý jestli dokážu zvládnout, že si o něj právě teď děláš starosti. Potřebuju čas.”

“Beau. Já.”

“Jdi si sednout s Kaylou. Mává na tebe. Jsi v bezpečí, Ash.”

Otočil se a nechal mě tam stát, dívajíc se na něj jak mizí na vzdálenou stranu jídelny.

27. Kapitola

Napadlo mě, že co Beau neví, to mu neublíží. Hodiny jsem seděla ve svém pokoji a prodiskutovávala jestli jít zkontrolovat Sawyera. Nakonec ze mě moje svědomí dostalo to nejlepší a vydala jsem se na cestu. Čelit jeho mámě nebylo na seznamu věcí, které jsem chtěla dělat. Tenhle rok a možná nikdy. Minula jsem jeho příjezdovou cestu a odbočila na prašnou cestu vedoucí k doupěti.

Jakmile jsem se tam dostala, zaparkovala jsem auto a poslala Sawyerovi textovku, abych mu dala vědět, že jsem ho přijela zkontrolovat. Jestli mě chce vidět, může.

Zatímco jsem na něj čekala, uvažovala jsem jak si naše nejoblíbenější místo z dětství naposledy užít. Vylézt na strom nebylo tak snadné jak bývalo, ale na druhou stranu už naše oblíbená větev nebyla tak vysoko. Chtělo to se jen chytit kůry a dostala jsem se bezpečně na větev, kterou jsem jako dítě sdílela s Vincentovými kluky.

“Působivé. V tvým podání to vypadalo jednoduše.” Sawyerův hlas mě překvapil.

Rozhlédla jsem se a uviděla ho se opírat o nedaleký strom. Tmavé kadeře mu tančili ve větru, připomínajíc mi chvíle, kdy jsem ho fascinovaně sledovala dělat přesně tu samou věc. Milovala jsem zabořit se mu prsty do hustých vlasů a omotávat si jeho prameny kolem prstů. Opravdu byl krásný.

“Už jsem tady byl, když jsi mi poslala zprávu,” odpověděl s pobaveným úsměvem.

Můj výraz musel odrážet zmatek.

“Ach,” odpověděla jsem.

“Takže čemu vděčím za tuhle návštěvu?” zeptal se, vstal a přišel se postavit vedle mých nohou. Sotva se na mě podíval.

“Chtěla jsem tě zkontrolovat. Beau říkal, že máš otřes mozku.”

Sawyer se zasmál a hodil kámen, který držel v ruce do vody.

“Řekl ti, že mám otřes mozku?”

“Ano,” odpověděla jsem s pocitem viny.

“Zasloužil jsem si to. Celý týden jsem se k tobě choval na hovno.”

Opravdu byl Sawyer zrovna sprostý?

“Hm,” nevěděla jsem co říct. Měl pravdu, ale nezasloužil si za to být zmlácený od vlastního bratra.

“Neměl jsem je nechat dělat ti všechny ty věci. Upřímně, Beauův výprask byl úleva.

Sám sebe jsem ubíjel. Bylo uvolňující, když mě někdo opravdu fyzicky zmlátil.”

“Cože?” zeptala jsem se.

Sawyer ke mně obrátil modré oči.

“Ash, tři roky jsi byla moje holka. Ale ještě předtím jsme byli přátelé. Nejlepší přátelé. Nikdy jsem se k tobě neměl chovat tak jak jsem se choval. Bylo to špatný.

Vzala si na sebe vinu za něco co nebyla jen tvoje chyba. Byla Beauova a byla moje.”

“Tvoje? Jak?”

“Věděl jsem, že tě Beau miluje. Viděl jsem způsob jak se na tebe díval. Taky jsem věděl, že ho miluješ víc než kdy budeš mě. Vy dva jste měli tajné pouto a já nebyl jeho součástí. Žárlil jsem. Beau byl můj bratranec a tys byla nejhezčí holka jakou jsem kdy viděl. Chtěl jsem tě pro sebe. A tak jsem se tě zeptal. Nikdy jsem nešel napřed za Beauem. Nikdy jsem se ho nezeptal jak se ohledně toho cítí. Souhlasila si a jako kouzlem se zlomilo i vaše pouto. Už jste se spolu nebavili. Už nebyli žádné noční rozhovory na střeše, žádné další tahání z průšvihů. Beau byl můj kamarád a ty jsi byla moje holka. Bylo to jako by váš vztah nikdy neexistoval. Byl jsem sobecký a ignoroval jsem vinu dokud nezmizela. Jen ve chvílích kdy jsem ho viděl tě sledovat s tím bolestním, výrazem potřeby mě v břiše bodla vina. Byla smíšená se strachem.

Strachem, že prokoukneš co jsem udělal a půjdeš za ním. Strachem, že tě ztratím.”

Natáhla jsem se dolů a projela mu rukou ve vlasech. “Taky jsme tě milovala. Chtěla jsem být pro tebe dost dobrá. Chtěla jsem být hodná holka, kterou sis zasloužil.”

“Ash, ty jsi byla dokonalá přesně taková jaká si byla. Já byl ten kdo tě nechal se změnit. Ta změna se mi líbila. Byl to jeden z mnoha důvodů proč jsem se bál, že tě ztratím. Hluboko uvnitř jsem věděl, že ten svobodný duch, kterého jsi v sobě udusila bude bojovat, aby byl propuštěn. Stalo se. A skutečnost, že se to stalo s Beauem mě v nejmenším nepřekvapila.”

“Mrzí mě to Sawyere. Nikdy jsem neměla v úmyslu ti ublížit. Udělala jsem ve věcech pěkný zmatek. Nebudeš muset sledovat mě a Beaua pohromadě. Vystoupím vám

oběma ze života. Můžete mít zpátky co jste ztratili.”

Sawyer se natáhl a chytil mě za ruku. “Nedělej to, Ash. On tě potřebuje.”

“Ne, on to taky chce. Dneska mě vzal sotva na vědomí. Mluvil se mnou jen tehdy, když dával lekci ostatním, aby mě nechali na pokoji.”

Sawyer se smutně zasmál. “Nevydrží mu to dlouho. Nikdy nebyl schopný tě ignorovat. Dokonce ani tehdy, když věděl, že ho sleduju. Právě teď se vyrovnává s tolika věcma. A vyrovnává se s nimi sám. Neodstrkuj ho.”

Seskočila jsem z větve a objala Sawyera. “Děkuju. Tvůj souhlas pro mě znamená všechno. Ale právě teď potřebuje tebe. Jsi jeho bratr. Já bych pro vás dva byla jen překážka.”

Sawyer natáhl ruku a omotal si pramen mých vlasů kolem prstu.

“I když jsem se mýlil, že jsem si tě vzal aniž bych pomyslel na Beauovi city, nemůžu se donutit toho litovat. Prožil jsem s tebou tři úžasný roky, Ash.”

Nevěděla jsem co říct. Taky jsem se měla dobře, ale litovala jsem, že jsem si vybrala špatného Vincentova chlapce. Věnoval mi poslední smutný úsměv, pak pustil moje vlasy a šel pryč.

BEAU

Sawyer nešel zpátky ke čtyřkolce, na které sem přijel. Mířil přímo ke mně. Měl jsem vědět, že ucítí, že je pozoruju. Nevystoupil jsem ze stínů. Místo toho jsem na něj čekal až se ke mně připojí ve tmě. Daleko od Ashtonina pohledu.

Tělo jsem měl napjaté jako strunu. Když ho objala nebyl jsem si jistý jestli se udržím, abych se nerozeběhl a nehodil ho do zatracenýho jezera, když byl tak blízko jejím ústům.

“Viděl jsi a slyšel jsi dost?” zeptal se Sawyer, došel vedle mě a otočil se, aby viděl zpátky na Ashton. Už nesledovala Sawyerův odchod. Otočila se zpátky k vodě. Vítr si pohrával s jejími dlouhými, blond vlasy a mě svědily ruce, abych se nerozeběhl projet skrz mě prsty.

“Ano,” odpověděl jsem a nenáviděl jsem, že jí byl stejně uchvácený jako já.

“Teď se celá tvoje, brácho. Našli jsme náš konec.”

Nepotřeboval jsem jeho požehnání, ale věděl jsem, že Ashton ano.

“Od chvíle co jsem jí držel se stala moje. Promiň, že jsem ti tohle udělal, ale ty jsi nikdy doopravdy nemiloval skutečnou Ashton. Já jo.”

Sawyer pokýval hlavou. “Já vím.”

“Udělám vše co budu muset, abych jí byl hodný. Ona je všechno co jsem kdy chtěl.”

“Neměň se pro ní. Ona tuhle chybu udělala se mnou. Zamilovala se do tebe. Přesně tak jak jsi. Jen buď sám sebou, Beau. Buď sám sebou.”

Milovala mě. Slyšet tahle slova do mě vyslalo chvění radosti.

Konečně jsem vyhrát svojí holku.

“Měla pana Dokonalého a místo toho chtěla mě. Nedává to žádný smysl,” řekl jsem s úsměvem Sawyerovi.

Zasmál se. “Tady neplatí žádná pravidla.” Šťouchl mě loktem do žeber. “Jdi si pro ní, chlape. Je přesvědčená, že musí vystoupit z našich životů, abychom mohli napravit náš vztah. Má zlomené srdce. Viděl jsem jí to v očích. Je připravená obětovat svoje štěstí jen protože si myslí, že je to tak pro tebe nejlepší. Jdi tu holku vytáhnout z utrpení.”

Vystoupit z mého života. Ani náhodou.

Poplácal jsem Sawyera po zádech a vyrazil vyvrátit její omyl. Ale napřed hodlám hodovat na těch jejích plných rtech, které jsou stažené v zamračení.

ASHTON

Omotaly se kolem mě dvě paže, “Bože, voníš tak zatraceně dobře.” Beauův hlas byl utlumený v mém krku. Jeho teplý dech mi vysílal mravenčení do rukou.

“Beau?” zaskřehotala jsem.

“Mmmmhmmm,” odpověděl, líbal mě na krk a oždiboval mi ušní lalůček. Naklonila jsem hlavu na stranu, abych mu umožnila lepší přístup, i když jsem věděla, že bych se ho měla snažit zastavit. Ale obklopovalo mě jeho teplo, posouval ruce po mých bocích a já se rozhodla se na chvíli o nic nestarat.

“Co” podařilo se mi ze sebe dostat, když jeho ruce dráždily spodní lem podprsenky.

Byl pro mě zdrcující. Nemohla jsem si srovnat myšlenky.

“Miluju tě, Ash,” zašeptal mi do ucha a líbal mě od ucha až k lopatce.

“Ach,” vyjekla jsem. Palcem mi přejel po spodku prsa a mě se začala podlamovat kolena. Už to bylo tak dlouho co se mě dotýkal.

“Pomalu, miláčku,” zamumlal, přitáhl si mě dozadu na svojí hruď, když se opřed o strom, na kterém byla naše speciální větev. Nohama se usadil mezi mými stehny a já se zachvěla.

“Nenechám tě odejít. Jsi moje, Ash. Nemůžu bez tebe žít.” Jeho hlas byl tichý a neústupný, když mě chytil pevněji.

“Ale Sawyer,”

“Sawyer je s tím v pohodě. Mluvil jsem s ním. On a já na věcech pracujeme. Ale Ash, nemůžu pokračovat v tom chtít tě z povzdálí. Milovat tě a nemít tě. Skončím ve vězení jestli se tě někdo pokusí dotknout a nedej bůh, abys s někým chodila.”

Otočila jsem se v jeho náručí a položila si hlavu na jeho pevnou hruď. Milovala jsem jeho hrudník. Zvlášť když byl nahý.

“Já chci jenom tebe,” řekla jsem s pohledem upřeným do jeho očí. Ty dlouhé, černé řasy by neměly být tak bláznivě sexy, ale byly. Beau mi zabořil obě ruce do vlasů a povzdychl si.

“Dobře, protože já tě chci taky. Teď. Navždy. Jen tebe.”

Myšlenka na věčnost s Beauem do mě vyslala chvění radosti a vystřelila mi přímo do srdce. Pochyby a strach, které jsem cítila, když Sawyer řekl, že si mě chce jednoho dne vzít tu neměly místo. Protože to byl Beau koho jsem chtěla. Navždy to bude Beau.

Epilog

Kdo byl ten kluk? Jak se mu sakra podařilo jí sem dostat? Zvedl jsem ruku, zatahal na tvrdý, bílý límeček a zhluboka se nadechl. Čím víc jsem přemýšlel co všechno se může pokazit, tím hůř se mi dýchalo.

“Budeš se muset dát dohromady, člověče. Ona se z toho nevykroutí. Ta holka tě miluje, miluje tě šíleně a bláznivě. Co na tom nechápeš?” Sawyerův pobavený tón odpovídal úsměvu na jeho tváři.

Stál za mnou a naše oči se setkaly v zrcadle. Chtěl jsem věřit, že má pravdu. Ale sakra, jestli to nebylo těžký. Od chvíle kdy Ashton na stadionu vstala a křičela ‘Ano’ z plných plic na loňském finálovém zápase, jsem čekal až pochopím skutečnost jejího rozhodnutí.

Vdávala se za mě, Beau Vincenta.Věděl jsem, že má na něco mnohem lepšího, ale do háje s tím jestli jsem chtěl, aby si to uvědomila. Každý den, který uplynul od chvíle kdy jsem jí na prst navlíkl prsten s diamantem jsem čekal na tenhle pohádkový konec.

Život mi vždycky podrazil nohy, když byly věci dobrý. Teď když bylo všechno nejdokonalejší jak jen to bylo možný, stane se to znovu?

“Nejsem pro ní dost dobrej,” říct ta slova nahlas ve mně vyvolalo nevolnost.

Sawyerův úsměv se změnil v zamračení. “Říká kdo? Protože já tě můžu zatraceně dobře ujistit, že to není pravda. Nikdo by jí nikdy nemiloval tolik jako ty a Ashton Grayová tě miluje od doby co jsme byli děti. Víš brácho, ženich má být před svatbou vystrašený z toho jestli neudělal špatný rozhodnutí. Ne přemýšlet, jestli ona neudělala špatný rozhodnutí.”

Kroutíc hlavou jsem se odvrátil od svého odrazu a zaměřil pozornost ven z okna domu na pláži, který můj táta k téhle příležitosti pronajal. Ashton řekla, že chce svatbu na pláži a můj táta se ujistil, že dostane to nejlepší místo. Ten den co jsem jí sem vzal na prohlídku jsem byl tak zatraceně hrdej. Pištěla a tleskala rukama, když běžela na bílou písečnou pláž. Pokud bych pořád ještě k tátovi choval nějakou hořkost, všechna by se odplavila ve chvíli, kdy se Ashton točila dokola v písku a vzrušeně prohlašovala, že tohle bylo dokonalé místo na naší svatbu. Udělal Ashton šťastnou. Bylo mu odpuštěno.

“Lana říkala, že vypadá nádherně a je neskutečně šťastná. Přestaň si dělat starosti.

Dneska uděláš Ashton Grayovou kompletně svojí.”

Jednoduchá krása dekorací byla tak … Ashton. Říkala, že chce doplnit přirozenou krásu místa, ne ji předčit ostatními věcmi. Všechno bylo perfektní, přesně jako ona. A ona si zvolila mě.

“Proč já? Mohla mít tebe. Proč si vybrala mě?”

Sawyer se za mnou zasmál a já se ohledl přes rameno, abych ho viděl se usmívat.

“Takhle otázka mě taky jednou pronásledovala. Taky jsem na to nemohl přijít. Chci tím říct, že jsem zatraceně dobrá patrie,” pokrčil rameny a plácnul mě po zádech.

“Ty jsi její druhá polovina. Ne já. Nikdy jsem nebyl. Já mam teď svojí vlastní půlku.

Vím jaký je to pocit. Ona jen našla svojí předtím než já mou.”

“Na co bůh myslel, že z někoho jako jsem já udělal druhou polovinu pro Ashton?”

“Myslel si, že si zaslouží někoho, kdo jí bude bezvýhradně milovat,” odpověděl Sawyer. Přesvědčení v jeho hlase trochu zmírnilo můj strach.

“Budu jí milovat až do smrti. Ona je opravdu můj svět.”

Sawyer kývl, “Zjistil jsem to v den, kdy sis vybral jí místo mě.”

Rty se mi zkřivily do úšklebku, “Jo, hádám, že jo.”

ASHTON

“Dobře holka, je to tady,” zašeptala Lana, sáhla dolů a pevně stiskla mi ruku.

“Nemůžu uvěřit, že už je skoro čas,” odpověděla jsem a zírala přímo před sebe na dveře vedoucí na pláž. Všichni mládenci šli ven za Beauem, zatímco jsem zůstala schovaná nahoře. Nemusela jsem se dívat ven, abych věděla, že napravo od Beaua stál Sawyer, jeho svědek. Vedle svého staršího syna stál Harris Vincent. A za Harrisem, Ethan a pak Jake.

Lana mě vzala dolů než měly ven odejít i družičky, takže mi všechny popřály štěstí.

Lana byla moje hlavní družička. Vedle ní bude ve předu stát Leann. Pak Jessica a moje spolubydlící z koleje Crystal.

“Jsi absolutně okouzlující. Žádná nevěsta nikdy nebyla v historii světa tak nádherná,”

usmála se na mě zářivě Lana než vykročila ke dveřím, políbila mě na tvář a vyšla ven.

“Má pravdu, víš. Nemůžu tomu uvěřit, nikdy jsem neviděl krásnější nevěstu,” z emocí v tátově hlase mě zaštípaly slzy v očích.

“Tati prosím. Nerozbreč mě.”

Nabídl mi rámě, “Nikdy. Představuj si všechny ve spodním prádle. Slyšel jsem, že to pomáhá.”

Vystrašený smích mi rychle vysušil slzy a já se otočila, abych se na něj podívala. “To máš dělat, když jsi nervózní,” řekla jsem mu.

Usmál se, “Funguje to, ne?”

Stiskla jsem mu ruku, “Jo, funguje.”

“Jdeme na to holčičko. Ten chlapec předtím vypadal tak vyděšeně, když šel k oltáři, že jsem si myslel, že se možná osvobodí a rozeběhne se nahoru, aby se ujistil jestli tam pořád jsi. Nenechme ho čekat. Mohl by tohle místo rozcupovat až si pro tebe půjde.”

Smějíc se tátovu velmi přesnému popisu mého budoucího manžela jsem přikýval a vykročili jsme ze dveří. Zhluboka jsem se nadechla a následovala ho ven do dokonalého světla zapadajícího slunce.

V momentě kdy se moje bosé nohy dotkly chladného písku jsem zvedla pohled, abych našla Beaua. Hrůza a úleva na jeho tváři, když jsem šla pomalu k němu poslaly moje srdce do divokého šílenství. Z jeho blízkosti se mi pořád točila hlava.

Pochybovala jsem, že to někdy přestane.

Jeho perfektní ústa se pohybovala a já si na jeho rtech přečetla jak říká, “Miluju tě.”

Svět kolem mě se vytratil. Vše co zbylo byl Beau-moje minulost, moje současnost a moje budoucnost.