Diana Palmer

Long, Tall Texans 03. Muž na pravém místě

PRVNÍ KAPITOLA

Po šesti týdnech práce na turistickém ranči Double R nedaleko Tombstone připadala Tylerovi Jacobsovi horká krajina jihovýchodní Arizony asi tak přívětivá jako povrch Marsu.

Trápil ho neklid a podivná tíseň. Vzal si jeden den volna a odletěl do Jacobsville na svatbu své sestry Shelby. Vdávala se za Justina Ballengera, muže, kterého si před léty odmítla vzít. Nesplňovali však obraz dokonale šťastného páru a Tylerovi bylo jasné, že Justin je vůči jeho sestře stále zahořklý kvůli tomu, jak kdysi zasnoubení zrušila.

Dobře věděl, že mu do toho nic není, ale musel si to trvale připomínat. Bylo koneckonců lepší vidět Shelby provdanou za Justina, který byl dostatečně konzervativní a staromódní na to, aby dodržel všechny manželské přísahy a sliby, než aby skončila v náruči mladého advokáta a místního playboye v jedné osobě, u něhož pracovala. Třeba jim to spolu nakonec vyjde. Pokud mohl soudit podle toho, jaký pohled Shelby na Justina upírala, měli naději. Evidentně ho stále hluboce milovala.

Abby a Calhoun byli na svatbě také a Tyler v duchu s úlevou konstatoval, že kratičké poblouznění, které kdysi s Abby prožil, dávno pominulo. Měl v úmyslu se usadit a mimovolně neustále hledal tu pravou a nejvhodnější ženu. Abby všechny jeho požadavky a představy dokonale splňovala, přesto jeho zlomené srdce nepotřebovalo žádnou zvláštní ošetřovatelskou péči. Zamyšleně přimhouřil oči a uvažoval, jestli je vůbec schopný nějakou ženu skutečně milovat. Někdy měl pocit, že je naprosto imunní vůči hlubšímu citu a už nikdy nepozná nic víc než povrchní zájem a zalíbení. Samozřejmě, že stále existovaly ženy, které dokázaly chlapa ranit dřív, než si to stačil uvědomit. Ženy jako Neil Reganová, bezbranné, zranitelné a překypující soucitem k druhým…

V okamžiku, kdy mu nepříjemné vzpomínky na ni vytanuly na mysli, objevil se mu před světle zelenýma přivřenýma očima jezdec na koni. Přijížděl od ranče a rychle se blížil.

S povzdechem se zahleděl přes nekonečná křoviska kreozotu. Byla dominantní rostlinou široko daleko až po Dragoon Mountains. „Období monzunu“ končilo. Dnes bylo venku téměř čtyřicet stupňů a Tyler v duchu proklínal všechny, kteří mu tvrdili, že v suchém horku člověku není vedro. Pot mu stékal dolů po temně olivové pleti zpod šedivého stetsonu a vpíjel se mu do bavlněné barevné košile westernového střihu. Sundal si z ocelově černých vlasů klobouk, otřel si předloktím zpocené čelo a rozhlédl se, aby přesně určil svou polohu. Tady venku vypadalo jedno údolí stejně jako druhé a nekonečné horské hřebeny se táhly daleko za obzor. Pokud člověk toužil po volném prostoru, dostalo se mu ho v Arizoně do sytosti.

Vyjel si sem doprostřed křovisek, aby se pokusil sehnat dohromady několik zatoulaných telat, a prodíral se jimi tak dlouho, dokud neměl své obnošené kožené chrániče nohavic úplně ošoupané od opuncií a trnitých kaktusů v místech, kde křoví nebylo tak husté. V blízkosti kreozotů nic jiného nerostlo. Ten, kdo někdy cítil zápach tohoto zeleného křoví, který byl zvláště v období dešťů nepříjemně intenzivní, vůbec se tomu nedivil.

Mnohem dřív, než se jezdec přiblížil, poznal Tyler, že to je Nell. Něco se muselo stát, protože obvykle se snažila, aby se mezi nimi prostírala vzdálenost nejméně celého ranče. Jejich vztah poznamenalo nečekané napětí a Tylera to nesmírně mrzelo. Zpočátku se zdálo, že by mohli být s Nell dobří přátelé. Při prvním setkání, kdy ho přijela vyzvednout na letiště do Tusconu, to vypadalo na vzájemné sympatie, ale potom se zničehonic jakoby odcizila, začala se mu vyhýbat a udržovala si od něj odstup.

Možná, že to tak bylo lepší. Vydělával si na holé živobytí, nebyl nikdo, neznamenal nic, o všechno přišel. Neměl, co by mohl nabídnout ženě, jakou byla Nell. Přesto ho však trápil nejasný pocit viny, jako kdyby jí ublížil, i když nechtěně. Nikdy se ani slůvkem nezmínila o ničem ze své minulosti a ostatní mu také nic neprozradili. Avšak Tyler vycítil, že se jí kdysi muselo něco stát. Něco, kvůli čemu byla nyní ve vztahu k mužům obezřetná a velmi nedůvěřivá. Záměrně a důmyslně skrývala těch několik málo půvabů, jimiž ji příroda obdařila, jako kdyby se odhodlala skrýt vše, co by nějak mohlo zaujmout mužské oči. Tylerovi se k ní zprvu podařilo přiblížit, ale jen proto, že ji bral a choval se k ní jako k malé roztomilé dívence. S dychtivým odhodláním se snažila, aby se cítil pohodlně, po celém domě pro něj sesbírala péřové polštářky a spoustu drobností, jen aby si u nich připadal jako doma. Trošku s ní flirtoval, škádlil ji a těšil se z její plaché přítomnosti. A potom přišel blesk z čistého nebe. Hospodyně mu vysvětlila, že to dítě, s nímž si hraje, je ve skutečnosti čtyřiadvacetiletá žena, která si jeho legrácky vysvětluje úplně jinak. A od toho večera se z něj a z Nell stali cizinci. Vyhýbala se mu a kromě povinné taneční zábavy, která se pro hosty pořádala dvakrát do měsíce, se s ní vlastně nesetkal.

Alespoň v jedné věci však mohl být Nell užitečný. Během těchto sobotních venkovských tancovaček se totiž vytrvale schovávala za jeho zády. A způsob, jakým se k němu tiskla, byl jediným drobným připomenutím jejich slibně se vyvíjejícího vztahu, který zpočátku měli. Tylera to však svým způsobem zároveň uráželo a cítil se dotčený. Bylo totiž zřejmé, že v jejích očích nepředstavoval ani sebemenší sexuální nebezpečí, jinak by před ním s křikem utekla. Neudržel se a pronesl o Nell pár poměrně nelichotivých poznámek před svou sestrou Shelby, ale vůbec nemyslel svá slova vážně. Ve skutečnosti nechtěl, aby měl kdokoli sebemenší tušení, jak moc na něj Nell zapůsobila.

S povzdechem sledoval, jak se k němu blíží. Nebyla oblečená tak, aby vzbuzovala u mužů zájem, a to bylo dobře. Měla na sobě neforemné džínsy a volnou blůzu a na hlavě ošuntělý klobouk. Byla plachá a ostýchavá, on měl zase neobvyklou schopnost vcítit se do jejích pocitů. To už samo o sobě stačilo k tomu, aby ji vyvedl z míry a uvedl do rozpaků. Kdyby měla jejich komunikaci komplikovat ještě skvostná dívčí postava, nedostali by se nikam. Zamračil se a uvažoval, jak asi vypadá pod tou plandavou kamufláží. To se asi nikdy nedozvím, pomyslel si hořce. Asi jsem ji něčím pořádně vyděsil.

Tyler sice netrpěl zvýšenou ješitností, ale byl na dámskou společnost zvyklý. Peníze vždy přitahovaly spoustu krásek, a tak pokaždé bez problémů dostal, co chtěl. Jeho sebevědomí a pýchy se velmi dotklo, že nad ním ohrnovala nos taková chladná, vesnická holka.

„Už jsi našel ta telata?“ otázala se s marně skrývanou nervozitou Nell, když zarazila koně vedle něj.

„Ještě ne, ale zatím jsem projel jen pět tisíc mil,“ zabručel tiše. Přesto jeho odpověď zněla trochu nepřátelsky. „Ať už jsou kdekoli, zřejmě si užívají neobvyklého luxusu mít dostatek vody k pití. Jen pánbůh ví, že kromě krátkého období dešťů, by tady v té neúrodné pustině, potřebovala proutkařskou virguli nebo věštecké schopnosti, aby vůbec nějakou našla.“

Nell se na něj tázavě zadívala. „Tobě se v Arizoně moc nelíbí, že ne?“

„Je zvláštní,“ odvětil Tyler vyhýbavě a pohlédl k horizontu. Ostré skalní útesy hor právě ve světle zapadajícího slunce měnily barvu. Nejdříve jakoby ztmavly, posléze dostaly nafialovělý odstín a nakonec se zbarvily oranžově. „Člověk si na ni musí zvyknout. A já jsem tady teprve pár týdnů.“

„Já tady vyrostla,“ řekla tiše Nell. „Miluju ji. To jen na první pohled vypadá pustá a neúrodná. Když ji poznáš blíž, najdeš v ní spoustu života.“

„Jo, jasně, ropuchy, chřestýše a jedovaté ještěrky…“ konstatoval suše.

„Ale také vlhovce s červenými křídly, střízlíky, chřástaly, sýčky, jeleny a další vysokou zvěř,“ pohotově ho doplnila Nell. „A samozřejmě tady roste spousta květin, na ty nesmím zapomenout. Vždyť i tady ty kaktusy krásně kvetou,“ dodala, pohled jejích tmavých očí nečekaně zjihl, a hlas měla plný něhy a vřelosti, citů, které tam obvykle chyběly.

Tyler sklonil hlavu a zapálil si cigaretu. „Mně to tady přesto všechno připomíná spíše poušť. Jak si vedli hosté na vyjížďce?“

„Nechala jsem je na starosti Chappymu,“ odvětila s povzdechem. „Pan Howes vypadal, že se každou chvílí zřítí z koně na zem. Doufám, že to vydrží v sedle až na ranč.“

Tyler se při pohledu na její strnulou postavu v sedle lehounce usmál. „No, jestli opravdu spadne, tak to, abychom sehnali jeřáb, pokud ho budeme chtít zvednout zpátky.“

Nell se proti své vůli zasmála. Tyler nemohl zdaleka tušit, že se stal prvním mužem, který ji dokázal rozesmát. Byla většinou spíše zasmušilá a tichá, ale v jeho přítomnosti vždy pookřála. Jenže potom nečekaně zjistila, co si o ní ve skutečnosti myslí…

„Tylere, mohl bys sis vzít místo mě na starost táboření?“ otázala se překvapivě. „Na víkend totiž přijede Marguerite s kluky a já pro ně musím do Tusconu.“

„Klidně to zajistím, pokud ovšem přesvědčíš Crowbaita, aby vařil. Nemíním už víckrát v životě smažit vdolky. To bych se vším radši hned praštil a skončil.“

„Crowbait není tak špatný,“ bránila ho Nell. „Je jenom –“ přivřela tmavé oči ve snaze nalézt ten správný výraz je to prostě unikát.“

„No to je! Má náturu jako vyhladovělá puma, jazyk jedovatý jako kobra a vychování zuřícího býka,“ konstatoval Tyler.

Přikývla.

„Správně. Vždyť to říkám, je to unikát.“

Tyler si dal se spokojeným pochechtáváním pořádného sluka z cigarety.

„Tak dobrá, šéfová. Vyrazím za těmi telaty, abych je našel dřív, než si někdo s nedočkavým prstem na spoušti řekne, že by si dal k večeři čerstvý biftek. Nezdržím se dlouho.“

„Kluci se chtějí poohlédnout po něčem vhodném na výrobu indiánských šípů, až přijedou,“ řekla trochu váhavě. „Slíbila jsem jim, že se tě zeptám.“

„Máš bezvadné synovce, jsou fajn,“ konstatoval překvapivě. „Jen by potřebovali trochu pevnější ruku.“

„Marguerite není právě ideální partnerka pro dva malé divochy,“ bránila svou švagrovou Nell. „Od té doby, co Teď umřel, je to mnohem horší. Bratr si s nimi přece jen uměl poradit.“

„Potřebovala by manžela.“ Usmál se při zmínce o Margii. Byla stejná jako život, který ještě nedávno vedl a na který byl zvyklý. Kultivovaná, bezproblémová a půvabná. Měl ji rád, především protože v něm vyvolávala mnoho příjemných vzpomínek. Byla pravým opakem Nell. „Ale pro takovou kočku, jako je Marguerite, nebude určitě žádný problém nějakého si záhy najít.“

Nell věděla, že její švagrová je velmi půvabná, ale přesto ji bodlo u srdce, když slyšela, že si tuto skutečnost uvědomuje rovněž Tyler. Velmi dobře znala vlastní nedostatky kulatý obličej, velké oči a vystouplé lícní kosti. Přesto přikývla a s vypětím všech sil vyloudila na svých nenalíčených ústech mírný úsměv. Nikdy nenosila mejkap. Ale to nebylo všechno. Především se nikdy ani nepokoušela udělat cokoli, čím by nějak mohla přitahovat pozornost mužů… až donedávna. Toužila se Tylerovi líbit, jenže Bella dokázala svými poznámkami její představy naprosto zničit. A Tyler se následně zachoval tak, že její naděje zcela pohřbil.

Nyní už jí bylo jasné, že nemá cenu dělat na něj oči. Kdepak. To Margie je přesně jeho typ, pomyslela si hořce. A Margie o něj měla evidentně také zájem.

„Takže pokud se postaráš o to táboření, pojedu do Tusconu. A pokud ta telata nenajdeš do pěti, vrať se zpátky. Ráno pošleme tvé texaské přátele, ať se po nich poohlédnou,“ dodala. Měla na mysli dva pomocníky, kteří stejně jako on pocházeli z Texasu a kteří se s ním během těch šesti týdnů, kdy pobýval na ranči, blízce spřátelili.

„Já je přivedu,“ prohlásil však Tyler bezstarostně. „Stačí najít nějakou kaluž. Všechny tam budou stát po hlavu ve vodě.“

„Koneckonců sám víš nejlíp, že nesmíš lézt do každé louže a bahna,“ zamumlala. „U nás je to ještě horší než v Texasu. Může pršet dvacet mil daleko, obloha úplně modrá, a než se naděješ, je kolem tebe potopa.“

„Tam u nás jsme na záplavy docela zvyklí,“ ujistil ji. „Takže všechna nebezpečí dobře znám.“

„Jen jsem tě chtěla varovat,“ odpověděla Nell a zlobila se na sebe, že nechtěně prozradila, jakou starost o něj má.

Tylera její postoj zaskočil. Přivřel oči a ušklíbl se. „Až budu potřebovat pečovatelku, zlato, tak si dám inzerát,“ pronesl s výrazně protahovaným texaským přízvukem.

Nell se však rozhodla na takový zjevný pokus o urážku nereagovat.

„Také bych ocenila, kdy by sis zítra promluvil s Marlowem o jeho způsobech a především výrazech, které používá. Jedna z návštěvnic si stěžovala, že už má dost jeho věčného klení, kdykoli jí sedlá koně.“

„Proč si s ním o tom nepromluvíš sama?“

Tiše polkla. „Ty jsi snad předák, ne? Udržet mezi chlapy pořádek je tvoje starost.“

„Když to říkáte, madam.“ Přidrzlým gestem cvrnkl prstem do klobouku a Nell raději prudce obrátila koně a pobídla ho do klusu. Ale udělala to příliš rychle a bezohledně a tak měla co dělat, aby se udržela v sedle. Okamžitě se snažila běh zvířete zklidnit a hladila ho omluvně po hřívě. Tušila, že Tyler si té nepodařené akce všiml, a zápasila tedy nejen s koněm, ale i s pocity trapnosti. Byla na ranči tou poslední, kdo by chtěl některé mu zvířeti byť jen náhodou ublížit, ale Tyler měl neuvěřitelný talent, jak ji vyvést z míry.

Pozoroval, jak odjíždí, a úplně zapomněl na cigaretu kouřící mu v dlouhých, štíhlých prstech. Nell pro něj představovala věčnou hádanku. Byla úplně jiná než ženy, které dosud poznal, a některé její kousky a manýry ho pořádně zmátly. Mrzelo ho, že se z nich stali protivníci.

I když se k němu chovala zdvořile, byla rezervovaná a s jakousi nepochopitelnou zahořklostí se držela zpátky.

Vzdychl si. Neměl čas na snění uprostřed bílého dne. Musí najít šest červenobílých telat dřív, než se setmí. Obrátil koně a ponořil se s ním do hustých křovisek.

Nell se mezitím loudala zpátky k budově ranče z pálených vepřovic. Nebyla nadšená představou, že zas bude mít kolem sebe Marguerite, ale nedokázala najít věrohodný důvod, kvůli němu už by atraktivní rusovlásku odmítla. Tylerova poznámka jí dosud zněla v uších a vytrvale bolela. Marguerite se mu evidentně líbila a Nell tušila, že její švagrová nejezdí na turistický ranč kvůli ní, ale právě kvůli pohlednému předákovi. Bylo zjevné, že se jí líbí, a také s ním zcela nepokrytě koketovala.

Margie byla půvabná, to ano. Měla nádherné, zrzavé vlasy, zelené oči a přesně tu požehnanou postavu, která ve všem vypadala naprosto skvostně. Vycházela s Nell docela dobře, pokud si ovšem některá z nich právě nevzpomněla na události devět let staré. Byla to právě Marguerite, která tenkrát způsobila první bolestné šrámy na Nellině sebevědomí a zranila její mladistvé city. A Nell jí to dosud nedokázala odpustit a na vše zapomenout.

Na druhou stranu si však až do Tylerova příchodu neuvědomila, jak ji vdova po bratrovi zneužívá. Byla velmi společenská a impulzivní a nedělala si hlavu z ničeho. Klidně si s sebou na ranč přivedla přátele, vydávala se s nimi na dlouhé projížďky na koních a své dva synky nechávala bezstarostně na krku Nell.

Až donedávna podobné akce její mladé švagrové nevadily. Až v poslední době si Nell připadala podivně neklidná a začala být paličatá. Nelíbila se jí představa, že Marguerite přijede již na druhý víkend v jednom měsíci. Měla by jí to říci. Vždycky se jejím přáním beze slova odporu podvolovala, byl to jakýsi způsob pasivní rezistence. Ale s tím je nadobro konec. Nell už Marguerite naznačila, že se do budoucna nedá tak snadno podvést.

Margie přijela jenom proto, aby se setkala s Texasanem. Nell si tím byla stoprocentně jistá a přemáhala ji lítost. Už si začínala myslet, že k Tylerovi něco cítí, ale on jí dal najevo svůj nezájem, a tak vše skončilo dříve, než začalo. Ale bylo to tak dobře. Margie své sympatie k němu nijak neskrývala a Nell si byla dobře vědoma, že této ženě nemůže být vyrovnanou soupeřkou. Na druhou stranu však už byla docela unavená tím, že s ní švagrová vytrvale zacházela jako s onucí. Přišel čas říci jí to.

Když Nell zaparkovala svůj Ford Tempo před schodištěm domu, švagrová a synovci už byli sbalení. Chlapci byli celá Margie zrzaví a zelenoocí, přesně jako ona. Staršímu Jessovi bylo sedm a pětiletý Curt právě prožíval období, v němž by se mohl jistě úspěšně ucházet o titul upovídánka roku.

„Ahoj teto Nell. Že nás vezmeš ven? Půjdeme chytat ještěrky, jo?“ spustil Curt, zatímco šplhal na zadní sedačku auta o krok před starším a větším bratrem.

„Kašlu ti na ještěrky, pitomče,“ bručel otráveně Jess. „Potřebuju si udělat pořádné šípy. Tyler slíbil, že mi ukáže, kde bych na ně mohl něco najít.“

„Z ještěrek mi naskakuje husí kůže,“ prohlásila Marguerite. Nebyla sice vysoká jako Nell, ale byla velmi štíhlá. Oblékla si zelenobílé proužkované šaty, které vypadaly velmi nákladně, přinejmenším stejně jako diamantové pecičky v jejích ušních lalůčcích a rubínový prsten na pravé ruce. Teprve nedávno si sundala snubní prstýnek – někdy tou dobou, kdy se na ranči objevil Tyler.

„No ale když si nějakou ještěrku chytnu, bude bydlet se mnou,“ ohradil se proti vyděšené mamince hrdinně Curt.

Nell se usmála. Viděla v malém chlapci s bojovně vystrčenou bradičkou svého zemřelého bratra. Trochu ji to rozesmutnilo, ale od Tedyho smrti uplynuly už dva roky a ten největší zármutek již pominul. „Že jo, mami?“

„V mém domě tedy v žádném případě,“ prohlásila Margie tvrdě. Po smrti svého manžela si nechala vyplatit svůj podíl z ranče a odstěhovala se do města. Ve skutečnosti jí život na venkově nikdy příliš k srdci nepřirostl.

„Tak si ho nechám u tety Nell, to můžu, že ano?“

„Už s tím dej pokoj, ty malý tyrane,“ zívla Margie. „Já jen doufám, že dnes budou fungovat všechny ventilátory. Nenávidím to vedro. A taky doufám, že Bella nakoupila kvalitní balenou vodu, v žádném případě nemíním pít nějaké splašky.“

Nell beze slova vklouzla zpátky za volant. Marguerite se vždycky chovala jako okupační vojsko. Někdy byly její příkazy a požadavky, které bezohledně chrlila na své okolí a jejichž okamžité a bezpodmínečné splnění považovala za naprosto samozřejmé, neuvěřitelně nepříjemné, uváděly všechny do rozpaků a komplikovaly jim život. Nell si vše nechala líbit celá léta jen z piety a loajality k zemřelému bratrovi a také kvůli tomu, že by jeho dva malí synové trpěli, kdyby to nedělala. Ale nebylo to pro ni snadné, ačkoli si svou roli uvědomila teprve nedávno. Přesně ve chvíli, kdy Marguerite vyrazila do útoku na Tylera, si uvědomila roli, do níž se dala dobrovolně zatlačit. A začala odmlouvat. Pochopila, jak se nechala zneužívat a rozhodla se, že se už od ní víckrát překřičet nenechá. Chladně na svou švagrovou pohlédla a zatímco se chlapci na zadním sedadle dohadovali o tom, kam si kdo sedne, klidně prohlásila: „Podívej se, ranč je můj. Strýc Teď ho spravuje do mých pětadvaceti, ale já jsem jeho jediným vlastníkem. Vzpomeň si na poslední vůli mého otce – bratr zdědil polovinu, já druhou. Když bratr zemřel, ty jsi jeho podíl prodala. Strýček jako vykonavatel závěti čeká, až dosáhnu požadovaného věku. Ale jedinou majitelkou ranče jsem já a ty nebudeš mít žádná privilegia a zvláštní výhody jenom proto, že jsi moje švagrová.“

Marguerite na ni překvapeně zírala. Nebylo zvykem, aby jí Nell odporovala, a už vůbec ne tak razantně. „Ale, Nell, to bych nechtěla, aby to tak vyznělo,“ začala opatrně.

„Nezapomněla jsem na to, co se před devíti lety stalo,“ pronesla Nell tiše. „I když ses o to velmi snažila.“

Starší z obou žen zrudla a odvrátila se. „Mrzí mě to. Vím, že tomu neuvěříš, ale je to tak. Musela jsem s tím také žít a nějak se s tou záležitostí vyrovnat. Teď mi od té doby dával jasně najevo své pohrdání. Od toho večírku to už mezi námi nebylo nikdy jako dřív.“ Pohlédla úkosem na Nell a smířlivě dodala: „Ale pořád mi strašně chybí.“

„To jistě,“ ušklíbla se Nell a nastartovala. „Právě proto ses vyparádila od hlavy k patě a vymýšlíš si záminky, proč nemůžeš vydržet vedro na ranči. Vlastně jenom proto, že se ti děsně stýská po Tedovi, necháváš se utěšovat od sezónního pomocníka.“

Marguerite hlasitě zalapala po dechu, ale Nell to naprosto ignorovala. Vyrazila od obrubníku, zařadila se do hustého provozu a začala vyprávět chlapcům o nových telatech, což její švagrovou přinutilo celou cestu domů mlčet.

Jako vždycky, když Bella spatřila, jak se Marguerite blíží k předním dveřím, vyrazila okamžitě k zadnímu vchodu pod záminkou, že nese mužům na ubytovnu jablečný koláč. Cestou narazila na Tylera. Byl celý zaprášený, vypadal unaveně a evidentně mu došel humor.

„Co tady venku děláte?“ vyzvídal a usmíval se na zakaboněnou ženu.

„Mizím, jdu se schovat,“ pronesla Bella mrzutě a odhrnula si pramínek prošedivělých vlasů, který jí spadl do čela. Oči jí zlostně svítily. „Už je zase tady,“ pronesla otráveně.

„Kdopak?“

„Její Veličenstvo. Madam Lenivá.“ Přehodila si koláč z ruky do ruky. „Přesně tohle Nell potřebuje, ještě víc lidí, o které se musí starat. Ta líná zrzka nehnula prstem od chvíle, kdy se chudák Teď utopil. A kdybyste věděl, co ta rozmarná bývalá modelka udělala Nell…“ náhle si uvědomila, s kým vlastně mluví, začervenala se, odmlčela a potom si odkašlala. „Nesu chlapům něco na zub.“

„Tak ty jsi mi upekla koláč,“ konstatovala Nell nespokojeně, když spatřila hospodyni s Tylerem u zadního vchodu do domu, „a když jsi viděla, že vezu švagrovou, tak ho raději odnášíš pryč? Ale vždyť víš, jak ho mají kluci rádi, určitě se na něj vrhnou. Margie by stejně neriskovala, že si zkazí postavu.“

„Stačí, že mi zkazí celý den,“ odsekla Bella. „To zas bude chtít tohle a tohle, ustlat a podat ručník, udělat omeletu… Sama se neobtěžuje ani srovnat po sobě boty nebo si udělat kafe. To ne, ona ne. Ona je přece příliš dokonalá na to, aby sama pracovala.“

„Musíš prát špinavé prádlo právě teď a tady?“ napomenula ji Nell a pohlédla na Tylera.

Bella vystrčila svou drobnou bradičku. „Přece není slepý,“ prohlásila neoblomně. „Dobře ví, co se tady děje.“

„Odnes ten koláč tase zpátky,“ řekla Nell.

Bella na ni zlostně pohlédla. „Ale ona z něj nedostane ani kousek.“

„Tak jí to pověz.“

Stará žena přikývla. „Nemysli si, že neřeknu.“ Potom se usmála na Tylera. „Pojďte, já vám hned kousek odříznu.“

Tyler si sundal klobouk a poklonil se.

„Sním ho do posledního drobečku.“

Bella se radostně zasmála a vrátila se do domu.

„Máte zpoždění, ne? Myslela jsem, že už budete dávno tábořit někde venku,“ divila se Nell.

„Zrušili jsme to. Pan Curtis spadl na kaktus a paní Simsové se udělalo špatně po chilli, které jsme měli k obědu, takže si musela jít lehnout. Ostatní se dohodli, že se budou raději dívat na televizi.“

Nell se nepatrně usmála.

„Ach tak. Někdy selžou i nejlepší plány… Zkusíme to zase příští víkend.“

Tyler si ji přivřenýma očima zamyšleně prohlížel. „Co se týká dnešního odpoledne…“ začal a všiml si, jak na něj překvapeně pohlédla.

Ale dřív, než stačil říci slovo, dveře za Nell se prudce rozlétly dokořán.

„Ale, Tylere, to jsem ráda, že tě opět vidím,“ zvolala rozesmátá Marguerite.

„Nápodobně, paní Reganová,“ odvětil Tyler suše a znaleckým pohledem světle zelených očí pomaloučku sjel odshora dolů po její štíhlé postavě. Marguerite ho nemohla svým vyzývavým postojem ošálit. Tohle všechno dobře znal. Ale bylo docela zábavné pozorovat ji, jak to vytrvale zkouší.

Zato Nell by sebou nejradši praštila na zem do prachu a vzteky řvala a kopala kolem sebe. Zřejmě by si tím moc nepomohla. Vzdala se bez boje, jen mlčky pokrčila rameny a vrátila se dovnitř.

Marguerite na ni tázavě pohlédla, ale mladá dívka jí nevěnovala jediný pohled. Když ho chce za každou cenu dostat, tak ať si ho uloví, pomyslela si hořce. Stejně mu sama nemám co nabídnout.

Večeře by proběhla v naprosté tichosti a klidu, nebýt obou chlapců, kteří se hádali o všechno, počínaje mlékem a konče fazolemi.

„Tyler slíbil, že mě zítra vezme na projížďku,“ řekla Margie a se zjevnými obavami pohlédla na švagrovou. „Postaráš se mi o kluky, že?“

Nell vzhlédla. Tak dost! Vzdor a nepokoj v jejím nitru nabyly vrcholu. „Nepostarám. Nemůžu,“ pronesla jasně a s úsměvem. „Vezmi je s sebou. Tyler stejně říkal, že se chystá najít jim nějaké vhodné hroty na šípy.“

„Jasně!“ vykřikl Jess. „To bude bezvadný, pojedu rád.“

„Já taky,“ přidal se Curtis.

Marguerite vypadala naštvaně. „Já vás ale s sebou nechci.“

„Ty nás nemáš ráda,“ zakvílel Jess.

„Nikdy jsi nás neměla ráda,“ přidal se k němu Curt a nabíral k pláči.

Marguerite zvedla v tragickém gestu ruce. „No tohle! Vidíš, co jsi udělala!“ obvinila bezostyšně Nell.

„Neudělala jsem nic jiného, než to, že jsem odmítla dělat ti věčně onuci.“ Nell klidně dojídala svou porci brambor. „A nevzpomínám si, že bych tě sem zvala,“ pokračovala chladně. „Takže nemůžeš čekat, že bych ti zajišťovala zábavu nebo si hrála na chůvu.“

Ale dřív jsi to přece dělávala,“ nedala se snadno odbýt švagrová.

No právě. To bylo dřív,“ odsekla Nell. „Už to dělat nebudu. Nezbude ti, než aby ses o sebe postarala sama.“

Kdopak ti to poradil, co?“ nevěřícně kroutila hlavu Margie.

„Nikdo mi nic neradil. Už toho mám prostě plné zuby, nechci věčně zachraňovat svět. Proč si nenajdeš nějakou práci?“

Marguerite hlasitě zalapala po dechu, ale Nell se zvedla od stolu a odešla dřív, než švagrová stačila spustit srdceryvné nářky.

Ráno vzal Tyler Marguerite na vyjížďku i s oběma chlapci. Margie to na koni velmi slušelo, přiznala v duchu Nell, ale byla zjevně velmi mrzutá, že musela vzít své potomky s sebou. Tylerovi však chlapci vůbec nevadili. Měl děti rád. Nell se nevědomky usmívala. Měla je ráda také, ale být jejich matkou je jen a jen Margueritinou povinností, ne její.

Vešla do kuchyně a zakousla se do sušenky. Měla hlad, dobrovolně se zřekla snídaně, aby nemusela naslouchat Margiiným lamentacím, že jí její dva drobečci zkazí romantický výlet.

„Co tě žere, kromě toho, co už vím?“ zeptala se Bella.

Nell se rozesmála. „Vůbec nic.“

„Ty jsi to teda Margii nandala. Jen si to představ, klidně jsi jí odmlouvala a odmítla ses nechat dál komandovat. Není ti něco? Nejsi nemocná?“ podivovala se a upřela na ni pátravý pohled laskavých starých očí.

Nell se zakousla do sušenky. „Vůbec ne. Ale jsem docela unavená, už se mi asi nechce sedřít se k smrti.“

„A při tom se ještě dívat, jak Margie flirtuje s Tylerem, že?“

Nell se na hospodyni ostře podívala. „Přestaň s tím, vždyť víš, že ho nemám moc ráda.“

„Ale máš. Je to asi moje chyba, že se to mezi vámi pokazilo a nemělo čas dozrát v nějaký vztah,“ přiznala mírně. „Ale já jsem tě jen chtěla ochránit před dalším zklamáním. Jinak bych byla neřekla ani slovo, když sis oblékla ty pěkné šaty…“

Nell se odvrátila. Nerada si ten den připomínala. „Není to můj typ,“ prohlásila rozmrzele. „Ale k Margii se hodí dokonale.“

„Tak takhle se na to díváš,“ brumlala Bell tiše a s pohledem upřeným na mladou ženu odložila utěrku. „Už celá léta ti chci vysvětlit, že muži jsou docela milá stvoření. Většina z nich se dá dokonce ochočit. Všichni prostě nejsou takoví jako Darren McAnders,“ dodala nakonec a sledovala, jak Nell okamžitě zbledla. „A dokonce ani on nebyl tak špatný, to jen když se opil. Jenže miloval Margii.“

„A já jsem zas milovala jeho,“ řekla Nell chladně. „Flirtoval se mnou a žertoval, přesně jako to dělal zpočátku Tyler. A potom mně… potom mi to udělal, ale vůbec ne proto, že bych se mu snad líbila. On chtěl jen jedno aby Margie žárlila!“

Bella souhlasně přikyvovala. „To od něj bylo odporné,“ přisvědčila. „Ale vím, že pro tebe to muselo být o to horší, že ti na něm záleželo, že sis připadala oklamaná a zneužitá. Ještě že jsem zrovna šla nahoru, když se to stalo.“

„To tedy jo,“ pronesla se staženým hrdlem Nell. Vzpomínky bolely.

Hospodyně však nekompromisně pokračovala. „Jenže to zdaleka nebylo nic tak hrozného, jak jsi z toho vždycky dělala,“ prohlásila a nevšímala si Nellina šokovaného výrazu. „Nebylo. Kdyby sis někdy před tím vyšla na rande, nebo se jenom víc s nějakými kluky stýkala, chápala bys to, co se stalo, mnohem líp. Vždyť ty jsi snad byla až do té chvíle nepolíbená –“

„Přestaň s tím,“ zamumlala Nell stísněně, zastrčila si ruce hluboko do kapes a neklidně přešlápla. „Už na tom stejně nezáleží. Jsem úplně obyčejná, vesnická holka a žádný chlap o mě nezavadí, i kdybych dělala, bůh ví co. Dobře jsem slyšela, co ti tenkrát večer Tyler řekl.“ Přeměřila si Bellu chladným pohledem. „Slyšela jsem každičké slovo. Prohlásil, že nestojí o žádnou rozpustilou dorostenku, která by se mu věčně motala pod nohama‘.“

Bella si vzdychla. „Tak tys to tedy slyšela. Myslela jsem si to. Teď aspoň vím, proč ses k němu najednou chovala jako kus ledu.“

„Už jsem řekla, že to je jedno. Nezáleží na tom.“ Nell se snažila hovořit co nejlhostejnějším tónem. „Jsem vlastně ráda, že jsem včas poznala, jak mu lezu na nervy. Od té doby se jenom snažím nepřekážet mu. Bella se nadechla a chtěla ještě něco říci, ale nakonec si to rozmyslela. „Nevíš, jak dlouho se Její Výsost míní zdržet?“

„Jen do zítřejšího odpoledne, zaplaťpánbůh,“ usmála se Nell. „Ale teď sebou musím hodit. Mám před sebou vyjížďku s hosty a odpoledne mě čeká autobus plný koupěchtivých turistů. Napadlo mě, že bych je vzala do nákupního střediska El Con. Všichni budou určitě chtít nějakou vzpomínku na pobyt na Divokém západě, takže vezmou Cooper’s útokem.“

„A nezapomeň je vzít také ke stříbrotepci, k San Xavierovi,“ připomněla jí Bella. „A pokud by měli chuť na neobvyklou lahůdku, zajdi si s nimi na čerstvý pečený chléb.“

„Myslíš tohoto o’odham“ opravila ji Nell automaticky.

„Tak to bych ani neuměla vyslovit,“ zabručela Bella.

„Ale uměla, tohono o’odham. V každém případě ten nápad zajít si na něj je výborný, pokud nám ovšem po nákupech ještě zbude čas.“

„Chystají se toho nákupního maratónu zúčastnit také někteří z manželů přítomných dam?“

Nell našpulila pusu. „A myslíš, že bych vypadala tak spokojeně, kdyby s námi jeli i chlapi?“

„Hloupá otázka,“ odvětila Bella s povzdechem. „Raději se pustím do vaření, i když nevím, jestli Chappy nebude chtít před večerní zábavou grilovat. Nikdy mi nic neřekne, na nic se nezeptá, jednoduše si vždycky naprosto klidně dělá, co chce.“

„Mám dojem, že něco o grilování povídal. Nejjednodušší bude, když připravíš mísu bramborového salátu, napečeš domácí rohlíčky a nějaký ten koláč, to se klidně dá jíst i s barbecue, co myslíš?“ Vzala Bellu přátelsky kolem jejího impozantně širokého pasu. „Vždyť ti tím grilováním na druhou stranu ušetří trochu práce, ne? Mně se zdá, že Chappy je na tebe docela milý.“

Bella se začervenala. „To teda není, ani trochu!“ bránila se. „A teď už odsud vypadni, ať se můžu pustit do díla.“

„Ano, madam,“ zasmála se Nell, udělala pukrle a zadními dveřmi zmizela hospodyni z dohledu.

Rychlými kroky zamířila ke stájím, aby zkontrolovala koně před ranní vyjížďkou. Nalezla tam samotného Chappyho Staplese. Přestože ho znala dlouhá léta, cítila k němu neobvyklý respekt. Byl mnohem starší než ostatní muži, ale i ty nejlepší stále dokázal předčit ve všem, co se koní a jízdy týkalo. Nikdy Nell neřekl jediné nevlídné slovo, přesto si k němu nedokázala najít cestu a držela si od něj odstup. Bylo to stejné jako se všemi ostatními muži. Kromě Tylera Jacobse.

„Jak je dnes té klisně?“ otázala se šlachovitého muže s bledě modrýma očima na kobylku, která měla problémy s podkovou.

„Zavolal jsem podkováře, aby se na ni mrknul. Vyměnil ji jí, ale dnes ráno se mi přesto zdá nějak neklidná. Na vašem místě bych ji dnes na projížďku nebral.“

Nell si vzdychla. „To nám ale bude jeden kůň chybět,“ brumlala si pro sebe. „Margie si vyjela s Tylerem a oběma chlapci.“

„Pokud byste to zvládla sama, nechal bych si tady Marlowa, mohl by mi pomoci s hříbaty, a vy byste mohla využít jeho koně,“ navrhnul jí Chappy. „Co vy na to?“

„To zní báječně,“ radovala se Nell a děkovala své šťastné hvězdě. Čím dále udrží prostořekého Marlowa od hostů, tím lépe. Jestli ten chlap své chování radikálně nezlepší, bude muset z ranče odejít, jenže potom tady bude jedna síla chybět. A Nell se vůbec nezamlouvala představa, že by musela přijmout někoho jiného. Trvalo dost dlouho, než si zvykla na muže, kteří už na ranči pracovali.

„Vyjedeme v deset,“ oznámila Chappymu. „Musíme se vrátit do oběda, protože odpoledne v půl druhé jedu s dámami na nákupy.“

„To nebude problém, madam.“ Chappy cvrnknul do klobouku a vrátil se k práci.

Nell se loudala zamyšleně zpátky k domu, takže málem vrazila do Tylera, který se nečekaně vynořil proti ní zpoza rohu.

Vyjekla překvapením a ustoupila o krok zpět. „Promiň,“ zajíkla se. „Neviděla jsem tě.“

Ostře se na ni podíval. „Právě jsem chtěl vyrazit na vyjížďku s Margií a s kluky, ale pak jsem se dozvěděl, že jí večer dělám doprovod na zábavu.“

„Opravdu?“

Tyler zvedl obočí. „Tak mi to Margie řekla. A prý to byl tvůj nápad, prozradila,“ dodal s přehnaně protáhlým texaským přízvukem, z něhož by se člověk osypal a kaktusy v nejbližším okolí shodily trny.

„Myslím, že bys mi stejně nevěřil, kdybych ti to řekla, ale já jsem se o něčem takovém slůvkem nezmínila,“ odvětila Nell rezignovaně.

„Hodíš mi ji na krk pokaždé, když se tady objeví, nemám pravdu?“ ujišťoval se s posměšným výrazem.

Nell sklopila oči a odvrátila se. „Jednou nebo dvakrát jsem to udělala, to je fakt. Ale myslela jsem, že tě její společnost těší,“ pronesla významně podmanivým tónem. „Je jako ty. Kultivovaná, nóbl, z vysoké společnosti. Ale jestli chceš jít raději s někým jiným, podívám se, co se s tím dá udělat.“

Tyler ji chytil za paži a všiml si, jak okamžitě ztuhla. „Dobrá, dobrá. Nemusíš z toho hned dělat federální případ. Ale nelíbí se mi, že mě někdo bez mého vědomí posílá dělat doprovod hostům. Mám Margii rád, ale ujišťuju tě, že nepotřebuju dohazovačku.“

„Ne, tu ti opravdu dělat nebudu,“ řekla Nell velmi smutným hlasem. Ani si to neuvědomila. „Pustil bys laskavě mou ruku?“

„Vysloveně nesnášíš, když se tě někdo dotýká, viď?“ pronesl zamyšleně. „To byla jedna z prvních věcí, které jsem si u tebe všiml. Proč vlastně?“

Srdce jí divoce bušilo. Tyler ovšem nemohl tušit, že jeho dotyk jí naopak v nitru probudil žhavou touhu, pod jejímž přívalem se chvěla, a že se tedy neotřásla nechutí a odporem k jeho dlani.

Samotnou ji to překvapilo. „Do mého soukromého života ti nic není,“ prohlásila pevně.

„Já vím, to už jsi mi dala jasně najevo už dávno,“ odvětil. Pustil ji, jako kdyby ho její ruka náhle začala pálit do prstů. „Dobře, zlato. Ať je tedy po tvém. A co se týká Margie, vyřídím to i s ní.“

Hlas mu zněl velmi rozhořčeně, ale Nell měla co dělat sama se sebou, než aby se zabývala tónem jeho hlasu. Hlavou jí vířilo jediné: jak se odsud co nejrychleji dostat. Kdykoli se ocitla s Tylerem o samotě, měla co dělat sama se sebou a musela zmobilizovat všechnu svou vůli, aby se mu nevrhla do náruče.

„Dobře,“ přikývla a pokrčila rameny, jako kdyby ji vůbec nezajímalo, co Tyler dělá. Prošla kolem něj do domu, aniž mu věnovala jediný pohled. A pochopitelně se neotočila, takže nemohla vidět, jakým pátravým pohledem sledoval každý její krok.

DRUHÁ KAPITOLA

Po celý zbytek dne se Nell Tylerovi vyhýbala. A večer nešla ani na taneční zábavu. Hned po skončení grilování se omluvila a odebrala do svého pokoje. Uvědomovala si, že se chová jako zbabělec, nedokázala si však představit, že by se měla dívat na to, jak s ním Margie koketuje.

Přesto nedokázala myšlenky na něj zaplašit, neustále a vytrvale se jí vracely zpátky. Vzpomínala, jaké to bylo úplně na začátku, v těch prvních dnech, kdy nastoupil do práce na jejím ranči. Od okamžiku, kdy se s ním setkala na letišti, se choval tak mile, vlídně a přirozeně, že ve snaze, aby si připadal jako doma, se i ona v jeho přítomnosti cítila příjemně.

A nepůsobil tak jenom na ni. Okamžitě si získal ostatní pomocníky na ranči i Bellu. A Nell k němu přilnula jako nikdy před tím k žádnému muži, snad kromě Darrena McAnderse. A přestože kvůli Darrenovi měla dodnes na duši nezhojené hluboké šrámy, byla si jistá, že Tyler by jí nikdy neublížil. Než si stačila uvědomit, co se to s ní vlastně děje, běhala za ním jako štěňátko.

Ušklíbla se při té vzpomínce. Nedělala tenkrát nic jiného, než že po něm toužebně vzdychala, nebo se snažila udělat vše, aby se cítil co nejpohodlněji a nejpříjemněji. Vůbec si nelámala hlavu s tím, jak by si její snahu potěšit jej mohli vysvětlovat ostatní nebo dokonce on sám. Byla z něj u vytržení a díky němu se jí podařilo zapomenout na bolest, kterou jí před léty svým odmítnutím způsobil McAnders.

Druhý týden Tylerova pobytu na ranči se konala pravidelná taneční zábava. Nell si sice neoblékla šaty, ale velice pečlivě si vykartáčovala a učesala vlasy a odložila obnošený klobouk. Jako vždy byla ve stodole spousta cizích lidí, především mužů, a Nell se okamžitě stáhla do sebe. Tyler jim však našel útulné, skryté místečko, kde se schoulila až do rohu za něj a nehnula se od něj na krok.

„Děsí tě to tady?“ dobíral si ji něžně, ale ve skutečnosti mu její plachost nevadila. Připadala mu jako malá slunečnice, jako děcko, které je třeba konejšit a hýčkat. Nikdy se jí nezeptal na věk, ale odhadoval, že jí ještě zdaleka není dvacet. Nepředstavovala pro něj v žádném směru nejmenší hrozbu, a tak si mohl dovolit chovat se k ní přátelsky a mile.

„Já se nedokážu snadno spřátelit,“ přiznala s úsměvem. „A druhému pohlaví celkově moc nedůvěřuju. Někteří hosté… tedy muži v letech, jejichž manželky už je příliš nezajímají, tady na každou mladou ženu, dokonce i na mě, koukají jako na lovnou zvěř. Nestojím o žádné problémy, tak si je držím od těla, proto s nimi nechodím ani tančit.“ Upřela na něj tmavé oči. „Nebude ti vadit, když se tady u tebe schovám?“

„Samozřejmě, že ne.“ Opřel se pohodlně o jeden z trámů podpírajících podkroví a pohrával si koženými třásněmi bičíku, který někde našel. „Už hodně dlouho jsem na takové venkovské zábavě nebyl. Bývá to tady na ranči pravidelný zvyk?“

„Každou druhou sobotu večer,“ svěřila mu Nell. „Zveme na ni i mládež z okolí, takže se mohou všichni zúčastnit. Kapela kývla hlavou směrem k čtyřem muzikantům je vlastně místní skupina. Platíme jim čtyřicet dolarů za večer, nejsou moc známí, ale hrají dobře, co říkáš?“

„Jsou výborní,“ přisvědčil s úsměvem a pohlédl dolů na svou společnici. Co by si asi myslela o večírcích, na jaké byl zvyklý on? O zábavách, na které dámy chodily v nákladných toaletách od světoznámých módních návrhářů a kde jim k tanci a poslechu hrál buď celý orchestr nebo alespoň smyčcové kvarteto či jazzový kvintet.

Nell nervózně pozorovala manželské páry a kolem drobného prstíku si ovíjela pramínek vlasů. V očích měla zahloubaný výraz. Tyler se zamračil.

„Chceš si zatančit, Nell?“ otázal se.

Začervenala se. „Ne. Ehm… já… já to vlastně ani neumím,“ přiznala rozrušená pouhou představou, že by mu spočinula v náručí. A to by nebylo nejmoudřejší. Určitě by poznal, jak moc se jí líbí. Připadala si proto naprosto bezmocná, když ji vzal nečekaně za ruku. Nebyla si jistá, že dokáže vydržet v tak těsné blízkosti vedle něj, aniž by podlehla svému vzrůstajícímu poblouznění.

„Naučil bych tě to,“ nabídl jí a bavil se jejími marně skrývanými rozpaky a zdrženlivostí.

„Ne. Radši ne. Nechci…“ Chtěla mu říci, že nechce hostům vysvětlovat, proč netančí s nikým jiným než s Tylerem. Ale bylo nepravděpodobné, že by pochopil, jak jí naskakuje husí kůže při pouhém pomyšlení, že by se jí dotkly cizí ruce. A zároveň si zoufale přála, aby ji ty jeho pevně svíraly. A to pro ni bylo naprosto nové a překvapivé poznání.

„Tak dobře, kotě. Jak chceš, nebudu tě nutit.“ Usmál se na ni. „Ale obávám se, že mě za chvilku proti mé vůli odvlečou na parket, co si tady zatím počneš?“ zeptal se s pohledem na zavalitou dámu ve středních letech, která se k nim s oslnivým úsměvem nekompromisně blížila.

„Dám si něco dobrého na zub,“ odvětila a kývla směrem ke stolu s občerstvením, omluvila se a smutně pozorovala, jak si ho cizí žena odvádí do sálu. Přála si, aby ten vysoký Texasan tančil s ní, ale připadala se příliš nejistá. Bude pro ni lepší držet se zpátky a nic neuspěchat.

Po tomto sobotním večeru se Tyler stal jakýmsi přístavem klidu uprostřed bouře jejího života. Kdykoli musela řešit nějaké problémy s mužskou částí personálu a hostů, nebo svolávala pracovní schůzku, ujistila se, že ho má nablízku. Uvažovala o něm jako o nárazníku, který tlumil údery světa, jehož se tolik děsila. Zároveň si uvědomovala, že na něj nejen spoléhá, ale začíná k němu cítit mnohem víc a touží po tom, aby ji vzal na vědomí jako ženu. Poprvé po mnoha letech chtěla být žádoucí a svůdná, vypadat tak, jak by žena vypadat měla.

Ale když na sebe jednoho rána pohlédla do zrcadla, bylo jí do pláče. Její obličej nebyl vhodný materiál, s nímž by se dalo úspěšně pracovat. Už sice viděla fotografie filmových hvězd, které bez mejkapu vypadaly podobně jako ona, ale na rozdíl od nich neměla potuchy, co dělat, aby se proměnila v krasavice, jakými byly ony. Měla dlouhé, lesklé vlasy, ale potřebovaly odborný sestřih. Obočí jí od slunce vybledlo tak, že skoro nebylo vidět. A přestože se mohla pyšnit svou postavou, byla příliš plachá na to, aby její klady dokázala zvýraznit odpovídajícím oblečením. Možná, že by bylo mnohem lepší nedělat si marné naděje a podléhat jim, říkala si. Trvalo jí celá léta, než se přenesla přes bolestnou zkušenost s nelítostnou upřímností prvního muže, do kterého se zamilovala.

Nakonec si vlasy spletla do dvou indiánských copánků. Nevypadala v nich špatně, asi proto, že její babička z otcovy strany byla čistokrevná indiánka z kmene Apačů. Nell si toužebně přála, aby měla tvář dokonalou jako vlasy. Vždyť zázraky se přece dějí. Možná, že jednoho dne se jí podaří nějaký zažít a Tyler ji bude mít opravdu rád.

Zkusila nanést si na rty trochu rtěnky a oblékla si své nejnovější džínsy jediné, které jí skutečně dobře padly a přiléhavý pletený svetřík. Usmála se na svůj odraz v zrcadle. Nevypadám zas tak špatně, pomyslela si. Až na ten obličej. Možná bych si přes něj měla dát pytel…

Ale dřív, než stačila docela propadnout beznaději, zavolala ji Bella k obědu.

Vpadla do jídelny nabitá energií, jakou nepocítila už týdny. Připadala si jako znovuzrozená, plná nové, plaché sebedůvěry. Celá jakoby rozkvetla.

Na poušť se snesl nečekaný déšť a způsobil, že hosté byli najednou neklidní a nespokojení a farmaření obtížné. Všichni muži pracovali přes čas, neustále se snažili udržet dobytek a koně v bezpečné vzdálenosti od vyschlých řečišť, která, když se naplnila nečekaným a velkým přívalem vody, se okamžitě měnila ve smrtelné pasti. Poslední tři dny přinesly záplavy a dva z hostů vzdali čekání a odjeli domů. Zbývajících osm se rozhodlo to vydržet. Nell se usmívala nad jejich tvrdohlavostí a byla odhodlaná zpříjemnit jim pobyt na ranči, jak jen se dá.

Bylo zvykem, že turisté obědvali ve starobylé dubové jídelně vybavené masivním, pohodlným nábytkem o půl hodiny později než Nell s Tylerem a Bellou.

Tyler se neukázal, ale Bella pobíhala kolem. Připravovala stůl a cinkala talíři s jídlem. Když spatřila paní domu, překvapením skoro upustila podnos, který měla v rukou.

„Jsi to vůbec ty, Nell?“ zeptala se zdráhavě a sklonila prošedivělou hlavu na stranu.

„Čekala jsi snad někoho jiného?“ rozesmála se Nell. „No, vím, že bych žádnou soutěž krásy nevyhrála, ale doufám, že vypadám trochu líp, co?“

„Mnohem líp,“ přisvědčila Bella mírně. „Ale neměla bys to všechno dělat, drahoušku. Nechci, aby sis dobrovolně připravila další velké zklamání.“

Nell se zatajil dech.

„Cože?“ otázala se nevěřícně.

„Nosíš mu věci na barák,“ pokračovala Bella. „Přišíváš mu knoflíky na košile, ujišťuješ se, že je v teple a suchu, když prší. Dokonce mu sama připravuješ specialitky v kuchyni. A teď nakonec ta proměna. Zlatíčko moje, vždyť on je muž z velkého světa, zcestovalý a donedávna velmi bohatý.“ Vypadala ustaraně. „Nechci ti brát iluze a ničit sny, ale on je zvyklý na úplně jiné ženy. Je na tebe hodný a laskavý. Ale to je všechno, Nell. Nezaměňuj laskavost s opravdovou láskou. Víckrát už ne.“

Nell ve tváři úplně zrudla. Do této chvíle si vůbec neuvědomovala, jak si ostatní vysvětlují to, co dělá. Měla ho ráda a chtěla, aby byl šťastný. Ale ono to vypadalo jinak – pochopitelně. A svým novým zjevem ho nechtěně dostane do velice nepříjemného a trapného postavení.

„Mám ho ráda,“ zajíkala se. „Ale to přece… já se ho přece nesnažím… svádět.“ Otočila se a rozběhla zpátky do poschodí. „Jdu se převléknout.“

„Nell!“

Rozhodla se, že se už vůbec nevrátí dolů k obědu. Nevšímala si lkaní a přemlouvání nešťastné hospodyně za dveřmi. Byla dotčená a zraněná, přestože dobře věděla, že si o ni Bella dělala upřímnou starost. Teď musí pečlivě vážit každý další krok. Nesmí připustit, aby Tyler nabyl dojmu, že ho pronásleduje. Bůh ví, že nepřipustí, aby si opět nechala zlomit srdce.

V přízemí zatím Bella s Tylerem v tichosti vychutnávali oběd. Mladý muž se na hospodyni zvědavě zadíval.

„Něco vás trápí?“ zeptal se zdvořile.

„Nell.“ Vzdychla si Bella. „Nechce jít dolů. Načesala si vlasy, převlékla se, ale já jsem pak…“ odkašlala si. „Něco jsem řekla.“

„Nell by potřebovala trochu víc sebevědomí,“ řekl tiše. „To od vás nebylo moudré srážet jí ho v okamžiku, kdy konečně nějaké získala.“

„Nechtěla jsem hlavně, aby se znovu zklamala,“ naříkala Bella. „Snažíte se být laskavý, je mi to úplně jasné. Ale tohle dítě nezažilo opravdovou lásku, kromě té, kterou jsem jí dávala já. Netuší, jaké to je být milovaná a žádoucí. Její otec žil jenom pro Teda. Nell byla vždy až ta druhá. A jednou jedinkrát ji zaujal muž a hned se šeredně spálila.“ Znovu si vzdychla. „Možná že jsem nesoudná a mám tendence příliš ji chránit. Ale nechci se dívat na to, jak se na vás upíná jenom proto, že jí věnujete trochu pozornosti.“

„Nevšiml jsem si, že by se na mě nějak upínala,“ odvětil s úsměvem Tyler. „Určitě se mýlíte. Nell je jenom velmi přátelská. Je to roztomilé děcko s krásnýma hnědýma očima a milou povahou. Mám ji rád stejně jako má ona ráda mě. Ale to je všechno. Nemusíte mít strach.“

Bella se na něj zadívala a uvažovala, jestli je opravdu úplně slepý. Asi ano. „Roztomilé děcko? Nelije čtyřiadvacet!“

Překvapeně zvedl obočí.

„Prosím?“

„No a kolik jste myslel?“ zaútočila hospodyně.

„No, tak osmnáct, nebo maximálně devatenáct.“ Zamračil se. „Myslela jste to všechno opravdu vážně?“

„Nikdy jsem nemluvila vážněji,“ ujistila ho Bella. „Takže vás moc prosím, nenechte se mýlit, Nell není žádné děvčátko v lakýrkách a kanýrkových šatičkách. Je to dospělá žena, velmi osamělá a po celý život podceňovaná a přehlížená. Je zralá na to, aby jí někdo zlomil srdce. Nedopusťte, abyste tím člověkem, který to dělá, byl právě vy.“

Tyler ji však poslouchal jedním uchem. Uvědomil si, že asi udělal chybu. Považoval Nell za roztomilé dítě, ale ona v něm možná opravdu viděla romantického hrdinu. Něco takového nesmí připustit. Proč také? Nebyla vůbec jeho typ.

Nimral se v jídle. „Vůbec mě nenapadlo,“ začal, „že by na mě mohla pohlížet takto. Ujišťuji vás, že si dám velký pozor, abych neudělal něco, čím bych ji mohl v takových úvahách povzbudit.“ S úsměvem na Bellu pohlédl. „Ani za nic bych nechtěl, aby za mnou nějaká láskou roztoužená nešťastnice běhala, kamkoli se hnu. Nestojím o žádnou rozpustilou dorostenku, která by se mi věčně motala pod nohama. Nemám rád, když se mě snaží svádět ani velice atraktivní ženy. A Nell je sice roztomilá dívenka, ale ani slepec by ji nenazval krasavicí.“

„Dejte si ještě kousek hovězího,“ nabídla mu Bella po chvilce. Teď byla ráda, že Nell zůstala nahoře ve svém pokoji a nemohla slyšet, co Tyler právě řekl.

Netušila, že osud tomu chtěl, a ona se před chviličkou rozhodla vrátit do jídelny. Stála za j dveřmi, slyšela každičké slovo a polykala slzy, které hrozily, že se jí každým okamžikem rozkutálí po křídově bílém obličeji. S vypětím všech sil se vrátila do pokoje a tam jim dala volný průchod.

Ale možná, že bylo lepší, když se včas dozvěděla, co si o ní Tyler myslí. Trochu jí svou pozorností zamotal hlavu, ale nyní tedy ví, na čem je, co k ní cítí, a musí vlastní hloupé emoce zkrotit a dostat pod kontrolu. Bylo to přesně tak, jak Bella říkala – vysvětlovala si jeho laskavost mylně, domnívala se, že o ni má zájem. Mohlo ji to napadnout. Copak už propánakrále nedostala před lety dostatečnou lekci? Vždyť nemá nic, čím by nějakého muže zaujala.

Otřela si oči, převlékla se do pohodlnějšího oblečení a o pár hodin později sešla dolů k večeři, jako kdyby se nic nestalo. Ani Bella ani Tyler nepoznali, že je slyšela, a ona sama neměla v úmyslu jim to říci.

Ale když nyní věděla, co Tyler opravdu cítí, | změnila zásadně své chování. Byla sice stále zdvořilá a ze všech sil se snažila mu pomoci, ale radostné světélko v očích, které dřív zazářilo, kdykoli na něj pohlédla, nadobro pohaslo. Nikdy se na něj nepodívala zpříma a nikdy ho už sama nevyhledala. Skončily všechny drobné pozornosti, kterými ho před tím zahrnovala, a přestala ho plaše obdivovat. Chovala se k němu jako ke všem ostatním zaměstnancům ranče a to, co opravdu cítila, věděla jen ona sama. A už o něm nikdy s nikým nemluvila. Dokonce ani s Bellou.

Ale dnes v noci, v tichosti svého pokoje znovu s bolestí litovala všeho, co se mohlo stát a nestalo. Pravděpodobně nebyla předurčená pro blízký vztah s nějakým mužem, a s Tylerem Jacobsem už vůbec ne. Ale ani vědomí tohoto údělu nebylo s to zahojit další šrám na duši, který utrpěla. Byl to po mnoha letech první pokus vypadat jako žena. A bude taky poslední, přísahala v duchu umíněně. O několik minut později tvrdě usnula.

Za pár týdnů opět vysvitlo slunce. Nell za to děkovala bohu, protože vytrvalé deště by pro ni znamenaly katastrofu. Hosté, kteří měli zamluvený pobyt, se odhlásili, a Nell začaly docházet finance. Nyní však bylo opět všech osmnáct pokojů obsazeno a ve většině se ubytovaly kompletní páry. Ranč byl plný rodin s dětmi a celý ožil jejich veselým dováděním. Neustále se grilovalo, pořádaly se vyjížďky na koních, taneční zábavy. Mnoho hostů se k nim rádo vracelo. Pan Howes s manželkou k nim jezdil pravidelně už celých deset let. A přestože mnoho času trávil neustálým padáním z koně, nezdálo se, že by se někdy nechal odradit a znovu a znovu nutil své obrovské tělo usednout do sedla. A přestože paní Simsová pravidelně už pět let dráždila své žaludeční vředy Crowbaitovým domácím a velmi ostrým chilli, stále ho s chutí jedla. Byla vdova, během roku učila ve škole a o letních prázdninách trávila každý rok týden na ranči.

Většinu pravidelných návštěvníků však tvořily rodiny s dětmi a Nell už je dobře znala, takže nemívala problémy při komunikaci s jejich mužskými částmi. I když výjimky potvrzují pravidlo jako v případě pana Covy, který k nim jezdil se svou obyčejnou, milující manželkou, jejíž zjevná láska ho evidentně otravovala, a jehož zájem o Nell byl do očí bijící. Vytrvale ji zahrnoval svou pozorností, takže se nemohla dočkat dne, kdy konečně odjedou.

„Jestli ti ten Cova nedá pokoj, můžeš poprosit Tylera, aby si s ním promluvil,“ navrhla jí Bella, když společně před obědem připravovaly švédský stůl.

„Ne, díky, to není třeba,“ odvětila Nell tiše. „Umím se o sebe postarat sama.“

Otočila se k odchodu a skoro se srazila s vysokou postavou, která se nečekaně zjevila ve dveřích. Tyler. Zamumlala omluvu a prošla bez dalšího slova kolem něj. Podrážděně ji chvíli pozoroval a teprve potom se obkročmo usadil na jedné z kuchyňských židlí a odložil klobouk na stůl. Dlouhými štíhlými prsty promnul a zapálil si cigaretu a snažil se zaplašit intenzivní pocit lítosti nad tím, že tak najednou skončilo vřelé přátelství, které je ještě nedávno spojovalo. Měl pocit, že ji něčím ranil, ale netušil čím. Její mlčenlivost a přecitlivělost ho však zlobily. Dotkla se struny v jeho nitru, na kterou žádná žena před tím nedosáhla.

„Už jste zase takový zadumaný,“ vytrhla ho Bella z přemýšlení.

Nepatrně se usmál. „Lámu si hlavu, proč se Nell tak náhle změnila,“ přiznal tiše a přiložil cigaretu ke svým smyslně vykrojeným rtům. „Myslel jsem, že z nás budou nejlepší přátelé, ale teď pozoruju, že jakmile vstoupím, okamžitě přede mnou prchá. Posílá mi vzkazy po Chappym, když potřebuju nahlédnout do účetních knih, pošle někoho, aby mi je přinesl.“ Pokrčil rameny. „Připadám si jako bych byl malomocný.“

„To je jen tím, že se necítí dobře v pánské společnosti,“ uklidňovala ho Bella. „Vždycky byla taková, zeptejte se Chappyho.“

Tyler na ni upřel zelené oči. „Zpočátku taková nebyla. Ať jsem se hnul kamkoli, motala se neustále kolem mě. Nevíte, proč se tak najednou všechno změnilo?“

Bella pokrčila rameny.

„I kdybych to věděla,“ začala a opatrně volila každé slovo, „asi by mi moc nepoděkovala, že jsem vám to vyzradila. Ale máte pravdu, je poslední dobou podivně zamlklá.“

„Amen. Asi to tak má být,“ zabručel Tyler nepřítomně a potáhl z cigarety. „Co máme k obědu?“

„Sendviče s rostbífem, smažené hranolky, salát, domácí banánový pudink, ledový čaj a kávu.“

»To zní ohromně. A jen tak mimochodem, přijal jsem dva nové pomocníky. Potřebujeme rychle zajistit pár oprav a renovovat stáje a kůlny dřív, než skončí sušení sena. I když je mi jasné, že to všechno víte.“

Bella tiše hvízdla mezi zuby. „Z toho nebude mít Nell velkou radost. Nesnáší, když musí jednat s novými pracovníky.“

Tyler se na ni zamračil. „Co se jí vlastně stalo?“

„To by vám musela říci sama. Já nemůžu.“

„Už jsem se jí ptal, ale vždycky se vyhnula přímé odpovědi.“

„Je to tajnůstkářka. Nemá ve zvyku o sobě mluvit, a já to rozebírat nechci.“ Usmála se, aby alespoň trochu zmírnila příkrost svých slov. „Jen s obtížemi se naučí někomu skutečně důvěřovat. Neměla to lehké.“

„S důvěrou má problémy většina z nás.“ Tyler si nasadil klobouk a stáhl ho hluboko do čela. „Vždyť se podívejte sama na sebe.“

Stáje byly stejně jako všechny budovy ranče za deště nasáklé vodou, ale za slunečných dnů, jakým byl i ten dnešní, působily útulně a teple. Nell klečela na zemi kotce pokryté čerstvým senem u malého herefordského telete a hladila ho po hlavě.

Tyler postával opodál v uličce a dlouho ji pozoroval. Potom přivřel zamyšleně oči. Vypadala jako opuštěný sirotek a možná, že si tak také připadala. On také dobře věděl, jaké to je žít bez lásky, cítit se osamělý a odvržený. Velmi dobře jí rozuměl, ale ona ho nepustila k sobě dost blízko, aby jí to mohl říci. Někde v jejich vztahu udělal chybu. Neměl však ani potuchy, čím ji od sebe odehnal a co způsobilo její náhlý chladný odstup.

Chyběla mu atmosféra jejich prvního setkání a následného přátelství. Její plachý obdiv, který dobře vnímal a který ho tak hřál. Bez její blízkosti cítil podivnou prázdnotu, které ani sám nerozuměl.

Přikročil k ní blíž a všiml si, jak vyděšeně zareagovala. Sklopila tmavé oči, vyskočila na nohy a vystoupila z kóje do uličky. Jako kdyby nemohla vydržet v mé blízkosti v jakémkoli omezeném prostoru, uvažoval podrážděně.

„Napadlo mě, že bude lepší, když ti rovnou řeknu, že jsem najal dva nové pomocníky. Jenom na přechodnou dobu, aby nám pomohli s nejnutnějšími opravami,“ oznámil jí. „Nedělej paniku,“ dodal, když uviděl, jak se jí v očích zablýsklo nezvládnutelným strachem. „Nejsou to masoví vrazi, ani tě nechtějí znásilnit.“

Nell zlostí zrudla a ucítila, jak se jí do očí hrnou horké slzy. Beze slova se otočila a rozběhla se ven ze stáje. V mysli jí znovu vytanuly dávné bolestné vzpomínky a pálily jako oheň. Nic z toho mu však nemohla říci, čímž vlastní utrpení ještě zvyšovala.

„Zatraceně!“ zaklel Tyler zlostně a okamžitě vyrazil za ní. Těsně před vraty ji dohonil a uchopil za paži. Chtěl ji za každou cenu zastavit a promluvit s ní, ale její reakce mu doslova vyrazila dech.

Nell vykřikla, vykroutila ruku ze sevření, ale než se stačila otočit, zahlédl, že má oči doširoka otevřené a potemnělé strachem.

Teprve se zpožděním si uvědomil, že ji asi vyděsil vztek, jenž se mu zřejmě zračil v tváři, a který se navenek projevil pevným stiskem jeho dlaně. „Já ženám neubližuju,“ řekl tiše a ustoupil o krok dozadu. „A nechtěl jsem tě v žádném případě rozčílit. Ta poznámka o těch chlapech byla hloupá, neměl jsem to říkat, Nell…“

Polkla, zastrčila si ruce do kapes džínsů a snažila se najít ztracenou rovnováhu. Zlobila se sama na sebe, že podlehla strachu, který v ní svou prudkou reakcí vyvolal, a že ho v jejích očích viděl. Sklopila je tedy a husté černé řasy skryly jako tmavý závoj všechny další emoce.

Tyler k ní přistoupil blíž a sklonil se k ní, ponořil štíhlé prsty do jejích chladných hustých vlasů a přinutil ji podívat se nahoru na něj.

„Přestaň už přede mnou konečně utíkat,“ řekl. „Už to děláš celé týdny a já toho začínám mít právě dost. Nemám šanci dostat se k tobě blíž.“

„Ale já tě blíž nechci,“ prohlásila s důrazem na každém slově. „Pusť mě.“

Její slova tvrdě zasáhla Tylerovu pýchu, ale nedal to na sobě znát. „Tak mi alespoň řekni proč,“ naléhal na ni a hypnotizoval ji upřeným pohledem. „Povídej.“

„Slyšela jsem, co jsi tenkrát večer řekl Belle, hlesla a uhnula pohledem. „Myslel sis, že jsem ještě dítě, a když ses dozvěděl, kolik mi ve skutečnosti je… prohlásil jsi, že nestojíš o to, abych tě pronásledovala na každém kroku,“ zašeptala rozpaky ochraptělým hlasem. Viděl, jak se jí kutálejí slzy z očí ještě dřív, než mu skanuly na hřbet ruky. „Tak tím to všechno bylo.“ Ušklíbl se. Vůbec ho nenapadlo, že by je tenkrát mohla poslouchat. Dovedl si představit, jak ji svými slovy musel ranit. „Nell, nechtěl jsem ti ublížit, neměla jsi to slyšet.“

„Ale bylo dobře, že jsem to slyšela,“ řekla Nell a hrdě vystrčila bradičku ve snaze překonat stud a rozpaky. „Já jsem si do té doby vůbec nevšimla, jak… jak hloupě jsem se chovala. Už tě víckrát nebudu obtěžovat, slibuju. Měla jsem tě ráda, to je všechno. Chtěla jsem, abys tady byl šťastný.“ Chraplavě se zasmála. „Já vím že nejsem typ ženy, který by přitahoval muže, jako jsi ty. A nechtěla jsem se ti v žádném případě pověsit na krk.“ Zavřela oči a bojovala s dalším přívalem bolesti. „A teď už mě, prosím tě, nech jít.“

„Ach, Nell,“ zasténal. Přitáhl ji blíž k sobě, objal svalnatýma rukama a sklonil tmavou hlavu k medově zlaté hřívě pod zmuchlaným kloboukem. Kolébal ji a cítil utrpení, které jí způsobil, a které ho nyní trápilo spolu s ní. Zavřel oči a konejšil ji svou blízkostí ve snaze zmírnit její bolest, nechat ji podlehnout slzám, které dokázaly odplavit všechen žal. A Nell tiše plakala a vychutnávala jedinečnost tohoto okamžiku. Věděla, že se už nebude nikdy opakovat. Několik vteřin lítosti a viny. Chladná útěcha v jejím osamělém životě.

Dopřála si potěšení spočinout bezvládně na jeho pevném, silném těle, nasávat do sebe vůni kůže a tabáku, která ulpěla v měkké bavlněné košili, a naslouchat tlukotu srdce přímo pod svým uchem. Tohle bude přesně to, o čem bude v budoucnu snít, na co bude vzpomínat ve chvíli, kdy Tyler odejde. Ale teď musí být silná.

Odtáhla se od něj a Tyler jí už nebránil. Nell věděla, že nemůže mít v jeho životě žádné místo. Margie se k němu hodila lépe. Byla jako on světaznalá, nádherná a vyzrálá. S Nell byli jako voda a oheň. Na to nesmí nikdy zapomenout a nesmí dovolit, aby si její srdíčko na Tylera přivyklo. Protože Margie ho chtěla. Tím si Nell byla jistá. A Margie vždycky dostala to, co chtěla.

Rozechvěle se nadechla. „Díky za útěchu,“ řekla. Dokonce se jí podařilo nepatrně se usmát. „Nemusíš si o mě dělat starosti. Nechci ti to nijak ztěžovat.“ Pohlédla na něj vzhůru a tmavé, mírné oči se jí leskly bolestí, kterou se před ním tak zoufale snažila skrýt.

Tyler ucítil, že se v něm někde uvnitř něco pohnulo. Bylo to tak silné, že ho to téměř srazilo do kolen. Nell měla nejkrásnější a nejsmyslnější oči, jaké kdy spatřil. Probudily v něm hladovou touhu po něčem, co nešlo vyjádřit slovy. Díky ní měl najednou pocit, že se po celý dosavadní život pohyboval v nepříjemném chladu a nyní našel teplo, které na něj čekalo a zvalo dál.

Nell poznala náhlou změnu v jeho chování, ale dostala z ní strach. Tylerovy oči dostaly jiskřivě zelený odstín a vpíjely se do ní s intenzitou, kterou neunesla. Začervenala se a sklopila víčka. Celá pod tíhou jeho pohledu zeslábla. Kdyby se na ni podobně díval častěji, nezbylo by jí než utéci navždy daleko do pouště. Měla pocit, že ji bez jediného pohybu připravuje o schopnost sebekontroly.

Odstoupila o krok dozadu, nervózní a nejistá. „Raději se vrátím domů.“

„Ještě k těm novým pomocníkům budou na ranči jenom dočasně. Jen dokud neseženeme stáda z pastvin.“ Hlas mu zněl nezvykle napjatě. Zapálil si cigaretu a s údivem zjistil, že se mu chvějí ruce. „A to bude trvat jen pár týdnů.“

Nell se přinutila k úsměvu.

„Dobrá, pokusím se nejednat s nimi jako s vrahy,“ slíbila nejisté. „A co se té taneční zábavy týká omlouvám se, že jsem ti pověsila Margii na krk.“ Nervózně pokrčila rameny.

„Nevadí. Ale do budoucna se pokus z toho neudělat zvyk, ano?“ usmál se, aby jeho slova nevyzněla tak tvrdě. Natáhl se a zachytil do prstů jeden z pramínků jejích neposlušných vlasů. „Víš, připadám si teď trochu divně. Ztratil jsem domov i svou práci… všechno, na co jsem byl zvyklý a na čem mi záleželo. Pořád se ještě snažím nalézt pevnou půdu pod nohama. V mém životě… teď ještě není místo pro nějakou ženu.“

„Je mi moc líto, že jsi o to všechno přišel, Tylere,“ řekla Nell s nefalšovanou upřímností a pohlédla mu do odhodlané tváře. „Ale jsem si jistá, že jednoho dne to všechno získáš zpátky. Nedovedu si představit, že by ses jen tak vzdal a po zbytek života žil od výplaty k výplatě.“

Tylera její předpověď překvapila. Usmál se. „Nedovedeš? Ty také nejsi zbabělec, co, maličká?“

„Nejsem maličká,“ bránila se s uzarděním.

Přistoupil k ní blíž. Pomalu a beze spěchu. Z jeho promyšlených pohybů vyzařovala smyslnost a senzitivita a Nell se skoro zastavilo srdce. Vzápětí se však prudce rozbušilo a nemohla skoro dýchat. Z omamné vůně pánské kolínské se jí zatočila hlava. „Moc velká ale nejsi,“ dobíral si ji. Dotkl se lehounce ukazováčkem pulzujícího bodu na jejím hrdle a cítil, jak se pod bříškem jeho prstu prudce rozběhl. „Jsi nervózní, zlato?“

Jen s vypětím všech sil se dokázala nadechnout. „Já… musím už jít dovnitř,“ vypravila ze sebe.

Tyler sklonil hlavu, takže se zelenýma očima podíval zpříma do temných hlubin jejího pohledu. „Opravdu musíš?“ zašeptal chraplavě a jeho dech ji pohladil na pootevřených rtech jako letmý polibek.

„Tylere…“ Slyšela, jak její hlas divně zní. Napjatě. Téměř zoufale.

Jeho pohled sklouzl dolů k jejím ústům a Tyler si uvědomil, jak moc touží políbit ji. Hrudník se mu prudce zvedal, oči mu horečně plály. Nechybělo mnoho a sklonil se ještě níž, už skoro překonal tu poslední setinku milimetru, která dělila jejich ústa. Ale cítil, jak se Nell chvěje, a nebyl si úplně jistý, jestli to nebylo strachem. Cítil, že na takové věci bylo ještě brzy. Příliš brzy.

Přinutil se zvednout a odtáhnout od ní, ale rukama ji stále pevně svíral za ramena. Teprve po chvilce ji pustil. „Uvidíme se později,“ řekl s úsměvem.

Nell si odkašlala. Na jedinou, kratičkou vteřinku se už domnívala, že ji opravdu políbí. Ale to byla absurdní představa. „Jistě,“ přisvědčila ochraptěle. „Ahoj.“

Otočila se a pomalu odcházela. Nohy měla nejisté, rozechvělé. Cestou si umiňovala, že bude svou bujnou představivost lépe kontrolovat. Tyler si z ní jen utahuje, přesně tak, jak to dělal zpočátku. Ale bylo zřejmé, že ji má docela rád. Když Nell dokáže zkrotit své poblázněné srdce, mohli by být zase dobří přátelé. S Margií neustále kroužící kolem mohla jen stěží doufat v něco víc.

TŘETÍ KAPITOLA

O pár týdnů později přijela Margie s oběma chlapci opět trávit víkend na ranč. V neděli byli Curt s Jessem už za svítání vzhůru a Nell si pobaveně uvědomila, že pronásledují Tylera na každém kroku. To mohlo být pro Marguerite dobrou výmluvou a důvodem, aby se na něj také nalepila, kupodivu toho však nevyužila. Naopak se celou dobu snažila přimět Nell k rozhovoru, ta však takové myšlence nebyla nakloněná a vytrvale se tomu vyhýbala. Nebylo pro ni příjemné poslouchat, jak se jí švagrová snaží organizovat život. Margie si zjevně nevšimla, že Nell je už dávno dospělá, a tak většinu svého pobytu na ranči trávila tím, že se ji snažila předělat k obrazu svému. Alespoň tak to Nell připadalo.

„Moc bych si přála, abys mi dovolila tě nalíčit a jela se mnou do města. Pomohla bych ti vybrat něco na sebe,“ bručela Margie u snídaně s opovržlivým pohledem upřeným na Nellino obvyklé oblečení. „Teď si totiž klidně můžeš na sebe navléci pytel, vyjde to nastejno. Ani v jednom si tě žádný chlap ani nevšimne.“

„Nestojím o to, aby si mě někdo všímal,“ odsekla Nell stroze.

„Ale měla bys,“ nedala se Margie jen tak odbýt. „To, co se stalo, je už hrozně dávno, Nell,“ pokračovala a zpříma na mladší ženu pohlédla, „a nebylo to zdaleka tak strašné, jak si pořád ještě myslíš. A nehádej se se mnou,“ vyhrkla, když viděla, jak se Nell naježila. „Byla jsi ještě skoro dítě, v tom nejcitlivějším věku, když ses do Darrena zamilovala. Neříkám, žes to chtěla, že ses ho pokoušela svést, protože obě víme, že to tak nebylo. Ale už je nejvyšší čas, abys pochopila, o čem je opravdový vztah, jak to mezi mužem a ženou doopravdy chodí. Nemůžeš zůstat na věky malou holčičkou.“

„Nejsem malá holčička,“ procedila Nell mezi zuby. Věděla, že jí tváře červeně planou. „A vím moc dobře, jaké ty opravdové vztahy jsou. Děkuji, nechci. O nic takového nestojím.“

„Ale měla bys. Chystáš se snad zůstat starou pannou? To by byla fakt škoda.“ Margie zkřížila ruce a položila si je na živůtek bílých, rustikálních šatů se spoustou volánků a kanýrů. „Podívej se, zlato,“ pokračovala o poznání mírnějším hlasem. „Vím, že to byla z velké části především moje vina. Je mi to líto. Ale nemůžeš si kvůli tomu zkazit celý život. Nikdy jsi o tom pořádně nemluvila ani se mnou, ani s Bellou. Těšilo by mě, kdybys to byla udělala, mohly bychom ti pomoci.“

„Žádnou pomoc nepotřebuju,“ odsekla ledově Nell.

„Ale ano, potřebuješ,“ trvala na svém Margie. „Musíš se už přestat schovávat před životem –“

„Tady jste,“ řekl Tyler a přerušil její tirádu. „Tvoji potomci na dvoře zahnali do úzkých hada. Curt tvrdí, že ti nebude vadit, když ho chytí a udělají si z něj domácího mazlíčka.“

Margie vyděšeně vzhlédla.

A Tyler při pohledu na ni vyprskl smíchy. „Dobrá, dobrá. Přesvědčím je, aby ho pustili.“ Podíval se na Nell a všiml si, jak okamžitě uhnula pohledem a nervózně si pohrávala se šálkem kávy. „Někteří z hostů se chystají na bohoslužbu. Napadlo mě, že bych je tam odvezl. Jsem totiž velkým příznivcem dobrého kázání,“ řekl významně.

„Dobře, děkuju,“ přikývla Nell a nevšímala si překvapeného výrazu švagrové.

„Myslela sis, že jsem chodící symbol hříchu?“ obrátil se Tyler na půvabnější z obou žen. „Omlouvám se, že jsem vám bezohledně skočil do řeči, ale jsem jen obyčejný venkovský kluk z Texasu. I přes ten skvělý životní styl, kterým jsem se holedbal.“

„Ale, ale,“ zavrtěla Margie pobaveně hlavou. „Jeden z toho přímo žasne.“ Mrkla po očku na švagrovou, která seděla nehnuté jako skála. „Měl bys s sebou vzít tady Nell. Už by se jistě ráda zbavila té své žíněné košile pokání.“

„Žádnou nemám. A do kostela trefím. Zajedu si tam sama. Později.“ Zvedla se a opustila jídelnu s výrazem výmluvnějším než tisíc slov.

A skutečně se na pozdně dopolední mši vypravila. V jednoduchých šedých šatech, které jí na kráse nijak nepřidaly, a s medově hnědými vlasy sepnutými do elegantního uzlu. Vypadala stejně, jako i žila – naprosto obyčejně. Bella ji cestou do města vysadila u kostela a slíbila jí, že se pro ni po skončení bohoslužby zase vrátí. Tím se Nell vyhnula nutnosti odjet domů spolu s Tylerem a hosty, které na mši dopravil on, a s nímž se jí po zbytečných poznámkách její švagrové vůbec nechtělo.

Takže právě Tyler byl ten poslední člověk, kterého by před kostelem čekala. Ale stál tam opravdu on. Vysoký a urostlý v šedém, dobře padnoucím obleku se pohodlně opíral o služební dodávku a evidentně na ni čekal.

„Kde je Bella?“ naježila se okamžitě.

Tyler významně zvedl tmavé obočí. „No tak, no tak,“ domlouval jí klidně. „Je přece neděle. Nerad bych tě nechal jít celou cestu na ranč pěšky.“

„Slíbila mi, že mě tady vyzvedne,“ nedala se však odbýt Nell a nepohnula se z místa.

„Nemělo smysl posílat ji sem, když jsem měl cestu do města, ne?“ vysvětloval jí rozumně.

Varovně na něj pohlédla. „A pročpak jsi musel jet právě v neděli dvakrát za sebou do města, co?“

„No přece proto, abych tě vyzvedl, samozřejmě. Nastup si.“

Bylo zřejmé, že nemá na vybranou. Doprovodil ji ke dveřím pro cestující, pomohl jí dovnitř a opatrně za ní zavřel dveře.

„Ty svým chováním úplně zabíjíš moje ego,“ konstatoval, když vyjeli na silnici.

Nell si neklidně hrála s šedou kabelkou na klíně. „Žádné nemáš,“ odpověděla a dívala se ven do otevřené krajiny rámované v dálce rozeklanými obrysy hor.

„Děkuji,“ řekl se smíchem. „To je po týdnech první milé slovo, které jsem od tebe uslyšel.“

Tiše si vzdychla a sklopila pohled zpět do klína. „Nemyslela jsem to tak,“ připustila. „Já jen pokrčila bezmocně rameny. Já nechci, aby to vypadalo, že ti nadbíhám.“ Ušklíbla se. „Po tom všem, myslím, že jsem v těch prvních dnech po tvém příjezdu musela být pěkně otravná.“

Tyler odbočil s dodávkou na polní cestu vedoucí za zamčenou bránou k pastvinám ranče a vypnul motor. Upřel na ni pohled svých jasně zelených očí, prohlédl si ji celou od hlavy k patě a potom si pomaloučku beze spěchu zapálil cigaretu.

„Tak dobře, vyložme karty na stůl,“ řekl tiše. „Jsem naprosto zruinovaný. Pracuji pro tvého strýce proto, že z toho, co mi zbylo na bankovním kontě, bych se neuživil ani týden. Z výplaty ovšem moc nenašetřím, protože mám dluhy, které se snažím splatit. To ze mě nečiní příliš perspektivního partnera. A právě proto také nehledám žádný vztah…“

Nell zasténala a celá v rozpacích vyskočila z auta červená zahanbením a pokořenou pýchou.

Ale Tyler byl okamžitě za ní, a než se stačila rozběhnout pryč, stál před ní v celé své výšce a zadržel ji, takže se opřela zády o bok dodávky.

„Prosím tě… nevysvětluj mi to… už nic takového nechci slyšet,“ vyrazila ze sebe přerývaně. „Je mi to líto, nikdy jsem nechtěla…“

„Nell.“

Vyslovil její jméno svým hlubokým hlasem pomalu, protáhle s texaským přízvukem a znělo to tak zvláštně, že proti své vůli k němu zvedla pohled. Přes mlhavý závoj slz, které se jí draly do očí, spatřila, jak mu výraz tváře ztvrdnul a zelené oči mu opět zazářily jako tenkrát, když u ní stál také tak blízko jako nyní.

„Jsi tak bezbranná a přecitlivělá,“ řekl a v jeho pohledu bylo cosi slavnostního a obdivného. „Chtěl jsem tě ujistit, že jsem si nikdy nemyslel, že za mnou běháš a snažíš se mě uhnat. Ty nejsi taková, Nell.“

Po té poslední větě se jí chtělo smát. Jen kdyby ji viděl před lety, jak bezostyšně nadbíhala Darrenovi McAndersovi a jak skoro škemrala o jeho lásku. Neřekla však ani slovo. S pohledem upřeným na Tylerův hrudník, zvedající se a klesající v pravidelném rytmu pod dokonale střiženým oblekem, uvažovala, čím to, že vypadá, jako kdyby nedýchal. Její vlastní dech byl mnohem rychlejší, zřejmě rozrušením z jeho blízkosti, z tepla, které z něj vyzařovalo, z vůně drahé kolínské, která ho obklopovala.

„Já to s muži neumím, jsem v jejich přítomnosti nervózní,“ řekla, aniž zvedla oči. „Jsi vlastně první, kdo mi věnoval trochu víc pozornosti. Myslím, že mi to tak lichotilo, až jsem to začala přehánět a dělala jsem všechno možné, jen aby ses tady cítil dobře.“ Trošku se usmála, pohlédla na něj a potom opět sklopila zrak. „Ale opravdu nikdy jsem si nemyslela, že by se z tvé strany jednalo něco víc než přátelství, věř mi. Nejsem jako Margie.“

„Co tím chceš říct?“ zeptal se stroze.

Nell se zachvěla. „No, jenom to, že ona je jako lidé, s nimiž ses dřív stýkal, to je všechno. Je vyrovnaná, sebevědomá, světaznalá a především krásná…“

„Ale existují přece nejrůznější druhy krásy, Nell,“ pronesl Tyler tak něžným hlasem, jaký dosud neslyšela, prsty ji jemně vzal za bradu a zvedl její skloněnou tvář k sobě. Zaskočilo ji, jak jí byl ten jemný dotek příjemný. „Opravdová krása, ta je skryta mnohem hlouběji, ne pod dokonalým mejkapem.“

Nell pootevřela rty. Nemohla z Tylera odtrhnout oči, upíral na ni pohled, z něhož se jí podlamovala kolena.

„Měli bychom… raději už jet, ne?“ vypravila ze sebe s obrovskými potížemi.

Tyler cítil, jak ho její příjemně ochraptělý hlas laská a jak ho začíná vzrušením mrazit v zádech. Vpíjel se do temných hlubin jejích očí a nacházel v nich skrytá tajemství, nikdy nevyslovená přání a téměř hmatatelnou osamělost spolu se skrytou prosbou o pomoc.

A náhle se ho zmocnila neovladatelná touha odstranit všechnu bolest z jejího něžného pohledu.

Mlčky odhodil cigaretu na zem a automaticky ji zašlápl. Štíhlými prsty ji pohladil po tvářích a potom jimi zajel do vlasů.

„Tylere…!“ zasténala.

„Šššš.“ Aniž by z ní spustil zrak, opřel ji zády pohodlně o dveře dodávky a přitiskl se k ní, takže se dotýkal jejích pevných ňader. Očima se vpíjeli jeden do druhého a nebylo v lidských silách se odtrhnout.

Nell se opřela rukama svírajícíma dosud kabelku o jeho hrudník, ale nebylo to na protest a oba to velmi dobře věděli. V takové těsné blízkosti už nedokázala zastřít, jak moc po něm touží.

„Ale…“ pokusila se.

„Nell.“ Tyler zašeptal její jméno a zároveň svými rty lehounce přejel po jejích. Nebyl to opravdový polibek. Bylo to jako vánek, letmé pohlazení, které ji přikovalo na místě. Bála se pohnout ze strachu, že by ten váhavý dotek skončil.

Prsty ji pohladil po šíji a potom nemilosrdně uvolnil sponky, které držely pevný uzel, a jakmile se jako hedvábí chladivá záplava uvolnila, nechal ji protékat mezi prsty jedné ruky a druhou ji dál spolu s nenasytnými ústy držel v otroctví.

„Otevři trochu pusu,“ zašeptal a zuby jí lehce stiskl dolní ret.

Začervenala se, ale bez váhání poslechla.

Tyler také povolil sevření svých rtů a pootevřenými ústy dokonale obemknul kontury jejích. Nell ještě zahlédla plamínky vášně v jeho pohledu, ale potom zavřela oči a oddala se bolestné slasti pronikající jako tišící droga do jejích rozbolavělých nervů.

Tyler něco šeptal svým utišujícím, hlubokým hlasem, ale významu těch slov nerozuměla, přicházela z dálky jako zpěv ptactva na louce, kde stáli, i hluk motoru letadla, které nad nimi přelétalo. Vnímala jen, jak se jeho tělo plnou vahou přitisklo k ní a ona v sladké závrati z tělesné blízkosti slabě zasténala.

Tyler cítil, jak se celá chvěje, zaslechl i první sten, který jí splynul ze rtů. Malinko se odtáhl, ale jen tolik, aby se mohl pokochat její tváří. Ke svému úžasu zjistil, že se v ní zračí spokojenost a potěšení. Otevřela oči. Vypadaly jako hluboké tůně zahalené černým sametem. Sklouzl jí rukama po zádech do pasu a její dech se zrychlil, jako kdyby doběhla do cíle olympijského závodu.

„Ach, bože,“ zašeptal a uvědomil si, že nikdy před tím v něm žádná žena neprobudila téměř posvátnou úctu, kterou nyní pociťoval spolu s přívalem ohromné něhy, kterou ji chtěl zahrnout.

„Neměl bys… neměl bys mě takhle držet…“ pokoušela se Nell o odpor hlasem zastřeným obavami a vzrušením.

„A pročpak ne?“ Přejel nosem po špičce jejího drobného nosánku.

Začervenala se. „Však ty dobře víš, proč.“

„Nemám potuchy,“ řekl, znovu se jí přisál k ústům a vzápětí cítil, jak se vzdává. Její ochota a poddajnost působily jako droga, které potřeboval stále více. Měl dojem, že se utápí v měkkých oblinách jejího těla, ve sladkém nektaru jejích úst. Nakonec se také vzdal, povolil opratě své zadržované touhy, zhoupl se v bocích a přitiskl se jimi k jejím, takže v plné síle pocítila to, co sama musela tušit… že se jí podařilo ho dokonale vzrušit.

Nell ztuhla, zasténala a oběma rukama tlačila prudce na jeho hrudník ve snaze odtrhnout se od něj. Tyler okamžitě pochopil, že se její žár změnil v panický strach.

Odtáhl se a osvobodil ji tak ze zajetí a očima pátral v její zrůžovělé tváři po příčině té překotné reakce. Oči měla sklopené a vyhýbala se přímému pohledu.

„Ty jsi to ještě nikdy nedělala, viď,“ pronesl v náhlém osvícení.

„Ne… dobrovolně ne,“ přiznala s předstíranou lehkostí. Kousla se do rtu. „Promiň. Já jen… trochu mě to děsí.“ Znovu se začervenala. Dokonce víc než před tím.

Potěšené se usmál a políbil ji na čelo.

„Já jsem si myslel, že to tak bude. Tušil jsem, že jsi ještě panna, malá tichá holka, která neběhá za mužskými.“

„Nedělej si ze mě legraci, prosím tě,“ zašeptala.

„A tobě se zdá, že si ji dělám? To bych nerad.“ Zvedl hlavu, položil jí na ústa ukazováček a pomalu jím projel po jejich obrysu. „Tak jsem to opravdu nemyslel. Nejsem zvyklý na nevinné dívky, Nell. Ve světě, ve kterém jsem se pohyboval, snad žádné nebyly. Tam by neměly šanci.“

„Aha, chápu.“

„Ne, nechápeš, zlatíčko. A to je vlastně dobře. Už to není můj svět. A nejsem si jistý, jestli mi chybí.“ Pohrával si s dlouhým pramínkem jejích vlasů. „Chvěješ se.“

„Já… to je tím… nejsem na takové věci zvyklá… je to pro mě něco nového.“

„Pro mě také, Nell, i když si dovedu představit, že tomu nebudeš věřit.“ Odhrnul jí vlasy z tváře a snažil se svýma zelenýma očima zachytit její hnědý pohled. „Jak je to dlouho, kdy tě naposled nějaký muž políbil? Myslím opravdu políbil?“

„Obávám se, že to vlastně ještě nikdy nikdo neudělal,“ přiznala tiše.

„Proč?“

„Nejsem pro muže zajímavá. Nepřitahuji je.“

„Opravdu?“ Smutně se usmál, popadl ji v pase a stáhl k sobě. Opět zčervenala a pokusila se odtrhnout, ale tentokrát ji už nepustil.

„Tylere!“ protestovala.

„Zůstaň v klidu,“ přesvědčoval ji tichým hlasem, ale dovolil, aby se odtáhla alespoň v bocích. „Proboha, je ti čtyřiadvacet let, a o mužích nevíš vůbec nic. Je nejvyšší čas, abys dostala nějakou lekci. Nechci ti ublížit, ale z takové vzdálenosti tě nemůžu pořádně líbat.“

„To bys také neměl,“ zaprosila a pohlédla na něj nahoru. „To od tebe není fér… takhle si se mnou zahrávat.“

Překvapeně na ni vytřeštil oči. „A já snad něco takového dělám?“ podivil se. „Tobě se opravdu zdá, že si s tebou jen zahrávám?“

„A co jiného by to mohlo být?“

„Co jiného, to je fakt,“ vydechl a sklonil hlavu. Zvedl ji ze země, přitáhl ke svým ústům a políbil ji vášnivě a trochu rozzlobeně, protože ho vzrušovala tak silně, že by si to ani v nejfantastičtějších snech nemohla představit. Tyler tomu nedokázal zabránit, cítil, že už nemůže zastavit to, co se s ním děje. A to ho zlobilo ze všeho nejvíc. Nell byla tou poslední ženou, s níž by se měl líbat. Nemá právo si s ní cokoli začínat, když nemá nic, co by jí mohl nabídnout. Ale její ústa byla tak sladká a měkoučká a pod jeho rty se ochotně otvírala, a její tělo, které mu zpočátku kladlo odpor, nyní v jeho náruči tálo.

Držel ji nad zemí přitisknutou na svém hrudníku a vychutnával si potěšení z nejčistšího a nejnevinnějšího líbání, jaké kdy zažil. Cítil, jak jeho vzrušení narůstá a prudce se vzpíná proti ní. Ovládl se však. Měl na paměti, že tato epizodka nemůže skončit v posteli. Na to nesmí nikdy zapomenout.

Hlasitě zasténal a postavil ji zpátky na zem. Držel ji však pevně za ramena a čekal, až se oběma zklidní dech a vrátí zdravý rozum.

Nell byla jako omámená. Očima horečně hledala jeho jiskrný pohled a cítila, jak se mu chvějí prsty, kterými ji pevně svíral a držel na dosah od sebe. Dýchal těžce a prudce jako ona. Toužil po ní. Věděla to nyní s neochvějnou jistotou.

„Potřebuju si sednout,“ řekla rozechvěle.

„Mám-li být upřímný, jsem na tom stejně jako ty,“ přiznal drsným hlasem. Otevřel dveře dodávky, pomohl jí dovnitř a potom obešel vůz a nasoukal se za volant.

Zapálil si cigaretu a mlčky seděl, zatímco Nell se snažila rozcuchané vlasy učesat malým kartáčem, který našla v kabelce. Nejradši by se na sebe podívala do zrcátka, ale nechtěla, aby to vypadalo podezřele a aby Tyler z její tváře poznal, jak příjemné pro ni byly předchozí okamžiky.

Odložila tedy kartáč na vlasy zpět do kabelky, zavřela ji a upřela pohled do klína. Teď, když to vše bylo už za ní, uvažovala, jak se asi Tyler cítí. A jestli ho napadlo, že je tak zoufalá a dychtivá získat pozornost druhého pohlaví, že by stejným způsobem reagovala na jakéhokoli muže? Rozpačitě se po něm podívala, ale zdálo se, že na ni úplně zapomněl. Díval se ven z okna a byl evidentně ponořený do vlastních myšlenek.

Nemohla poznat, že se ve skutečnosti snažil nalézt ztracenou rovnováhu, že se pokoušel zklidnit dech. Nevzpomínal si, že by ho někdy před tím tak rozhodil nevinný polibek. Vlastně si vůbec nevzpomínal, že by ho někdy nějaká žena podobně vyvedla z míry. Ale Nell, jak se zdálo, to dokázala, a navíc naprosto neúmyslně. Právě to Tylera zaskočilo nejvíce. Nemůže si za žádnou cenu dovolit ztrácet rozum, když má co do činění s pannou. Měl by co nejrychleji šlápnout na brzdy. Otázkou však bylo, jak to udělat, aniž by Nell zákonitě usoudila, že je jen ubohý playboy, který u ní hledal chvilkové povyražení.

Otočil se na ni a viděl, že se klidně rozhlíží po krajině za okny auta. Z výrazu její tváře se nedalo vyčíst absolutně nic.

„Přijedeme pozdě na oběd,“ poznamenala, aniž by na něj pohlédla. Nedokázala to. Nedařilo se jí dosud překonat rozpaky, které cítila poté, jak vstřícně reagovala na jeho polibky.

Snažil se najít vhodná slova, jimiž by jí vysvětlil, co se to před chvilkou stalo, ale obával se, že Nell nebyla dost rafinovaná na podobné diskuse.

Naopak, byla v mnoha směrech velmi naivní. Dovedl si představit, co jí nyní táhlo hlavou. Určitě bojovala se stejnými rozpaky jako on sám. Lepší bude nechat věci tak, jak jsou, rozhodl se nakonec. Beze slova nastartoval motor a rozjel se směrem k ranči.

Margii se podařilo zpacifikovat oba své chlapce, takže byli schopni odjet domů již v neděli brzy odpoledne. Tyler se nabídl, že je odveze zpátky do Tusconu, což Margii nadchlo, a Nell pocítila obrovskou úlevu, protože ji děsila představa, že by měla být se svou švagrovou o samotě. Marguerite by se z ní nepochybně snažila vytáhnout nějaké informace a Nell neměla nejmenší chuť dělit se s ní o zážitek s Tylerem. To bylo její tajemství. Sladké, intimní tajemství, které si chtěla uchovat v srdci po zbytek života.

„Už se zase touláš myšlenkami bůhvíkde?“ vyzvídala Bella, když spolu po večeři umývaly nádobí.

Nell zavrtěla hlavou. „Ne, ale jsem vděčná za tu vzácnou chvilku klidu. Margie byla zase ve formě, strávila jsem víkend jejími přednáškami na téma, jak ze mě udělat žádoucí ženskou.“ Povzdychla si. „Jenže já nebudu jako ze žurnálu nikdy. I kdybych měla všechno, co je k tomu třeba. A navíc jsem spokojená s tím, jaká jsem.“

„Jako hastroš,“ konstatovala Bella.

Nell vytáhla ruce plné pěny z dřezu a otočila se k hospodyni. „No to mě podrž, kdo si tady dovolí mluvit o druhých, že chodí jako hastroš!“

Bella jí upřený pohled oplatila.

„No, já tak nechodím.“ Zaujala bojovný postoj a uhladila si prošedivělé havraní vlasy. „Já jsem zvláštní případ.“

Nell neměla sílu ani chuť se hádat. „Dobrá, dobrá. Vzdávám se. Oblékám se jako hastroš.“

„Ale při troše snahy by se určitě dalo mnohé zlepšit. Možná, že Margie není zas tak hrozná, jak jsem si myslela. Víš, možná, že má o tebe opravdu starost. A snaží se ti svým způsobem pomoci.“

„Snaží se pomoci především sama sobě a svést Tylera,“ opravila ji Nell.

„Je osamělá,“ zastala se jí Bella a upřela moudré oči na mladou dívku, která se náhle tvářila velice bezbranně. „Ty snad nejsi?“

Nell sklopila oči do dřezu. „Myslím, že většina lidí je osamělých,“ řekla tiše. „A obávám se, že Tyler jí s tím moc nepomůže. Ale Margie ho alespoň dokáže rozesmát.“

„To bys dokázala taky, kdyby ses už přestala cítit tak ukřivděná.“

„Ale mně přece strašně ublížili!“

„To není důvod, aby ses pohřbila zaživa. Je ti čtyřiadvacet. A pokud se brzy radikálně nezměníš, čeká tě ještě dlouhá řada velmi osamělých let. Jestli se budeš věčně bát popadnout příležitost pevně za vlasy, nedosáhneš nikdy ničeho. Život, jaký vedeš, není zrovna vhodný pro mladou dívku.“

Nell se v myšlenkách vrátila do dopoledních hodin. Znovu cítila Tylerové horké rty přitisknuté na svých, znovu cítila jeho štíhlé, silné pevně přimknuté ke svému. Lehounce při těch vzpomínkách zrůžověla a uvědomila si, že by zemřela, kdyby to všechno nemohla prožít znovu.

Ale Tyler o ni nestál. Prohlásil, že v jeho životě není místo pro ženu a řekl to několikrát. Nell musí zachovat chladnou hlavu. Nesmí za ním běhat. Nesmí, když ví, že by ji odmítl.

„Třeba jsem předurčená k tomu, abych byla starou pannou,“ zamumlala zamyšleně. „Některé ženy přece takové jsou. Tak to na světě chodí. Existují půvabné ženy, ty se vdají a ty druhé –“

„Já jsem nebyla žádná krasavice a taky jsem se vdala,“ připomněla jí Bella a znechuceně si odfrkla. „A kromě toho, krása pomine. Zato charakter zůstává. A ty máš v tomto směru hodně co nabídnout, dítě moje.“

Nell se usmála. „Jsi moc hodná, Bello.“

„Těší mě, že mě máš ráda. Já se mám taky, občas. Takže opláchni to nádobí pořádně, Nell, abychom se všichni neotrávili. Až budeš svou paní a budeš mít vlastní dům a kuchyň, budeš to muset dělat sama, už ti nebudu radit.“

Nell se dusila smíchem. Bella dokázala být někdy velmi neodbytná, ale byla anděl.

Během několika dalších dnů se Tyler vrhnul do práce s takovým zápalem, že ho Nell skoro neviděla. Zastavil se vždy jenom na jídlo, ale vypadal vyčerpaně a přepadle. Den ode dne to bylo horší, navíc měl silný kašel. Od nedělního dopoledne, kdy pro ni přijel do kostela, spolu téměř nemluvili. Choval se zdvořile, ale zdrženlivě, a Nell si začínala myslet, že se jí vyhýbá. Rozuměla jeho důvodům – nechtěl se s nikým zaplést. Určitě se bál, aby jeho vřelým polibkům nedávala hlubší smysl, než ve skutečnosti měly. Ale to se nemusí bát, říkala si v duchu. Už za ním znovu běhat nebude. Jenom si přála, aby mu to mohla otevřeně říci. Ještě jednou. Ale samotné pomyšlení na něco takového ji přivádělo do rozpaků.

Přesto však nedokázala nedělat si o něj starost. Vypadal opravdu špatně. Nakonec to došlo tak daleko, že jednoho dne nepřišel k večeři.

Bella se šla podívat do srubu, kde bydlel, co se stalo. Nejdřív sice požádala Nell, aby k předákovi zaběhla sama, ale ta to okamžitě odmítla. Jakékoli setkání s Tylerem, navíc o samotě, bylo to poslední, co by si nyní přála.

Bella se vrátila za půl hodiny a tvářila se ustaraně. „Nevypadá moc dobře,“ řekla. „Je děsně bledý a říká, že nemá hlad. Jenom doufám, že ho neskolil ten virus, co minulý týden řádil na ubytovně.“

„A jak se on sám cítí?“ vyhrkla Nell až příliš rychle.

„Říká, že se pořádně vyspí a bude mu zas dobře. Uvidíme.“

Nell sledovala, jak se hospodyně loudá do kuchyně, a musela se krotit, aby se okamžitě nerozběhla podívat se na předáka do jeho chatky. Představoval vždy ztělesněné zdraví. Tvrdil, že nebyl v životě nemocný. Ale všechno se přece přihodí poprvé a bylo pravdou, že od chvíle, kdy přijel na ranč, dřel jako kůn.

Někdy jí připadalo, že chce odpracovat mnohem víc, než bylo třeba. Napadlo ji, že mu nešlo jen o ztrátu jeho ranče kdesi v Texasu. Možná, že existovala také dívka, kterou chtěl získat, a která o něj nyní, když o všechno přišel, nestála. To dávalo všemu úplně nový rozměr a Nell měla další důvod k obavám. Nikdy ji nenapadlo, že by mohl mít přítelkyni. Ale byl to velmi pohledný muž a také zkušený. Velmi zkušený ve srovnání s její nevinnou dušičkou. Jeho minulost musela být plná žen. Možná, že je dokonce zasnoubený. Nell zasténala. Nechtělo se jí připustit, že ji líbal jenom proto, že se mu stýskalo po nějaké ženě, kterou nechal v Texasu. Ale klidně to tak být mohlo. Ach, bože, jen kdyby se to dalo nějak zjistit! Chodila rozrušeně po obývacím pokoji, až ji Bella napomenula, že takhle brzy prošlape koberec. Odebrala se tedy nahoru do svého pokoje, kde mohla pochodovat nikým nerušena.

Ale každým dalším krokem byla jen víc zmatená. Nakonec se svlékla, natáhla si noční košili a vklouzla do postele. Za pár minut usnula požehnaným spánkem a unikla na několik hodin všem svým problémům.

Ale hned druhý den ráno patřila její první myšlenka Tylerovi. Oblékla si džínsy a žlutý pletený svetřík, vlasy si stáhla do koňského ohonu a bosa seběhla dolů.

„Už ses byla mrknout na Tylera?“ ptala se nedočkavě Belly.

Hospodyně se na ni zamračila od pánve, kde smažila vdolečky k snídani. „Jen to dodělám a zaběhnu tam.“

„Není třeba. Jdu se podívat sama.“

Bella to slůvkem nekomentovala. Ale jen co se Nell vyřítila ze dveří, usmála se pro sebe.

Srub, v němž bydlel předák, vypadal velmi hezky. Žádný luxus, ale byl velký dost i pro menší rodinu. Nell zaklepala na dveře. Nikdo neodpovídal. Zkusila to tedy znovu. Zase nic.

Zarazila se a uvažovala, co dál. Ale příliš možností se nenabízelo. To, že se neozýval, mohlo znamenat jedině, že tvrdě spal, což bylo nepravděpodobné, nebo že odešel, což bylo ještě nepravděpodobnější, anebo mu bylo tak zle, že vůbec nevstal.

Sáhla na kliku a s potěšením zjistila, že je odemčeno. Nakoukla dovnitř. Na to, že ve srubu bydlel starý mládenec, tam bylo poměrně slušně uklizeno. Indiánské předložky na zemi byly srovnané a nikde na gauči ani na křeslech se nepovalovalo odložené šatstvo.

S bušícím srdcem až v krku vstoupila tedy do obývacího pokoje. „Tylere?“ zavolala.

Z ložnice se ozvalo zasténání. Kráčela po hlase, i když se děsila představy, že by tam mohl ležet nahý. Opatrně a váhavě nakoukla za dveře. „Tylere?“

Ležel přikrytý pokrývkou, ale chlupatý hrudník i opálené svalnaté paže měl úplně nahé. Krátce otevřel oči. „Nell. Páni, mně je blbě. Nemohla bys mi poslat Bellu, zlato?“

„A proč?“ otázala se tiše.

„Aby mi zavolala doktora,“ řekl unaveně. „Nemohl jsem usnout a děsně mě pálí na prsou. Vypadá to na zánět průdušek.“ Rozkašlal se.

„Doktora zavolám sama,“ uklidňovala ho a položila mu dlaň na čelo. Byl úplně rozpálený. „Zůstaň ležet, nehýbej se. Přinesu ti něco studeného k pití a pak seženu doktora. Potom se o tebe budu starat.“

Pohlédl jí překvapeně do očí. Její slova způsobila, že mu tělem projelo podivné vzrušení. Ještě nikdy se o něj nikdo nestaral, ale uvědomil si, že by si nepřál žádnou jinou ošetřovatelku než právě Nell.

„Hned jsem zpátky,“ řekla a snažila se úsměvem skrýt obavy, které o něj měla. Vyběhla ven. Pryč bylo nepřátelství a rozpory. Cítila jen ohromnou starost. Tyler musí být zase v pořádku. Prostě musí!

ČTVRTÁ KAPITOLA

Nell přinesla Tylerovi studené pití z malé chladničky a pomohla mu vypít několik doušků. Potom už pospíchala do hlavní budovy, aby zavolala lékaři.

Bella stála mlčky ve dveřích a poslouchala, jak popisuje příznaky Tylerovy choroby doktoru Morrisonovi. Nařídil jí, aby ho přivezla co nejdříve k němu na kliniku.

Zavěsila.

Neměla s rozhovoru s lékařem nejlepší pocit, cítila se naopak velmi nejistá. „Vsadím se, že je přesvědčený, že jde o zápal plic,“ svěřila se hospodyni. „A myslím, že by mohl mít pravdu. Tyler příšerně kašle a úplně hoří. Určitě má vysokou teplotu.“

„Jdu pro Chappyho, aby mu pomohl do dodávky,“ navrhla Bella. „Nebo pojedu já…“

„Ne, to je dobrý,“ skočila jí Nell do řeči. „Chappy může jet s námi. Budeme muset zrušit hostům výlet, ale jakmile se vrátíme, může je Chappy odvézt do nákupního centra. Simsovi i ostatní tam dnes chtěli vyrazit.“

„Chappy to ale k smrti nenávidí,“ vyprskla Bella smíchy.

„To já vím, ale někdo tady přece musí zůstat a starat se o Tylera.“

Stará paní chtěla namítnout, že by to jistě zvládla, ale raději zůstala potichu. Bylo zřejmé, že Nell si tento úkol vymínila pro sebe. A Bella jí v tom v žádném případě nechtěla bránit. „Neboj, zvládneme to,“ řekla tedy s úsměvem. „Ale pojedu radši s ním.“

Jakmile však obě vykročily ze dveří, s hrůzou zjistily, že dodávka je pryč. A pickup také.

„Kam odjel Chappy?“ zavolala Nell na Marlowea, který právě vyváděl ze stáje osedlaného koně.

„Jel do města koupit nějaké žaludeční léky pro nemocná telata. Vyrazil před půl hodinou, takže by měl být každou chvílí zpátky.“

„A kde je pickup?“ snažila se zjistit Nell.

„Tak to nevím, madam.“ Marlowe pokrčil omluvně rameny.

„Bezva,“ bručela Nell a pohlédla na Bellu. „Dobrá, jakmile se Chappy vrátí, pošli ho za mnou do srubu. Jenom doufám, že se nebude u veterináře zbytečně zdržovat.“

„Já tam zavolám, ať máme jistotu,“ navrhla Bella. „A nedělej si zbytečné starosti. Tyler je tvrdý chlap, ten něco vydrží.“

„Doufám,“ povzdechla si Nell a přinutila se k úsměvu. Vzápětí už spěchala po cestičce k Tylerově chatce.

Když dorazila dovnitř, našla předáka ležet v postářích a tvrdě spát. Rozhlédla se kolem a přemýšlela, jak se v tomhle stavu dokáže obléci.

„Tylere,“ oslovila ho tiše a lehce mu sáhla na rameno. „Tylere, probuď se.“

Otevřel okamžitě oči. Pohled měl zastřený spánkem a teplotou. „Nell?“ zašeptal a zavrtěl se pod pokrývkou.

„Doktor Morrison chce, abych tě odvezla k němu do ordinace,“ oznámila mu. „Musíme tě nějak obléci.“

Slabě se usmál. „To bude asi těžší, než si myslíš. Jsem slabý jak čajíček.“ Přemohl ho náhlý záchvat kašle a obličej se mu zkroutil bolestí. „Zatraceně! To bolí jako kdybych měl zlomená žebra.“

Nell se zastavilo srdce. Určitě má zápal plic. Její matka na toto onemocnění zemřela a Nell z něj měla právě kvůli této bolestné vzpomínce nepřekonatelnou hrůzu.

„Myslíš, že se dokážeš obléci sám?“ zeptala se opatrné.

„Tak to si nemyslím, Nell,“ povzdechl si trhavě.

„Ale Chappy tady není,“ pronesla Nell zamyšleně. „Jedině Marlowe nebo Bella.“

„Tak to ne,“ bránil se Tyler rezolutně a pohlédl na ni horečnatýma očima. „Možná se ti to bude zdát neuvěřitelné, ale myšlenka, že bych se měl nechat oblékat od opočlověka nebo zubící se staré paní, mě přímo děsí. V žádném případě. Jestli mi chceš pomoci, zlato, klidně. Ale nikdo jiný. Ani Chappy.“

To bylo velmi překvapivé. Nell netušila, že by se muži styděli před cizími lidmi. Ale na druhou stranu, Tyler nebyl jako ostatní muži.“ Zaváhala.

„No tak dobře, když si dokážeš navléci –“ odkašlala si, „spodní prádlo, tak bych ti s tím ostatním byla schopná pomoci.“

„Ty jsi ještě neviděla nahého chlapa?“ zeptal se s náznakem úsměvu.

„Ne. A opravdu o to vůbec nestojím,“ odsekla.

„Asi nebudeš mít na výběr.“ Znovu se rozkašlal a trvalo nějakou chvíli, než znovu popadl dech. „Spodní prádlo a ponožky mám v horní zásuvce prádelníku,“ prozradil jí, „košile a džínsy jsou v šatníku.“

Nell se na okamžik zarazila a zaváhala. Ale bylo důležité, aby ho dostala k lékaři co nejdříve. Musela to mít na paměti. Tylerovo zdraví bylo důležitější než přehnaná cudnost. Pokud nechtěl nikomu jinému dovolit, aby mu pomohl, nic jiného jí opravdu nezbývalo.

Nejrychleji jak jen dokázala, posbírala všechno, co bylo třeba. Ale jakmile se Tyler pokusil posadit, chytil se za hrudník a padl zpět do polštářů.

„Bože, to je bolest, Nell,“ zachraptěl. „To musel způsobit ten prach. Před pár dny jsme vjeli do obrovského mračna, když jsme honili nějaký zatoulaný dobytek. Vdechl jsem toho snad tunu. Škrábalo mě z toho pak v krku, ale myslel jsem, že to byla jen alergie. Až do dnešního rána.“

„Ach, Tylere,“ zasténala Nell.

„Měl jsem si vzít šátek na krk,“ mumlal. „Taky proto ho staří kovbojové nosí. Když se dostanou do podobně zvířeného prachu, jen si ho natáhnou na obličej.“

„Jak se míníš oblékat?“ zalkala Nell.

Významně se na ni podíval.

„Chceš říci, jak mě budeš oblékat,“ opravil ji. „Jestli ti to nějak pomůže, věř, že to není nic, s čím bych tě rád obtěžoval. Nerad se svlékám i před muži.“

Začervenala se. „No, asi moc ne,“ zašeptala.

„Neboj, nebude to tak hrozné, slibuju,“ uklidňoval ji. „Nadzvedni mi pokrývku na bocích a natáhni mi slipy tak vysoko, jak to zvládneš. Pak už si je snad dokážu obléci sám.“

Nell červenala čím dál tím víc. „Promiň,“ omlouvala se a natahovala mu nemotorně spodky přes chodidla a kotníky a potom dál. „Staré panny tohle moc neumějí.“

„Staří mládenci také ne,“ rozkašlal se a zanaříkal. „Tak pojď, Nell, to zvládneš. Zavři oči, tak a tahej.“

Nell se proti vlastní vůli rozesmála. „To bude asi jediná možnost.“ Chladnýma rukama se dotýkala jeho rozpálené pleti na stehnech a přes rozpaky, které cítila, si uvědomovala, jakou mají dokonalou muskulaturu. Tyler byl chlap každým coulem. Konečně se dostala vysoko pod přikrývku. Nervy jí vypověděly službu. „Stačí?“ ujišťovala se chraplavě.

„Snad, zkusím to,“ řekl, strčil ruce pod deku, nadzvedl se, trhnul napůl oblečenými slipy a vyčerpaně se svezl zpět na lůžko. „Tak. A zbytek už je zase jenom na tobě, zlato.“

Nell mu natáhla ponožky. Všimla si, že má hezké nohy, trochu velké, ale pěkně tvarované, se štíhlými kotníky. A měl je snědé stejně jako paže a obličej, takže to musel být jeho přirozený odstín. Pochybovala totiž, že by měl v posledních týdnech čas na opalování.

„Tak to je poprvé, kdy mě jako dospělého obléká ženská,“ poznamenal zesláble, když mu Nell přehodila přes hlavu tílko a opatrně mu je stáhla dolů na široký, chloupky porostlý hrudník.

„Ale to tak bývá, všechno v životě se přece jednou přihodí poprvé,“ odpověděla Nell a nemohla odtrhnout oči od jeho vypracovaných svalů. Cítila na rukou drsné pohlazení mužného porostu, který pokrýval celý hrudní koš a pokračoval po břiše dolů, kde mizel ve slipech. Naklonila se k němu blíž, a vklouzla rukama pod Tylerovy paže, aby mu mohla stáhnout nátělník přes záda, takže se obličejem skoro dotýkala jeho pleti. Se zaťatými zuby bojovala s pokušením políbit ho. Tady na to nebyl čas ani místo. Tyler byl nemocný a ona ho musí dostat co nejdříve k doktorovi. A kromě toho by bylo sebevražedné pokoušet se o něco takového vůči člověku, který ji před něčím takovým vlastně varoval.

„Jsi rudá jako vařený rak,“ poznamenal netaktně Tyler. „Vždyť to snad nebylo tak hrozné, co?“

„Ne, ani ne,“ ujistila ho s chabým úsměvem a začala mu pomáhat do košile. Stáhla mu manžety, zapnula je a nakonec zacvakla i všechny cvočky na předním díle. „Ale je to pro mě dost nezvyklé.“

„Copak ty jsi nikdy neoblékala svého bratra?“ usmál se slabě.

„Ne. Teď byl o hodně starší než já,“ řekla. „A také odešel na školu, takže jsme spolu moc času netrávili. Otec s matkou ho zbožňovali. On byl jejich celý svět. Myslím, že já jsem byla víceméně nehoda. Ale snažili se, abych si nepřipadala úplně nechtěná.“

„Můj otec nikdy děti nechtěl,“ přiznal Tyler. „Dělal všechno možné jen aby trochu nalomil a narušil mou osobnost. S mojí sestrou Shelby se mu to skoro podařilo. Ale oba jsme to nakonec přežili. Je to vlastně obrovská ironie, že jsme museli prodat ranč. On by nás totiž oba raději obětoval, jen aby ho udržel.“

Nell připravila k oblékání džínsy. „Jednoho dne budeš mít zase vlastní ranč,“ ujišťovala ho. „A své děti určitě nebudeš tyranizovat jako on.“

„Jestli nějaké budu mít,“ odvětil. „Někteří muži se nikdy neožení. Třeba jsem právě jeden z nich.“

„Já myslím, že mezi ně patřit nebudeš.“ Natáhla mu nohavice na obě nohy a vytrvale je soukala nahoru, kam až to jen šlo. Byly tvrdé, z velmi pevného materiálu, takže než se s nimi dostala až na stehna, docela ji to vyčerpalo. Ale bylo zřejmé, že sám si je obléci nedokáže.

„Kdyby ses pokusil trochu nadzvednout, pokusím se ti je dostat přes boky,“ procedila skrze zuby a uhnula očima, když odhrnula pokrývku. Přesto se při letmém pohledu na jeho slipy začervenala.

„Je mi to líto, maličká,“ omlouval se ochraptěle. „Ale opravdu mě to bolí jako čert.“

„Já vím,“ přikývla chápavě hlavou. „Koneckonců, nejsem přece dítě,“ snažila se celou situaci usnadnit jak sobě, tak jemu. „Už to bude.“ Zavřela znovu oči a táhla ze všech sil, až se s kalhotami dostala přes boky. S pohledem upřeným na zip se však zarazila a polilo ji horko.

„Už mi jen podej boty, ano, zlato?“ poprosil ji, když pochopil, co ji tak zaskočilo. „Tohle zvládnu sám.“

Ulevilo se jí. Odběhla ochotně do šatníku. Když hledala košili a džínsy, všimla si, že tam má také vycházkové boty. Byla to značková obuv, kožená a určitě velmi drahá. Černá kůže se jemně leskla jako vlhké uhlí.

„Nebude snadné ti je obout,“ oznámila mu, když se s nimi vrátila do ložnice.„Budeš tlačit a já taky,“ uklidňoval ji. „Nejsou úplně těsné.“Dobrá.Opravdu to šlo docela dobře a Tyler byl za chvilku obutý. Vyčerpaně potom ležel na polštáři a očima svítícíma horečkou mlčky pozoroval Nell, jak hledá hřeben, aby mu učesala rozcuchané vlasy. Potom se rozhostilo skličující ticho.Konečně se ozval zvuk přijíždějícího auta a prolomil dusné napětí. „To musí být Chappy,“ zvolala Nell a vzápětí se jí zatajil dech. „Tylere, neříkej mu, že jsem…“Že jsi mi pomáhala s oblékáním?“ rozesmál se. „Neprozradím to nikomu. Je to jenom mezi námi dvěma,“ uklidňoval ji s úsměvem a upřeným pohledem, který způsobil, že Nell se prudce rozbušilo srdce a upadla do rozpaků. Až po chvilce se dokázala od jeho očí odtrhnout a zvedla se, aby otevřela Chappymu.

Vzali Tylera mezi sebe a společně ho usadili na zadní sedadlo dodávky, kde si mohl pohodlně lehnout, a rozjeli se do ordinace doktora Morrisona.

Sestřička pomohla Tylerovi dojít na vyšetřovnu a Chappy s Nell osaměli v čekárně. Starý kovboj vytrvale přecházel po místnosti, Nell si nervózně kousala nehet. Zdálo se jí, že Tyler je uvnitř nekonečně dlouho. Když se po chvíli otevřely dveře, nestál v nich však on, jak očekávala, ale doktor Morrison. Kývl na ni, aby ho následovala dovnitř.

Odvedl ji do ordinace, ale po Tylerovi nebylo ani vidu ani slechu.

„Bude zas v pořádku,“ oznámil jí a posadil se na roh stolu, „ale má akutní bronchitidu.“

Nell se ulehčené usadila do křesla.

„Bála jsem se, že to je zápal plic. Víte, ta bolest na hrudníku –“

„To jsou jen namožené svaly,“ vysvětloval jí lékař trpělivě se shovívavým úsměvem, „od toho, jak kašle.“ Složil si ruce na prsou a pozorně na ni pohlédl. „Musí zůstat v posteli, dokud neustoupí horečka. Potom už může vstát, ale do práce nesmí ještě další týden. Potom ho chci znovu vidět. Napsal jsem mu antibiotika a něco na ten kašel. Dejte mu ještě aspirin, aby mu klesla teplota a za každou cenu ho koukejte udržet na lůžku. Kdyby se mu přitížilo, hned mě zavolejte.“

„A řekl jste mu to také?“ zeptala se Nell.

„Samozřejmě. Byl bez sebe z toho, že by se měl týden válet. Proto jsem chtěl mluvit ještě s vámi.“

Nell se rozesmála. „Díky. Je pro ranč hotový poklad, dělá opravdu zázraky. Nerada bych ho tam pohřbila.“

„Zdá se mi docela schopný,“ přisvědčil doktor. „Dejte ale pozor, aby vám nevyklouzl a nevrátil se do práce dřív, než to zjistíte.“

„Já ho k té posteli přivážu,“ slíbila Nell.

„Když už v tom budete, tak do něj rovnou ještě lijte litry tekutin,“ dodal lékař, zvedl se a otevřel jí dveře. „Než začnou účinkovat antibiotika, bude slabý jako kotě. Pak už budete muset dávat pozor.“

„Postavím u jeho dveří stráže,“ ujistila ho se smíchem. Skoro se vznášela radostí. Tyler se brzy uzdraví. Nesmírně se jí ulevilo. „Díky, doktore!“

„Rádo se stalo. Teď už je celý váš.“

Nell se usmívala. Jen kdyby to chtěla být pravda.

Zavolala Chappyho, aby jí pomohl s Tylerem zpátky do vozu a potom se vrátila na recepci. Zašeptala sestře, aby poslala účet na ranč. Bylo jí jasné, že by Tyler příliš neocenil, že platí za jeho léčbu, ale teď nebyl čas se s ním o takových věcech dohadovat. Budou se hádat, až bude zase zdravý.

Celou cestu domů si lámala hlavu, jak ho zase svlékne. Ale vyřešil to za ni. Jakmile dorazili dosrubu, vzdychnul si a zamumlal: „Nedělej si starosti, Nell. Myslím, že se dokážu svléknout sám.“

„Dobře. Zaběhnu zatím do domu a poprosím Bellu, aby ti uvařila trochu kuřecí polévky,“ oznámila mu a bleskurychle odešla. Bylo to snadnější, než čekala.

Protože se jí zdálo rozumnější nejdříve odvézt Tylera domů a teprve potom zařizovat ostatní, poslala nyní Chappyho zpátky do města vyzvednout léky, které doktor Tylerovi předepsal. Posbírala si pár nejnutnějších věcí a vysvětlila Belle, co má v úmyslu.

„Myslím, že ve stavu, ve kterém nyní je, nepředstavuje žádné nebezpečí,“ souhlasně přikývla Bella a nevšímala si Nellina rozhořčeného výrazu. „Můžeš spát v obýváku na pohovce. Ale kdybys mě potřebovala, jsem ti k dispozici. Klidně u něj můžu sedět celou noc, kdyby se mu nějak přitížilo.“

„Jsi zlatíčko,“ ocenila její nabídku Nell.

„Ty to ještě nevíš, ale já mám sklony být taková malá matka Tereza,“ vysvětlila jí hospodyně. „Dokonce jsem kdysi chtěla být zdravotní sestrou, ale omdlívám při pohledu na krev.“

„Slyšela jsem, že také spousta mediků omdlí, když jdou na první operaci,“ uklidňovala ji Nell. „Ale stejně jsem ráda, že ses rozhodla být raději kuchařkou. Protože jsi v tomto směru úplná umělkyně.“

Bella nebyla zvyklá na takovou chválu a tak se zdvořile uklonila. „To si jednou nechám vytesat na náhrobní kámen. Ale zatím vezmi Tylerovi tady ten džus a nalij ho do něj. A ne aby z okna házel lasem po dobytku.“

„Neboj, postarám se o to. Díky, Bello.“

Hospodyně pokrčila rameny.

„Až polévku uvařím, přinesu ti ji tam. A dám ti také porci do termosky.“

„To budu moc ráda. A udělej mi také kávu, buď tak hodná, pochybuju, že tam Tyler má konvici.“

„Asi ne, nosí si ji v termosce odsud,“ přisvědčila Bella. „Připravuju mu jednu ráno a další odpoledne.“

„Dobře. Tak já jdu, než se mu podaří utéci. Uvidíme se později.“

Vrátila se do chatky. Tyler tvrdě spal a zřejmě byl pod pokrývkou úplně nahý. Nell dlouho tiše pozorovala jeho tvář se spánkem uvolněnými rysy a kochala se mužnou krásou jeho úst. Pohled na něj představoval opravdovou pastvu pro oči. Jen s vypětím všech sil se od něj odtrhla a rozhodla se dělat něco užitečného. A začala s úklidem kuchyně.

Džus od Belly uložila do lednice, umyla nádobí odložené v dřezu a otřela linku. Když skončila, šla se znovu přesvědčit, jestli její pacient stále spí, a potom se odebrala do obývacího pokoje najít si něco ke čtení.

Tyler byl zřejmě milovník detektivek, v policích Nell ibjevila spoustu knih od Arthura Conana Doyla a od Agathy Christie Také tam měl několik životopisů a spoustu historických knížek, především o starém Západě a antickém Římu. Nell si vybrala svazek o kmenu Apačů a potom si všimla několika fotografií položených na policích mezi knihami. Zvědavě si je prohlížela. Na jedné byla mladá žena s dlouhými tmavými vlasy a zelenýma očima. Její půvabná tvář měla zvláštní, jakoby smutný výraz. Hned vedle stál menší obrázek. Ta samá žena na něm měla dlouhé bílé šaty a vedle ní stál vysoký, divoce vyhlížející muž v tmavém obleku. Nell okamžitě odhadla, že to je Tylerova sestra Shelby. Věděla, že se nedávno v Texasu vdávala, protože Tyler jí byl na svatbě. Takže ten muž na fotografii byl zřejmě její manžel.

Nebyl právě přitažlivý, ale možná, že má nějaké jiné, skryté kvality a ctnosti, pomyslela si Nell.

Žádné další obrázky nenašla. Považovala to za dobré znamení. Kdyby v jeho životě existovala nějaká významná žena, nepochybně by tady její fotografii měl. Anebo také ne. Jestli ho opustila kvůli někomu jinému, mohl být příliš zatrpklý, na to, aby si její snímek vystavil na čestné místo.

Sklíčeně se odvrátila a posadila se k četbě.

Zanedlouho dorazila Bella s polévkou a Chappy se vrátil z města s vyzvednutými léky. Tyler pořád spal, ale když návštěvníci odešli, rozhodla se Nell, že se pokusí ho vzbudit. Byl nejvyšší čas, aby začal užívat předepsanou medicínu a také něco snědl. Vždyť od rána nepozřel ani sousto. Připravila si tedy tabletky a sirup spolu s džusem a polévkou na podnos.

Opatrně se posadila vedle něj na postel, bezmocně pohledem sklouzla na jeho široký nahý hrudník a potom tvář. „Tylere?“ řekla tiše. Ani se nepohnul. Váhavě natáhla štíhlou ruku a položila mu ji na prsa. Poprvé v životě se tímto způsobem dotkla nahého muže a musela v duchu uznat, že to bylo velmi příjemné a vzrušující.

„Tylere, přinesla jsem ti léky,“ pokusila se ho znovu probudit.

Vzdychnul a pomalu otevřel oči.

„Nenávidím léky,“ oznámil jí slabým hlasem. „Co takhle steak?“

„O tom si můžeš nechat zdát. Teď budeš mít kuřecí polévku a mé povzbuzení. Přinesla jsem ti sem podnos.“

„Kolik je hodin?“

„Už je tma,“ odpověděla. „Chappy odvezl hosty do města na nákupy, teď s nimi večeří a je středem pozornosti u stolu. Slyším přes okno kuchyně, jak jim vypráví ty své historky a všichni umírají smíchy.“

„To on opravdu umí,“ souhlasně přikyvoval Tyler. Těžce dýchal. Sáhl si na hrudník a dotkl se Nelliny dlaně. „Ty jsi studená,“ konstatoval udiveně.

„To se ti jen zdá, protože máš teplotu,“ vysvětlila mu. Dotek jeho prstů ji neuvěřitelně vzrušoval. „Tady, na… Spolkni ty léky a pak sníš polévku. Přinesla jsem ti také džus. Máš vlastně hlad?“

„Skoro hlady umírám,“ přiznal, „ale nemám moc chuť.“

Nell mu podala antibiotikum a džus na zapití a potom nabrala lžičku sirupu na kašel a vložila mu ji do úst.

„Fuj, chutná to příšerně,“ šklebil se.

„To většina léků,“ přisvědčila. „Dokážeš se k tomu jídlu posadit?“

„S jistými potížemi.“ Nechal ji, aby mu pomohla zvednout se i s polštáři, a skutečně se posadil. Pokrývku měl volně přehozenou přes boky, ale když se pohnul, všimla si Nell, že má slipy. „To jsem si nechal kvůli tobě,“ vysvětlil jí, když zaregistroval, jak okamžitě zrudla. „Jsem zvyklý spát nahý, ale nechtěl jsem dráždit tvou cudnost.“

„Děkuju ti,“ pronesla plaše.

„Já děkuju tobě,“ odpověděl. „Máš se mnou spoustu práce. Bella mi nechtěla dělat ošetřovatelku?“

„Chtěla, ale rozmluvila jsem jí to. Musel by za ni vařit Crowbait, kdyby tady byla s tebou, a všichni hosté by okamžitě odjeli.“

„Ale on přece není tak špatný,“ culil se Tyler. „Možná, že by mohl být zajímavý pro armádu, byl by pro ni určitě terno. Představ si kuchaře, který dokáže udělat smrtonosnou zbraň z naprosto nevinného vdolku.“

„Styď se,“ smála se Nell.

Tyler si vzdychnul a ušklíbl se. „Já vím, moje vdolky nejsou o moc lepší, takže nemám právo ho kritizovat. Ale opravdu mě moc mrzí, že ti dělám takové problémy…“

„Každý přece může onemocnět,“ snažila se uvolnit atmosféru a začala ho krmit. Vůbec si neuvědomovala, jak intimní atmosféru a jaké pocity může taková situace vyvolat. „Je až neuvěřitelné, kolik lidí sem přijede z Východu a myslí si, že se přes noc vyléčí ze všech svých alergií. A vůbec si neuvědomují, že prach může být stejně nebezpečný jako pyl a že i zemina sama o sobě obsahuje spoustu alergenů. Stačí, aby sis poslechnul, jak pan Davis kýchá a sípá během vyjížděk na koních, jestli mi nevěříš.“

„No, víš, tohle je poprvé, co mám zánět průdušek, ale já se z toho rychle dostanu. Pozítří jsem zpátky v práci.“

„No to v žádném případě nebudeš,“ prohlásila rozhodně Nell. „Doktor Morrison řekl, že dokud ti neklesne teplota, nevylezeš z postele a do práce nepůjdeš nejméně týden.“

Zkoumavě si ji přeměřil. „Tohle ti řekl?“

„Samozřejmě,“ odvětila se škodolibým úsměvem. „Takže se vůbec nepokoušej mě nějak obelstít. Jestli to uděláš, zavolám strýčka a hádej, kde budeš?“

„Asi mi chceš naznačit, že budu bez práce i bez obtíží,“ uvažoval nahlas. „Dobrá, vzdávám se, zůstanu v posteli, ale ustupuji hrubému nátlaku, abys rozuměla.“

„Rozumím. Ale aspoň se z toho dostaneš. Sněz ještě trochu polévky.“

Tyler se z toho určitě dostane, ale co já? Pomyslela si Nell. Několikrát za noc se na něj byla podívat, jestli se mu nepřitížilo, ale spal jako dudek. Vůbec se neprobudil. Nakonec sama ulehla na gauč v obývacím pokoji a usnula.

Druhý den probíhal podle stejného scénáře. Krmila ho, pravidelně mu podávala léky, a on většinu dne i noci prospal. Další den se mu však výrazně ulevilo a dal to hned zřetelně najevo. S ničím nebyl spokojený. Snídaně, kterou mu Bella poslala, mu nevyhovovala v ničem. Byla děsně horká, bylo toho moc, bylo to příliš slané, příliš syté a příliš škrobovité. Za žádnou cenu nechtěl déle zůstat v posteli. Tvrdil, že už přece musí naplánovat a připravit všechno na zimu a musí mít pod kontrolou shánění dobytka. Čekalo ho mnohem víc práce než obvykle, bylo třeba dát do pořádku telata, která chtějí prodat. Léky mu nechutnají, je tady jako ve vězení, což nenávidí, a když tak o tom uvažuje, Nell už mu taky leze pořádně na nervy.

Nevěřícně na něj zírala očima začervenalýma nevyspáním. Vlasy měla rozcuchané a žlutý pletený svetřík zmuchlaný po nepohodlném polospánku na gauči. Dokonce si ani neobula boty, když šla ke dveřím pro snídani, kterou jim Chappy přinesl.

„Tak jestli vám lezu na nervy, pane Jacobsi, tak to je moc zlé,“ pronesla odměřeně. „Protože někdo vás tady musí hlídat a všichni ostatní mají práce až nad hlavu. Je to teprve druhý den. Antibiotika začínají působit a ty se zřejmě chceš hned porvat s tygry. Tak se s nimi klidně per. Ale až budeš spát. Nemám v úmyslu podporovat někoho, kdo se na mém ranči rozhodne spáchat sebevraždu.“

„Není to tak docela tvůj ranč, že, podle tvého strýčka,“ připomněl jí kousavě.

„Ale bude,“ odsekla mu s chladným odhodláním. „Teď si koukej zase lehnout a léčit se.“

Nechci ležet. Chci jít do práce. Podej mi šaty,“ nařídil jí stroze a kývl hlavou ke křeslu, kam je Chappy odložil.

„Ale ne, já to už znova dělat nebudu,“ prohlásila a začala červenat. „A ty se ještě sám obléknout nedokážeš –“

„To se teprve uvidí, sakra –“ posadil se, zasténal bolestí, zhluboka se nadechl a pokusil se sundat nohy z lůžka a položit je na podlahu. Tvář se mu zkřivila bolestí a zhroutil se zpátky na lůžko.

„Do háje. Do háje s takovou nemocí a do háje i s tebou!“ zaklel zlostně.

„Díky. Je to od tebe opravdu laskavé k člověku, který se zřekne pravidelné stravy i spánku jenom proto, aby se o tebe staral.“

„Neprosil jsem se tě o to!“

„Někdo to dělat musel!“ zakřičela na něj. Opřela si ruce v bok a zlostně se na něj podívala. Přes všechen vztek musela uznat že mu to slušelo, když tak ležel na zádech ve zmuchlaných polštářích. Chloupky porostlý snědý hrudník se vyjímal na bílém povlečení a rozcuchané tmavé vlasy mu spadaly do čela. Vypadal velmi mužně a pohled na jeho polonahé tělo nebyl pro Nelliny nervy příliš uklidňující.

„Dobrá, děkuju,“ řekl. „Jsi převlečený anděl, budu na tebe pamatovat ve své poslední vůli. Ale teď buď tak laskavá, odejdi a nech mě jít zpátky do práce, ano?“

„Nemůžeš chodit do práce nejméně týden – řekl to doktor Morrison,“ opakovala asi podesáté v uplynulých deseti minutách. „A taky tě chce znovu vidět, aby se přesvědčil, že se tvůj stav lepší. Řekl mi, abych tě za nic na světě nepustila na koně.“

„Nenechám si poroučet od ženské,“ odsekl. „Dělám pro tvého strýce, takže se budu zpovídat jenom jemu. Ty mi nebudeš říkat, co mám a co nemám dělat. Nikdy!“

„Poslouchal bys laskavě, co ti říkám?“ naléhala a velkoryse přeslechla jeho neomalenost.

„Jistě. Když mi podáš kalhoty.“

„Nepodám.“

„Tak si je vezmu sám.“

Nell zkřížila ruce na prsou a usmála se. Věděla, že má na sobě slipy, takže se neměla čeho bát. „Tak jo, zkus to,“ vybídla ho.

Neuvědomila si, že se hluboce mýlí, až do okamžiku kdy ji odměnil planoucím pohledem a prudce odhodil pokrývku. Obličej jí nejdřív křídově zbledl, a potom během několika vteřin zrůžověl a posléze zrudl. Tyler opatrně sundal své dlouhé, silné nohy z lůžka a postavil se. Neměl na sobě ani kousek prádla.

PÁTÁ KAPITOLA

Nell byla ráda, že neomdlela. Zrudla od hlavy k patě a po jediném pohledu na nahého pacienta se otočila a utekla^: místnosti.

Tyler si okamžitě uvědomil, že se zachoval jako největší hrubián. Ztěžka dosedl zpátky na postel, na vztek, který jím před chvilkou cloumal, zapomněl a přetáhl si přes boky pokrývku. „Nell,“ zavolal opatrně.

Neodpověděla mu. Stála mlčky u okna v obývacím pokoji, rukama si objímala útlý hrudník ve žlutém svetříku a dívala se ven. Váhala, zda má zůstat, nebo odejít. Začínala se bát, že to nezvládne, pokud má Tyler v úmyslu podobně jí péči usnadňovat. Od bolestné zkušenosti s Darrenem McAndersem se před muži devět let skrývala a žila jako ve skleníku. Díky životě na ranči sice věděla do nejmenších podrobností všechno o rozmnožování zvířat, ale nahý muž pro ni byl úplně novým zážitkem. A nahý Tyler byl… obzvlášť pozoruhodný. Ještě se celá klepala, když zaslechla, jak ji mnohem naléhavěji znovu volá.

Zhluboka se nadechla a se zaťatými zuby se vrátila do dveří ložnice. V obličeji byla křídově bílá.

„Promiň,“ řekl, když ji spatřil. „Už to nikdy neudělám, slibuju.“

Zavrtěla se. „Jestli ses rozhodl zabít, nemůžu ti v tom dost dobře zabránit. Ale ve tvém vlastním zájmu tě prosím, udělej to, co ti nařídil doktor.“

Tyler upřel zelený pohled na její zkamenělou tvář.

„Udělám, sakra, cokoli, jen aby ses už na mě takhle nedívala. „Včetně toho,“ dodal a pohodlně se uvelebil na lůžku, „že zůstanu v posteli.“

Vypadal unaveně. Určitě také byl a Nell si zoufale přála, aby byla mnohem zkušenější a nenechala se tak znemožnit jako před chvilkou. Díky němu si připadala jako hloupoučká třináctiletá holka.

„Chceš něco přinést?“ zeptala se.

„Dal bych si ještě trochu džusu,“ přisvědčil. „A taky bych potřeboval, abys mi podala čisté prádlo. Abych se mohl zase obléknout.“

Nell celá hořela, ale snažila se, aby to na ní nebylo znát. Donesla mu pití a potom vytáhla ze zásuvky prádelníku čisté slipy. Když mu je položila na postel, chytil ji za zápěstí a stáhl k sobě. Pevně si ji přidržel a zkoumavě se na ni podíval.

„Vysvětli mi, jak můžeš být ve čtyřiadvaceti letech tak šíleně nezkušená a nevinná?“ zeptal se tiše. „Zvlášť, když se na ranči vystřídá každý rok takové množství lidí?“

„Já s nimi moc do styku nepřijdu,“ odpověděla po pravdě a sklouzla plaše pohledem na jeho porostlý hrudní koš. „Stýkám se s nimi jenom v tom nejnutnějším rozsahu. Většina hostů, kteří sem jezdí, má svůj vlastní program, přestože se samozřejmě účastní také některých organizovaných aktivit. Nemám s nimi moc problémů. Kdyby bylo po mém, tak bych ranč jako turistické centrum neprovozovala vůbec. Ale na druhou stranu výdělky z této činnosti nám slušně dotují chov dobytka, takže vlastně nemám na výběr.“

„A chodíš někdy na rande?“

Nell sklopila oči.

„Na takové věci nemám čas.“

„Koukám, že je mezi námi ještě spousta nevyřčených tajemství, Nell,“ řekl Tyler a pohladil ji po ruce.

„Ale tvrdil jsi přece, že o vážný vztah nemáš zájem. Tak to jsme na tom stejně,“ zalhala.

„Opravdu? A není to spíše tím, že jsi přesvědčená, že se mužům nelíbíš?“

Vzpomněla si, kdy mu to řekla a také si pamatovala, jak na to reagoval, když se tenkrát v neděli vraceli z kostela. Při vzpomínce na jeho vášnivý polibek bezděčně pootevřela rty a měla co dělat, aby se na něj nevrhla a neprosila, aby to udělal znova.

„Taky že se jim nelíbím,“ opakovala suše. „Jsi moc hezká dívka,“ oponoval jí Tyler. „Děláš sice, co můžeš, abys své půvaby skryla, ale přesto jsou tady. Kdo chce, ten je vidí. Proč si nekoupíš nějaké hezké šaty a neučešeš se a nenalíčíš na sobotní taneční zábavu?“ domlouval jí a pohrával se s pramínkem jejích dlouhých, neposlušných vlasů. „Naučil bych tě tancovat.“

Cítila, jak i dýchání pro ni začíná být okamžik od okamžiku obtížnější a obtížnější. Byla nervózní a nejistá a jak ji štíhlými prsty hladil po ruce a zápěstí, krev v žilách jí pomalu ale jistě začínala vřít.

„To nemá cenu,“ prohlásila. Nedokázala na něco takového ani pomyslet. „A pročpak ne?“

„Protože… protože jsi…“ v rozpacích se kousala do rtu. „Protože jsi tady jenom přechodně a vlastně se tady jenom nudíš, Tylere. A až se po nějaké době zase postavíš na nohy… až zase budeš pracovat na svém… Ach, bože, já to všechno jen zpackám.“

„Aha, ty si myslíš, že se jen tak bavím a že si s tebou hraju.“

„Jasně.“

Vzal ji za ruku a položil si její dlaň na prsa a přitiskl ji pevně k místu, pod kterým mu srdce bušilo jako zvon. „Nell, copak bych mohl být takový bezcitný netvor, že bych si dobíral pannu?“

Samozřejmě, že ne, pomyslela si Nell, ale nedokázala chladně uvažovat. Měl na ni neuvěřitelný vliv a navíc byla vyhládlá, potřebovala cítit zájem muže, toužila se mu líbit. Nic takového ještě nikdy nezažila.

„Na tom nesejde,“ zachraptěl a stáhl ji k sobě. „Pojď sem.“

„Tylere, jsi přece nemocný –“

„Horečku už dávno nemám, připadám si jako znovuzrozený. Uložil ji na záda na postel a sklonil se nad ní svým nahým hrudníkem. Zelenýma očima se vpíjel do jejího čokoládového pohledu. „Nikdy jsem nepoznal ženu s tak malým sebevědomím jako máš ty, Nell. A přitom na tvém zjevu ani na tom, jaká jsi, není nic špatného.“

„Tylere, ty mě děsíš,“ zašeptala. Položila mu ruce na prsa a její druhé já chtělo protestovat. Vracely se jí děsivé vzpomínky na jiného muže. Muže, kterého milovala, nebo se alespoň domnívala, že ho miluje, a on se k ní zachoval hrubě a krutě. Ale Tyler není McAnders, a výraz v jeho tváři byl nakažlivý víc než bronchitida. Toužil po ní. Určitě se neměla stát pouhou náhradou za nějakou jinou ženu. Chtěl právě ji.

„Ne, neboj, se, to není třeba,“ uklidňoval ji. Vzal ji rukama za bradu a přinutil ji dívat se mu do očí. „Nebudu na tebe hrubý, Nell. Nikdy. A pokud spolu budeme cokoli dělat, tak jedině proto, že si to budeš sama přát.“

Bylo to zvláštní a naprosto neznámé, stejně jako jejich náhlá tělesná blízkost. Ale nenacházela na tom nic, co by v ní vyvolávalo děs a hrůzu. Naopak, bylo zjevné, že Tyler se zcela kontroloval.

„Ano, tak,“ pochvaloval si, neboť poznal, že se začíná uvolňovat. „Neublížím ti.“

Konejšil ji slovy a pomalu k ní skláněl hlavu. Nell cítila, jak jí jeho dech hladí oční víčka, špičku nosu a bradu a nakonec splynul s jejím. A zatímco ji něžně a naléhavě líbal, vklouzl jí rukama pod blůzku na zádech. Dotek mužských dlaní na nahé pleti byl pro Nell neznámý a velmi vzrušující.

Je to jako droga, pomyslela si, neboť i přes zastřenou mysl cítila, jak ji jeho laskání uchvátilo. Tušila, že by mu už nedokázala odolat, i kdyby jí šlo o život. Jeho ústa se pro ni stala nezbytností a bez jejich vlahého nátlaku by snad zemřela.

Rozhodla se prozkoumat dlaněmi jeho široký hrudník a plaše mu přejela hustým porostem po vypracovaných, jako skála tvrdých svalech. Zaskočilo ho to. Zatajil se mu dech, zasténal, otevřel oči a tázavě na ni pohlédl.

„Promiň, nechtěla jsem…“ omlouvala se okamžitě.

„To nic, naopak, je to velmi příjemné,“ odvětil a usmíval se na ni. „Podobný zvuk z tebe vymámím také, když ti sáhnu na stejné místo.“

V Nellině nitru se rozpoutala bouře. Připadala si jako kotě dychtivě čekající na pohlazení. Cítila, jak se rozechvěla při pouhé představě, že by se jí měly dotknout Tylerovy dlaně přímo tam… Pootevřela rty.

„Myslíš…?“ zašeptala. Ve skutečnosti chtěla říci něco jiného, ale byla příliš stydlivá a nezkušená, než aby to vyjádřila slovy.

Tyler byl zkušenější a poznal okamžitě, že Nell s potěšením přijme vše, co se chystal udělat. V hlavě mu začalo vířit tisíci nových možností. Už jeho dlaně poznaly, že Nell svůj fyzický žár bezpečně skrývá pod pokličkou. A pochopil, že ho touží odhalit a osvobodit tak, jako v životě po ničem netoužil. Sám sobě nerozuměl, marně si lámal hlavu, čím ta nevinná dívka tak jitří jeho smysly.

„Ano,“ vydechl a opět se sklonil k jejím ústům.

„Uvidíš.“

A zatímco si jeho rty hrály s Nellinými ústy, zkušené prsty jí bez problémů a aniž by si toho všimla, rozepnuly háčky podprsenky a pomaloučku se blížily k měkoučkému okraji jejích ňader.

Chvěla se, ale neprotestovala. A Tyler cítil, jak mu horká krev prudce pulzuje v žilách. Musel se na ni podívat. Chtěl vidět její oči ve chvíli, kdy se jí dotkne.

Zvedl hlavu. Třpyt jeho očí Nell zneklidnil, ale jakmile jí jeho prsty opět spočinuly na pleti, zklidnila se. Její tělo toužilo po jeho dlaních víc než mysl. Vzepjalo se proti němu a prosilo o kontakt, který jí na krátký okamžik odepřel. „Ty… lere?“ zašeptala přerývaně. Volnou rukou ji držel za šíji a hrál si s jejími hustými vlasy a pohledem se vpíjel do jejích obrovských, hladových očí.

„Šššš,“ uklidňoval ji. Dlaň přitisknutá na jejím boku se opět pohnula a Nellino tělo se toužebně zachvělo. „To bude dobré,“ konejšil ji. „To bude dobré, zlato.“

Jeho hbité prsty ji přiváděly k šílenství. Měla pocit, že každičká buňka jejího nitra se stáhla jako chycená do lasa a uškrcená v půli. Chytila se ho bezděčně za ramena a zaryla nehty do jejich svalů. Teprve po chvilce si uvědomila, co dělá, a s pohledem na rudé stopy, které mu po ní zůstaly na kůži, se horlivě omlouvala. „Promiň… to jsem nechtěla…, nevím, jak se to mohlo stát…“

„Vždyť to nic není,“ ujišťoval ji Tyler. „Já to dělám rozmyslem, postupuju uváženě krok za krokem, chápeš?“

„Ne,“ zamumlala a trhla sebou, protože cítila, jak se jí Tylerovy dlaně posunuly na prsa.

„Je to jako symfonie, víš, maličká,“ zašeptal a povzbudivě se usmál. „Pomalý, postupný začátek, který roste, rozvíjí se a narůstá až do crescendo. Až ti nakonec poskytnu to, po čem toužíš, Nell, zažiješ rozkoš, jakou ti nedokážu popsat.“

Zuby jí cvakaly o sebe a napětí, které pociťovala, neustále narůstalo, až se stávalo nesnesitelným: „Ale… kdy…?“

„Teď.“ Přikryl ji ústa svými a jeho dlaň se pohnula, sunula se blíž a blíž, až nakonec pokryla její ňadro, pohltila je a uvrhla do zajetí, čímž poskytla jejímu tělu vyvrcholení, o které tak dlouho žadonilo.

Bylo to jako mohutný ohňostroj. Vykřikla přímo do jeho úst, zachvěla se a prohnula v mučivém naplnění. Rukou uchopila přes látku košile jeho dlaň a pevně ji přitiskla na místě, kde spočívala. Zavzlykala, čímž ho vyprovokovala k mnohem vášnivějšímu polibku a na několik nekonečně dlouhých vteřin bylo ve ztichlém pokoji slyšet jen jejich vzrušený dech.

„To ještě není všechno,“ zašeptal jí do rtů. Nepřestával ji držet, ale druhou rukou jí rychle rozepínal knoflíčky košile. Zvedl hlavu a podíval se jí zpříma do očí. „Nezajdu příliš daleko,“ uklidňoval ji chraplavě. „Ale chci tě vidět… potřebuju tě vidět.“

Nell ztěžkla víčka. Nezmohla se ani náznakem na odpor, ani protestovat neměla sílu. To, co jí poskytoval, chutnalo jako med a dělalo z ní naprosto bezmocnou oběť. Chtěla ještě víc. Chtěla, aby na ní spočinul jeho zrak.

Je to zvláštní, pomyslela si a pozorovala, jak jí svléká košili a podprsenku. Bylo to opravdu neobvyklé, podivný pohled v jeho očích, který upíral na její tvář, zatímco ji něžně ukládal do polštářů a posléze jím sklouzl dolů a spočinul na jejích pevných, krásně tvarovaných ňadrech.

„Tylere,“ hlesla. „Jednou jsem viděla film, byl trochu svérázný, ale ten muž tam… udělal ještě něco jiného, než že se jí dotýkal. Položil jí ústa na…“

„Sem?“ zašeptal Tyler a přejel jí hřbetem ruky po ztvrdlých bradavkách a nespouštěl oči z její tváře. Nechtěně vykřikla rozkoší. „Ano.“

„A chceš, abych ti to udělal?“ Začervenala se, ale lhát nedokázala. „Ano…“ Tyler sklonil ochotně hlavu k jemné oblince a pohladil ji svými rty a vychutnával její delikátní chuť. Nedokázala si představit větší slast. Lehce zasténala a Tyler začal ztrácet kontrolu. Vzdal se své vzrůstající touze, přisál se k ní a dopřál tak sobě i jí slastné potěšení.

První klepání na dveře Nell vůbec neslyšela. Až to druhé, které bylo již mnohem silnější. Ztuhla a zůstala tiše ležet, Tyler nad ní se napřímil.

Zadržel dech a podíval se otevřenými dveřmi ložnice do obývacího pokoje. Ale měl oči i mysl stě zastřenou právě prožitým dobrodružstvím. „Pane Jacobsi, přinesl jsem vám poštu. Strčím i tady pod dveře.“

Byl to Chappy. Naštěstí se nepokoušel dostat dovnitř a brzy odešel. Nell zrudla při představě, jak by se cítila, kdyby vstoupil do chatky.

Tyler na ni pohlédl a ještě chvilku se těšil pohledem na její tmavé oči, po líbání nateklé rty a alabastrovou pleť jejích ňader.

„Jsi v pořádku?“ zašeptal něžně. „Nevyděsil jsem tě?“

„Ne.“ Upřela na něj oči plné oddanosti a porovnávala vzpomínky na sladké prožitky s dávnými představami. „Vůbec,“ ujistila ho.

Lehce se ještě jednou dotkl jejích prsou a usmál se. „Bylo to krásné.“

„Ano.“

Opřel se o loket takže jí chloupky na svém hrudníku přejel přes nahá prsa. Nell se znovu zachvěla příjemným vzrušením. „Tohle je také nádherné,“ vydechl jí na ústa. „Chci tě, Nell.“

Dotek jeho úst ji zaskočil. Zachvěla se a celá ztuhla.

„Nic ti neudělám,“ ujistil ji s úsměvem. „Ještě mi dej jednou pusu a pak už odsud raději utíkej.“

Nell ho objala kolem krku a políbila ho s prudkostí stejnou jako on před tím ji. Ale Tyler se po chvilce odtáhl, položil se na záda a přetočil ji s sebou, takže nyní spočívala ňadry na jeho vypracované hrudi s drsnými chloupky.

„Můžeš už klidně odložit ty své pytlovité kalhoty a volná trička,“ zamumlal a kývl na její prsa. „Po dnešku už ti to maskování nebude nic platné.“

„Mám je snad příliš velká?“ vyděsila se.

Odhrnul jí ze rtů pramínek vlasů. „Ne. Jsou úplně akorát. Celá jsi akorát.“ Přejel jí rty po ústech a pustil ji. „Raději se obleč. Jsem sice zesláblý, ale na mých mužských schopnostech se nic nezměnilo. Nerad bych, aby se mi to celé vymklo z rukou.“

Nell mu položila chladné, třesoucí se prsty na tvář a projela jimi jeho ostře řezané rysy. Nemohla se ho nabažit, fascinoval ji. „Neumíš si představit, co to pro mě znamenalo,“ zašeptala. „Já… víš, nebylo to vůbec takové, jaké jsem si myslela, že by to mohlo být.“

Usmál se. „Ani poté, co jsi viděla ten film?“

Těžce polkla. Znovu si vzpomněla, jak se mu se svým zážitkem svěřila, a na to, co následovalo. „No, opravdu ne. Dívat se na něco a potom to prožít na vlastní kůži, to se nedá vůbec srovnat.“

„To je pravda.“ Pomohl jí posadit se a než jí podal podprsenku a blůzu, ještě se nějakou chvilku kochal pohledem na její nahotu. Potom jí začal pomáhat s oblékáním. „Nech mě,“ naléhal, když se bránila. „Taky jsi mě před časem oblékala. Teď je řada na mně.“

A tak potichu seděla a znovu se oddala slastným pocitům, které v ní svými opatrnými doteky vyvolával.

„Dnes v noci tady nemůžeš zůstat,“ prohlásil. „Doufám, že je ti jasné, proč.“

„Ano, já vím.“

Zapnul jí košili až ke krku a uhladil jí rozcuchané dlouhé vlasy. „Nejradši bych ti všechno svlékl a uložil si tě sem k sobě pod pokrývku.

A miloval bych se s tebou až k zbláznění,“ řekl vážně. „Mohl bych to udělat. I přes tvou nevinnost a nezkušenost. Ale nerad bych zneužil tvou důvěru, protože bys mě mohla nenávidět za to, že jsem tě zatlačil do kouta. Nechci udělat nic, čím bych mohl pokazit to, co mezi námi začíná vznikat. A myslím, že ty také ne.“

Sáhla po Tylerově ruce, kterou jí hladil vlasy a propletla si s ním prsty. „Ne, já to také nechci pokazit,“ zašeptala.

Tyler jí políbil hřbet ruky. „Nebude se mi chtít spát. Budu si představovat, že jsme se tady na té posteli krásně milovali a budu se trápit touhou mít tě vedle sebe.“

Nell se při jeho slovech zachvěla. Podívala se mu do očí. Tvář se jí celá rozzářila štěstím z prožitého vzájemného potěšení. Čišela z něj radost a naděje, že se její sny možná skutečně změní v realitu.

„Nikdy mě nenapadlo, že by to mohlo být takové,“ pronesla bezmyšlenkovitě.

„A jaké jsi myslela, že to je?“

„Děsivé,“ přiznala, ale nevysvětlila mu proč. McAnders svým hrubým chováním zapříčinil, že považovala milování za hrůznou zkušenost, za násilný akt, který by jí způsobil jen bolest, kdyby ho dovedl do konce. Ale nyní po zkušenosti s Tylerem pochopila, že to může být také úplně jinak. Bylo to nádherné.

„A nebylo to takové?“ naléhal na ni jemně.

„Ne, děsivé vůbec ne,“ odvětila zdrženlivě. „Trochu jsem se bála, to ano, ale tak příjemně. Takové pocity…“

„Pro mě to bylo také příjemné,“ přiznal zádumčivě a vážně se na ni podíval. „Nebylo to jenom příležitostné rozptýlení, na to nezapomeň, Nell. Nejsem žádný playboy.“

„Ale mnich tedy také nejsi,“ rozesmála se. „Jsem sice nezkušená, ale rozhodně nejsem úplně pitomá.“

Tyler si vzdychnul a sevřel jí pevně drobné prstíky v dlani. „Jestli chceš slyšet pravdu, tak dobře. Měl jsem samozřejmě ženy, s nimiž jsem neměl v úmyslu se ani oženit, ani udržovat nějaký trvalejší vztah. Ale nikdy za peníze. Milování je příliš nádherné na to, aby je člověk omezil na pouhé bleskurychlé spojení, aby uspokojil náhlou potřebu a chuť.“

Nell nevěděla, co říci. Nikdy by od něj takové přiznání nečekala, což jí jen potvrdilo, že ho ve skutečnosti pořádně nezná. „Jsem ráda, že o tom takto uvažuješ,“ hlesla nakonec.

„Ty ne?“

„S tebou ano,“ odvětila po chvíli. Vzpomínky na McAndersovo zlostné chování rychle bledly a připadaly jí jako dávný zlý sen. Nyní, když poznala, jak chutná fyzická blízkost založená na vzájemné přitažlivosti, toužila, aby z ní Tyler své dlaně nikdy nesundal.

Položil jí štíhlý prst na ústa. „Radši už jdi,“ řekl. „Hrozně moc vás chci, slečno Reganová.“

Něžně se usmála. „To jsem ráda. Ale raději už opravdu půjdu.“

Zvedla se a naposled očima spočinula na jeho dokonalém, nahém těle.

„Máš zájem o lekci z anatomie?“ zeptal se se smíchem. „Klidně odhrnu tu deku a podrobně ti vysvětlím, jak to s mužským tělem je.“

Okamžitě zrudla a odvrátila se. „Věřím, že bys to snadno dokázal,“ zamumlala. Vzpomněla si, jak rychle se jeho tělo změnilo, když se ocitla v jeho blízkosti. „A přestaň si ze mě dělat legraci jenom proto, že jsem nezkušená.“

„Věř, nebo nevěř, mně se právě tohle na tobě líbí,“ dobíral si ji. „Ráno zase přijď. Můžeme se zase pohádat.“

„Ale já se s tebou hádat nechci.“

„V opačném případě bychom si mohli přivodit opravdové problémy.“

Říkal to tak mrzutě a suše, že se Nell rozesmála a celý obličej se jí rozzářil.

„Jsi krásná, když se směješ,“ řekl chraplavě. „A jestli okamžitě nezmizíš, tak vyskočím tady z té deky a vrhnu se na tebe.“

Nell s předstíraným strachem vykřikla a rozběhla se ke dveřím. „Hezky se vyspi,“ zamumlala ještě přes rameno. „Já také nebudu spát,“ přiznala se a byla pryč.

Vyběhla ze dveří s úsměvem, srdce jí tak plesalo nadšením, že měla pocit, že jí vyskočilo z hrudi a utíká před ní. Nikdy před tím nebyla tak šťastná. Někdy se v životě přihodí ty nejneočekávanější věci. Nejdřív se do krve pohádali a už si nedělala nejmenší naděje a nakonec se líbali a mazlili tak vášnivě, že si znovu začala budovat vzdušné zámky. Určitě si nedělá legraci, přesvědčovala sama sebe tvrdošíjně. Vždyť mě sám dobrovolně ujišťoval, že si se mnou nezahrává. Musí to být pravda. Musí.

A potom si vzpomněla na minulost, na muže, který ji také jednou nebo dvakrát líbal, který ji také škádlil a který s ní dováděl. Myslela, že ho miluje. Ale ten muž nakonec její důvěru zklamal a snažil se ji násilím dostat do postele. A navíc to vše dělal jenom proto, že toužil po její zářivé, krásné švagrové. Ale to s dneškem vůbec nesouvisí. Historie se určitě nebude opakovat. Nesmí. S Tylerem je to úplně jiné. Nell pod náhlým přívalem strachu zavřela oči. Pouhá myšlenka na něco takového byla nesnesitelná.

Pokud si Bella všimla, že má nateklé rty a rozcuchané vlasy, a že jí tvář září štěstím, nechala si své poznatky pro sebe. Ale byla urýpaná mnohem méně než obvykle, když jí mladá žena pomáhala s nádobím a s úsměvem sledovala, jak nezvykle brzy se odebrala na lůžko.

Druhý den ráno se však Nell po bezesné noci vzbudila jejím zlostným láteřením, které se z kuchyně neslo až nahoru.

Rychle na sebe hodila džínsy a pečlivě vybranou košili, nezdržovala se s česáním vlasů, které jí vlály kolem ramen, a seběhla dolů ke snídani. Zaslechla však už jen konec velmi vzrušeného rozhovoru.

Bella na někoho velice zlostně křičela „…neumím si představit, co ho to napadlo! Samozřejmě, že to nemohl vědět – není přece žádný darebák.

Ale bezpodmínečně ho musíme odsud okamžitě dostat!“

„To nejde.“ Ozval se Chappyho hlas. Zněl klidně a vážně. „Starý pan Regan ho pověřil najímáním a propouštěním lidí. Ani Nell mu v tomto směru nemá co poroučet. Je jenom hanba, že žádnou z vás ženských nenapadlo mu o tom říci.“

„No, ono to není nic, co by člověk s potěšením vytruboval na veřejnosti,“ bručela Bella.

„Když jsem ho viděl naposled, byl vzhůru, dokonce vstal. Mám mu to tedy říci sám?“

„Ještě chvilku počkej. Musím si to pořádně promyslet.“

„Tak dobře. Potom mi včas řekněte.“

Ozvalo se bouchnutí dveří. Nell chvilku váhala, jestli má jít dovnitř, ale nakonec přece jenom vešla. Když ji Bella spatřila, zrudla jako rak.

„Nell! Nečekala jsem, že bys vstala tak brzy,“ vítala ji se širokým úsměvem, který však byl evidentně falešný jako pětka.

„Slyšela jsem tě,“ zkrátila jí Nell trápení. „Co se tady děje? Má to co dělat s těmi novými pomocníky? Dneska by se tady měli poprvé ukázat.“ Kousla se do spodního rtu. „Myslela jsem, že bychom je poslali za Tylerem. Včera už mu bylo mnohem lépe. Ješdě sice nemůže pracovat, ale organizovat snad –“

„Raději se posaď,“ řekla jí však Bella.

„Proč? Najal snad Jacka Rozparovače?“ smála se Nell. Cítila se ohromně. Byl krásný den a chtěla mít toto vše co nejrychleji za sebou, aby se mohla jít podívat na Tylera. Přes noc se jí změnil celý život. Všechno se zdálo být nádherné.

„Ještě někoho horšího.“ Bella se zhluboka nadechla. „Ale, není důvod chodit kolem toho jako kolem horké koše. Najal Darrena McAnderse.“

V pokoji se rozhostilo nepřirozené ticho. Ze všeho nejméně by byla čekala tohle jméno. Ztěžka se posadila a cítila, jak jí srdce tluče až v krku. Příšerná noční můra se vrátila a spolu s ní se otevřely všechny staré rány.

„Jak jen mohl?“ pronesla chraplavě. „Jak mohl dát takovému chlapovi práci tady u nás? Myslela jsem, že Darren dělá na ranči někde ve Wyomingu.“

„Zjevně se vrátil domů a myslí si, že devět let stačilo, aby všichni zapomněli.“

„Já tedy ne,“ prohlásila Nell a oči jí blýskaly zlostí. „Nikdy. Zneužil mě. Ublížil mi a vyděsil mě k smrti… No nic. Tady v žádném případě dělat nebude. Řeknu Chappymu, aby ho okamžitě vyhodil.“

„Vždyť víš, že Chappy nic takového udělat nemůže. Ani ty ne,“ upozornila ji Bella. „Musíš jít za Tylerem a říci mu, co se mezi vámi stalo.“

Nell zbledla jako křída. Poté, co včera s Tylerem prožila, se jí při představě, že by mu měla vyprávět o své zkušenosti s Darrenem, udělalo špatně. Musela by mu říci všechno. Že s ní McAnders koketoval a laškoval přesně jako nyní Tyler. Že si s ní zahrával a ona se do něj zamilovala, že se mu sama vnucovala. Od samého počátku to nebyla jenom Darrenova chyba. Ale nedokázala to nikdy přiznat ani Belle nebo Margii. Měla na tom všem významný podíl. Myslela, že Darrena miluje a z jeho chování usoudila, že k ní cítí totéž. O to větší šok zažila, když za ní Darren přišel do pokoje a očekával, že mu bude ochotně po vůli, že mu pomůže vyhnat z mysli Margii. O to větší bylo zas pro něj překvapení, že ochotná nebyla, naopak, že se vyděsila k smrti. Byl tenkrát opilý a mluvil velmi hrubě. Dodnes nevěděla, kam by až zašel, kdyby svým křikem o pomoc nepřivolala Margii s Bellou. Přece si však nemohl myslet, že ho dosud miluje a bude ho s otevřenou náručí vítat zpět? Musel dobře vědět, že ho z celého srdce nenávidí.

„Řekni Tylerovi, co se stalo,“ promluvila opět Bella. „Určitě to pochopí.“

Nell si tím však nebyla zcela jistá. Přemýšlela, jak s Darrenem navázat kontakt, ale zjišťovala, že to nezvládne. Nebude schopná s ním hovořit. Ani devět let nedokázalo úplně smazat trapné pocity hanby, ponížení a strachu, ani rozpaky a stud za vlastní chování, které nakonec vedlo k tak tragickému vyvrcholení.

„Zkusím to,“ slíbila však a zamířila k zadnímu vchodu. Ale už nyní věděla, že se Tylerovi nepřizná. Možná, že najde nějaké jiné východisko.

Zaklepala na dveře Tylerova srubu. Celá se klepala. Slyšela, jak ji vyzval, aby šla dál. Našla ho v kuchyni. Smažil si vajíčka.

Pohlédl na ni s podivnou rezervovaností, jako kdyby úplně zapomněl, co se včera stalo. Nebo jako kdyby si nechtěl vzpomenout. „Dobré ráno, „pozdravil tiše, přejel ji lhostejným pohledem a odvrátil se zpět k pánvi. „Dáš si snídani?“

Jeho chlad ji připravil i o ten poslední zbyteček odvahy, který v sobě měla. To nemohl být ten muž, který ji včera líbal tak vášnivě, až se jí z toho tajil dech. Třeba se styděl. Třeba každičkého svého polibku litoval. Anebo se bál, že se jí už nezbaví, že se na něj přisaje jak klíště. Stíny dávné minulosti se opět začaly vznášet nad její hlavou.

„Nemám hlad.“ Zhluboka se nadechla. „Jeden z těch chlapů, co jsi najal, je Darren McAnders. Chci, abys ho vyhodil. Hned teď.“

Udiveně zvedl tmavé obočí. Odtáhl pánev z plamene a vypnul sporák. Potom se k ní pomalu otočil.

„Myslím, že jsem ti dost dobře nerozuměl.“

„Říkala jsem, že chci, abys okamžitě vyhodil McAnderse,“ opakovala škrobeně. „Nechci, aby pracoval na mém ranči.“

„Co myslíš, kolik schopných kovbojů teď, když se shání dobytek z pastvin, asi můžu sehnat?“ otázal se příkře. „Už teď mi jeden chybí, dokonce i s McAndersem. Navíc si přinesl z Wyomingu, kde před tím dělal, vynikající doporučení. Je solidní, nepije a umí zacházet s lasem. A ty po mně chceš, abych ho vyhodil ještě dřív, než vůbec začal? Ty blázínku, vždyť by nás za to mohl žalovat.“

„Takže to neuděláš?“ otázala se chladně.

„Ne.“ Zamračil se na ni. „Ne bez důvodu. Jestli ho chceš vyhodit, musíš mi vysvětlit proč,“ řekl a upřeně se na ni zadíval.

Zkusila to. Nadechla se k odpovědi. Sladké vzpomínky jako by najednou mizely v temnotě a Nell v duchu začala truchlit po všem, co spolu ještě mohli prožít a již neprožijí. Tyler vypadal impozantně a hrozivě. A také se jí zdálo, že v něm zuří jakýsi skrytý boj. Vsadila na špatnou kartu, měla to zřejmě zkusit po dobrém. Ale už se nedalo nic dělat.

„Jsme dávní nepřátelé,“ pronesla konečně. „To je jediné a nejlepší vysvětlení, jaké ti můžu dát.“

Posměšně se ušklíbl a z jeho hlasu zněl nezvyklý chlad. „To je tedy opravdu zajímavé,“ prohlásil. „Protože McAnders mi dnes ráno řekl, že jste staří přátelé. A že jste si byli velmi blízcí.“

ŠESTÁ KAPITOLA

Nell zůstala stát jako opařená, zírala tupě na Tylera a přemýšlela, co na to říci. Tón, jímž hovořil, vypovídal zcela jasně o jeho přesvědčení, že mu lhala. Jen bůh ví, co mu Darren namluvil o jejich minulosti, ale v každém případě způsobil zásadní změnu v Tylerově chování. Nell přímo cítila, jak z něj čiší nedůvěra vůči ní. Jeho postoj doslova mrazil.

„Nemusíš se trápit a obtěžovat dlouhým vysvětlováním,“ prohlásil, když viděl, jak váhá. Bylo zřejmé, že pro ni McAnders hodně znamenal. „Ale nemůžeš čekat, že vyhodím chlapa z práce jenom proto, že je jednou z tvých bývalých lásek.“ Po chvilce posměšně dodal: „To není dost vážný důvod.“

Nell už neřekla ani slovo. Díval se na ni tak, že bylo předem jasné, že by nevěřil ničemu, co by se mu snažila povědět. Vůbec ji neznal. Jinak by mu muselo být jasné, že by ho nikdy nežádala o podobnou věc jen kvůli nějaké osobní averzi. McAnders však představoval velmi bolestnou stránku její minulosti. Byl trvalou připomínkou jejího vlastního selhání, bezbrannosti a ztráty sebekontroly. Tyler jí dokázal, že fyzická touha nemusí být jen děsivou záležitostí, jak si sama dosud myslela. Ale jenom proto, že neměla dostatek odvahy svěřit se mu a říci úplnou pravdu, skončilo vše dřív, než mohlo pořádně začít.

„Ještě něco?“ otázal se.

Zavrtěla hlavou.

„Ne, díky. Promiň, že jsem tě vyrušila.“ Odešla a Tyler se zamračil. Přišla velmi rozzlobená a odcházela pokořená a zničená. Co pro ni McAnders vlastně znamenal? Byla do něj stále zamilovaná a obávala se, že by mu mohla znovu podlehnout? Nebo za tím bylo ještě něco víc? Přál si, aby mu to řekla. Nyní si s obavami uvědomil, že vhodnou příležitost propásl.

Nell celá rozrušená s hrůzou očekávala po letech první setkání s Darrenem.

A k vlastnímu překvapení se ho dočkala ještě téhož dne, v prachu na zadní verandě, kolem které přecházel přesně v okamžiku, kdy ona vyšla ven.

Vzhlédla a spatřila ho před sebou. Její první láska. Její první poblouznění. A než se tady ukázal Tyler, také jediné poblouznění. Před devíti lety bylo Darrenovi McAndersovi něco málo přes dvacet. Takže nyní musel překročit třicítku, ale příliš se nezměnil. Tmavé, kaštanové vlasy, které nyní na spáncích zdobilo stříbro, a modré oči, to všechno mu zůstalo. Snad jen trošičku přibral. Nell však nejvíc zaujala jeho tvář. Jako kdyby zestárnul o dvacet let. Zdobily ji vrásky, které před \m neměl a lehkomyslný smích, který z ní kdysi téměř nemizel, byl nenávratně pryč. „Ahoj, Nell,“ pozdravil polohlasně. Ani sebou necukla, přestože měla pocit, že ano. Zpomínky na vlastní hloupost a její téměř kaastrofální následky se vrátily zpět. Byl chodícím úkazem, že její sebekontrola byla jen mýtem, „nepotěšilo ji to. „Ahoj, Darrene,“ odpověděla. „Předpokládám, žes už dala příkaz, aby mě odud vyhodili,“ prohlásil překvapivě. „Když jsem e dozvěděl, že tady pořád bydlíš, pochopil jsem, e jsem udělal chybu, když jsem tvému novému šéfovi neřekl pravdu.“ Trochu se zamračil a nervózně si nasadil ošoupaný klobouk zpátky na hlavu. „Nebo ti snad nevadí, že jsem tady?“

„Samozřejmě, že mi to vadí,“ řekla chladně v tmavých očích se jí hněvivě zablýsklo. „Vadí mi, že jsem ze sebe před tebou udělala blázna a žes mě zneužil kvůli Margii. Ale jestli tobě vzpomínky na dávné časy nevadí, vyrovnám se s nimi také. Klidně si tady zůstaň pracovat. Je mi to úplně fuk.“

Po několik nekonečných sekund studoval její obličej a potom to, co z její postavy odhalilo dnes pro ni tak typické neforemné oblečení. A v jeho tváři jako kdyby se usadil podivný smutek. „Asi mi nebudeš věřit, ale dlouho a velmi jsem litoval toho, co se stalo. Celá ta léta mě kvůli tomu trápily výčitky svědomí.“ Tvářil se přesvědčivě, člověk by mu skoro uvěřil. To Nell překvapilo ze všeho nejvíc. Mlčela však, nevěděla, co na to říci.

Darren se pomalu nadechl. „Jak se daří Marguerite?“ zeptal se nakonec.

Tušila, že právě to, že její švagrová ovdověla, bylo pravou příčinou, proč přijal práci na jejich ranči. Ani po devíti letech jeho vášeň k Margii neustoupila. Nell uvažovala, jak bude vdova po Tedovi reagovat.

„Daří se jí dobře,“ ujistila ho. „Žije s oběma syny v Tusconu. Čas od času sem přijíždějí na víkend.“

„Slyšel jsem to o tvém bratrovi,“ poznamenal. „Je mi to líto. Měl jsem Teda vždycky rád. Mrzí mě, že jsem jeho důvěru zklamal.“

„Nikdy netušil, co jsi k ní cítil,“ ujistila ho Nell. „Teď, když mě omluvíš…“

„Změnila ses,“ řekl nečekaně. „Nepamatuju se, že bys chodila takhle.“

Začervenala se. Částečně zlostí, částečně rozpaky, když si vzpomněla, jaké přiléhavé modely nosila, jen aby přitáhla jeho pozornost. „Ani ne,“ odpověděla upjatě. „Všichni se věkem měníme.“

„Ne tak moc jako ty.“ Ušklíbl se. „Víš, Nell,“ pronesl mírně. „Teď mě měl zastřelit za to, co jsem ti udělal. Fakt mě měl radši zabít.“

Otočil se na podpatku a než stačila cokoli říci, byl pryč. To nebyl Darren McAnders, kterého si pamatovala. To už nebyl ten domýšlivý arogantní mladík, který si s ní hrál. Byl starší a především vyzrálejší, a jeho lehkomyslné vtipkování bylo nadobro pryč. Ale přesto bylo příliš brzy na to, aby mu mohla začít věřit. Margie dostane hysterický záchvat, až zjistí, že je zpátky na ranči.

Bella si zřejmě myslela totéž, protože když uklidila po večeři, navrhla, že by bylo dobré, kdyby Nell zavolala Marguerite a oznámila jí tu nečekanou novinku.

„Ne,“ prohlásila Nell nekompromisně. „Brzy to zjistí sama. Přijede s kluky na víkend.“

Bella si vzdychla.

„To tedy bude boží dopuštění.“

„Může si jít postěžovat Tylerovi. Já jsem ho nenajala.“

„Nell!“

Vyskočila. Tylerův hluboký hlas měl sílu, aniž by ho zvyšoval, ale nyní kráčel chodbou ke kuchyni evidentně rozčílený a zvýšil ho výrazně.

„Jsi to ty, nebo někdo píchnul špendlík do zadku pumě?“ zeptala se Nell s kuráží, kterou ve skutečnosti vůbec neměla.

Ani se neusmál. Vpadnul dovnitř bez klobouku a s hrozivým výrazem ve tváři. V ruce držel několik účtenek. „Musíme si vážně promluvit,“ oznámil jí.

Nell se s obavami podívala na Bellu, ale stará dáma si začala pohvizdovat, jako kdyby se jí to absolutně netýkalo. Nell tedy odložila utěrku a následovala Tylera do přední místnosti, která sloužila jako kancelář.

Na stole panoval obrovský nepořádek, vypadalo to, jako by se Tyler několik hodin probíral účetními knihami a hospodařením ranče. Zabýval se financemi už několik týdnů, vždy ve volných chvilkách se pokoušel porozumět a dát smysl náhodnému a nepřehlednému účetnictví. Nyní se mu to evidentně podařilo, ale výsledek ho zjevně nepotěšil.

„Tady to,“ ukázal na řadu nových svazků, „jsou nové účetní knihy. Zjednodušil jsem účetnictví na pouhé příjmy a výdaje. Ode dneška půjde nákup čehokoli přese mě. Ať už budeš potřebovat jehlu nebo nitě, budeš muset napsat objednávku. Tohle“zvedl jeden sešit „ je kniha objednávek. Bude zamčená ve stole a já jediný od něj budu mít klíč.“

„A proč?“

Odvedl ji k židli, donutil usednout a sám se uvelebil na okraj psacího stolu a zapálil si cigaretu.

„Tak, podle toho, jak to tady zatím chodilo, si kterýkoli z kovbojů mohl klidně zajít do železářství a koupit cokoli, objednávat očkovací vakcíny, nakupovat krmivo a zásoby, a nepotřeboval, aby to kdokoli odsouhlasil nebo kontroloval.“ Podal jí účtenky, které před tím v kuchyni držel v ruce. „Jen se na to podívej.“

Nell se zamračila, ale byla zvědavá, takže poslechla. „Pár ostruh,“ četla polohlasně, „sedlo…“ Zvedla hlavu. „To jsem nikdy neschvalovala.“

„Vždyť já vím, že ne.“ Slabě se usmál. „To je právě ten problém. Kovbojové měli ve všem volnou ruku.“

„Kdo si koupil ty ostruhy a sedlo?“ vyzvídala. „Marlowe.“

„Tak ho musíš vyhodit.“

„Už se stalo,“ oznámil jí. „Ještě že jsem najal dva nové pomocníky a ne jenom jednoho.“ Vyhnul se pohledu na ni a prohlížel si konec cigarety. „Viděl jsem tě mluvit s McAndersem. Jak to s ním vypadá? Pořád problém?“

Nebylo jí příjemné bavit se s ním na toto téma. „Nebude žádný My už to s Darrenem nějak vyřešíme.“

To znělo Tylerovi více než zlověstně. Jako kdyby zjistila, jak úspěšně navázat na minulost. Zamračil se na ni a zelené oči mu blýskaly zlostí a špatnou náladou. „Pokud se budete věnovat svému laškování po pracovní době, je mi jedno, čím se budete bavit.“

Cítila, jak někde hluboko v jejím nitru cosi umírá. Nedovedl si ani představit, jak jí svou lhostejností ubližoval. Ale tušila, že mu na tom vůbec nezáleželo. Sklopila zrak. „Už jsi to o těch objednávkách řekl svým chlapům?“

„Při večeři jsem informoval všechny na ubytovně. Ženaté s tím seznámím ráno. Ale musí se udělat ještě další změny.“ Zvedl hlavní knihu a začal v ní listovat. „Jedna z věcí je ta, že budeme muset omezit aktivity, na nichž se podílejí kovbojové. Začíná shánění dobytka a potřebuju každou ruku, kterou na ranči máme. Tenhle obrovský prostor je možná dobrý pro početnou skupinu, ale pro pár mužů, které máme my, to je hotové peklo. Víc než polovinu týdne bude trvat, než dostaneme všechna telata určená k prodeji do ohrad s přístřešky.“

„Můžeme si půjčit helikoptéru od Boba Wylera, když budeš chtít,“ navrhla mu. „Každý rok nám tak pomáhá, obstará i pilota.“

„A co za to chce?“ zeptal se stroze.

Nell se proti své vůli usmála. „Krabici jahodových a reveňových zavařenin, kterými je Bella proslulá,“ informovala ho.

Také se zasmál, ačkoli mu do smíchu nebylo. „Tak dobře. Dojednáno. Ale co ty? Obejdeš se na vyjížďkách bez Chappyho?“

„Než zemřel Teď, tak jsem si s tím poradila také,“ odvětila. „Zvládnu to zas. Co dál?“

„Teď přijde to nejhorší. Celé jmění nás stojí výplaty golfovým profesionálům kvůli několika návštěvníkům, kteří zatouží zahrát si ve Western Terrace. To je sice atraktivní program, ale je vhodný pro velké turistické ranče, my hospodaříme pouze s malým provozním kapitálem. Ze záznamů je zřejmé, že pouze každý desátý host využívá tuto službu, ale golfovým hráčům platíme mzdy v plné výši.“

„To byl Tedův nápad,“ vysvětlovala Nell. „Já jsem v tom jen pokračovala. Koneckonců jistě sis sám všimnul, že většina lidí, kteří k nám jezdí, nejsou právě sportovní typy.“ Začervenala se a Tyler se rozesmál.

„Jo, tak toho jsem si všimnul.“ Opatrně hledal její tmavé oči a zdálo se, že to mezi nimi opět zajiskřilo vzájemnými sympatiemi. Vzápětí však odvrátil zrak zpátky ke své cigaretě. „Ty profíky si vezmu na starost. A co se týká každodenních nákupních výletů do Tusconu, je to nějak závazné?“

„Můžeme to omezit, určitě bude stačit každý druhý den,“ připustila Nell. „Taky jsem si všimla, že projedeme dost benzinu, když používáme dodávku. Odhaduju, že turistické prohlídky města nám také zvyšují rozpočet, že?“ Přikývl.

„Tam směřoval můj další dotaz. Co kdybychom sehnali jako subdodavatele nějakou cestovku ve městě?“

„Jasně! Dokonce znám jednu úžasnou dámu, která se tomu s obrovskou láskou věnuje a má docela slušné ceny.“

„Tak výborně. Zavolej jí co nejdřív a domluvte se na tom nějak.“

„Dal sis s tím pořádnou práci,“ konstatovala Nell a kývla na hromádku knih a účtů.

„Bylo to docela náročné, to je pravda. Nechtěl jsem dělat ukvapené závěry, čekal jsem, až se pořádně seznámím s provozem ranče. Nevedla sis špatně, Nell,“ pochválil ji překvapivě. „Kromě několika neuralgických bodů jsi hospodařila slušně. Vím, že jsi pokračovala tak, jak tady bylo zvykem. Ale teď musíme pár věcí změnit, abychom se dostali zase do černých čísel.“

„To zní velmi nadějně a povzbudivě.“

„Je to velmi účinná a přitom nenásilná změna. Do budoucna by neměl být problém zajistit, aby ranč slušně vydělával,“ řekl. „Myslíš, že budeš potřebovat pomoc v něčem, na co jsem zapomněl?“

Nell se na okamžik zamyslela a snažila se nevnímat, jak mu džínsy obtahují dlouhé svalnaté nohy a že má rozepnuté horní tři knoflíčky červené kostkované košile, takže mu jsou ve výstřihu vidět chloupky, kterými měl porostlý hrudník. Okamžitě si vzpomněla na pocity, které měla, když se jimi dotýkal jejího nahého těla.

„Docela bych ocenila, kdyby mě někdo doprovázel na vyjížďky s turisty, dokud tady bude ten člověk z východu,“ přiznala a nepatrně se usmála. „Jeho manželka má dost chladný pohled a obávám se, že došla k jakémusi nesmyslnému závěru, že jí chci chotě svést.“

Tyler přivřel oči a přikývl.

„Jo, všiml jsem si, jak se tuhle na taneční zábavě vytrvale snažil dostat do tvé blízkosti. Mám dojem, že v úterý odjíždějí, ne?“ Sledoval, jak přikývla. „Tak já pojedu na zbývající vyjížďky s tebou a zatímco budeme venku, Chappy tady zůstane a bude k ruce Belle.“

„Díky.“

„Anebo bys dala přednost tomu, abych s tebou poslal McAnderse?“ zeptal se s ironickým úsměvem.

Nejdříve chtěla protestovat, ale to by se až příliš odhalila, usoudila nakonec. „Jak chceš, rozhodni, jak to bude nejlépe vyhovovat,“ odvětila. „Mně je to jedno.“

To nebyla odpověď, jakou by si přál. Zlostně si vytáhl z úst cigaretu. „Tak fajn, McAnders může jet docela klidně s tebou,“ prohlásil. „Já mám dost práce i bez toho, abych ti dělal chůvu.“

Chtěl ji těmi slovy popíchnout a také se mu to podařilo. Nell se zvedla, vyhnula se mu pohledem a kráčela ke dveřím. „Díky. Za všechno, co jsi tady udělal,“ řekla přes rameno.

„Bylo mi potěšením. Dobrou noc.“

„Dobrou.“

Delší dobu se s ním potom o samotě nesetkala. Vždycky měla dobrý důvod, proč musela mít kolem sebe spoustu dalších lidí, anebo se rozhodla odložit diskusi tak, aby si stačila připravit argumenty. Nic z toho však nemohlo zabránit Tylerovi, aby si do ní při každé příležitosti nerýpl.

Nejbolestnější byla skutečnost, že Darrenovi McAndersovi vůbec nevadilo doprovázet ji na vyjížďkách. Dokonce se zdálo, že ho její málomluvná společnost těší. Znovu se začal smát, jako kdyby ho díky ní opět začal bavit život. Nell to nechápala a ještě méně rozuměla Tylerově náhlému nepřátelství.

Ale pořádný cirkus se rozpoutal teprve o víkendu, když na ranč dorazila Margie s oběma chlapci.

Nell se právě s Darrenem vracela z vyjížďky. Marguerite dokonalá jako vždy vystoupila v bílém kostýmku z taxíku, který si bezstarostně najala v Tusconu, vítr si pohrával s jejími rudými vlasy a ona se nečekaně ocitla tváří v tvář Darrenovi McAndersovi, který na ni zíral jako omráčený.

„Darrene!“ vykřikla, klopýtla a zhroutila se na kolena do prachu.

Darren okamžitě seskočil ze sedla, silnými pažemi ji popadl za ramena a upřeně se díval do jejího obličeje znachovělého překvapením.

„Margie,“ pronesl něžně. „Vůbec jsi nezestárla. Jsi krásná jako vždycky.“

„Co tady děláš?“ zasípala Margie a pohlédla směrem k Nell. S úžasem sledovala, že její mladá švagrová setrvává v jeho přítomnosti zcela dobrovolně.

„To je náš nový pomocník,“ oznámila jí Nell. „Najal ho Tyler.“

„Copak on o ničem neví?“ nepřestávala se divit Margie a znovu se začervenala, když spatřila Darrenův kajícný úsměv. „Promiň. To já jenom že…“

„Minulost představuje neřešitelný problém jenom tehdy, když to sami připustíme,“ prohlásila Nell nekompromisně. „My jsme se s ní spolu s Darrenem docela dobře vyrovnali. Co říkáš, Darrene?“

Usmál se. „Lépe to snad ani nešlo,“ přisvědčil. „Nell se zachovala nesmírně velkoryse. Měl jsem dvě možnosti, tuhle práci, nebo sociální dávky. Nemohl bych se na ni zlobit, kdyby mě odtud vyhodila. Nic jiného bych si ani nezasloužil.“

Margie si nevěřícně prohlížela jeho tvář, potom se podívala na Nell, která dosud seděla na koni. „To jsi měl tedy pořádnou kuráž, když ses sem vrátil, Darrene,“ poznamenala, přestože se celou dobu dívala s tisícem nevyřčených otázek do očí Nell.

„Pochopil jsem, že nemá cenu věčně utíkat a skrývat se,“ řekl Darreri a tajemně upíral pohled do dálky. „Tím se nic nevyřeší.“ Podíval se kamsi za Margie. „To jsou tvoji rošťáci?“ zeptal se mírně a v očích se mu při pohledu na ně objevil záblesk něhy. „Curt a Jess, že ano, kluci? Tetička Nell mi o vás hodně vyprávěla.“

Vyrazili z auta jako loupeživí piráti a nadšeně si ho prohlíželi. „Opravdu?“ zeptal se Curt. „A říkala ti hezké věci? My jí s Jessem tady na ranči hodně pomáháme, teda Tyler to říká. Lovíme hady a ještěry a tak, aby nesnědli tetě Nell dobytek, víš?“

Nell je pobaveně pozorovala. „To vám Tyler opravdu řekl?“

„No, úplně takhle ne,“ přiznal Jess. „Ale vypadá to dobře, ne?“

„Ne,“ odpověděla nepřítomně Margie. Už se trochu vzpamatovala a vracelo se jí zpátky sebevědomí, jímž trochu otřáslo nečekané setkání s Darrenem. „Tak, chlapci, půjdeme raději dovnitř.“ Zaplatila taxikáři a Nell seskočila z koně, aby jí pomohla odnést do domu zavazadla. Darren ji však předběhl.

„Já se o to postarám, Nell, pokud ovšem odvedeš koně,“ řekl a upřel na ni prosebný pohled.

Věděla dobře, že nikdy nepřestal Margie milovat, takže ji nepřekvapilo, že zatoužil ve staré známosti pokračovat. Jaké city k němu chovala ona, však bylo mnohem obtížnější odhadnout. Ale určitě neztratí hlavu a nestrčí před ním hlavu do pouštního písku.

„Jistě,“ řekla nenucené. „Odvedu je do stáje. Za chvilku přijdu za vámi, Margie.“

„Tak dobře,“ přikývla její švagrová nepřítomně a dívala se na Darrena jako omráčená.

Nell se kupodivu ulevilo. Možná, že když se kolem ní bude točit Darren, nebude už dělat oči na Tylera, napadlo ji. I když na tom už nezáleželo.

Tyler dával jasně najevo, že o Nell nemá zájem. Vyhýbal se jí, jako kdyby měla mor.

Odvedla tedy koně do stáje a předala otěže Chappymu, který zvědavě pozoroval její ztuhlé rysy.

„Není vám něco?“

„Ne, cítím se skvěle,“ usmála se a něj a rozhlížela se kolem. „Kde je Caleb?“

Caleb byl obrovský černý valach, na němž rád jezdil Tyler. Zdálo se jí vhodnější ptát se na koně než vyzvídat, kam se poděl jeho jezdec.

Ale Chappy jí viděl až do žaludku. „Jel se podívat na oplocení, které jsme udělali kolem nových přístřešků pro telata.“

Překvapeně zamrkala. „Ale on přece nesnáší objížďky oplocení.“

„Zaslechl, jak se dva kluci bavili o tom, že se McAnders od svého příchodu na ranč kolem vás vytrvale motá,“ řekl vrásčitý kovboj a v bleděmodrých očích se mu lišácky zablesklo. „Hned je poslal čistit stáje a sám vyrazil na kontrolu plotu. Myslím, že si už nikdo nedovolí se před ním o něčem podobném zmínit, když z toho byl takový poprask.“

Nell se kousla do spodního rtu. „Proč by si z toho něco dělal?“

Chappy pomalu odváděl koně ke stájím, kde dva potící se a klející kovbojové vyváželi hnůj a dávali do kotců čistou podestýlku. „Asi byste potřebovala brýle,“ zabručel suše cestou.

Nell se beze spěchu vracela do domu a očima pátrala v dáli, jestli na horizontu nespatří osamělého jezdce. Napětí mezi ní a Tylerem bylo evidentní a spolu s McAndersovou přítomností jí otravovalo život. Ačkoli jí ve skutečnosti vůbec nevadilo, že se Darren kolem ní motal. Velmi se změnil. Už to nebyl ten povrchní, bezstarostný kluk, kterého kdysi znala. Z dávného poblouznění už vůbec nic necítila, dokonce ani zahořklá k němu nebyla. Byl pro ni něco jako přátelsky se chovající cizí muž, kterého si docela oblíbila. Ale nic víc.

Jen kdyby se s tím vším mohla svěřit Tylerovi. Přes naprosto nevysvětlitelné chování, o němž hovořil Chappy, ani slůvkem nikdy nenaznačil, že by snad k Nell ještě choval nějaké sympatie. Ve skutečnosti řekl několikrát zcela jasně, že v jeho současném životě nemá žádná žena místo. Představa, že by se po bolestné zkušenosti s Darrenem znovu pokusila nadbíhat nějakému muži, byla pro Nell nepřijatelná. Tyler by se možná choval zdvořile a vlídně, ale pamatovala si dobře, jak řekl Belle, že nemá zájem, aby za ním nějaká láskou roztoužená nešťastnice běhala, kamkoli se hne.

Vzdychla si. Věděla toho o mužích tak málo. Možná, že kdyby si otevřeně promluvila s Margií, nalezla by cestu ven ze začarovaného kruhu, do něhož se dostala.

Rozhodla se však raději pomoci Belle prostřít k večeři. Hosté se k ní scházeli na upraveném nádvoří u obrovského bazénu. Seděli u elegantních dřevěných stolů se slunečníky a jídlo si brali podle chuti z velkého švédského stolu. Údržba bazénu byla velmi náročná a hodně času jim zabírala i péče o rostliny, které rostly volně nebo v obrovských květináčích všude kolem. Hosté se tady mohli pokochat všemi druhy kaktusů, které rostly na pouštích jihozápadu. Bylo zábavné pozorovat turisty především z východních částí země, jak se s odbornými brožurami v rukou vyptávali na nejrůznější květiny a přitom je měli přímo před sebou. Rostliny byly důmyslně obklopeny obrovskými kameny a tvořily nádherná a podmanivě tajuplná zákoutí. Mnohé kaktusy vypadaly během květenství překrásně a zářily nádhernými barvami.

„Ty nebudeš jíst?“ obrátila se Nell na Margii, která se usadila v dostatečné vzdálenosti od hostů. Chlapci večeřeli za odměnu na ubytovně s kovboji.

Marguerite zavrtěla hlavou. Převlékla se do značkových džínsů a přiléhavého červeného trička. Vypadala elegantně, ale tvářila se mrzutě. „Nemám hlad. Jak už je tady vlastně dlouho?“

„Pár dní,“ odpověděla Nell. „Najímal ho Tyler.“

„A ty jsi ho tady nechala?“

„Dobrovolně ne,“ přiznala mladší z žen po chvilce uvažování. „Nejdřív jsem zkusila donutit Tylera, aby ho propustil, ale odmítl to udělat jen tak. Chtěl vědět proč.“ Sklopila oči. „Nedokázala jsem mu to říct.“

„Ano, to chápu.“ Náhle se prudce naklonila dopředu a opřela se lokty o stůl. „Nell, ale není to tak strašné, že ne? Když ho teď máš tady?“

Nell si pobaveně všimla, že ta otázka zněla velmi naléhavě. „Ne, není to opravdu tak strašné,“ odvětila s úsměvem. Pohlédla na bledé, půvabné rysy své švagrové. „Pořád ti na něm záleží, viď?“

Margie ztuhla a evidentně zneklidněla. „Já… ehm, no… samozřejmě že ne. Vůbec mi na něm nezáleží!“

„Teď už je dlouho po smrti,“ řekla tiše Nell. „Určitě by si nepřál, abys po zbytek života zůstala bez lásky. A jestli chceš vědět, co cítím k Darrenovi, tak tedy je to tak, že mi připadá jako docela příjemný cizinec.“ Mile se usmála. „Myslím, že jste měly s Bellou pravdu, když jste tvrdily, že jsem to celé, co se stalo, zbytečně dramatizovala. Neměla jsem žádné zkušenosti, nemohla jsem to s ničím srovnat. Ne snad, že bych přímo iniciovala to, co k čemu potom došlo, ale asi jsem v něm vyvolala dojem, že to chci, aniž bych si to uvědomila.“

„Byla to i moje chyba,“ připustila Margie. „Ale v žádném případě jsem nechtěla, aby ti ublížil.“ Dívala se upřeně na stůl, nedokázala Nell pohlédnout do očí. „Záleželo mi na něm. Nemilovala jsem ho jako Teda, bylo to jiné. Ale byla jsem vdaná a i když jsem s ním koketovala, nikdy bych se s ním vážně nezapletla.“

„Já vím,“ řekla Nell.

Margie se smutně usmála. „Celé roky jsem se snažila předělat tě k obrazu svému, viď? Chovala jsem se panovačně, zneužívala jsem tě. Ale myslela jsem to s tebou dobře. Chtěla jsem ti pomoci. Jenom jsem nevěděla jak.“

„Já žádnou pomoc nepotřebuju,“ prohlásila však Nell rezolutně. „A nemám v úmyslu s Darrenem McAndersem navazovat na minulost.“

„A Tyler?“ vyzvídala Margie. „Kam patří on?“

Ta otázka ji zaskočila. Co má vlastně Margie za lubem? Je snad do Tylera opravdu zamilovaná a svůj zájem o Darrena jen předstírá, aby zjistila, co Nell cítí k Tylerovi? Okamžitě se stáhla do sebe. „Tyler je můj předák, nic víc. A stejně o mě nemá zájem, dal mi to dost jasně najevo,“ odpověděla škrobeně a zvedla se. „Taky nemám hlad. Půjdu se dívat na televizi.“

„Dobře. Já už asi zajdu vyzvednout kluky.“

„Už jsou tady,“ upozornila ji Nell s hořkým úsměvem a ukázala na Tylera, který oba malé divochy přiváděl za ruce. Oba se smáli a on s nimi. A Margie se na něj dívala s takovou dychtivostí, že se Nell musela odvrátit. „Uvidíme se později,“ řekla, ale švagrová ji neposlouchala. Veškerou pozornost upírala na Tylera. Ve skutečnosti však sledovala Darrena, který šel těsně za ním. Toho však Nell neviděla. Odcházela přesvědčená o tom, že Margie Darrena používá jako zástěrku, kterou se snaží zakrýt svůj vztah k Tylerovi.

Doma se vrhla do úklidu pokojů pro Margie a její syny a nepřestala s ním, dokud se úplně nevyčerpala. Když po několika hodinách sešla zpátky do přízemí, ke svému překvapení našla v obývacím pokoji Tylera sledujícího televizní zprávy.

Vypadal unaveně. K smrti unaveně. Bylo znát, že se již stačil osprchovat a převléci. Když spatřil Nell, tvář se mu přece jenom trošičku rozjasnila.

„Můžu ti donést trochu limonády?“ navrhl jí. „Brandy mi nenabídneš?“ pokusila se o vtip. „Já nepiju. Nikdy jsem nepil.“ Posadila se do křesla proti němu.

„Proč?“

Pokrčil rameny. „Vlastně nevím. Alkohol mi nechutná a nedělá mi dobře ani to, jak na mě působí.“ Jeho zelený pohled ji hladil jako před časem jeho dlaně a Nell okamžitě zčervenaly tváře, protože si vzpomněla na všechno, co spolu dělali. Bylo zvláštní, když si uvědomila, jak intimně blízcí si ještě nedávno byli, a vzápětí se mezi nimi vytvořila taková propast.

„Já také nepiju,“ přiznala se. „Jsem děsně staromódní.“

„Ano, to vím,“ řekl něžně a vzpomínky se vrátily s novou intenzitou. Byly příjemné a zároveň neodbytné. Podíval se jí do očí a neúprosně ji donutil dívat se na něj. „Co cítíš k McAndersovi?“ zeptal se nečekaně.

Ztuhla a napřímila se. Umínila si však, že mu neprozradí, jaké její city ve skutečnosti jsou, a proto odvětila: „Ani nevím.“

„Nevíš? Zdá se mi, že s ním v poslední době trávíš spoustu času,“ obvinil ji tiše.

„A ty zas trávíš veškerý volný čas s Margií,“ odsekla.

Uštěpačně se zasmál. „Ano, to je pravda. Ale jak se zdá, nelámala sis hlavičku přemýšlením, proč to asi dělám, že?“

„Nemusím si lámat hlavu. Je zřejmé, že se ti líbí nedala se Nell. „Nejsem slepá.“

„Ale jsi,“ řekl tiše. „Jsi slepá, ale vůbec o tom nevíš.“

„Můžu trávit čas, s kým se mi zlíbí,“ pokračovala odhodlaně.

„Měla jsi s McAndersem intimní vztah?“ zaútočil nečekaně.

Nell zasténala a zrudla při vzpomínce, co se tu osudnou noc stalo a co se Darren pokusil udělat.

Tyler si jejího výrazu a nachu ve tváři samozřejmě všimnul, ale vysvětlil si ho po svém. Považoval ho za výraz zjevného provinění a cítil, jak v jeho nitru něco explodovalo. Nebylo divu, že Nell nemohla spustit z McAnderse oči. Byl její první láskou a nyní se vrátil, znovu ji chtěl a ona mu dovolila, aby se jí dotýkal úplně stejně, jako se jí ještě nedávno dotýkal on sám. Možná, že mu dovolila ještě víc. Oči mu zlostně blýskaly.

„Jak jsi to mohla udělat?“ zeptal se hořce.

Překvapeně zamrkala. „A co?“

Zvedl ruce v obranném gestu a vztekle začal přecházet obývacím pokojem. „A já jsem si celou tu doby myslel –“ zastavil se a prudce se otočil. „Tak dobře. Když chceš McAnderse, tak si ho vezmi. Já se přestanu starat o obchodní záležitosti ranče a převezmu péči o dobytek. Ale neběhej za mnou s pláčem, až se na tebe McAnders vykašle,“ dodal zlostně. „Nemám zájem o to, co jiný muž odloží.“

Nell zalapala rozhořčeně po dechu. „Ty pokrytecký puritáne!“ vykřikla. „Kolik žen jsi odložil ty, když už se chceš bavit o tak osobních věcech?“

„Do toho ti nic není,“ odsekl.

„A tobě zas není nic do Darrena.“ Nell zaťala drobné pěstičky. Nesnášela jeho neomalenost a aroganci.

Tyler měl zase sto chutí něco rozbít. Do této chvíle si vůbec neuvědomoval, jak hluboko pod kůži se mu Nell zadřela. Teď musel nečinně přihlížet tomu, jak nějaký muž, který se tady nečekaně vynořil z minulosti, mu ji před nosem unáší a on tomu nemůže nijak zabránit. S Margií si to Nell vyložila úplně špatně. Měl ji rád, to ano, protože byla čitelná a její humor mu vyhovoval. Ale Nell byla tak nejistá, že pro samý les neviděla jednotlivé stromy. Když se nad její povahou zamýšlel, připadalo mu spíše jako zázrak, že se tak snadno zapletla s Darrenem McAndersem. Ale jestli ho opravdu miluje…

Ztěžka si vzdychl. „Tak dost,“ prohlásil nakonec a dlouze se na ni zadíval. „Dělej, jak myslíš, Nell. Nechci se ti do toho míchat. Jak jsi řekla, tvůj život patří jen tobě.“

Otočil se k odchodu a Nell se udělalo špatně od žaludku z toho, jak se to všechno zamotalo. Na Darrenovi jí přece vůbec nezáleželo. Zvedla se a chtěla Tylera zavolat zpátky a říci mu celou pravdu, ale něco jí v tom zabránilo. Neměla odvahu čelit pohrdání, které by se nepochybně zračilo v jeho tváři, kdyby mu vyprávěla, jak to před lety bylo. A tak ho nechala odejít a mlčky se dívala na smutek zračící se mu v očích. Jen však vyšel z obývacího pokoje, srazil se v chodbě s Margií.

Slyšela, jak se smějí a zahlédla uchvácený výraz ve tváři své švagrové. Nemohla ten pohled déle snést. Ztrácela ho a nevydržela se dívat, jak se ho před jejíma očima zmocňuje Margie. Vrátila se do obývacího pokoje a polykala slzy deroucí se jí do očí.

Připustila, aby se Tyler domníval, že se dobrovolně a intimně sblížila s Darrenem. Byla to však lež. Těžce usedla na pohovku a vzpomínala smutně na události před devíti lety. Udělala chybu, špatně si vysvětlila jeho chování a když si jí přestal všímat, byla jako posedlá. Znovu si v duchu přehrávala, jak ho vytrvale provokovala a jak mu nadbíhala, až to jednoho dne zašlo příliš daleko. Ten večer pořádala Margie večírek. Nell opět koketovala s Darrenem, který byl zklamaný z toho, jak ho Margie odmítla. Opil se a později večer přišel za Nell do pokoje. Našel ji spát v průhledné noční košilce a domníval se, že na něj čekala. Vlezl si k ní do postele a přes její protesty ji skoro znásilnil. Zachránila ji Bella, která zaslechla její zoufalé volání o pomoc.

To se však přihodilo už velice dávno, před tím, než poznala Tylera. Jenže Tyler měl dnes na mysli současnost. O její dávné zkušenosti nic nevěděl a tak, když se jí ptal, jestli se s Darrenem intimně sblížila, hovořil o dnešku.

To poznání na ni dopadlo jako úder kladivem. Teprve teď jí to všechno došlo. Naprosto neúmyslně v něm vyvolala dojem, že se s McAndersem stýká nyní. Tylera se něco takového pochopitelně dotklo. Zranila jeho pýchu, když připustila, že se z jeho náruče bez dlouhého váhání přesunula do Darrenovy.

Vyskočila a celá se chvěla. Musím za ním okamžitě jít a vysvětlit mu to, uvažovala horečně.

Ale než doběhla ke dveřím, vpadli dovnitř Curt s Jessem a přes ně na chodbě spatřila Tylera, jak objímá Margii kolem ramen. Se smíchem právě vycházeli ven ze dveří.

Bylo pozdě. Teď už se jí nepodaří nedorozumění vysvětlit a všechno mezi nimi vyžehlit. Chybělo jí jen pár vteřin. Ztratila ho.

SEDMÁ KAPITOLA

„Ahoj, teto,“ zahlaholili dvojhlasně. „Můžeme se podívat na ten nový scifi film na videu?“

„No jasně, klidně si ho pusťte,“ odvětila Nell s nucenou shovívavostí, ale srdce jí pukalo. „Kam šla maminka?“

„Strýček Tyler ji vzal do města,“ informoval ji dobrovolně a bez valného zájmu Curt a hledal správnou videokazetu. „Mám strýčka Tylera moc rád.“

Takže už to je pro ně „strýček“, pomyslela si Nell a v duchu zasténala. Na něco se vymluvila a odešla z obývacího pokoje raději dřív, než by si kluci všimli, jak se jí oči lesknou zadržovanými slzami.

Od toho dne se mu opět začala vyhýbat. I když to vlastně vůbec nebylo nutné. Tyler ji totiž ostentativně přehlížel a v jeho neúprosně tvrdém pohledu se zračily výčitky, jako kdyby ho neodpustitelně zklamala. Nell začala citově strádat a chřadnout.

Margie s chlapci sice zase odjela, ale během jejich pobytu na ranči s nimi Tyler trávil většinu času. Ale Margie byla kupodivu velice nervózní z Darrenovy přítomnosti, ačkoli se k němu chovala s odstupem a přezíravě. Takže veškeré naděje, které si Nell dělala, že by snad její švagrová mohla znovu vzplanout láskou ke své dávné známosti, se záhy ukázaly jako naprosto liché. Margie měla zájem o Tylera, a tak Nell už neměla šanci. S takovou konkurencí v žádném případě. A Tyler ji nyní skoro nenáviděl kvůli tomu, co podle něj udělala. Jako kdyby bylo vůbec myslitelné, aby na sebe nechala sáhnout někoho jiného. Zdálo se jí nepochopitelné, že to nevěděl.

Když Margie odjela, začal Nell vyhledávat Darren. Byl mrzutý a zasmušilý a chtěl s ní rozebírat, proč se mu její švagrová vyhýbá. Byl zklamaný a cítil se dotčený stejně jako ona a jejich společné trápení z nich dělalo přátele. Nell dokonce s úžasem zjistila, že se v jeho společnosti cítí příjemně.

Je to ale zvláštní, jak se vše otočilo vzhůru nohama, uvažovala tiše, zatímco s McAndersem kráčeli k ohradě prohlédnout si dvě nové klisny, které Tyler koupil. Z úhlavního nepřítele se stal kamarád a důvěrník.

„Vypadáš v poslední době dost mrzutě,“ řekl Darren a pozoroval Chappyho, jak se snaží jednu z divokých kobylek s pomocí otěží zkrotit. Potom se podíval na svou společnici a rozpustile se usmál. „A šéf je nabroušený a podrážděný. Chlapi už uzavírají sázky, jak dlouho ještě bude trvat, než exploduje a někomu z nich dá přes hubu, aby si ulevil.“

Nell viditelně zrudla.

„To víš, je to všechno těžké.“

Darren si opřel nohu o spodní příčku ohrady. „Na druhou stranu je zase docela úsměvné, že ti tady nabízím rameno, na kterém se můžeš vyplakat, po tom všem, co se mezi námi stalo. Ale časy se mění a já s nimi. A jestli potřebuješ někoho, kdo bude ochotný tě vyslechnout, tady mě máš, zlato.“

S očima zalitýma slzami na něj pohlédla vzhůru. Ano, Darren byl úplně jiný člověk. Docela nový muž. Podařilo se jí vykouzlit úsměv.

Usmál se také, přitáhl ji za rameno k sobě a přátelsky ji objal. Bylo to kamarádské, zcela platonické objetí.

Jenže právě v té chvíli se Tyler díval z okna ubytovny a spatřil je. A muži, který se už dlouho a marně snažil vyrovnat s emocemi, které s ním poprvé v životě cloumaly, a užíral se nesnesitelnou žárlivostí, což pro něj bylo také něco nepoznaného, to jako platonické objetí vůbec nepřipadalo. Vychrlil ze sebe proud nepublikovatelných nadávek, otočil se od okna a vyrazil z domu k místu, kde si před tím uvázal koně. Vyskočil do sedla, pobídl ho a vyrazil na cestu, aniž by měl alespoň rámcovou představu, kam pojede.

Následující sobotu se opět konala taneční zábava a většina hostů pak v neděli odjížděla a uvolňovala pokoje pro další turnus. Obvykle se turisté na ranči zdrželi týden. To stačilo k tomu, aby se nejdříve dostatečně unavili a potom si odpočinuli a mohli se vrátit ke svým pracovním povinnostem a běžnému životu. Margie s chlapci přijela v sobotu odpoledne. Přivezla s sebou velkou krabici a se šibalským výrazem ve tváři ji slavnostně předala své mladé švagrové.

„To je pro tebe,“ oznámila jí s rozzářenýma očima. „Rozbal to.“

Nell se na ni zmateně podívala, potom položila krabici na jídelní stůl a otevřela ji. Bella jí zvědavě nakukovala přes rameno.

Bylo to oblečení na řadový tanec. Kolová červená kostkovaná sukně se spoustou spodniček a nádherná bílá blůzka v mexickém stylu z příjemné bavlny. Obojí muselo stát celé jmění. Nell na tu nádheru jen mlčky zírala. Nemohla ze sebe vypravit jediné slovo. Nic tak krásného v životě neviděla.

„To je pro mě?“ vysoukala ze sebe po chvilce s pohledem na Margii.

„Pro tebe,“ přisvědčila se smíchem Marguerite. „A ne aby sis k tomu učesala vlasy do koňského ohonu.“

„Ale vždyť já ani neumím tancovat, Margie,“ bránila se Nell.

„Jen si to obleč a on tě to někdo jistě velmi rád naučí.“

Nell se tedy oblékla do nového modelu, prokartáčovala si medové vlasy, až se leskly jako drahý kov, a nechala je volně splývat kolem ramen. Margie jí ještě poradila, jak si na tvář nanést trochu mejkapu a obě nevěřícně sledovaly výsledek svého snažení. Už nebyla tou starou známou Nell.

Nevypadala sice jako modelky z titulních stránek módních časopisů, ale byla dost půvabná, aby na ní se zájmem spočinulo nejedno mužské oko.

Margie měla na sobě podobný model, ale podstatný rozdíl byl v tom, že Margie uměla tančit všechno od čtverylky po sambu a Nell měla obě dvě nohy levé.

Už už se chtěla zeptat švagrové na Tylera, ale v poslední chvíli ztratila nervy i odvahu. Margie byla překrásná a uměla to s muži tak, že ji každý chtěl. Jestli i Tyler jejím půvabům podlehl, kdo by se na něj za to mohl zlobit?

Stále si však lámala hlavu, proč jí vlastně švagrová takové nádherné šaty koupila. Vycítila snad, že má zájem o Tylera a chtěla jí pomoci na něj zapomenout a tak se pokoušela vylepšit jí image, aby upoutala Darrena? Ale Margie přece musela vědět, že Nell o něj vůbec nestojí. Vždyť jí to dávno řekla.

Bella byla jejím zjevem nadšená a starostlivě kolem ní pobíhala. Nell tušila, že to bylo kvůli tomu, jak se posledně, když se snažila se svým oblečením něco udělat, strachovala, aby si to Tyler nějak špatně nevysvětlil. Ale tentokrát zněla její chvála upřímně.

Ze stodoly, v níž se taneční zábavy konaly, se až do domu ozývala hlasitá hudba. Bella se spokojeně usmívala.

„To je dobře, aspoň si Tyler nebude stěžovat, že těch čtyřicet dolarů, které dvakrát v měsíci kapele platíme, je vyhozených do vzduchu,“ poznamenala suše.

„Dej mu čas,“ vzdychla si Nell. „V poslední době si stěžuje skoro na všechno. Slyšela jsem, že dokonce poslal Chappyho vrátit do obchodu laso, které koupil bez jeho souhlasu.“

„Pro všechny případy, kdyby se ti to ještě nedoneslo,“ nedala se však snadno Bella odbýt, „tak je úplně nepříčetný a opravdu divný. Chodí, mračí se na lidi a mluví si pro sebe.“

Margie se zvednutým obočím upřela pohled na Nell a ta zlostí zrudla. „S tím já nemám nic společného,“ odsekla. „Možná, že se mu stýská po tvé společnosti.“

Margie s Bellou si vyměnily významné pohledy a rozpustile se usmály. „No, i to je možné, samozřejmě,“ pokývala hlavou Margie. „Co kdybychom to šly zjistit? Bello, určitě ty moje kluky zvládneš? Už jsou oba v pyžamu a nemůžou se dočkat pohádky, kterou jsi jim slíbila přečíst.“

„Jasně, neboj, budeme se ohromně bavit,“ ujistila ji Bella, sáhla po připravené knížce a zamířila ke schodišti. „Nemusíš si o nás dělat starosti.“

„A co se jim chystáš přečíst?“

Bella se otočila a spiklenecky mrkla. „Krvavé historky o pirátech a jejich loupeživých výpravách v Karibiku.“

Nella vytřeštila oči, ale Margie vybuchla smíchy. „Perfektní, budou nadšení.“

„A nebudou z toho mít strašidelné sny?“ děsila se stále Nell.

„Ale kdepak,“ zavrtěla Margie hlavou. „Přesně tohle milují. Prý to je normální u většiny kluků. Jejich svět je plný monster a neustálých bitev.“

„A není to náhodou také svět většiny dospělých?“ vyprskla Bella. „Hezky se bavte.“

Nell si nevzala pléd a tak jí v chladné noci naskočila husí kůže, ale hrdinně si toho nevšímala a kráčela po boku Margie směrem ke stodole. Tady už byla zábava v plném proudu a Nell si okamžitě všimla, jak oči švagrové neklidně bloudily po sále, jako kdyby někoho hledala. Povzdechla si. Určitě se snažila najít Tylera a strávit s ním dnešní večer. Před časem si byla téměř jistá, že centrem Margiina zájmu a zalíbení je Darren, ale zřejmě se spletla.

Hosté už dávno tančili a Chappy, který stál u mikrofonu před muzikanty, organizoval řadový tanec s radostnou vervou a veselým vytleskáváním. Tyler postával na straně u stolu s občerstvením, pohrával si s proužky koženého bičíku a pozoroval páry na parketě. Měl na sobě džínsy a světle modrou košili westernového střihu, umyté vlasy měl pečlivě učesány a bylo znát, že je i čerstvě oholený. Nell se prudce rozbušilo srdce. Byl to nejpohlednější muž, jakého kdy viděla.

„Tady jsi!“ zvolala nadšeně Margie a chytila se ho za paži. „Jak se daří?“

„Dobře,“ odpověděl, ale díval se přes ni na Nell, dokonce se zdálo, že od ní nemůže odtrhnout oči. Nakonec se však přece jen odvrátil a věnoval pozornost Margii. „Vypadáš jako sen, zlato,“ pronesl tónem, který by omámil i včely.

„Díky,“ zavrněla Margie a pohlédla na svou mladší přítelkyni. „A co Nell? Že jí to sluší?“

Nell okamžitě zčervenala, ale Tyler neřekl ani slovo. Vzal Margii za ruku a vyzval ji k tanci. „Pojď do kola,“ pronesl a už ji táhl pryč bez ohledu na překvapený výraz v její tváři.

Nell se odvrátila od parketu a posadila se na jednu z volných židlí. Připadala si osamělá, odvržená a necítila se ani trochu dobře. V přesně takovém rozpoložení ji po chvilce nalezl Darren. Měl na sobě černou košili a džínsy, na krku červený hedvábný šátek a vypadal skoro tak dobře jako Tyler, jen jiným způsobem.

„Ahoj, kámo,“ pozdravil ji vesele. „Schováváš se tady?“

Nell pokrčila rameny. „Já netancuju, víš,“ vysvětlovala mu se smutným úsměvem. „Nikdy jsem se to nenaučila.“

Zvedl obočí. „Nebude vhodnější příležitost,“ řekl. Kapela zrovna změnila rytmus, ozvaly se pomalé, zasněné tóny a Darren natáhl ruku a vyzval ji k tanci.

Zavrtěla hlavou. „Nějak na to dneska nemám náladu.“

McAnders se chápavě obrátil k parketu a zkoumavě se zadíval na dav tanečníků. Vzápětí spatřil Margii tančící s Tylerem. Tvář mu ztvrdla. Postavil se blíž k Nell, opřel se o jeden z kůlů s rukama složenýma na prsou a zlostně se zamračil.

„Koukám, že neztrácí čas, co?“ zavrčel polohlasně.

„Pocházejí oba ze stejného světa,“ řekla Nell tiše. „Od té doby, co sem přišel, tráví spolu spoustu času. A kluci ho milují.“

„Ani ke mně se nechovají jako kdybych byl postižen morovou nákazou,“ konstatoval chladně. „No nic, zbabělé srdce nemá šanci získat svou královnu, Nell.“

Povzbudivě se usmála. „V tom případě ti přeju hodně štěstí.“

„Nepřipusť, aby tě viděl takhle nešťastnou,“ poradil jí.

Okamžitě se napřímila.

„Bože, to nedovol.“

Mrknul na ni a vklouzl mezi tančící páry na parket. Lehce poklepal Tylerovi na rameno, kývl a přebral mu Margii z náruče.

Tyler opustil parket. Letmo mrkl po Nell a odebral se opět ke švédskému stolu, na jehož roh si před tím odložil bičík a znovu si s ním začal hrát.

„Přišla jsi o doprovod, koukám,“ pronesl chladně aniž by jí věnoval jediný pohled.

„O co ti jde? Máš snad z takové konkurence strach?“ otázala se s jedovatostí, která pro ni nebyla právě typická.

Tyler také překvapením zamrkal. Upřel na ni pronikavý pohled zelených očí. Zdála se klidná a vyrovnaná. „Myslel jsem, že tohle býval spíše tvůj problém, zlato,“ řekl tvrdě. „I když ses kvůli tomu dneska parádně nastrojila.“

„Myslíš tady ten starý hadr?“ odpověděla s bezstarostným úsměvem. „Ještě nedávno to byl kuchyňský ubrus.“

Tyler nehnul brvou. Odvrátil se a sledoval Margii s Darrenem, kteří se vznášeli v kole jako stíny a svět kolem naprosto nevnímali.

„Pořádná tlačenice,“ poznamenala Nell, když se ticho mezi nimi nepřirozeně protahovalo.

„To je,“ přisvědčil a dokončil splétání koženého copánku.

„Jak pokračuje shánění dobytka?“

„Dobře.“

Nell se zhluboka nadechla. „Poslyš, tys mi kdysi něco slíbil, vzpomínáš si?“

„Opravdu?“

„Nabízel jsi mi, že mě naučíš tančit,“ řekla plaše a zdaleka ne bez zábran. Ale uvnitř se celá chvěla, když dodávala: „Jednou jsi řekl, že když si obléknu šaty, tak mi ukážeš, jak se to dělá.“

Jeho zelené oči se na ni upřely s prudkostí vystřelené kulky. „Z většiny mužů, kteří jsou pár měsíců bez ženy, se stávají romantici,“ řekl s neomalenou drzostí. „Ale ty sis to vzala moc k srdci, že ano, Nell?“

Cítila, jak jí po krku a po tvářích stoupá nach. „Já… já jsem nemyslela…“

„To je mi líto, zlato, ale já si nepotrpím na nezkušené dorostenky,“ řekl posměšně. „Měla ses přilepit na svého nynějšího favorita, pokud si ho chceš udržet. Vypadá to, že je tak trochu sukničkář, že?“

Zvedla se. „To bylo dost nefér.“

„Vážně?“ Přivřel oči a podíval se na ni. „Co se týká tvé nabídky, nechci s tebou tančit ani teď ani jindy. Nikdy. A tohle –“ ukázal na její nové šaty to můžeš klidně hodit do popelnice, jestli sis to vzala na sebe jen proto, abych si tě všimnul. Vůbec mě totiž nezajímáš.“

Nell měla pocit, že svět kolem ní se hroutí. Podívala se na něj vzhůru s očima plnýma slz. Vypadala jako malé, zraněné zvířátko.

Neměla sílu vrátit mu krutý Uder, bolest, kterou jí svými bezohlednými slovy způsobil, ji úplně ochromila. Upínala k němu všechny své naděje. Ale vždyť on se vůbec netajil svými sympatiemi k Margii. Zachovala se jako blázen, když chtěla soupeřit s půvaby své švagrové.

„Promiň!“ zašeptala, ale hlas se jí beznadějně zlomil. Beze slova se otočila a vyběhla ven ze stodoly. Sukénka jí poletovala kolem nohou, když po dvou vybíhala schody na verandu před domem a potom dovnitř a nahoru do svého pokoje. Teprve tam se zastavila, zamkla za sebou a v slzách se zhroutila na postel.

Tyler sledoval, jak utíká domů a srdce mu pukalo bolestí. Nečekal tak prudkou reakci, zvlášť když se ještě před chvílí spokojeně bavila s McAndersem. No, možná, že nakonec právě pohled na to, jak její ztracená láska tančí s Margií, způsobil, že tak překotně uprchla, a ne jeho krutá slova. Upnul se k té myšlence. Nemohl připustit opak. Pravděpodobně by neunesl výčitky svědomí, že to, co jí řekl, jí vehnalo slzy do očí.

Nell plakala tak dlouho, až z toho usnula. Když se ráno probudila, měla suché oči a cítila se mizerně. Uvažovala, jak zvládne další setkání s Tylerem. V noci za ní k pokoji přišla Margie, jako kdyby s ní chtěla mluvit, ale Nell předstírala spánek. Neměla ponětí, co jí Marguerite asi chtěla vyprávět, zřejmě zamýšlela svěřit se jí se zážitky z taneční zábavy a vzpomínat na Tylera. Nell však neměla chuť nic takového poslouchat.

Mrzelo ji především to, že se neovládla a ukázala Tylerovi, jak jí ublížil. To byla chyba. Měla jít tancovat, měla se smát a dovádět s Darrenem a předvést mu, jak jí je volný. Ale ona nebyla ten pravý typ na podobná divadelní představení. Ona mu podávala své srdce na dlani a on je zlomil.

O to víc ji překvapilo, že Tylera nalezla hned ráno v jídelně, když přišla k snídani. To bylo neobvyklé, zvlášť po jejich nočním rozloučení.

„Chtěl bych s tebou mluvit,“ začal opatrně.

„Neumím si představit o čem,“ odsekla. Po chvilce se na něj přece jen podívala a tmavé oči jí černě blýskaly chladnou zlostí.

„O včerejším večeru,“ řekl krátce. „Nemyslel jsem vážně to, co jsem řekl o tvém oblečení. Slušelo ti to.“

„Děkuji,“ odpověděla chladně. „Včerejší noc je ovšem dost rozsáhlý pojem.“

„Už jsem měl po krk toho, jak jsem tě pořád sledoval s McAndersem,“ přiznal Tyler.

Nell si nebyla jistá, že mu správně rozuměla. „Sledoval mě s ním?“ ujišťovala se.

„Sledoval jsem, jak za ním pořád běháš,“ upřesnil svá slova a ušklíbl se. „Copak jsi snad dělala něco jiného? Oblékla sis ten efektní model, namalovala ses. Doufám, že tvou snahu náležitě ocenil.“

Zhluboka se nadechla a cítila, jak se jí celé tělo naježilo. Pohlédla na něj a z tmavých očí jí šlehaly blesky. „Abych byla upřímná, nesměřovala jsem své úsilí a půvaby speciálně k Darrenovi. Ale díky za dobrý nápad. Možná, že se na něj znovu soustředím. Na rozdíl od tebe mě aspoň pochválil, že mi to sluší a nabídl mi, že mě naučí tancovat!“

„Asi mu tě je líto!“ vyhrknul Tyler bez váhání.

„A je snad někdo, komu není?“ zakřičela na něj. „Vždyť já dobře vím, že nejsem žádná krasavice. Jsem jenom pitomá dorostenka, která nedokáže poslat do háje chlápka z nějaké díry na jih od čtyřicáté rovnoběžky! A jsem ráda, že mě litoval, je to pořád lepší, než kdyby si ze mě dělal legraci!“

„To jsem si nedělal ani já!“

„A jak bys to tedy nazval?“

Bella se pomalu loudala dovnitř s očima vytřeštěnýma, ale ani jeden z nich si jí nevšiml.

„Vzal jsem to za špatný konec!“ pokusil se jí vysvětlit.

„Tak proč to nevezmeš za ten správný?“ vyzvala ho. „Hned bych ti poradila, kam to máš dát a hlavně jak daleko!“

„Nell!“ vykřikla šokovaná Bella.

„Jestli to vnímáš takto, tak nemá cenu se o tom vůbec bavit,“ procedil skrze zuby. Jednou rukou drtil krempu klobouku, ale zřejmě si to ani neuvědomoval.

„Výborně! Tak proč už nejsi venku a nesedíš na koni nebo tak něco?“

„Ty mě ani neposloucháš…“

„Ale poslouchala jsem!“ zařvala Nell. Byla ve tváři úplně rudá. „Moc dobře jsem slyšela, jak jsi mi řekl, že ty šaty můžu klidně hodit do popelnice, pokud jsem v nich na tebe chtěla udělat dojem… A že si všechno beru moc k srdci…“

„Ach, bože,“ zasténal Tyler.

„A že za to všechno mohla jen dlouhá abstinence!“ dodala zuřivě. „Ale to funguje oboustranně, víš, kovboji! A teď už vypadni z mojí jídelny. Kvůli tobě mi ještě oschnou vajíčka!“

Tylerova tvář zkameněla jako skála a oči mu plály jako zelený oheň. „Do háje s tvými vejci! Budeš mě poslouchat?“

„Nebudu a ta zatracená vejce už taky jíst nebudu! Můžeš si je vzít! Tady je máš!“ A chladnokrevně po něm hodila talíř plný míchaných vajec a vyrazila ven z místnosti.

Tyler stál na místě, ochromený úžasem a tichý jako pěna. Vajíčka měl všude, na tváři, na košili i na kalhotách. Kousíček mu přistál i na klobouku.

Bella sklonila hlavu na stranu a čekala obrovský výbuch vzteku. Tyler však na ni chvíli jen vážně zíral, potom si nasadil klobouk na hlavu.

„Budete chtít, ehm… k těm vejcím ještě slaninu?“ zeptala se ho.

„Ne, díky,“ řekl odměřeně. „Už nemám, kam ji dát.“

Otočil se a vyšel z jídelny. Bella z toho bezmála dostala hysterický záchvat. Jen si to představte: naše Nell na něj křičela! Ta mladá dáma se začala probírat z bezvědomí a Tyler a asi čekají hodně těžké časy, říkala si v duchu a doufala, že ji její vlastní instinkt nemýlil.

A vzápětí studená válka skutečně vypukla. Nell posílala Tylerovi vzkazy po Chappym a během shánění dobytka se vůbec nepřiblížila k prozatímním ohradám. Jediné, čím přispěla, byl telefonát Bobu Wylerovi kvůli helikoptéře, a zorganizovala nezbytný přesun lidí, které potřebovali k tomu, aby dostali všechna telata na aukci. Sama se zatím plně věnovala hostům, kteří si užívali příjemného podzimního počasí, především venkovního grilování a honáckých výprav, které sama vedla.

Neúčastnila se jen akcí, které měl na starosti Tyler Jacobs. Cítila se jako nový člověk, jako jiná žena. Vyházela všechno své staré oblečení a nakoupila nové. Džínsy, které skutečně seděly a svůdně jí obtahovaly zadeček a stehna, a přiléhavé svetříky a blůzky. Zašla i do kadeřnictví a nechala si zastřihnout a upravit vlasy a dokonce se začala malovat. Od Margie se rychle naučila, jak se půvabně, zdvořile a bez problémů dostat z případných nepříjemných situací s mužskými hosty. Rozkvetla jako jarní květinka, přestože se blížila zima.

Margie trávila na ranči stále víc času a kdykoli se po ní Nell sháněla, našla ji v Tylerově společnosti. Darren z toho býval rozladěný, věčně se vztekal a nikdy si neodpustil kousavou poznámku na její adresu. Vracela mu je však pohotově zpátky. Došlo to až tak daleko, že se jeden druhému vyhýbali, jako kdyby se báli, že se od sebe nakazí morem. Tyler na tom vydělal, protože Margie se od něj téměř nehnula, a podle spokojeného výrazu v jeho tváři se dalo usuzovat, že mu to nesmírně vyhovuje. Už i oba malí divoši si je kvůli tomu dobírali. Ale bylo to milé a láskyplné škádlení, oba Tylera zbožňovali. Darrenovi se občas také podařilo upoutat jejich pozornost. Začali ho během svých častých návštěv sami vyhledávat, protože se s nimi vždy ochotně vypravil na obhlídku koní a dobytka a vyprávěl jim dobrodružné historky o dávném životě na Západě. Margie to dost nelibě nesla, ale nedokázala jim v běhání za Darrenem zabránit. A Tyler se o to ani nepokoušel. Neil z toho byla docela zmatená.

Tyler se mezitím stal velmi nepřístupným. Kdykoli na něj pohlédla, propíchl ji pohledem ostrým jako dýka, ale pokud měl jistotu, že o něm Neil neví, vpíjel se do ní hladovýma očima. Bella si toho velmi dobře všimla, raději to však nekomentovala a trpělivě mlčela. Nechtěla se vměšovat, věděla, že bude nejlepší, když si to Neil s Tylerem vyřeší sami a nikdo jim do toho nebude zasahovat.

Shánění dobytka pomalu končilo a aukční prodej telat skončil mnohem lépe, než očekávali. Strýc Teď byl navýsost spokojený. Zavolal Neil a pochválil ji za to, jak si na ranči vede a na závěr se záměrně lhostejně otázal, jak je spokojená s novým předákem.

Neil se rychle na něco vymluvila a šikovně hovor ukončila, takže se vyhnula přímé odpovědi. Bylo totiž dost obtížné vymyslet kulantní způsob, jak strýčkovi sdělit, že by si toho jeho slavného předáka nejradši upekla na grilu.

Jakmile však zavěsila, telefon okamžitě zazvonil znovu. Zvedla ho. Na druhém konci se ozval neznámý ženský hlas.

„To je Nell Reganová?“ zeptala se jí žena zdráhavě.

„Ano.“

„Já jsem Shelby Jacobsová Ballangerová,“ linulo se tiše ze sluchátka. „Doufala jsem, že bych mohla mluvit se svým bratrem.“

Nell se posadila.

„Před chvilkou odjel pro nějaké zásoby,“ vysvětlovala. Vzpomněla si, s jakou něžnou láskou Tyler o své sestře vždy hovořil. Byla to jeho jediná příbuzná. „Ale do hodinky se určitě vrátí. Mám mu vyřídit, aby vám zavolal?“

„Ach, bože,“ vzdychla si Shelby. „Za pár hodin odlétáme s Justinem do Jacobsvillu. Jsme tady v Tusconu na krátké pracovní návštěvě, doufala jsem, že se spolu setkáme,“ sebevědomě se zasmála. „Víte, dělal si o mě starost. Měli jsem s Justinem takové bouřlivé začátky, ale všechno se to srovnalo a je to báječné. Chtěla jsem, aby nás viděl spolu a přesvědčil se, že mu nelžu.“

„A co kdybyste přijeli sem k nám?“ navrhla jí Nell nezištně. „Je to k nám z Tusconu třicet minut. Máte auto?“

„Ano, Justin si ho kvůli té schůzce pronajal. Myslíte, že by šlo? Nevadilo by vám, kdyby vám domů tak nečekaně vpadli dva úplně cizí lidé?“

„Ale vy nejste cizí,“ odvětila Nell s úsměvem. „Tyler mi o vás tolik vyprávěl, že mám pocit, jako kdybychom se všichni dávno znali. Budeme moc rádi, když přijedete. Bella rychle udělá nějaký koláč –“

„Ale ne, prosím, hlavně si s námi nedělejte starosti.“

„To není starost. Hlavně už rychle jeďte.“ Vysvětlila Shelby stručně, jak se dostanou z Tusconu na ranč. I když jen pánbůh věděl, proč se tolik snažila Tylerovi připravit příjemné překvapení, když se k ní choval tak odporně. Asi jsem dneska byla moc na sluníčku, uvažovala nahlas, když zavěsila.

„Tylerova sestra přijede sem k nám?“ Bella se usmívala od ucha k uchu. „Hned upeču čokoládový koláč. A ty běž uklidit v pokoji.“

Nell se zamračila. „Vždyť je uklizený.“

„Dobře, tak připrav podnos a zkontroluj, jestli je vyleštěné stříbro.“

Nell spráskla ruce nad hlavou.

„Propánakrále!“

„Byl to tvůj nápad je sem pozvat,“ připomněla jí Bella, která se celou dobu s nechutnou nadřazeností usmívala. „To ale bude pro Tylera milé překvapení. A já jsem si myslela, bůhvíjak ho nenávidíš. Házíš po něm míchanými vajíčky, křičíš na něj…“ \

„Jdu se podívat na to stříbro,“ zamumlala Nell a raději zmizela Belle z dohledu.

O půl hodiny později se na příjezdové cestě objevila pronajatá limuzína. Vystoupili z ní dva lidé. Shelby Jacobsovou-Ballengerovou okamžitě poznala, protože se velmi podobala svému bratrovi.

Byla líbezná, velmi štíhlá a vysoká, tmavé vlasy měla sčesány do elegantního francouzského uzlu a oblečená byla v zelených, hedvábných šatech. Nepředstavovala pro Neil žádné překvapení, ale její manžel ano. Působil velmi robustně, to bylo zjevné, ale pohledný nebyl ani trochu a navíc vypadal, že se v životě moc nezasmál. Neil přemáhal náhlý příval úzkosti, ale snažila se nedat nic najevo a vyšla jim ze dveří vstříc.

„Vy musíte být Neil,“ usmívala se Shelby. Přistoupila blíž a upřímně mladou ženu objala. „Jsem tak ráda, že vás poznávám. Já jsem Shelby a tohle je můj muž Justin.“ Pohlédla k němu vzhůru s výrazem neskonalé lásky.

Okamžitě jí úsměv opětoval a potom odvrátil zrak k Neil. „Rád vás poznávám.“

Neil měla pocit, že má svázaný jazyk, a tak jen mlčky přikyvovala. Byla ráda, že se stačila převléknout do čistých džínsů a modré, kostkované blůzky, a učesala se. Alespoň snad nevypadala ošuntěle.

Odvedla je do obývacího pokoje, kde na ně již čekala Bella. Představila se a přinesla podnos s kávou a čerstvým čokoládovým koláčem.

„To je můj nejoblíbenější,“ zaradoval se Justin a usmál se na Bellu. „Děkuji. Ale co budou jíst ony?“ zeptal se s nevinným pohledem na Shelby a Neil.

Ledy byly okamžitě prolomeny. Neil se očividně ulevilo a usedla spokojeně ke kávě.

„Číhej na Tylera, až se vrátí, a pošli ho sem, ale neprozraď mu proč,“ zavolala ne Bellu.

„Řeknu, že mu chceš přidat pár vajec,“ prohlásila Bella vážně a odešla.

Nell pochopitelně znachověla, což vzbudilo zvědavost u Shelby. Roztržitě si míchala kávu se smetanou a nechápavě se otázala: „Vejce?“

Nell si odkašlala. „Měli jsme… ehm… takové malé nedorozumění.“

„Vejce?“ opakoval Justin. Zdálo se, že ho to velmi zaujalo.

Situace se stávala každou vteřinou nesnesitelnější. „No, já jsem se trochu rozčílila a mrskla jsem po Tylerovi snídani,“ přiznala se tedy Nell. „Ale on mě urazil první,“ dodala a s omluvným výrazem pohlédla na Shelby.

„To si dovedu živě představit,“ přikývla Shelby se smíchem. „Ani mě nenapadlo vinit z toho vás.“

„A jak sem zapadl?“ zeptal se Justin a pohodlně se s šálkem kávy v ruce usadil do lenošky.

„S chlapy vychází výborně, umí to s nimi,“ odvětila Nell. Justinův pronikavý pohled ji zneklidňoval, bylo zřejmé, že mu jen tak něco neuniklo.

Shelby ji také pozorně sledovala, jen měla navíc na rtech nepatrný pobavený úsměv. „Víte,“ řekla na vysvětlenou, „vůbec nevypadáte tak, jak vás Tyler na mé svatbě popisoval.“

Nell se zarazila. „A vycházím z toho lépe nebo hůře?“ otázala se staženým hrdlem.

„Jestli jí odpovíš, tak se tě navždy zřeknu,“ ozval se ze dveří Tylerův hluboký hlas.

„Tylere!“ Shelby vyskočila a vrhla se bratrovi do náruče. Ten ji vysoko vyzdvihl, zatočil a smál se tak šťastně, jak ho ještě Nell nikdy neviděla.

Uvědomila si, jak jí už dlouho bratrská láska chybí, a pocítila bolestné píchnutí u srdce a smutek.

„To jsem rád, že tě zase vidím,“ řekl Justin a zvedl se, aby švagrovi podal ruku. Potom si rychle přitáhl manželku k sobě.

To podvědomé gesto ukázalo Tylerovi, jak významně se vztah nedávno sezdaného páru změnil. Justin se na svou manželku díval se zjevnou láskou a sobeckým majetnictvím a Shelby se k němu tiskla, jak jen to šlo. Evidentně své problémy zdárně vyřešili, protože jen stěží by dokázali předstírat vzájemné sympatie tak dobře, že by se kolem nich jiskřilo. Tylerovi se tedy ulevilo. Viděl, že o budoucnost své sestry už nemusí mít strach. Bouřlivé scénky, které doprovázely začátek jejich vztahu, mu před časem dělaly velké starosti.

„Napadlo nás, že ti před odjezdem z Tusconu zavoláme,“ vysvětlovala mu Shelby. Všichni se s chutí pustili do koláče a kávy. „Ale tady Nell nás pozvala, abychom se alespoň na chvilku setkali, než se vrátíme do Texasu.“

„To je od ní milé, že?“ ujišťoval se Justin a s tím svým typickým blazeovaným, líným úsměvem se obrátil k Tylerovi, kterému se z něj naježily vlasy na krku.

„Milé,“ přisvědčil Tyler, ale ani se směrem ke křeslu, kde seděla, nepodíval. Sám se posadil mezi Shelby a Justina.

„Hlavně se nenamáhej mi děkovat,“ pronesla Nell s jedovatou zdvořilostí. „Udělala bych to samé pro kohokoli jiného.“

Tylerovy zelené oči se na ni přes konferenční stolek zablýskly. „To já vím, ty jsi totiž holčička s úžasně citlivým srdíčkem, že?“

Pronesl to s neskrývaným sarkasmem a Nell úplně ztuhla. „Byla jsem zvyklá mít to své útlocitné srdce v pořádku, ale díky mužům jako ty se už unavilo,“ nedala se zahnat do obrany Nell.

„Tak to je správné, jen to sveď všechno na nás,“ povzbuzoval ji Tyler. „Když se jedná o něco, na čem jsi zainteresovaná i ty, tak chlapi neudělají nic dobře, že jo?“

„Ale možná, že by se jim to i podařilo. Pokud by je ovšem vedly ženy,“ odpověděla trpělivě Nell a ledově se usmála.

„Jestli chceš něco vědět, nevydržím nikde dost dlouho, aby mě ženská stačila někam vodit. Nikam. A kromě toho…“ Zarazil se a odkašlal se. Teprve nyní si uvědomil, jak na sebe strhnul veškerou pozornost hostů. Nucené se usmál a s předstíranou zdvořilostí a zájmem se zeptal: „A co jinak? Co nového v Jacobsvillu?“

Bylo nutné přičíst Justinovi k dobru, že se nesvalil smíchy na podlahu, když se pokoušel na Tylerův dotaz odpovědět. Shelby dusila smích do šálku s kávou, přes jehož okraj si s manželem vyměňovala pobavené pohledy. Nepotřebovali tlumočníka, aby pochopili, o co tady šlo. Shelby se zdálo, že Tyler potkal tu pravou, ale sám si to ještě nestačil uvědomit. Asi mu to ještě nějakou dobu potrvá.

OSMÁ KAPITOLA

Shelby s Justinem se zdrželi ještě další půlhodinku, během níž vyprávěli Tylerovi o novinkách v rodném městě. Justinův bratr Calhoun a švagrová Abby odletěli na líbánky do Evropy, a soused koupil Geronima, Tylerova milovaného a cenami ověnčeného hřebce.

„To jsem rád, že ho má právě Harrison,“ zamumlal Tyler. Vzpomněl si na vše, o co spolu se Shelby přišli, a ve tváři se mu objevil hořký výraz. „Byl to vynikající kůň.“

„Hlavně že je v dobrých rukou,“ dodala Shelby. „Určitě se o něj budou dobře starat. Dohlédnu na to.“ Povzbudivě se na bratra usmála. „Už se tím víc netrap. S minulostí už nic neuděláme.“

Justin vycítil, že se nad nimi stahují mračna smutku a tak se rozhodl rychle zasáhnout. „Nerad vám do toho vstupuji,“ řekl s pohledem na své zlaté hodinky, „ale budeme už muset jít, zlato.“

Shelby se zvedla a okamžitě se chytila Justina za ruku. Pustila ji jen ve chvíli, kdy objala Tylera a Nell na rozloučenou.

„Díky, že jsi nám to milé setkání umožnila,

Nell. A ty, Tylere, koukej občas napsat nebo zavolat, abychom věděli, že jsi naživu.“

Tyler se na sestru usmál. „Budu se snažit. Dávej na ni dobrý pozor, Justine.“

„Tak to není problém, naopak příjemná povinnost,“ ujistil ho švagr a pohlédl na manželku očima, v nichž se zračila láska, radost i touha. Nell měla dojem, že ačkoli Justin může u mnohých vzbuzovat svým impozantním, obrovským zjevem hrůzu, ale Shelby s ním zřejmě sdílí část osobnosti, kterou nikdy nikdo neuvidí. Tak by asi mělo vypadat dokonalé manželství, pomyslela si. Ovšem já takové nikdy mít nebudu.

Spolu s Tylerem je vyprovodila až ke dveřím a dívala se, jak odjíždějí. Bylo už šero a každou minutou byla větší tma. Ve srubech, v nichž bydleli hosté, se již svítilo a z ubytovny dole se ozýval zvuk kytary a foukací harmoniky. Nell se objala oběma rukama kolem těla. Neměla chuť se s Tylerem rozloučit, ale netroufala si mu nabídnout, aby zůstal.

Otočila se, ale přesně v tom okamžiku ji chytil za ruce a zadržel. „Ještě ne,“ řekl podivným, dutě znějícím hlasem.

Věděla, že by měla mít více vůle a odejít, ale napětí mezi nimi trvalo už příliš dlouho a dotek jeho rukou způsobil, že téměř vrávorala slabostí.

„Pojď se mnou projít, Nell,“ vyzval ji tiše a už ji táhl dolů ze schodů verandy a po cestě vedoucí k jeho srubu.

Dokonce, i když ho následovala, stále si uvědomovala, že neměla nikam chodit. Čekala je vzájemná konfrontace, to jí bylo jasné. Ale noc byla prosycená omamnou vůní květin, nad hlavami jim svítily miliony hvězd a ticho se kolem nich rozprostřelo jako černá pokrývka. I přes chlad noční pouště měl teplé ruce a když se k němu přitiskla blíž, cítila, jak do ní proniká teplo i z jeho pevného těla. Viděla, jak je zahořklý a smutný, a všechno nepřátelství posledních týdnů z ní vyprchalo. Potřeboval si s někým promluvit. To byl zřejmě důvod, proč ji pozval ven. Rozuměla tomu. Sama neměla celá léta nikoho, komu by se mohla svěřit se svým trápením, dokud se nevrátil Darren McAnders a nestal se překvapivě jejím přítelem. Ale mnohem raději by si popovídala s Tylerem. Nemohla sice nijak změnit to, co ho potkalo, ale určitě mu dokáže alespoň trpělivě naslouchat.

Tyler se zastavil u ohrady, pustil se její ruky a zapálil si cigaretu. Chvilku pozorně naslouchali zvukům nesoucím se jinak tichou nocí.

„Tvoje sestra je moc milá, líbila se mi,“ přerušila mlčenlivé souznění Nell.

„Jo, to je. Byli jsme si vždy velmi blízcí. Během dospívání jsme oba měli jen jeden druhého. Nic víc. Po maminčině smrti se náš otec stal neskutečně chamtivým a lakomým. Život s ním byl z větší části děs a hrůza.“

„Jak dlouho se znají Shelby s Justinem?“ zajímalo Nell.

„Roky.“ Natáhl z cigarety a ve žhnoucím světle její špičky bylo vidět, jak se usmívá. „Před šesti lety se zasnoubili, ale Shelby to náhle zrušila.

Nikdy jsem se nedozvěděl, proč to vlastně udělala, ale vsadil bych se, že v tom měl prsty náš otec. Justin nebyl nijak zvlášť bohatý, a on pro dceru vybral jiného, podle něj správného a velmi zazobaného muže. Nakonec si nevzala nikoho. No a když jsme pak o všechno přišli, zašel se na ni Justin podívat. Byla v té době úplně sama, já jsem právě nastoupil do práce tady u vás. A pak už jsem zjistil jenom to, že se berou. Podezíral jsem ho, že to udělal z pomsty a že se chystá udělat jí z života peklo. V den svatby se mi nezdálo, že by byla bůhvíjak šťastná.“ Pohlédl dolů na Nell. „Ale vypadá to, že se jim podařilo všechno vyřešit. Všimla sis, jak se jeden na druhého dívali?“

Nell se opřela o zábradlí ohrady a sklopila hlavu. „Ano. Zdáli se být velmi šťastní.“

„A spokojení. Většina lidí nedostane druhou šanci.“

Zvedla k němu oči. „Jestli to má být rýpnutí do mě, protože se ti od té poslední taneční zábavy vyhýbám…“

„Strašně jsem žárlil, Nell,“ přiznal se nečekaně. I v mdlém světle dopadajícím až sem z domu, bylo vidět šokovaný výraz v její tváři. Tyler se musel proti své vůli usmát, když ho spatřil. „Byl jsem žárlivostí bez sebe. Před časem jsem tě viděl objímat se s McAndersem, potom ses kvůli němu dokonce nastrojila na zábavu. Kvůli mně jsi nikdy nic takového neudělala. Vybuchnul jsem. Ve skutečnosti jsem vůbec nemyslel vážně to, co jsem ti řekl, ale když jsem se ti to snažil vysvětlit, neposlouchala jsi mě.“

„Tak ty jsi na mě žárlil?“ hořce se usmála. „Tak to je dobré! Vždyť jsem přece jenom hloupá dorostenka. Jsem úplně obyčejná, jsem plachá –“

„A bez kousíčku sebevědomí,“ dokončil Tyler za ni. „Nikdy tě nenapadlo, že by tě chtěl nějaký muž jen pro tebe samotnou? Kvůli tomu, kým jsi, jaká jsi, ne kvůli tomu, jak vypadáš?“

„To je nesmysl, nikdy mě nikdo nechtěl,“ prohlásila. „Je mi čtyřiadvacet a zřejmě zemřu jako stará panna.“

„Ale kdepak, ty jistě ne, zlato,“ pronesl jemně. „Jsi příliš vášnivá a plná života na to, abys žila a zemřela sama.“

Cítila, jak jí hoří tváře. „To mi vůbec nepřipomínej,“ vykřikla a z očí jí sršely jiskry. „Byla jsem… byla jsem, ne, nebyla jsem ve své kůži a ty jsi na mě příliš zkušený. To je všechno.“

„Zkušený! K čertu s tím,“ odfrknul si. „Neměl jsem zas tolik žen, jak si myslíš, a ty jsi možná nebyla ve své kůži, ale byla jsi především pěkně vyhladovělá po troše lásky.“

„No to ti pěkně děkuju.“

„Byla bys laskavě chvíli zticha a poslouchala mě?“ naléhal. „Nikdy mi nedáš šanci, abych ti řekl, co se vlastně stalo. Raději na mě naházíš vajíčka a vztekle odejdeš.“

„Měla jsem na tebe vztek právě kvůli tomu, co jsi mi řekl,“ připomněla mu Nell.

„Ale jo, sakra, možná že to tak bylo. Ale přesto jsi mi měla dát možnost vysvětlit to.“

„Ale vysvětlování bylo přece úplně zbytečné, vždyť to bylo jasné,“ nedala se přesvědčit Nell.

„Darren vstoupil na místo, které jsi považoval za své výsostné teritorium.“

Proti své vůli se musel zasmát. „Můžeš to tak brát.“

„Ale nemusíš si o Marguerite dělat starosti. Chci říct, že je zřejmé, že je do tebe blázen. A kluci tě zbožňují…“

Pobaveně se na ni podíval. „Prosím tě, o čem to mluvíš?“

„Nikdo ti nemůže vyčítat, že tě přitahuje,“ pokračovala. „A jenom mě mrzí, že jsem ti to tak zkomplikovala – to jsem opravdu nechtěla. O tolik jsi přišel… Potřebuješ někoho, koho bys měl rád. A kdo by měl zase rád tebe.“

„Jo, jen mi to pořádně nandej,“ zabručel a pozoroval ji, zatímco vychutnával cigaretu. „Chceš, abych byl opravdu šťastný, Nell?“

„To bych si velmi přála,“ ujišťovala ho dychtivě. „Nechtěla jsem dělat potíže. Je to jen tím…“

„Že nemáš kousek sebevědomí,“ skočil jí Tyler do řeči. „To je hanba, Nell, protože máš hodně co, můžeš nabídnout. Moc rád bych však věděl, proč máš o mužích takové mínění.“

„Protože mi kdysi jeden ublížil,“ zamumlala.

„Většina lidí něco takového prožije.“

„Ale ne tak hrozného jako já.“ Zkřížila si ruce na prsou. „Když mi bylo asi patnáct, šestnáct, zbláznila jsem se do jednoho kovboje. Otravovala jsem ho, běhala jsem za ním a neustále jsem ho pronásledovala. Abych to zkrátila, tak tedy on byl zamilovaný do ženy, kterou ovšem nemohl získat, a tak se jednou do němoty opil a rozhodl se mi vyhovět a dát, o co jsem si říkala.“ Hořce se pousmála. „Já jsem si ovšem do té doby myslela, že taková romance znamená vodit se za ruku a pořád se smát. Nikdy mě ani nenapadlo, že zamilovaní lidé spolu skončí v posteli. A nejhorší na tom bylo, že jsem k němu fyzicky vůbec nic necítila. Zřejmě právě kvůli tomu jsem zpanikařila a křičela jsem o pomoc. Bella přiběhla ke mně do pokoje a zachránila mě. Ten kovboj pak musel s ostudou odejít.“

Tyler ji pozorně poslouchal. Zapomněl na cigaretu, kterou držel zapálenou v prstech, takže mezitím vyhořela, aniž by si toho všiml. „Aha, a ten kovboj byl McAnders,“ dovtípil se.

„Ano. Miloval Marguerite, ale já jsem to netušila, dokud se nepokusil pomilovat se mnou. Tu osudnou noc jsem si teprve uvědomila, jakou chybu jsem udělala.“ Usmála se. „Tenkrát jsem také pochopila, že v budoucnu nemůžu věřit vlastním instinktům a úsudku. Přestala jsem nosit sexy oblečení a rozhodla jsem se, že už nikdy nebudu za nikým běhat.“

„Jedno zkažené vejce přece neznamená, že je špatná celá snůška.“

„To je sice pravda, ale jak mám najít to jediné špatné?“ Nell zavrtěla hlavou. „Už jsem stejně víckrát neměla důvod to zkoušet.“

„Dokud jsem nepřišel já?“

Začervenala se. „Už jsem ti přece říkala, že jsem se jen snažila, aby ses tady dobře cítil. Ty jsi mi ale věnoval trochu pozornosti a to mě trochu zmátlo.“

„A jak se podařilo do toho zapadnout McAndersovi?“ zeptal se Tyler. „Přeběhla jsi teď z mé náruče rovnou do jeho?“

Nell sebou nervózně trhla. „Ne.“

Tyler viditelně pookřál.

„A proč ne?“

Musela si důrazně připomenout, že nestojí o ni, ale o Margii. Možná, že k ní cítí soucit, ale zcela jistě s ní nechce udržovat vážný vztah. Napřímila se. „Stále mě fyzicky nepřitahuje.“

Tyler uvažoval, jestli si Nell uvědomila, co na sebe touto na první pohled nevinnou poznámkou prozradila. Pokud totiž McAnderse nechtěla, tak ho také s velkou pravděpodobností nikdy nemilovala. Ale nebude zřejmě jednoduché přesvědčit ji o tom.

„Ale mně se jednou podařilo fyzicky tě zaujmout,“ řekl jemně a jeho hluboký hlas se nesl tichou nocí. Přistoupil k ní blíž, lehce se konečky prstů dotkl její tváře a rozpuštěných vlasů. Obklopilo ji jeho teplo a jeho dech ji ovanul jako jarní vánek. Rozbušilo se jí srdce. „Kdyby se tady McAnders znovu neobjevil, tak bych tě možná zaujal ještě jinak. Neměli jsme, bohužel, dost času, abychom se vzájemně lépe poznali.“

Nell položila Tylerovi ruce na košili. Udělala to trošku váhavě, jako kdyby se bála, že jí je odstrčí. Tyler však na ně naopak položil vlastní dlaně a přitiskl je k jemné bavlně košile.

„Vždyť bys o to ani nestál, zvlášť teď,“ hlesla rozechvělým hlasem, „když je tady skoro pořád Margie.“

„A ty si samozřejmě myslíš, že jsem do ní po uši zamilovaný.“

„A nejsi snad?“

„Neřeknu ti to,“ prohlásil a zvedl jí dvěma prsty bradu. „Musíš už konečně vylézt z té své ulity, maličká, a začít se dívat pořádně kolem sebe. Nemůžeš se naučit plavat, dokud se budeš bát vody.“

„Asi ti nerozumím.“

„Je to prosté, Nell. Jestli o mě stojíš, musíš začít věřit, že bych já mohl totéž cítit k tobě. Musíš sama sobě víc důvěřovat a netrápit se dopředu přesvědčením, že ti chci jen ublížit.“

„Ale to je velmi obtížné, někomu důvěřovat,“ odpověděla, ačkoli to, co říkal, bylo velice lákavé, možná víc, než si sám uvědomoval. Toužila po něm šíleně, ale myslela při tom na opravdový vztah. Měl však on na mysli totéž?

„Ano, je. Pro většinu lidí je to obtížné.“ Odhrnul jí vlasy z obličeje. „Záleží také na tom, jestli jsi přesvědčená, že stojí za to. Láska nepřichází s nějakými zárukami. Jednou prostě nastane chvíle, kdy ti nezbyde nic jiného než uvěřit vlastním instinktům a uchopit pevně svou šanci.“

Neklidně se zavrtěla, ale Tyler ji nepustil. „A proč?“ zeptala se rázně. „Taky jsi mi tvrdil, že mě chceš, ale zároveň jsi mi vysvětloval, že o žádný vztah s ženami nestojíš.“

„Já toho napovídal, viď, zlato?“ zamumlal.

Podívala se mu do tváře a snažila se z ní i přes tmu kolem nich něco vyčíst.

„Já nejsem typ ženy, kterou bys mohl mít rád,“ řekla smutně.

„Prosím tě, Nell. Celý můj život je teď vzhůru nohama. Já už dávno nejsem takový, jaký jsem býval. Nemám ani bohatství, ani postavení, a jediné, co mohu nabídnout, je moje dobré jméno. Jsem v tomto směru dost zranitelný, kdyby se ti něco z toho nedostávalo.“

„Zranitelný? A jak?“ nechápala Nell.

„Mohla by sis třeba myslet, že se o tebe zajímám, protože jsi bohatá.“

„Nikdy bych tě nepodezírala z toho, že nadbíháš ženě kvůli majetku,“ ujistila ho.

Jeho klidné oči se snažily proniknout tmou a podívat se jí do tváře. „Alespoň, že mě v tomto směru znáš a věříš mi. Ale na druhou stranu se mě také trochu bojíš, že jo?“

„Toužíš po Marguerite,“ zasténala. „Proč se vůbec trápíš se mnou?“

„Marguerite umí vysílat signály. Měla by ses to od ní naučit,“ navrhnul jí přátelsky. „Mohla by sis mě potom třeba vyčíhat v kanceláři a bláznivě mě políbit, nebo si koupit nové šaty a omámit mě svým půvabem.“

Nell se začervenala a cítila, jak jí srdce buší až v krku.

„To je dost hloupý návrh vzhledem k tomu, žes nedávno poslal Chappyho vrátit i laso, které koupil,“ připomněla mu, aby trochu odlehčila dusnou atmosféru, která se kolem nich vytvořila.

Rozesmál se. „Klidně si je kup, slibuju, že nebudu dělat povyk.“

„Margie mi už jedny koupila a díky tobě jsem si v nich připadala jako hastroš.

„Já vím.“ Vzdychnul si. „Snažil jsem se ti omluvit, ale tys mě neposlouchala.“

Nell se srdce rozbušilo jako o závod. Tyler jí položil ruce na boky a přitáhl si ji k sobě. Pokusila se ustoupit, ale držel ji dost pevně.

„Kdepak,“ zavrtěl hlavou. „Tentokrát mi už neutečeš. Nedovolím ti to.“

„Musím se vrátit dovnitř,“ namítla. Zmocnila se jí panika, když si uvědomila, v jak intimní blízkosti u něj se opět ocitla. A okamžitě se jí vybavily nebezpečně sladké vzpomínky.

„Bojíš se, Nell?“

„Nechci být jen tvou další trofejí,“ zasténala a snažila se mu vysmeknout.

„Stůj klidně, proboha!“ Vyjekl nečekaně a jeho silné tělo ztuhlo. „To hrozně bolí, Nell!“

Okamžitě zůstala nehnuté stát. A když se dovtípila, o čem mluvil, celá zrudla. Pochopila, že všechno jenom komplikuje.

„Tak mě nemáš takhle držet,“ zašeptala rozechvěle.

Tyler se zhluboka nadechl, aby se uklidnil a pevně ji rukama stiskl v pase. „Kdysi jsme si byli ještě mnohem blíž, vzpomínáš?“ připomněl jí a rty se přitom lehounce dotýkal jejího čela. „Naše těla neodděloval ani kousíček látky, tvá ňadra se dotýkala mé hrudi a ty jsi mi stáhla hlavu dolů a prohnula ses, abych tě polaskal svými ústy.“

Zabořila mu v rozpacích obličej do košile a cítila, jak se celá při vzpomínce na intimní chvíle rozechvěla. „Neměla jsem to dělat,“ zašeptala.

„Bohužel přišel Chappy a celé kouzlo pokazil,“ zamumlal jí do tváře. „Nejdřív jsem nechtěl vůbec reagovat. Toužil jsem pokračovat, chtěl jsem se s tebou milovat. Ale na druhou stranu si myslím, že bylo dobře, že přišel, protože se nám to začínalo vymykat z rukou. Velmi jsme jeden po druhém toužili, Nell. Nevím, jestli bychom byli schopní to sami včas přerušit.“

Měl pravdu. Ale pocit viny, který ji trápil, se tím nezmenšil. „A to by byla katastrofa, viď?“ řekla a napjatě čekala na odpověď.

„Já jsem velmi staromódní muž, zlato,“ odpověděl po chvilce. Rukama jí přejel po zádech a opět si ji k sobě pevně přitáhl. „Já bych tě nikdy nepožádal, aby ses se mnou vyspala, kdybych věděl, že jsi panna. Ty nejsi taková.“

Kousla se do spodního rtu. „Ale mám zas všechny ty zábrany a konvence.“

„Většinu z nich jsme tenkrát v té posteli odstranili,“ připomněl jí. „Ale tvoje největší neštěstí, maličká Nell, je ten mentální blok ohledně vlastních půvabů. Jsi tady jediná, kdo si ještě nevšiml, jaká jsi úžasná.“

„Já?“ vyhrkla.

„Ty.“ Sklonil se k jejím ústům a lehounce jí po nich přejel svými rty. „Máš dobré srdce,“ zašeptal a znovu se k ní sklonil. Tentokrát však na jejích rtech setrval o vteřinku déle. „Jsi starostlivá.“ Opět ji políbil a Nell pootevřela ústa těsně před tím, než zvedl hlavu. „Jsi inteligentní,“ pokračoval v škádlení úst. „A jsi ta nejpřitažlivější žena, s níž jsem se kdy miloval nebo se s ní milovat chtěl…“

Zašeptal jí ta slova do pootevřených úst, potom se zmocnil jejích chvějících se rtů a už je nemínil opustit. Jazykem pronikl do horké štěrbinky a dráždil ji prudkými výpady. Takové polibky Nell před tím nikdy nezažila a už tenkrát v jeho srubu v ní vzbuzovaly obavy a strach.

Pokusila se odtrhnout, ale Tyler ji přitáhl zpátky k sobě a její ústa nepustil.

„Nebraň se,“ chlácholil ji šeptem. „Nechci ti ublížit. Uvolni se, Nell. Je mi dej svá ústa. Budu s nimi zacházet něžně, stejně jako bych zacházel s tvým tělem, kdyby ses jednou rozhodla oddat se mi, maličká.“

Vzrušující slova spolu s vášnivostí, se kterou ji líbal, zlomila poslední zbytky odporu, který se pokoušela klást. Vzdala se, roztála v jeho náruči, kolena se jí podlamovala omamnou slabostí a zmocňovala se jí obrovská touha, která jí zcela ochromila údy. Bezmocně zasténala a cítila, jak se jeho rty na jejích usmívají. Potom zesílily tlak a když rozevřela rty, pronikl jeho jazyk okamžitě dovnitř a zkoumal temnou, měkoučkou hlubinu.

A co Margie? Chtěla se zeptat. Jak mě můžeš takto držet, když ve skutečnosti stojíš o ni? Ale nedokázala to, protože s jejím tělem dělal kouzla. Chtěla ho celého. Věděla, že zítra za to možná bude nenávidět sama sebe i jeho. Sebe za to, že podlehla, jeho za to, jak si s ní hrál a jak ji sváděl. Ale dnes v noci už nechtěla nic než sladké potěšení z jeho úst a rukou a pár vzpomínek, kterými se potom bude těšit dlouhá léta.

Ucítila jeho ruce na zadní části svých stehen.

Přitáhl si její chvějící se nohy blíž, takže nyní se svými boky dotýkala jeho a cítila, jak moc ho vzrušuje. Nepokoušela se protestovat. Objala ho a přejela mu dlaněmi po zádech nahoru a dolů. Nesměle mu tím vracela slastné pocity, které v jejím těle probouzely první záchvěvy nastupující prudké touhy, a z úst jí unikl polohlasný sten.

Tyler zvedl prudce hlavu. Oči mu svítily a také se trošičku třásl. Nell na svých ňadrech cítila prudké údery jeho srdce. „Pojď ke mně domů. Posadíme se do toho obrovského ušáku u krbu a chvilku se spolu pomazlíme.“

„Je to moc nebezpečné,“ zaprosila a v očích se jí leskly slzy, ale nebyl to pláč protestu. A Tyler to dobře věděl.

„Musím, chci to, Nell,“ zašeptal, sehnul se a vzal ji do náručí. „Musím, srdíčko moje,“ opakoval a celou cestu ke svému srubu ji nesl.

Nell ho objala kolem krku a zabořila obličej do jeho horkého hrdla, v němž prudce pulzovala krev. „Já ale… s tebou… já s tebou nemůžu spát,“ šeptala.

„Nic takového jsem po tobě nežádal,“ vydechl zaníceně. Vášnivě ji políbil a neodtrhnul se od jejích úst po celou cestu po schodech na verandu. Tam si jednou rukou otevřel a vstoupil do temna a ticha srubu s Nell v náručí.

Kopnutím zavřel dveře za sebou a přešel místnost k velkému křeslu stojícímu u krbu a s ústy stále přitisknutými k jejím rtům ji do něj opatrně položil.

Už nebyl čas cokoli předstírat. Byl vyhládlý touhou a nesnažil se to skrývat. Dychtivě zápasil s knoflíčky její blůzky, probojoval se pod ni, potom odstranil i krajkovou překážku, poslední, která mu stála v cestě, než se konečně ocitl tam, kde chtěl. Zachvěla se a prohnula v zádech, aby mu pomohla. Ponořil se do jejích horkých ňader, horečně je líbal a laskal, mazlil se s nimi, nemohl si je dostatečně vychutnat.

„Ach, Nell, jsi tak sladká,“ zasténal a pohnul se. „Bože, mám pocit, že mám v ústech med, když tě líbám.“

Ponořila prsty do jeho chladných tmavých vlasů a laskala se s jejich hustými prameny. „Ach, Tylere, prosím!“ zasténala, když na okamžik zvedl hlavu, aby se nadechl. „Tylere…“

Neodpověděl. Rozepnul si košili a přitáhl Nell k sobě. Přitiskl její prsa na svůj chloupky porostlý hrudník, otřel se o ně a jeho přerývaný dech zněl v tichu pokoje jako hromobití.

S nevýslovnou prudkostí se přisál na její ústa, slyšel i její touhou zrychlený dech a sténání a pomalu ztrácel nad sebou kontrolu. Hladil jí rukama po jemné kůži nahých zad, tiskl ji k sobě a ztvrdlé hroty jejích bradavek ho pálily na hrudníku jako žhavé oharky.

„Nell,“ zasténal a sklouzl ústy z jejích rtů na hedvábnou pleť hrdla, kde se přisál na prudce tepající arterii. Laskal ji a dráždil, až cítil, že se Nell celá chvěje.

„Ach, Tylere, mě snad všechno bolí,“ zanaříkala a hlas se jí lámal pláčem. Přitiskla se k němu. „Děsí mě to.“

„To nic, Nell, to je fyzická touha,“ uklidňoval ji a jeho dech ji hladil na boltci ucha. „Prudká, živočišná touha po tělesném spojení. Nemusíš se jí bát. Nezneužiju toho, že si s ní nevíš rady. Navíc tě chci úplně stejně jako ty mě.“

Bezmocně pokrčila rameny. „Pro tebe to musí být… asi mnohem horší.“

„Ale to je příjemná bolest, sladké trápení,“ přiznal chraplavě a přejel jí ústy po tváři a krku. „Vůbec toho nelituju. Ty snad ano?“

„I kdyby, nepřiznala bych se.“

Vyprsknul smíchy nad její upřímnou odpovědí. „Ani já. Ale nebylo to špatné, co říkáš, Nell? Pověz, že to bylo nádherné?“

„Ano,“ vzdychla slastně a přivinula se k němu blíž. „Chtěla bych tady s tebou zůstat celou noc.“

„Já také, ale nejde to.“

„Mohla bych s tebou jen spát, opravdu spát,“ vrněla ospale.

„To bys jistě mohla. Čistě platonicky. Vůbec nic by se nestalo.“ Otočil si k sobě její tvář. „Víš stejně dobře jako já, že jsme oba jako posedlí, takže kdybychom spolu vlezli do postele, určitě bychom nespali. Už teď jsme zpola šílení a to jsem se tě sotva dotkl.“

Trošku se odtáhla. „Tomu říkáš ‚sotva dotkl‘?“ ujišťovala se s hrůzou.

„Ve srovnání s tím, co všechno s tebou budu dělat, až tě budu mít v posteli, ano.“

Zarazila se ale Tyler si dovedl představit, co se jí v hlavě odehrává a neubránil se úsměvu.

„Chceš, abych ti to popsal?“

„To si netroufneš.“

Ale troufnul si. Šeptal jí do ucha erotické představy a přitom se rty lehounce dotýkal jejího boltce. Nell cítila, jak jí v těle ožívá každičký nerv a působí jí ohromující a mučivou slast.

„O něčem takovém jsem nikdy nesnila!“ vydechla, když skončil, a v rozpacích mu zabořila obličej do hrudníku.

„Musíš vědět, co všechno tě čeká,“ řekl mírně. „Jsi pořád neuvěřitelně nevinná, přes to všechno, co se ti během dospívání přihodilo. Chtěl bych, abys pochopila, že toho, co spolu prožijeme, se vůbec nemusíš bát. Není to děsivé ani bolestivé. Fyzická láska je výrazem toho, co k sobě dva lidi cítí, co je tak silné, že se to slovy už nedá vyjádřit. Není to nic, z čeho bys měla mít strach.“

„S tebou ho určitě mít nebudu,“ řekla něžně Nell a dotkla se prsty jeho tváře. Líbil se jí. Měl mužné, ale velmi přitažlivé rysy. „Tylere… myslím… myslím, že bych tě mohla milovat,“ pronesla váhavě.

„Mohla bys, zlato?“ Sklonil se k ní a přejel jí pevnými rty po ústech. „Jestli po mně skutečně toužíš, Nell, tak za mnou musíš sama přijít.“

„To ale není fér,“ pokusila se odporovat.

„Je to fér,“ řekl. „Bude to dobré pro klid tvé vlastní duše. Musíš znovu nabýt sebedůvěru, kterou ti McAnders svým chováním naboural. Jistě, mohl bych tě zatlačit do kouta a vynutit na tobě rozhodnutí, ale tím bych tě připravil o právo svobodné volby. Ale to já nechci. Musíš to udělat sama.“

Nell zamyšleně studovala jeho krásný profil. „Ale ty jsi mi řekl, že o žádný trvalý vztah nestojíš…“

Tyler se otočil a v šeru neosvětleného pokoje na ni vážně pohlédl. „Tak se snaž, abych o něj stál,“ vyzval ji. „Sváděj mě. Kup si nějaké vyzývavé oblečení, snaž se mě dohnat k šílenství. Buď takovou ženou, jakou můžeš být. Jakou bys měla být. Máš na to.“

„Ale já nejsem hezká,“ namítla.

Jeho ruce pomalu a láskyplně přejížděly po jejích ňadrech. „Jsi krásná, Nell,“ přesvědčoval ji chraplavým hlasem. „Jsi pevná a zároveň měkoučká, hedvábná na dotek.“

„Tylere…“

„Pojď sem,“ zasténal. Postavil se s Nell v náruči a potom ji nechal pomalu sklouznout na zem, sklonil se k ní a políbil ji a potom se natáhl k vypínači a rozsvítil.

„Ne!“ vykřikla zděšeně, ale už bylo pozdě. Zlaté světlo zalilo obývací pokoj a Tyler zachytil Nell ruce dřív, než se jimi stačila zakrýt. Podíval se na ni typicky mužským výrazem, němě hodnotícím ženské půvaby, což pochopitelně způsobilo, že Nell okamžitě od krku nahoru znachověla. Tylerovi se prudce zvedal hrudní koš a výraz v jeho tváři prozrazoval, že má co dělat, aby se ovládl a vydržel se pouze dívat.

„Z tohohle teď budu moci nějakou dobu žít,“ vydechl a pohlédl jí do očí.

Nell ho sledovala a nepatrně pootevřela ústa, jakoby údivem nad napětím, které pocítila v ňadrech a které ji tak vzrušilo, že jí bradavky ztvrdly a čněly ven jako ohromné hroty. Tušila, že Tyler ví, co prožívá.

„Přivádí tě to do rozpaků, že?“ zeptal se a snažil se zachytit pohled jejích očí. „Teď mám možnost vidět, jak jsi krásná a jak jsem tě dokázal vzrušit. Odhalila ses tím přede mnou podobně, jako kdybys mi dovolila, abych tě viděl úplně nahou. Ty jsi mě už před časem takového spatřila, vzpomínáš?“

Sklopila zrak k jeho hrudi. „Snažila jsem se na to zapomenout, ale marně. Musím přiznat, že jsi vypadal dokonale.“

„Stejný pocit mám i já z tebe. Miluju to, jak vypadáš bez blůzky, dal bych cokoli za to, abych tě mohl odnést do ložnice. Ale věci se mají jinak. To rozhodnutí musíš učinit sama.“ Odstoupil od ní, naposled se pokochal pohledem a potom se přinutil otočit k ní zády a zapálit si cigaretu. „Raději se oblékni, drahoušku. Mám na tebe hroznou chuť a obávám se, že se nekontroluju tak, jak jsem si myslel.“

Nell chvilku nerozhodně zírala na jeho záda a váhala, zda k němu přijít a přitisknout se. Ale tušila, co by následovalo. Byla by to její vina. Nakonec si těžce vzdychla a vydala se hledat podprsenku a blůzku.

Tyler si také oblékl košili, zapnul si ji a než se odhodlal otočit, vykouřil přes půl cigarety. Oči měl potemnělé potlačovanou touhou. „Nic s tím asi nenaděláme,“ podotkl s úsměvem. „Bude to čím dál tím horší.“

„Asi ano,“ usmála se. „Tolik bych tě chtěla.“

„Já tebe taky.“ Natáhla ruku a Nell se jí bez váhání chytila. „Raději tě doprovodím domů.“

„Dobře.“

Pomaloučku kráčeli noční tmou po cestě k hlavní budově ranče. Nemluvili, ale Nell pevně svírala jeho dlaň a měla nádherný pocit, že se z nich právě stali milenci v tom pravém smyslu slova. Po něm už nikdy nikdo nebude. Cítila to se zoufalou jistotou. A dosud vlastně netušila, kde se ve vztahu s ním ocitla.

Tyler se zastavil na schodech a otočil ji k sobě. Ve světle linoucí se z místnosti bylo jasně vidět jeho tvář.

„Už žádné předstírání a záminky, Nell,“ promluvil konečně. „Jestli mě budeš chtít, dej mi to jasně najevo.“

„Ale vy muži přece nemáte rádi, když z vás ženy dělají lovnou zvěř,“ zašeptala.

„Tak to zkus a uvidíš,“ vyzval ji s přivřenýma očima. „Musíš se naučit věřit sama sobě dřív, než v tebe začnou věřit ostatní.“

„Takže ti to nebude vadit?“ ujišťovala se. „Určitě ne?“

„Určitě ne,“ řekl a políbil ji.

„Ale co Margie?“ zasténala.

„Pochopíš to sama, jakmile si dáš dohromady vlastní život,“ řekl prostě. „Všechno se to odehrává přímo před tvýma očima, ale ty to nevidíš.“

„Tak mi to řekni,“ naléhala.

„Ne, přijdeš na to. Dobrou noc, Nell.“

Impulzivně se k němu přitiskla a zvedla hlavu. „Políbil bys mě… ještě jednou?“

Vyhověl jí velmi rád. Přitiskl se k jejím rtům a rozloučil se s ní tak vášnivým polibkem, až zasténala.

„Bylo to moc pěkné,“ přiznal. „Musíme si to čas od času zopakovat. Hezky se vyspi.“

„Ty taky.“

Pozorovala ho, jak kráčí zpátky ke svému prozatímnímu domovu. Zapálená cigareta ve tmě žhnula a osvětlovala jeho trasu. Zdálo se jí, že kráčí nějak trudnomyslně a zamyšleně, ale když se odvrátila, doneslo se k jejímu sluchu hvízdání. Nell se usmála. Byla to populární zamilovaná písnička. Uvědomovala si, že možná přikládala tomu, co se mezi nimi odehrálo, příliš velkou váhu. Ale nemohla si pomoci. Srdce jí tlouklo jenom pro něj. Možná, že se skutečně nemusí tolik obávat Margie. Možná, že se jí podaří získat jeho lásku, když se bude snažit. Ale musí si to nejdřív pořádně rozmyslet, než dá opět své zklamané srdce všanc. K tomu však potřebovala čas.

DEVATA KAPITOLA

Přesto se celou noc trápila myšlenkami na Margii a Tylera a na to, co si počne. Sužovala ji vlastní nejistota.

S pošmournou náladou sešla dolů na snídani. Odpovědi na tisíce otázek, které se jí honily hlavou, nenalezla. Doufala, že na ni bude Tyler v jídelně čekat, ale nebyl tam.

Bella si pospíšila se snídaní a posadila se vedle ní. „Na nové hosty je ještě brzy, nebývají tak brzy ráno hladoví, aspoň máme chvilku času spolu posedět.“ Nalila dva šálky kávy. „Tyler snídá s ostatními chlapy v ubytovně.“

„To ale není nic neobvyklého, ne?“ vzdychla si Nell. „Vždyť tam teď chodí jíst skoro pořád.“

„Zdá se mi, že se tady poslední dobou necítí moc dobře,“ uvažovala nahlas Bella. „Což je škoda, protože to je správný chlapík a byla by škoda o něj přijít.“

„Ale on o mě nestojí, zajímá ho Margie,“ namítla Nell a sledovala hospodyni, jak si maže máslem sušenku.

„To ti řekl?“ zeptala se Bella a usrkla kávy.

„To ne, ale ani to nepopřel.“

Bella si nandala na talíř vajíčka a sáhla po slanině. „Víš, Nell, udělala jsem velkou chybu, když jsem ti před časem vymlouvala snahu se mu zalíbit. Bylo to krátce poté, co sem nastoupil, a já jsem netušila, jaký opravdu je. Měla jsem tě naopak povzbudit a dodat ti odvahy. Bála jsem se a tím jsem možná všechno zkomplikovala. Moc mě to mrzí.“

„Nic jsi nepokazila,“ řekla Nell a zamračila se na vajíčka. „Já nejsem ten správný typ ženy, jakou Tyler potřebuje. Jsem obyčejná venkovská holka. Ani tancovat neumím.“

„Přestaň se už podceňovat, Nell,“ napomenula ji Bella mrzutě. „Poslouchej, dítě moje. Kvůli tomu, že McAnders tě kvůli Margii pořádně neviděl, se přece na vždycky nepohřbíš v těch svých plandavých kalhotách. Jsi hezká mladá holka, a když to zkusíš, uvidíš, že budeš přesně tím, koho Tyler potřebuje. Nezapomeň, že on už dávno není boháč. Nepotřebuje žádnou reprezentativní přelétavou nymfu. Potřebuje schopnou ženu, která by mu pomohla vybudovat novou existenci, a něco, co by mohl odkázat svým dětem.“

„Margie přece také může pracovat,“ namítla Nell.

„No jistě, jako vždycky, když je tady, že?“ odfrkla si Bella. „Žádná šance. Tyler by po prvním týdnu s ní vyletěl z kůže, to ti musí být přeci jasné. V životě neuvařila ani polévku. Vždycky měla spoustu starostí s oblékáním, běháním po obchodech a tlacháním po telefonu.“

„Ale je krásná a společenská.“

„Chytrý chlap nechce žádnou nástěnnou dekoraci, chce pořádnou ženskou – krev a mlíko.“

„Tak to já tedy jsem,“ souhlasně přikývla Nell.

„A k tomu pilnou včelku, dobrou kuchařku a kamaráda, který je vždy ochotný ho vyslechnout, v jedné osobě. Ty jsi učiněný poklad,“ konstatovala Bella. „Musíš se naučit myslet pozitivně. Už jsi alespoň začala, nosíš věci, které ti padnou, odložila jsi tu příšernou hučku a nosíš rozpuštěné vlasy. Vypadáš hned úplně jinak.“

„Víš, uvědomila jsem si, že jste měly s Margií pravdu, když jste hovořily o tom, co se mi tenkrát s McAndersem stalo,“ připustila Nell. „Reagovala jsem nepřiměřeně, protože jsem tehdy vůbec netušila, čeho je muž schopný, když zatouží po ženě.“

Bella na ni vytřeštila oči. „A teď už to víš?“ otázala se s významným úsměvem.

Nell cítila, jak jí po krku a tvářích stoupá nach. Poslepu se v rozpacích natáhla pro šálek s kávou a převrhla ho na ubrus. Polila i sebe.

„Ach ty tvé nešikovné prstíčky,“ chechtala se Bella.

„Náhodou jsem to udělala schválně,“ bránila se Nell, vyskočila o snažila se vyčistit fleky na své modré kostkované košili a džínsech. „Nenávidím totiž kafe. A nejsem nešikovná!“

Otočila se, aby se šla umýt, zakopla o židli a upadla na zem.

Bella se ohýbala smíchy, zatímco Nell se namáhavě snažila zvednout ze spleti noh židle a stolu.

Už už se jí to málem podařilo, když přímo před nosem spatřila pár obrovských bot.

„Není vůbec nešikovná,“ vysvětlovala Bella botám ochotně a raději odešla do kuchyně.

Nell se s pomocí známé, silné ruky vyškrábala na nohy.

„Máš nějaké problémy?“ zeptal se Tyler přívětivě.

Nemotorně se snažila dát do pořádku a nalézt opět rovnováhu. Pohlédla do jeho snědé tváře a v duchu si uvědomila, jak jí ten pohled potěšil.

„Hledala jsem kontaktní čočky,“ vysvětlovala zmateně.

„Ty přece nenosíš kontaktní čočky,“ divil se Tyler.

Odkašlala si. „No, to ale neznamená, že si nemůžu třeba jednu najít, když se mi zachce.“ Tyler se rozesmál.

„Co pro tebe můžu udělat?“ zeptala se a odhrnula si neposlušné vlasy z tváře.

„Mohla bys jet se mnou odpoledne kempovat, kdybys měla chuť,“ oznámil jí. „Chappy má plné ruce práce s těmi novými klisnami, tak jsem mu navrhnul, že vezmeme greenhorny na výlet.“

„Ty pojedeš místo Darrena?“ ujišťovala se nevěřícně.

„Přesně tak. Máš s tím nějaký problém?“ otázal se významně.

Napadlo ji, že bude nejlepší říkat pravdu. „Ne, nemám. Naopak,“ řekla tedy. „Darren je fajn kámoš, ale raději pojedu s tebou.“

Tyler se spokojeně usmíval. Neuniklo mu, jak se při těch slovech opět začervenala. Právě její vrozená plachost mu připadala neuvěřitelně rozkošná. Když se navíc neoblékla jako hastroš, byla velmi půvabná.

„Já budu také radši s tebou, sluníčko,“ řekl něžně.

Srdce jí zaplesalo. Takhle nějak musí být ráji, pomyslela si omámeně a usmála se na něj očima tmavýma jako hnědý samet.

V tom okamžiku se však vrátila Bella a nechtěně rozbila kouzelnou atmosféru. Hospodyně si to uvědomila a omluvně se pochechtávala, ale Nell se raději vymluvila na povinnosti a vytratila se ven. Pustila se do svých každodenních povinností a měla pocit, že je v sedmém nebi. Jen se jí zdálo, že den je příliš dlouhý, že se čas neuvěřitelně vleče.

Nakonec si přece jenom spolu s ostatními sbalila přikrývky, nejnutnější nádobí a zásoby jídla, které jim Bella připravila k táboření venku. Ranč Double R byl jeden z posledních, který takové opravdové dobrodružství turistům poskytoval. Vyráželi jen se svinutými pokrývkami a primitivním vybavením, aby strávili noc pod hvězdami bez jakéhokoli luxusu jako dávní kovbojové. Jen pár statečných duší bylo vždy ochotno takovou výpravu podniknout.

Toho večera se na výpravu vydaly tři manželské páry. Čtyři z šesti účastníků byli docela dobří jezdci a navíc se nebáli ani hadů, ani kojotů, ani toho, že by se ve spánku skutáleli do ohně. Byl nádherný den, rozeklané štíty hor obklopovaly v nádherných sceneriích travnaté planiny, po kterých jeli, a Nell se cítila vedle Tylera v čele skupiny neskonale šťastná. Čas od času se v sedle otočila, aby se přesvědčila, že nikdo z jejich malého průvodu nezaostává.

„Vedou si docela dobře,“ pochvaloval si Tyler a zapálil si cigaretu. „Nemusíš mít strach.“

„Dva z nich nikdy před tím neviděli živého koně,“ připomněla mu.

„Myslíš Callawayovy?“ Usmál se. Novomanželé středního věku, které měl na mysli, byli, slušně řečeno, velmi dobře živení. „To je sice pravda, ale naučila jsi je alespoň, jak se udržet v sedle, a jak se zdá, pochopili to. Uklidni se.“

Nell se o to snažila, ale byla zvyklá na těchto výpravách starat se o hosty jako kvočna o svá kuřátka. Většinou jezdila s početnějšími skupinami a spolu s Chappym, který vezl pro všechny případy nákladní povoz s plachtou a proviantem.

A přesně, jak předpokládala, výlet se začal komplikovat. Jeli asi hodinu, potom se obloukem začali vracet zpátky, a těsně před setměním se zastavili, aby rozbili tábor. Nacházeli se asi míli od ranče.

Paní Callawayová, příjemná, usměvavá blondýnka sesedla z koně tak rychle, že se zachytila blůzkou o hrušku sedla a zůstala viset půl metru nad zemí. Kůň začal netrpělivě pohazovat hlavou a dokonce se vzpínat.

Tyler okamžitě přiskočil a paní Callawayovou nadzvedl, zatímco Nell uklidňovala koně a uvolňovala nešťastné jezdkyni halenku.

„Jste v pořádku, paní Callawayová?“ otázala se starostlivě Nell, když se roztřesená a nešťastná růžolící žena trochu uklidnila ve starostlivé náruči svého muže.

„Ano, je mi fajn,“ ujišťovala ji dáma s úsměvem. „Páni, to bude něco, až to budu vyprávět doma!“

Nell se trochu ulevilo, ale netušila, že to byl teprve začátek nepříjemností. Pan Callaway šel pomoci Tylerovi a ostatním nasbírat dříví, aby mohli rozdělat oheň, a nechtěně odkryl dlouhého, tlustého a nepřátelsky syčícího chřestýše.

Vyrazil děsivý pokřik, kterým ovšem tak vylekal paní Donneganovou, že uskočila přímo do kaktusu a zakřičela bolestí úplně stejně. Tyler nejprve zlikvidoval hada a Nell se pustila do vytahování trnů z pozadí paní Donneganové. Nakonec byli všichni připravení k večeři. Tyler rozdělal oheň, rozdal táborníkům vuřty, housky a klacky k opékání a v kotlíku uvařil černou kávu.

„Ale já kafe opravdu nesnáším,“ naříkala paní Harrisová. Jako jediná z účastníků byla nevrlá. Typická městská panička se vydala na výpravu do divočiny jenom proto, že ji k ní manžel přemluvil. Ve skutečnosti upřímně nenáviděla poušť, kaktusy, horko, izolaci, vlastně úplně všechno. „Radši bych si dala nějaký nealkoholický nápoj.“

„Žádný problém,“ řekl klidně její manžel. „Zajedeme na ranč a něco si tam vezmeš.“

„Na tom koni?“ zanaříkala paní Harrisová a černé oči jí snad ještě víc zčernaly. „Vždyť mě bolí celé tělo, dokonce na místech, o nichž jsem ani neměla tušení, že je mám!“

„Tak to si asi budeš muset dát to kafe, že ano, miláčku?“ pokračoval její manžel.

Trucovitě ohrnula ústa, ale neřekla už ani slovo. Callawayovi se posadili k sobě a dělili se o jednotlivé přísady k opékaným párkům, žvýkali spokojeně bramborové lupínky a povídali si s ostatními účastníky akce o všem možném.

Nell si vychutnávala tiché kouzlo noci v poušti jako nikdy před tím. Zvláště když Tyler začal vyprávět hostům o území, na kterém tábořili, o jeho okolí a historii země. Do této chvíle netušila, jak moc toho o jihovýchodě Arizony ví. Některé zajímavosti sama neznala.

Tyler vyprávěl o místech jako Cochisova pevnost, kde byl pohřbený věhlasný náčelník Apačů. Stál tam ukazatel, na kterém bylo napsáno, že zástupce federální vlády pro spolupráci s indiány, Tom Jeffords, Cochisův přítel, byl jediným bílým mužem, který měl privilegium znát přesné místo náčelníkova hrobu. Apačové totiž široké okolí projeli na koních a pomocí větví z křovisek, které táhli za sebou, pečlivě zamaskovali místo jeho posledního odpočinku.

Zmínil se také o věhlasném hotelu Copper Queen v Bisbee, památce z dob měděných dolů v Lavender Pitu, kde hosté popíjeli francouzské šampaňské a k tomu jim zpívali nejznámější zpěváci.

O něco dále na jihu byl Douglas, kde těsně u hranic s Mexikem leželo městečko Agua Prieta. A právě mramorové schodiště hotelu Douglas neslo do dnešního dne stopy po koni Pancha Villy, který organizoval nájezdy na hraniční městečko.

„Vy toho o této části země víte opravdu hodně,“ poznamenal pan Callaway. „Pocházíte odsud?“

„Ne. Jsem z jižního Texasu.“ Usmál se. „Nedaleko od Victorie. Moje rodina si tam našla malé městečko Jacobsville. Tam jsem vyrostl.“

„Miluju Texas,“ zavzdychala paní Callawayová. „Rostou vám tam určitě kaktusy…“

„Abych řekl pravdu, tak tam u nás máme spíše magnolie, duby, dříny,“ vzpomínal Tyler. „Kaktusy, o kterých jste hovořila, rostou spíše v západním Texasu.“

„Promiňte,“ zapýřila se paní Callawayová.

Rozesmál se. „Nic si z toho nedělejte, většina lidí si neuvědomuje, kolik zeměpisných pásem vlastně v Texasu je. Najdete tam všechno od pobřeží přes hory až k rovinám. Texas by klidně mohl být rozdělený na pět různých států, kdyby si to někdo přál. Naštěstí si to nikdo nepřeje.“

„Ani se nedivím,“ řekla paní Callawayová. „Slyšela jsem, že tam můžete jet od svítání do západu slunce a stejně z Texasu nevyjedete.“

„To máte pravdu,“ přisvědčil Tyler.

„Předpokládám, že se tam chcete jednoho dne vrátit?“ otázala se maličká žena.

Tyler se podíval na Nell, zamyšleně přivřel oči a chviličku na ní pohledem setrval. „Možná. Ale možná, že taky ne,“ dodal a usmál se.

Opět měla pocit, že se ocitla na samém vrcholu štěstí. „Chcete ještě někdo?“ zeptala se a nabídla všem další párky.

Všichni si spokojeně opékali, až se nikdo na další uzeninu nemohl ani podívat.

Potom Tyler hostům poradil, jak se na noc co nejlépe srovnat kolem ohniště a všichni se začali ukládat ke spánku. Rozložili si na zem pokrývky, které si s sebou přivezli, a vlezli si do spacích pytlů. Plameny ohně šlehající ve větru osvětlovaly tábořiště a pomáhaly jim překonat chlad noční pouště.

Nell se k Tylerovu mlčenlivému potěšení uložila těsně k němu a po očku sledovala, jak si dává pod hlavu místo polštáře sedlo. Uvelebila se vedle něj.

„Leží se ti dobře?“ zeptal se a jeho hluboký hlas hřál stejně jako plameny táboráku. Otočil se na bok, aby na ni v mihotavém světle ohně viděl.

„Ano,“ přisvědčila a podlehla pokušení podívat se na něj a zapamatovat si před usnutím křivky jeho těla a rysy jeho tváře. Přemáhala ji podivná a dosud neznámá touha mít jistotu, že k ní patří. „Stýská se ti po Texasu, Tylere?“ zeptala se zdráhavě.

„Zpočátku se mi stýskalo strašně,“ přiznal. „Ale časem jsem zjistil, že tady ta pustina má také zvláštní kouzlo, které se člověku záhy zadře pod kůži. Má svou bohatou historii, ale také moderní současná města, a je tady spousta ochránců přírody, kteří se starají o krajinu a vodní zdroje. Jo, stýská se mi po Texasu. Ale už vím, že bych tady dokázal žít, Nell,“ řekl a usmál se na ni.

Zoufale se chtěla zeptat, jestli jen proto, že se mu líbí místní příroda, ale nedokázala vhodně uspořádat slova. Vyhrkla jenom: „S Margií?“

Tyler natáhl ruku a chytil ji za pěstičku přitiskhutou na žaludku. Byla chladná a zřetelně se chvěla. „Už jsem ti řekl, Nell, že na to musíš přijít a vyřešit sama. Já ti sám nechci vysvětlovat, co cítím k Marguerite, a co naopak k tobě.“

„A proč ne?“

„Protože chci, abys trochu víc chápala, co je to důvěra, abys pochopila, jak to mezi lidmi chodí, proto,“ odvětil. „Část tvého já totiž neustále přede mna11 couvá, podezírá mě a nevěří mi. Než na to všechno přijdeš, nechci tě ovlivňovat. Ani V jednom směru.“

Nell ?i vzdychla. „Já to zkusím, možná, že na to přijdu.“

„Chceš si ke mně lehnout blíž?“ chlácholil ji s úsměvem. „Nemusíš se ničeho bát, vzhledem k množství nocležníků a jejich zvědavých očí jsi v naprostém bezpečí.“

Velmi ochotně takovou nabídku přijala a centimetr po centimetru se přisunula se spacím pytlem až k němu a jeho paže jí posloužila jako měkký polštář pod hlavu.

„Tak je to lepší,“ pochvaloval si, uvolnil se a lehounce ji políbil na ústa. Bezmocně se zachvěla, ale nedovážila se protestovat. „Něco musíš mít pořád na mysli,“ řekl.

„Ale*? A co?“ vydechla zvědavě do jeho rtů a podívala se mu zpříma do očí.

„Nenamalovala ses a neoblékla sis žádné sexy šaty,“ zašeptal chraplavě. „Ale já neustoupím jenom proto, že si myslíš, že ti to projde, a že se mi tak nebudeš líbit.“

Polo žila mu prsty na tvář.

„Já stejně nejsem hezká,“ namítla.

„Mně se líbíš,“ řekl. „A to je pro budoucnost nejdůležitější. Když otevřeš oči, uvidíš, co máš přímo před nosem.“

„Tam mám tebe,“ usmála se a v hlase jí zněla něha a obdiv, které k němu cítila.

„To mám právě na mysli,“ řekl a přitáhl si ji sobě. Sedlo ukrývalo jejich tváře před zraky svědků a tak se Tyler naklonil a políbil ji na ústa. „Chci tě, Nell,“ zašeptal jí do pootevřených rtů a jemně ji kousl.

Nell po něm toužila ještě víc. Celé tělo jí žhnulo neviditelným žárem a to ji zatím jenom líbal. Pohladila ho po vlasech a pokusila se stáhnout mu hlavu níž.

„Ne,“ vydechl překvapeně. „To nemůžeš. Alespoň ne dnes v noci. Nemůžeme tady úplně ztratit rozum, je tady spousta svědků.“

„A co kdybychom byli sami?“ zasténala, protáhla ruce a objala ho kolem krku. Pevně se mu tak přitiskla ňadry k jeho hrudnímu koši.

„Nell… zatraceně.“ Zachvěl se. Zvedl zmučené oči k táborovému ohni. Pomalu dohasínal, za chvilku se bude muset zvednout a přiložit do něj pár polínek. Všichni leželi kolem ve spacích pytlích obrácení k ohni v jakémsi polokruhu. On s Nell vlastně leželi za jejich zády. Nikdo je nemohl pozorovat. Když si to uvědomil, celé tělo se mu zachvělo touhou otočit ji na záda, vklouznout nohama mezi její rozevřená stehna a dokázat jí, jak moc po ní touží. Dovedl si živě představit, jak chutná dotyk její nahé pleti, skoro cítil nádhernou hebkost jejích ňader přimknutých k jeho hrudi, slyšel steny, který by jí splývaly ze rtů, zatímco by se pomalu a něžně zmocnil jejího hladového těla a navždy zrušil její panenskou neposkvrněnost.

Zasténal. Cítila, jak jí jeho prsty pevně sevřely paži, ale nevadilo jí to. Viděla, jak se ho zmocňuje něco silného a tajemného a byla příliš roztoužená, aby ji to děsilo. To je přece Tyler, říkala si, člověk, kterého z celého srdce miluju. Toužila, aby si navždy zapamatovala vše, co jí může dát, přesvědčená, že bude schopná z těch vzpomínek žít celá dlouhá léta.

„Co je?“ zeptala se.

Pohlédl na ni dolů. V tlumeném světle viděl její oddaný pohled, slyšel její zrychlený dech. Přejel jí rukou po blůzičce a hladil oblinku prsu, dokud nenahmátl jeho ztvrdlý a čnící hrot. Sledoval, jak se kousla do rtu a přimkla se k němu ve snaze nevykřiknout, aby ji nikdo neslyšel.

„To není moc bezpečné,“ upozornil ji. „Ze všech nejnevhodnějších míst, kde se milovat, je tohle…“

„Hlaď mě,“ zašeptala horečně.

Slyšel svůj vlastní dech, nedokázal mluvit souvisle, jen s obtížemi ze sebe vyrážel slova. „Nell, ty si ani neumíš představit, na co myslím,“ zasmál se chraplavě a začal jí beze spěchu rozepínat knoflíčky blůzky. „A především si neumíš představit, co bych ti nejradši udělal.“

„Ale ano, umím,“ zašeptala, „protože jsi mi to minule sám řekl, pamatuješ?“ Pohlédla mu zkoumavě do očí. „Popsal jsi mi to do posledního detailu.“

Dostal se k poslednímu knoflíku a zachvěl se. „Pamatuju. A nechal jsem si o tom tu noc zdát. Snil jsem o tom, jak tě položím na postel, lehnu si na tebe a tvé tělo mě něžně pohltí jako louka plná květin.“ Šeptal sice, přesto zněl jeho hlas naléhavě a působil jako omamná droga. Vklouzl jí rukama pod košili a ke svému úžasu a potěšení zjistil, že pod ní nic nemá, jen nahou kůži.

Pootevřela ústa. „Nikdy předtím jsem nic takového neudělala,“ přiznala se rozrušeně. „Mám na mysli, že jsem nešla ven bez… bez toho, co obvykle nosím.“

Zaradoval se. Jeho prsty a dlaně se pustily do pátrání, až nalezly tuhou bradavku. Když se jí dotkl, odměnila ho slastným zasténáním. „Lež klidně, zlato,“ napomínal ji, ale hlas se mu třásl rozrušením stejně jako jí. Odsunul bavlněnou košili stranou. „A proboha svatého, hlavně nekřič, až tě políbím na…“

Nell se bolestivě kousala do rtu, až jí tekla krev. Jinak by však nebyla schopná zdusit výkřik. Tylerovy rty byly horké a lačné a když jimi pohltil ostře čnějící hrot, vytryskly jí ze zavřených očí slzy slasti. Prožívala jakési miniaturní naplnění a bezmocně se svíjela a zarývala se mu nehty do zad. Její rty se neslyšně pohybovaly v němém opojení a oči sledovaly, jak hvězdy nad jejich hlavami zavířily a splynuly v jediný, doběla rozžhavený plamen.

Tyler se vzpamatoval první, odtáhl se a třesoucíma se rukama jí opět zapnul knoflíčky u košile. Potom se přetočil na záda a vstal.

Nell zůstala nehybně ležet a sledovala ho, jak pobíhá kolem táboráku. Celá se chvěla dosud nepoznanou touhou. Chtěla ho, šíleně moc ho chtěla!

Pozorovala jeho rovná záda, když v dřepu srovnával polena v ohni. Potom se postavil a chviličku čekal, až se plameny pořádně rozhoří. Když se vrátil ke svému lůžku pod hvězdami, srdce jí už opět klidně tlouklo a cítila, jak napětí z jejího těla postupně vyprchává. Ale jakmile si Tyler znovu vlezl do spacáku vedle ní, vrátilo se zase zpátky.

„Tylere,“ zašeptala prosebně.

„Už je to pryč,“ pokoušel se ji uklidnit. „Je mi to líto, maličká. Nechtěl jsem, aby to došlo tak daleko. Není to možné. Zatím ne. Z mnoha důvodů.“

Natáhla se po jeho štíhlé ruce a vsunula svou malou dlaň dovnitř. „Já vím. Ale bylo to nádherné, jako tenkrát. Mám strašně ráda, když se mě tak dotýkáš. Dokonce se už vůbec nestydím to přiznat.“

Pevně její ruku stiskl. „Tak v tom případě se ani já nemusím stydět přiznat, že jsem se už skoro neudržel.“ Pohlédl na ni a díval se, jak se v jejích očích zlatě odrážejí plameny prudce hořícího ohně. „Jednou přijde den, kdy to opravdu nedokážu. Co potom?“

„Já nevím.“

„Měla bys o tom začít přemýšlet,“ prohlásil bez obalu. „Protože se nám to začíná evidentně vymykat z rukou. Buď naše přátelství ukončíme, nebo budeme muset nést následky.“

Sklopila oči k jeho mohutně se zvedajícímu a klesajícímu hrudníku. Potlačila veškerou svou hrdost. „Nechci tě ztratit…“ vyhrkla.

Přiložil si její ruku k ústům. „To bude obtížnější, než se zdá. Pořád máš na mě stejnou chuť, nebo to už polevuje?“

Začervenala se.

„Už to trochu polevilo,“ zašeptala.

„Tak teď už alespoň chápeš, proč bývám čas od času podrážděný,“ dobíral si ji.

„Hmm, asi ano.“ Otřela se tváří o jeho ruku. „Co s tím budeme dělat?“

„Co ty s tím budeš dělat, ne?“ parafrázoval její dotaz. „Máš teď míč na své straně hřiště, zlato. Je na tobě, jak ho rozehraješ.“

„Ale co ty vlastně chceš?“

„Tebe.“

„Jenom mé tělo?“ vyzvídala. „Ne, chci tě celou.“

Opatrně se nadechla, aby si dodala odvahy k otázce: „A na jak dlouho?“

„Už jsem ti to jednou vysvětloval, Nell. Láska nepřichází se zárukami, to není úvěr v bance jestli mě opravdu miluješ. Třeba je to, co cítíš, jenom poblouznění, nebo tvůj první sexuální zážitek způsobil, že jsi vůči mně bezbranná.“

Nell se mu podívala do tváře, jako kdyby se chtěla přesvědčit, že to, co řekl, mínil vážně. „Tohle si opravdu myslíš?“

„Ani ne, abych byl upřímný. Ale proč mi tedy neřekneš, jak to je?“

Zaváhala. Přes všechno, co opravdu cítila, nedokázala překročit svůj stín a přiznat se. Pevně mu sevřela ruku a vychutnávala si vzájemný dotek.

„Tahle tvoje zdrženlivost a rezervovanost je tvůj největší problém,“ zamumlal. „Nepřeneseš se přes ni, protože si nevěříš, nemyslíš, že tě opravdu chci.“

„Já vím, že mě chceš,“ opravila ho.

„Ale ne nijak naléhavě nebo tak nějak,“ kontroval Tyler. „Jsi pořád uvězněná v minulosti, bojíš se, aby ti zase někdo neublížil.“

„Ale já vím, že mi neublížíš,“ odvětila nečekaně a výmluvně se na něj podívala. „Vůbec jsem netušila, že by se nějaký muž dokázal chovat tak něžně.“

Položil si její prsty na ústa. „S tebou mi to jde naprosto přirozeně,“ řekl. „Já jsem zase nikdy k žádné ženě takovou něhu necítil.“

„Tylere, je to z tvé strany čistě fyzická záležitost?“

„Myslíš, že kdyby byla,“ řekl s trpkým úsměvem, „tak že bych bral ohled na staromódní názory a tvou nevinnost? Copak bych se v takovém případě dokázal stáhnout?“

Cítila, jak jí hoří tváře. Sebevědomě se usmála. „Ne, samozřejmě, že ne.“

„Tak na to nikdy nezapomeň. Ale teď bude nejlepší, když budeme spát. Už jsme si povídali a tak… ještě ty další věci… více než hodinu.“

„Ani se mi nezdálo, že to trvalo tak dlouho.“

„Ani mně ne.“ Zavřel oči a povolil stisk své dlaně. „Ode dneška už nebudeš moci nikdy říkat, že jsme spolu nespali.“

„Ne, to tedy nebudu.“ Nell se stočila do klubíčka, přitiskla se blíž k němu a spokojeně zavrněla. Než usnula, myslela na to, že nikdy v životě se necítila šťastnější a bezpečnější než nyní.

Za úsvitu ji probudila nádherná chuť filtrované kávy a smažených vajec se slaninou. Tyler za pomoci jednoho manželského páru připravoval snídani. Všichni se chovali tiše a vychutnávali klid pouště za svítání a neuvěřitelné barvy oblohy na horizontu.

„Nikdy jsem neviděla nic tak nádherného,“ zasnila se paní Callawayová s povzdechem a posunula se blíž k manželovi.

„Je to jako živý obraz, celá galerie,“ souhlasil Tyler. „Každou minutou dne se mění jeho plátno. Je to opravdu moc krásné.“ Jako ty, říkaly jeho oči Nell. Evidentně se jí dvořil.

Vzdychla si. Stav duše se jí zračil v pohledu, v úsměvu, v zaujetí, se kterým ho sledovala. Tyler si zapálil cigaretu, podíval se na ni a trvalo dlouho, než se jim podařilo odvrátit zrak někam jinam. Nell cítila, jak se jí okamžitě rozbušilo srdce, krev v žilách začala prudce pulzovat a kolena se jí podlamovala.

O pár minut později vyrazili na cestu zpátky na ranč. Hosté si šli odpočinout a Nell pomáhala Tylerovi odstrojit koně a odvést je do kójí ve stáji.

„Bylo to fajn, ještě nikdy se mi venku tak nelíbilo,“ vyznala se mu upřímně.

„Já mám stejný pocit,“ zamumlal. „Pojď sem,“ řekl hlubokým, hrdelním hlasem a opřel se o zavřené dveře stáje. Zelené oči se mu blýskaly.

Nell poskočilo srdce. Neváhala ani vteřinu. Šla přímo k němu, přitiskla mu boky k tělu a nohama se opřela o jeho silná stehna.

Zvedla hlavu a bez falešného studu a zábran ho nastavenými ústy vyzvala k polibku.

„Chci, abys mi teď na něco odpověděla,“ řekl slavnostně. „Chci vědět, co ke mně cítíš. Chci vědět, jak si u tebe stojím. Je na tobě, jestli mi věříš tak, abys měla odvahu mi to upřímně říci.“

„To ale není zrovna fér,“ protestovala. „Já mám překonat svou hrdost, a ty se k ničemu podobnému nemáš!“

„Já ale nejsem ten, kdo má pořád nějaké zábrany a potíže,“ připomněl jí. „A perspektivní vztah musí být založený na naprosté důvěře.“

„Ano, to vím. Ale…“ vyhýbala se jeho upřenému pohledu.

Zvedl jí hlavu.

„Tak to přece zkus, Nell.“

Zhluboka se nadechla a sbírala odvahu k odpovědi. Avšak v okamžiku, kdy otevřela pusu, ozval se důvěrně známý hlas: „Tylere, miláčku, tady jsi! Přijela jsem s kluky už včera večer a zůstaneme tady celý týden! Není to senzace?“

Nell odskočila od Tylera, jako když střelí. Margie se k nim řítila stájí a bez rozpaků objala předáka kolem krku. „Ach, drahoušku, jak jen jsem mohla celé ty roky bez tebe žít? No pověz, Nell, není úžasný? Jsem tak šťastná! Tylere, už jsi jí řekl, co je nového?“ naléhala se zářícím obličejem.

„Ne, nic mi neřekl,“ odpověděla za něj Nell a otočila se. „Ale už nemusí. Dokážu si to domyslet. Uvidíme se později. Potřebuju se vykoupat a převléknout.“

„Nell,“ zavolal za ní Tyler, ale neposlouchala ho. Spěchala k domu a v uších jí hučelo zoufalstvím, že se její sny zhroutily jako domeček z karet. Jenom slepý blázen by nepochopil, co Margie naznačovala. Bylo to úplně jasné. Ona a Tyler spolu něco měli.

Jak jen mě mohl včera večer tak vášnivě líbat, když věděl, že tady na něj bude Margie čekat? Uvažovala horečně.

Měla chuť něčím praštit o zem. Znovu doplatila na svou chorobnou důvěřivost. Ale tohle byla poslední kapka. Pohár trpělivosti právě přetekl. Nell se rozhodla, že zavolá strýci Tedovi a řekne mu, aby si ranč nechal jednou pro vždy. Ona odtud odejde a najde si na práci něco jiného. Hlavně co nejdál z Arizony a od Tylera Jacobse!

DESÁTÁ KAPITOLA

„Proč se tváříš tak nešťastně?“ zeptala se Bella Nell. „Nebavilo tě kempování?“

„Ale ne, to bylo v pořádku,“ odvětila Nell se záměrnou lhostejností. Nechtělo se jí vůbec vzpomínat na to, co spolu s Tylerem prožili. Margie stejně všechno pokazila. Ať už se jí Tyler chystal říci cokoli, už to nikdy nevysloví. Vypadalo to, že Margie odhodila veškeré zábrany a vrhla se střemhlav do vztahu s ním.

„Podej mi, prosím tě, mixér,“ kývla Bella na elektrický přístroj, který obvykle používala, když pekla koláč. „Ta paní Normanova si tady byla zase stěžovat na jídelníček. Je nepříjemná jako paní Harrisová, ale ta tady má naštěstí manžela. Paní Normanově moje kuchyně nechutná a navíc má pocit, že tady všechno páchne a nedá se tady dělat nic jiného než jezdit na koni.“

Nell vytřeštila oči. „A řekla jsi jí, že je na turistickém ranči? A že sem lidé jezdí právě proto, aby si zajezdili na koních?“

„No, řekla jsem jí toho ještě mnohem víc.“ Bella se na mladší ženu bázlivě podívala. „Šla si sbalit věci k odjezdu. Že prý celému světu oznámí, jaké jsme mizerné zařízení. A dokonce prý tady nemáme ani tenisového profesionála.“

„Tyler ho vyhodil zároveň s tím golfovým,“ připomněla jí Nell. „Říkal, že se nám nevyplatí je tady držet.“

„Zlobíš se na mě?“ zeptala se Bella.

Nell ji objala. „Kdepak. Já tě mám přece ráda. Kdokoli si dovolí vyslovit něco podobného o tvém vaření, zaslouží si, aby si musel sbalit. Jsi úžasná.“

Bella se usmála a objala ji také. „To je pro mě vyznamenání. Ale jestli budeš chtít, půjdu se jí omluvit.“

„Ne, jen ať paní Normanova klidně odjede. Má mé požehnání,“ ujistila ji a zamířila ke dveřím. „Dokonce jí vrátím peníze za pobyt.“

„To se Tylerovi nebude moc líbit,“ volala na ni Bella.

„Tyler si může trhnout nohou,“ zavrčela Nell. „Aha, tak je to tedy,“ kývala hlavou Bella a když byla Nell z doslechu, vyprskla smíchy.

Paní Normanova měla sbaleno. Nasoukala svou drobnou postavičku do norkového kožichu a upřela rozzlobený pohled svých černých očí na Nell čekající na ni před srubem. „Můžete zavolat někoho, aby mi odnesl zavazadla a zavolal mi taxi,“ pronesla afektovaně s nosíkem pyšně zvednutým nahoru.

„S radostí,“ řekla Nell a dokonce se na ni usmála. „Kdybyste se laskavě zastavila u mě v kanceláři, vrátím vám peníze.“

Paní Normanova se na ni podezřívavě podívala. „A proč?“

„Nelíbilo se vám tady,“ vysvětlila jí Nell. „Není důvod platit za něco, s čím jste nebyla spokojená. Jídlo vám nechutnalo, nebylo tady co dělat…“

Paní Normanova se podivně stáhla a přitáhla si kožich těsně kolem sebe, přestože bylo venku přes třicet stupňů a musela se určitě potit.

„To není nutné,“ odvětila. „Peníze jsou to poslední, co mě trápí.“ Odvrátila se a najednou vyhrkla: „Mám na koně alergii a prach mě dusí. Všichni manželovi přátelé jezdí na turistické ranče a on mě sem poslal jenom proto, že nechtěl, abych s ním jela do Evropy.“ Zvedla pyšně bradu, ale bylo znát, jak se jí začíná třást. „To já… jenom… že ten pokoj je tak prázdný…“ vyhrkla nečekaně. „Jsem strašně osamělá.“

Rozplakala se a Nell udělala to, co se jí zdálo naprosto přirozené.

Objala plačící ženu, přitiskla k sobě a chlácholila ji a utěšovala.

„S jídlem nic špatného není,“ vzlykala paní Normanova a po tvářích jí stékala z očí černá řasenka. „Naopak, je výborné. A všichni jsou tady moc milí, ale oni jsou v párech. Víte, můj muž považoval sňatek za obchodní záležitost. Nikdy mě neměl rád. A nikdy se ani nepokusil, aby naše manželství fungovalo.“

„Musíte brát v úvahu, že muži nedokáží číst naše myšlenky,“ konejšila ji Nell a jen to dopověděla, uvědomila si, jak je ironické, že této zralé ženě vysvětluje něco o mužích, zatímco si sama není schopná uspořádat partnerský vztah. „Možná, že váš muž vůbec netušil, že jste chtěla jet s ním.“

Paní Normanova se odtáhla a otřela si oči čistým, bílým kapesníkem. Potom se trochu roztřeseně usmála.

„Promiňte, nevím, co se to se mnou stalo. Ještě nikdy jsem se takhle nesesypala.“ Vysmrkala se. „Skutečně se mě jednou zeptal, jestli s ním chci jet, ale já jsem se mu vysmála. Víte, není žádný krasavec, ale já… miluju ho.“ Pohlédla na Nell. „Mohla bych si od vás zavolat do Evropy? Samozřejmě to zaplatím.“

„Jistěže můžete!“ Nell se na ni povzbudivě usmála. „Možná, že se nakonec rozhodne vrátit domů.“

Paní Normanova se usmála také a okamžitě vypadala o deset let mladší. „Udělám to hned teď.“ Sundala si kožich a přehodila si ho přes ruku. „Tahle proklatá věc je taková moje bezpečnostní pojistka, něco jako mimikry,“ vysvětlovala Nell smutně. „Nenávidím to, kýchám z toho, je mi v tom horko, nedá se to nosit jinde než na Aljašce, a to ještě leda tak za sněhové bouře. Jdu si hned zavolat.“ Vrátila se do apartmánu a než za sebou zavřela dveře, otočila se a řekla dojatě: „Děkuju vám.“

Nell se nemohla vzpamatovat z toho, co se stalo. Byla v sedmém nebi. Právě absolvovala cennou lekci lidského chování a navíc se jí možná podařilo zachránit manželství.

Tyler, který se nečekaně vynořil zpoza rohu, si nevybral nejpříhodnější čas.

„Copak? Zabloudila jsi?“ zeptal se a zůstal stát těsně u ní.

„To už se mi dlouho nestalo.“ Zastrčila si ruce do zadních kapes kalhot a potichu si ho pozorně prohlížela. „Ale ty vypadáš nějak pohuble.“

„Vážně? Pročpak jsi tak náhle utekla ze stáje?“ vyzvídal.

Nell zvedla obočí. „Byli jsme tam tři, nemám ráda tlačenici.“

„Myslela sis snad, že dychtivě čekám, až vypadneš, abych mohl Margie v některé ze stájí svést?“ zeptal se a jeho hluboký hlas nehřál, ale chladil.

Z jeho pohledu to nyní vypadalo opravdu směšně. „No, to jsem si zrovna nemyslela. Ale ona na tebe čekala.“

„Měla pro mě pár novinek, samé dobré zprávy. Ale ty jsi je pochopitelně nechtěla slyšet,“ pokračoval. Zapálil si cigaretu a posměšně se ušklíbl. „Margie i já si myslíme, že si nezasloužíš, aby ses je teď také dozvěděla. Došla jsi k závěrům založeným na velmi chatrných základech a na vysvětlení jsi nechtěla čekat. Při nejmenších potížích ve vztahu prcháš před odpovědností.“

„Utržila jsem v minulosti pár slušných ran,“ bránila se Nell.

„Já vím,“ řekl. „Vymámil jsem z Margie celou tu dávnou historii a je mi líto, co se ti stalo. Ale myslel jsem, že my jsme měli před sebou něco významnějšího než pár ukradených polibků. Přesto se k tobě nemůžu dostat blíž.“

Začervenala se. „No, to bych zrovna netvrdíla,“ namítla při vzpomínce, jak blízko si byli při společném táboření.

„Neměl jsem teď na mysli fyzickou blízkost,“ vysvětlil jí odměřeně. „Nepustíš mě k sobě emocionálně. Utíkáš přede mnou.“

„Mám k tomu dobrý důvod!“ vykřikla.

„Ne, se mnou žádný nemáš,“ řekl tiše a snažil se ji svým hlubokým hlasem uklidnit. „Nežádám tě přeci, aby ses ke mně nastěhovala, nebo abys se mnou strávila noc. Chci, abys mi věřila, Nell.“

„Ale já ti věřím.“

„Ne tak, jak bys měla.“ Zhluboka se nadechl. „Nedá se nic dělat. Došli jsme tak daleko, jak se dalo. Nebudu za tebou běhat, zlato. Jestli chceš, aby to mezi námi pokračovalo a došlo někam dál, je to na tobě. Musíš udělat první krok. Už se tě ani nedotknu. Budeš se muset rozhodnout.“

Otočil se a bez dalšího vysvětlování odešel. Nechal ji stát na místě zmatenou a se srdcem v kalhotách.

Paní Normanova odjela v radostném spěchu ještě tentýž den odpoledne. Její manžel byl nadšený, že mu zavolala, a rozhodl se vrátit. Setkají se ve Vermontu a společně pojedou na druhé líbánky. Nell dámu odvezla na letiště a vysloužila si od ní srdečné objetí. Potom paní Normanova odběhla jako rozpustilá školačka, aby nezmeškala letadlo.

Alespoň někdo je šťastný, pomyslela si Nell stísněně. Ona se tak v žádném případě necítila. Pořád nechápala, proč se ji Tyler neustále snažil přinutit k tomu, aby mu sama nadbíhala. Nedávalo to smysl. Byl muž a právě od muže se čekala v tomto směru veškerá iniciativa. To nebyla role ženy. Alespoň v Nellině staromódním pojetí světa ne.

A Tyler byl také konzervativní muž. Bylo obtížné se s tím vyrovnat. Vzhledem k jeho názorům se Nell nezdálo pravděpodobné, že by běhal za ní a ve skutečnosti chtěl Margii. Ale on ji určitě chtěl. Každý muž po ní toužil. Margie je krásná, kultivovaná a světaznalá, přesně taková žena se k Tylerovi hodila.

Během dalších několika dnů si Margie skutečně novinky, o kterých se Tyler zmiňoval, nechala pro sebe. Chovala se k Nell, jako kdyby se vůbec nic nestalo, ale většinu času trávila s mužským osazenstvem ranče, obzvlášť s Tylerem, a oba chlapce brala s sebou. Zdálo se, že si dobře uvědomuje, jak svou přítomností Nell rozčiluje, a tak se snažila dělat všechno, aby to bylo pro mladší švagrovou snesitelnější. Včetně toho, že chodila brzy spát a pozdě vstávala.

Nell vytrvale hledala nějakou záminku ke konfrontaci, protože toho měla hodně na srdci, ale Margie se tomu vždy šikovně vyhnula. A když už to vypadalo nadějně, vložil se do hovoru Tyler, a Nell zase neměla šanci. Byla z toho upřímně otrávená a znechucená a cítila, jak se její zklamání každou minutou prohlubuje. Nevěděla však jednu důležitou věc. Když byla s Tylerem a hosty tábořit přes noc v poušti, Darren ztropil Margii scénu. Zlobilo ho, že trávila tolik času s Tylerem a dal jí to velmi hlasitě a velmi zřetelně najevo. Ujasnili si vše právě během té noci, kdy byli s Tylerem pryč. A hádka brzy přinesla ovoce. Když se nikdo nedíval, odvedl si Darren Margii na tiché místečko pod obrovským stromem rostoucím před apartmány hostů a tam ji líbal tak dlouho, až se vzdala a dál už neprotestovala. Teprve potom jí přiznal, co k ní cítí a po čem touží. Když domluvil, Margie se usmívala. Další polibky už iniciovala sama. Ale rozhodli se, že svůj vztah budou ještě nějakou dobu držet v tajnosti, protože Margie chtěla, aby měl i Tyler šanci dát si do pořádku vztah se svou vyvolenou. Postupem času však i Marguerite začala docházet trpělivost. Zdálo se jí, že se Nell s Tylerem dostali do slepé uličky.

Nell se starala o každodenní výuku hostů v jízdě na koni a k obědu chodila zásadně pozdě, aby měla jistotu, že Tyler už tam jistě nebude. Ten se však stejně většinou stravoval s ostatními muži v ubytovně anebo sám ve svém srubu.

Noci byly stále delší a Nellina trpělivost se naopak krátila. Dokud nepřišel Tyler na ranč, netušila, že by někdy mohla mít opravdový a nefalšovaný vztek. Nyní se zdálo, jako by se v ní probouzel spící démon.

Cítila se divně, jako kdyby jí bylo jen půl. Vynakládala neuvěřitelnou námahu, aby ho alespoň zahlédla, nesčetněkrát za den se přistihla, jak se oddává bláhovému snění, její oči ho sledovaly, ať se pohnul kamkoli. Ale nechávala si to pro sebe, hovořila s ním jedině tehdy, když ji sám o něco požádal. Nic jiného také dělat nemohla, protože většinu času stále trávil s její švagrovou. Ve skutečnosti dělal garde, když si vyšla s McAndersem, aby Bella neodhalila jejich tajemství a nevyzradila ho. Ale Nell o ničem neměla ani tušení, a tak mu pochopitelně nevěřila.

Tylerovi však také nebylo do smíchu. Už to chtěl vzdát. Nell se zdála být ještě nepřístupnější než kdykoli před tím, a každým dnem jako by se mu vzdalovala. Uvažoval, zda se mu někdy podaří opět se k ní přiblížit.

Texas mu nyní připadal jako dávný, vzdálený sen. Vzpomínal, jak chodil s Abby Clarkovou na rande a jak rád s ní tančíval. Ale ve srovnání s tím, co cítil, když svíral v náruči Nell, to neznamenalo vůbec nic. Stále si pamatoval, jak chutnala její plachá, měkká ústa, když ji políbil a ona mu polibky ochotně oplácela. Měla velké a dobré srdce a on si strašně přál ho získat. Zdálo se mu však, že ona o to jeho už nestojí.

Byla přesvědčená, že měl zájem o Margii, což bylo vlastně k smíchu. Její švagrová mu příliš připomínala svět, kterého se musel vzdát, a všechno to, o co přišel. Po ničem z toho už netoužil. Chtěl ženu, která se nebude zajímat o volánky a módní výstřelky, ženu, který bude pracovat po jeho boku a pomůže mu začít znovu. Nell byla ta pravá, přesně takovou ženu potřeboval, a měl ji velmi rád. Problém byl v tom, jak ji přesvědčit a přimět, aby uvěřila, že ji miluje. Neměla špetku sebevědomí, nedokázala si ani představit, že by mu mohla připadat svůdná a žádoucí. Dokud se mu nepodaří zlomit toto její přesvědčení, nikdy ji nezíská.

Zahlédl, jak se vrací z vyjížďky na koních. Po boku měla Darrena McAnderse. Zatracený McAnders. Proč se do toho nepřestane míchat?

Sledoval, jak sesedají a Darren popadl svého i jejího koně za uzdu a odváděl je do stáje. Když spatřil Tylera, srdečně ho pozdravil.

Ten si toho však ani nevšiml. Ještě chvíli upíral zrak bez hnutí na Nell, potom vyrazil směrem k ní.

Dívala se, jak k ní kráčí. Byl vysoký a zdál se klidný a vyrovnaný, ale to byl klam. Jeho tělo bylo samý sval a ona dobře znala sílu, která se v tom mužném těle ukrývala. Pamatovala si, jak bylo příjemné, když ji svíral v náruči, a jak ji svými doteky probouzel k životu. Dnes měl na sobě bezovou košili, která dala obzvlášť vyniknout jeho tmavým vlasům a zeleným očím. Přistoupil k ní a Nell okamžitě cítila napětí, které se mezi nimi vytvořilo.

„Bavila ses?“ otázal se.

Nelíbil se jí takový tón. Snažil se ji urazit. „Ne, nebavila,“ odvětila stroze. „Nenávidím vedení turistického ranče. Věčně mám strach, aby některého z hostů neuštknul chřestýš, nebo aby se nesplašil kůň s nějakým greenhornem v sedle, nebo abychom někoho neztratili v poušti a nenašli ho až za několik dnů. Nenávidím to věčné hlídání rozpočtu, rozčiluje mě, že jsme museli zrušit polovinu našich rekreačních aktivit, a jestli uslyším ještě jednu další poznámku o tom, jak je arizonská poušť pustá a odporná, přísahám, že začnu řvát!“

„Ale já jsem se jen ptal, jestli ses bavila,“ připomněl jí. „Nežádal jsem tě o analýzu světové ekonomiky.“

„Nestarej se,“ odsekla uštěpačně. „Můžeš se sám poplácat po zádech.“

Ochotně jí vyhověl a sledoval, jak se jí tváře rozhořely hněvem.

„Proč se nevrátíš do Texasu?“

„Líbí se mi tady,“ odpověděl. „Prach a chřestýši, to člověku příroste k srdci.“

Přivřela oči. „Nezačínej,“ pronesla výhružně.

Tyler zvedl obočí. „Co to máš za náladu, maličká Nell? Co kdyby sis dala k jídlu něco lahodného. Třeba by ti to spláchlo z jazyka ten štiplavý pepř.“

„Chystám se říci strýčkovi, jak to tady vedeš od desíti k pěti,“ pokusila se vyhrožovat.

„Nebude tě poslouchat,“ odvětil s provokativním úsměvem. „Má spoustu práce s ukládáním peněz, které jsme v poslední době vydělali.“

Prudce se nadechla. „Jasně, jen do toho! Klidně to sveď všechno na mě.“

„Mám vážně strach, aby ti nepraskla cévka z toho vzteku, co s tebou cloumá, zlato.“

„Neříkej mi ‚zlato‘!“

„A jak tedy? Dřevo?“

Rozhodla se kopnout ho do holeně, ale byl rychlejší. Popadl ji do náruče a odnášel k ohradě, kde byly koňské žlaby plné vody.

Kroutila se a kopala kolem sebe ve snaze dostat se z jeho sevření, jakmile však pochopila, kam ji nese, chytila se ho naopak pevně kolem krku.

„To si nedovolíš,“ křičela.

Vyprsknul smíchy.

„Ale dovolím.“

Objala ho ještě pevněji.

„Stáhnu tě tam s sebou.“

„Sliby – chyby,“ vysmíval se jí. Dýchal chraplavě a sklonil se až k jejím rtům. „Opravdu to uděláš?“

Hrozba jeho blížících se úst způsobila, že se jí srdce rozbušilo jako o závod. Cítila, jak se ňadry opět dotýká jeho hrudníku, cítila vůni jeho kůže smíchanou s vůní tabáku a kolínské, kterou používal. Vnímala sílu jeho paží, které ji svíraly a které jí působily zvláštní potěšení z toho, že je žena a on muž.

„Co jestli udělám?“ vydechla. Zaryla se mu nehty do krku a ucítila, jak se jí těla zmocňuje známé vzrušení.

„Neprovokuj,“ zašeptal. „Když tě teď začnu líbat, budeme mít největší publikum v celé Arizoně.“

„Já ale neprovokuju,“ zašeptala něžně a lehounce rozevřela rty.

Rysy jeho tváře ztvrdly. „Ne? Tak mi řekni, co cítím k Margii?“

Kouzlo okamžitě pominulo.

„Nevím,“ zabručela. „Koneckonců mi do toho vůbec nic není.“

„Já ti dám, že není, sakra! Ty slepá babizno protivná!“

A s prudkostí, která jí způsobila něco mezi šokem a panickou hrůzou, ji políbil, setrval několik okamžiků na jejích ústech a pak využil momentu překvapení a posadil bezmocnou Nell přímo do koňského žlabu.

JEDENÁCTÁ KAPITOLA

Zatímco Tyler naštvaně odcházel, snažila se Nell, mokrá od hlavy k patě za neustálého klení, vyškrábat ven ze žlabu.

Cestou domů zpražila pohledem několik kovbojů, kteří se stali náhodnými svědky její koupele, ale vážnost jí to nevrátilo. Smáli se dál a ještě víc za jejími zády.

Vrazila do domu jako uragán a okamžitě zamířila do poschodí osprchovat se a převléci dřív, než ji někdo další spatří a vybuchne smíchy. Potom seběhla dolů o něco vyrovnanější, ale přesto stále se dusící vztekem, popadla telefon a vytočila strýčkovo číslo. Prsty se jí třásly nedočkavostí a po celou dobu si v duchu představovala, jak Tylera s Margií hází do důlní šachty.

„Haló?“ ozval se v aparátu hluboký mužský hlas.

„Haló, zdravím tě. Už nechci dál vést ranč,“ oznámila mu bez úvodu. „Je mi úplně jedno, jestli to způsobí, že přijdu o všechno. V žádném případě už tady dál nebudu s tím tvým předákem!“

Strýček Teď se zaradoval. Jak se zdálo, jeho muži opovrhující neteř ztrácela nervy, což se ještě nikdy před tím nestalo, a navíc kvůli opravdovému chlapovi! Hned věděl, že to byl ohromný nápad, poslat Tylera Jacobse na ranč Double R.

„Ale, ale,“ pokusil se ji uklidnit. „Nemůžu tě nechat jen tak odmítnout dědictví, Nell. Obávám se, že tam budeš muset zůstat a vyřešit to.“

„Ale já nemůžu!“ pištěla Nell do sluchátka. „Podívej, podepíšu, co budeš chtít, klidně ti ten ranč daruju –“

„Ne.“ Zavěsil.

Zírala nevěřícně na němý přístroj, jako kdyby na něm klíčily květiny. Řekl to s konečnou platností. Dokonce se s ní ani nerozloučil.

Praštila sluchátkem do vidlice a nepřestala telefon propichovat očima. „Nenávidím tě!“ zařvala na něj. „Jsi odporný mužský šovinista, ale jenom protože jsi bohatý, tak nemáš právo zasahovat druhým lidem do života a rozhodovat o jejich osudu!“

Křičela vytrvale i když dovnitř nepozorovaně vešel Curt s Jessem a s vytřeštěnýma očima ji pozorovali. Když se k nim přidala jejich matka, sledovali Nellin výstup s ní.

„Nechci ho tady,“ vztekala se Nell na telefon. „Nikdy jsem ho tady nechtěla! Nechápu, proč jsi mě nenechal vyřešit si to po svém před tím, než jsi začal strkat svůj velký nos do mých záležitostí! Je to můj ranč, můj otec ho odkázal mně a Teddymu, ale nikdy by nechtěl, abys ho nade mnou nechal viset jako gilotinu!“

„Co je to gilotina?“ zeptal se šeptem Jess matky.

„To je mast, kterou si mažeš klouby, když dostaneš revma,“ vysvětlil mu okamžitě Curt.

„Pst!“ napomenula je Margie.

„Vždyť stačí, abys mu řekl, aby se vrátil zpátky do Texasu. Nebo tam odejdu sama a on ať si klidně nechá tady ten ranč. Nenávidím ho! A nenávidím tebe a ze všeho nejvíc nenávidím Margii!“

„To ti asi něco vlezlo na mozek,“ pronesla Margie klidně a zavrtěla hlavou.

Nell se prudce otočila a ke svému úžasu zjistila, že ji sledují tři páry očí. Beze slova na ně zůstala zírat.

„Teto, proč si povídáš s telefonem?“ chtěl vědět Curt.

„Mluvila jsem s vaším strýčkem Tedem,“ vysvětlila mu Nell s otřesenou důstojností.

„Nekomunikovalo by se ti přece jenom lépe, kdybys hovořila do sluchátka?“ dobírala si ji Margie.

Nell se na ni zlostně podívala. „Ještě jsem ti nestačila gratulovat. Myslím, že až ten slavnostní okamžik nastane, pošlu ti vhodný dárek.“

„To je od tebe milé, Nell,“ vzdychla Margie. „On je tak úžasný a navíc krásný. Nemůžu pořád uvěřit, že mě opravdu miluje.“

„My ho také milujeme,“ přidali se oba kluci jako pěvecký sbor. „A teď se sem můžeme přistěhovat a bydlet tady –“

Nell zavyla jako zvíře. Opravdu zavyla. A potom ztuhla jako svíce a s údivem si uvědomila, že ten děsný skřek vyšel skutečně z jejího hrdla.

„Taky tě miluju,“ přilévala Margie vytrvale olej do ohně a našpulila ústa k polibku. „Bude z nás jedna velká, šťastná rodina.“

„Houby s octem z nás bude!“ vybuchla Nell a z očí se jí začaly kutálet obrovské slzy. „Já odjíždím. Hned teď!“

„A kam chceš jít?“ otázala se Margie.

„Nevím a… je mi to vlastně úplně jedno,“ vzlykala a zajíkala se dušeným pláčem. „Ach, Margie! Jak jsi mohla!“

„Víte co, kluci? Běžte mi najít nějakou novou ještěrku, ať se mám zase čeho bát,“ navrhla Margie chlapcům a vystrčila je ven ze dveří.

„Chci jít pryč!“ vřeštěla vytrvale Nell.

„Až mě vyslechneš,“ oznámila jí nekompromisně Margie. „Teď si koukej rychle utřít oči. A upřímně mi pověz, co cítíš k Tylerovi.“

Nell se snažila vyhnout odpovědi, ale Margie se nedala odbýt a trvala na svém. Rozechvěle se nadechla.

„Miluju ho,“ vyhrkla nakonec.

Margie se usmála. „Ano? A hodně?“

„Strašně.“

„Ale přesto ho podezíráš, že je ten typ chlapa, který si klidně něco začne s jednou, a zároveň se uchází o jinou?“

Nell překvapeně zamrkala. Otočila se a upřela na Margii tázavý pohled. „No, vlastně ne, on asi není takový,“ připustila. „Je v některých směrech velmi staromódní.“

Margie přikývla. „Dobře, vedeš si dobře, drahoušku. Pokračuj.“

„Kdyby si tě chtěl vzít, řekl by mi to sám,“ uvažovala nahlas Nell. „Nepřipustil by, abych se to dozvěděla náhodou a od někoho jiného.“

„Ano. A?“

Nell se pomaloučku nadechla. „Nikdy by si nezahrával s nevinnou dívkou, kdyby to s ní nemyslel opravdu vážně.“

Margie se usmála. „A ty jsi proklela strýčka Teda a chtěla jsi utéci pryč.“

Nell si utřela slzy. „Byla jsem tak hloupá. Hrozně jsem se bála, Margie.“

„Všichni jsme se báli, Nell. Závazek není snadná záležitost, i když se ti, kterých se to týká, milují.“ S úsměvem přistoupila ke své mladé švagrové. „Chci se provdat za Darrena. Půjdeš mi za družičku, Nell?“

Nell se rozesmála.

„Ach, Margie, samozřejmě, že půjdu!“ Vroucně Marguerite objala, smála se a plakala zároveň. „Mrzí mě, co jsem všechno řekla, ale strašně jsem žárlila, měla jsem zlomené srdce. Ale teď po tom všem už budu určitě v pořádku.“

„Je mi to úplně jasné, Nell. A nechtěla by sis teď zajít na malou osvěžující procházku?“ navrhla jí. „Mohla bys jít dolů k ohradám pro telata. Je tam jeden krásný přírodní úkaz.“

„Opravdu?“ divila se upřímně Nell.

„Ano, tmavovlasý a velmi pohledný,“ smála se Margie. „Ale nevím, jak dlouho tam vydrží, možná, že by sis měla pospíšit.“

„Už běžím, ale přece jenom… nepůjčila bys mi na to nějaké šaty, Margie? Chtěla bych si obléci něco velmi ženského, lehčího než vánek.

Něco takového, co si oblékne žena, když se chystá svést muže.“

Margie se radovala s ní.

„Jasně, že ano. Pojď se mnou.“

Model v zelené barvě, který si Nell vybrala, byl jako sen. Měl širokou rozevlátou sukni, oválný výstřih a nabírané rukávy. Opět si připadala jako mladá dívka, když se s bušícím srdcem malovala a kartáčovala si vlasy. Nakonec na sebe stříkla trošku parfému.

Usmívala se. Těšila se, jak bude zanedlouho s Tylerem poprvé naprosto otevřeně koketovat a tentokrát si navíc bude sama sebou jistá.

Nazula si pár lehounkých střevíčků, seběhla ze schodů a spěchala ze dveří rovnou k ohradám. Když dorazila na místo, byla celá zadýchaná.

Shánění dobytka už skončilo a ohrady nyní zely prázdnotou. Jen Tyler stál opřený líně o hrazení s cigaretou v jedné ruce, druhou přehozenou přes příčku plotu a dlouhýma nohama překříženýma přes sebe. Klobouk měl nasazený hluboko do čela, takže mu Nell neviděla do očí, ale zdálo se jí, že se tváří docela přátelsky.

„Ahoj,“ pozdravila.

Kývl a přejel ji zelenýma očima od hlavy až k patě. Potom se opět zadíval do dálky na horizont a zatáhl s cigarety.

„Copak? Zabloudila jsi?“

„Tentokrát ne.“ Došla až k němu, postavila se vedle něj a rozhlédla se po pastvinách. „Máš v úmyslu udělat z házení žen do koňských koryt zvyk? Protože v tom případě by bylo naše soužití docela problematické.“

Nechtělo se mu věřit, že dobře slyšel. Otočil se k ní a upřel na ni lačný pohled. Krev mu prudce pulzovala v žilách. Oblékla si hezké šaty, namalovala se a učesala. Vypadala úžasně. „Ne, nemám v plánu dělat z toho nějaké pravidlo,“ odpověděl. „Ale měl jsem toho právě dost, víš, Nell? Uvažuju o tom, že se vrátím do Texasu.“

„Ty chceš ode mě utéci?“ otázala se s předstíranou statečností. „V tom případě přijedu hned za tebou.“

Mimovolně si sáhl na čelo, aby se ujistil, že nemá horečku nebo halucinace. „Prosím?“

Nell se snažila koncentrovat a nepodlehnout panice. „Řekla jsem, že v tom případě pojedu do Texasu s tebou.“

Tyler dokouřil, odhodil nedopalek na zem a zašlápl ho. Trvalo mu neskutečně dlouho, než promluvil, a Nell cítila, jak se jí začínají klepat kolena a zmocňoval se jí strach, že se zmýlila, že o ni Tyler nemá zájem.

„Jsi si jistá?“ Zeptal se konečně a podíval se jí zpříma do očí. Ten pohled sám o sobě měl ohromný erotický náboj.

Nell měla potíže se dostatečně nadechnout, aby mu byla schopná odpovědět. Stál totiž těsně u ní a ona musela bojovat sama se sebou, aby se mu nevrhla do náruče a nezůstala tam po celý zbytek života. „Jsem, Tylere,“ zašeptala. Potom se mu podívala do tváře a vyslovila to, co tak dlouho odkládala. „Miluju tě.“

Tyler na malý okamžik zavřel oči, potom je otevřel a ztěžka vydechl. „Můj bože.“ Popadl ji do náruče, houpal ji radostně ze strany na stranu a líbal ji na tváře, na krk, na ouška, až se nakonec dostal k jejím rtům a od těch se již neodtrhl.

Přitiskla se k němu a vychutnávala si jeho sílu a tlukot jeho srdce. Ochotně se poddala slabosti, která postupně ovládala její tělo, a vzdychala rozkoší pod útoky jeho úst. Po chvilce se odtáhl a podíval se na ni. Všechny bariéry mezi nimi byly nadobro prolomeny.

„Margie ti už prozradila, že to nejsem já, za koho se hodlá provdat?“ zeptal se tiše.

„Vlastně ani ne,“ ohradila se Nell, protože se jí zdálo nebezpečné zabíhat do podrobností.

Tyler se zamračil.

„Nemluvila s tebou?“

„Seběhlo se to tak, že spíše donutila mluvit mě. A já jsem to pak všechno pochopila.“ Něžně se na něj usmála. „Kdyby ses chtěl oženit s Margií,“ začala tiše, „nikdy by ses mě nedotkl. Ani z lítosti.“

Dobrou minutu zůstal Tyler nehybně stát. Potom jí začal svýma mozolnatýma a horkýma rukama hladit po nahých pažích. „To ti to ale trvalo, než jsi na to přišla,“ pronesl hlubokým hlasem a srdce mu při pohledu do jejích očí zaplesalo.

„To je pravda,“ přisvědčila s úsměvem. „Pochopitelně jsem to zpočátku nechápala. To až po té lázni v koňském korytě. Když jsem se vyškrábala ven a osušila, tak jsem okamžitě telefonovala strýci Tedovi. Řekla jsem mu, že si může s rančem dělat, co chce, že navždy odjíždím. A on mě ani nevyslechnul a klidně zavěsil. Myslím, že bych mu měla zavolat a omluvit se.“

„Já bych to zatím nedělal,“ radil jí Tyler. „Vsadím se totiž, že se teď válí smíchy. Než jsem nastoupil na ranč, řekl mi, že jsi nikdy na nikoho nezvýšila hlas.“

„Taky jsem neměla důvod,“ přisvědčila. Potom si vzdychla a zadívala se do jeho snědé tváře. „Ach, Tylere, já po tobě tak toužím,“ zašeptala. Potlačila veškerou svou hrdost. „Chtěla bych s tebou žít, mít s tebou děti a po tvém boku zestárnout.“

„A co myslíš, že chci já?“ zeptal se a snažil se ji navést na správnou odpověď.

Nefungovalo to.

„No přece mě!“ odvětila s úsměvem.

Tyler vybuchnul smíchy. Bylo příjemné smát se radostí a potěšením. Znovu ji popadl do náruče a políbil. „Omlouvám se za tu koupel. Ale pořád jsem čekal a doufal, už jsme se skoro dostali do cíle, ale potom, když jsme se vrátili z kempování, vpadla do stáje Margie a byli jsme zase na začátku. Ztratili jsme tím dalších několik týdnů. Ona to nemyslela špatně. Měla radost, že se s McAndersem zasnoubili a chtěla nám to oběma říci. Ale když jsi utekla, rozhodla se to ještě nějakou dobu držet v tajnosti.“

„Je mi to líto,“ zamumlala. „Říkala jsem si, že nemám šanci soupeřit právě s ní. Nikdy bych se neodvážila doufat, že si vybereš mě, že bys ke mně mohl cítit totéž, co já k tobě. Bylo to naprosto nesplnitelné přání, jako kdybych chtěla letět na Měsíc.“

„A už není?“ dobíral si ji a přejel jí lehounce ústy po rtech.

„Už ne,“ připustila chraplavě.

„A kdy sis byla jistá tím, že nechci Margii?“

„Když jsem si vzpomněla, jak ses se mnou krásně mazlil, aniž bys na mě naléhal, abychom pokračovali až do konce,“ vysvětlovala mu rozechvěle a poprvé ho políbila s neskrývanou, i když stále trochu plachou touhou. „A muž jako ty by nic takového neudělal, kdyby to nemyslel vážně. Kdyby neměl na mysli opravdový, trvalý vztah. Protože jsi věděl, že jsem stále panna,“ vydechla mu do úst. „Jsi totiž strašně staromódní muž. Dokonce jsi to jednou sám řekl.“

„Ale opravdu ti trvalo neskutečně dlouho, než sis to všechno dala dohromady,“ prohlásil suše a otřel se jí tváří o obličej. Cítil, jak z jejích drobných rukou, kterými se ho držela kolem krku, sálá teplo. „Miluju tě, Nell,“ zašeptal zastřeným hlasem. „A chci tě navždy. Tebe a dům plný dětí a nejkrásnější budoucnost, jakou si spolu vytvoříme.“

„Také tě miluju,“ zašeptala.

„Teď jsi mě úplně omámila,“ usmíval se. „Ale já jsem už dlouho před tím, než jsem onemocněl a než ses o mě starala, pochopil, že jsem ztratil srdce. Nebyl jsem od té chvíle schopný myslet na jinou ženu.“

„To jsem moc ráda. Já jsem tě také milovala od samého začátku, i když jsem se toho bála. Víš, já jsem si myslela, že jsi na mě byl hodný, protože ti mě bylo líto.“

„Měl jsem tě rád,“ řekl prostě. „A když ses mi začala vyhýbat, bylo to jako kdybys mi do srdce vrazila dýku.“

„Nikdy by mě nenapadlo, že bys mohl cítit náklonnost k někomu takovému, jako jsem já,“ přiznala se tiše. „A potom, když jsi hovořil o mém nízkém sebevědomí a nedostatku sebedůvěry, začala jsem o všem víc přemýšlet. Myslím, že nikdo není dokonalý, ale to neznamená, že nemůže být milován. Ve skutečnosti to s fyzickou krásou, světáctvím a penězi nemá moc společného, že? Láska je víc než tohle všechno dohromady.“

„Mnohem víc.“ Opatrně jí vzal do rukou obličej a sklonil se k jejím ústům. „Budu tě celý život s láskou opatrovat. Nemám nic, co bych ti mohl nabídnout. Jenom své srdce.“

Nell se usmála. „To budu mít radši než cokoli jiného. Nic na světě mi není dražší. A na oplátku ti věnuju své.“

„Dobrá,“ přijal její nabídku se smíchem. „Ujednáno.“

Po nějaké době se ruku v ruce vydali na cestu domů. Margie s chlapci a Bellou stáli na verandě a nedočkavě je vyhlíželi. Okamžitě se chtěli dozvědět, s jakou zprávou se vracejí.

„Tak co,“ promluvila jako první Bella. „Mám začít připravovat svatbu nebo večírek na rozloučenou?“

„Svatbu,“ odpověděla Nell a se šťastným smíchem se rozběhla do rozevřené náruče hospodyně. „A všichni společně tady budeme šťastní.“

„Kdo by to kdy řekl,“ vrtěla hlavou k slzám dojatá Bella a popotáhla. „Jdu uvařit polévku, ale ne nějakou obyčejnou, to bude specialitka.“ Potom zamyšleně přivřela oči. „A taky koláč…“

„Margie,“ zvolala potom Nell. „Ty jsi ale had, kterého jsem si hřála na prsou. Tys to na mě tedy celé pěkně navlékla! Takhle mě nechat užírat se žárlivostí!“

„Bylo mi jasné, že taková lekce ti buď konečně otevře oči, nebo naopak nadobro zavře.“ Margie se usmívala. „Mohla jsi pokračovat v cestě, na kterou ses před léty dala, a stala by se z tebe nedůvěřivá stará panna. Říkala jsem si, že je správné, abys dostala šanci.“

„Díky, teď jsem ti za ni vděčná,“ přiznala Nell. Pohlédla na Tylerův rozzářený obličej a potom se obrátila zpátky k Margii, která se právě nadechla k projevu.

„Chtěla bych vám oběma říci, že Darrena moc miluju. A že bychom tady s vámi rádi zůstali, kdyby vám to samozřejmě nevadilo. Oba dva, i s kluky. Protože Darren trvá na tom, že mě bude živit.“

„V tom nevidím vůbec žádný problém,“ souhlasila bez váhání Nell.

„Když jsi odešla za Tylerem, volala jsem ještě jednou strýci Tedovi,“ přiznala Margie s tajnůstkářským výrazem. „Prohlásil, že když se s Tylerem vezmete, vzdá se okamžitě kontroly nad rančem. Že ho od něj dostanete jako svatební dar.“

Tyler mlčel a Nell k němu přistoupila blíž. „Podívej,“ začala, „teď to není zrovna výstavní ranč, já vím. Bude nás to stát spoustu práce a spoustu peněz, než se nám podaří postavit se pořádně na nohy. Je to vlastně spíše danajský dar a možná, že tě z něj bude ještě pořádně bolet hlava, tak se netvař, jako bys dostal bůhvíco.“

Tylerova tvář se po jejích slovech o poznání rozjasnila. „Tak dobře, bude to pro nás oba výzva, abychom se pokusili udělat z něj prosperující podnik,“ řekl a zahořklý výraz z jeho obličeje úplně zmizel. Byl si jistý, že se ženou jako Nell se mu podaří vybudovat krásnou budoucnost a šťastnou rodinu. Ano, tak to znělo dobře. Usmál se na ni. „Dobrá, zlato. Zkusíme to.“

„Darren a já s chlapci bychom mohli bydlet dole ve srubu,“ pokračovala v plánech Margie. „Nebo bychom si mohli postavit dům hned vedle vás, to bude asi lepší. Mám ještě nějakou finanční rezervu. A srub budete potřebovat pro předáka, ten musí také někde bydlet.“

Tyler se podíval na Nell. „Napadlo mě, že bychom to místo nabídli Chappymu. Pracuje tady už dost dlouho a stejně všem poroučí, jako kdyby byl předákem odnepaměti. Co si o tom myslíš?“

Nell se rozesmála. „To je bezvadný nápad.“

„Také si to myslím,“ přisvědčila Margie. „Co kdybychom šli dovnitř a zavolali strýčkovi Tedovi ještě jednou?“

Nell vzala Tylera za ruku a společně následovali ostatní do domu. Než prošli vstupními dveřmi, pohlédl na ni dolů. Výraz jeho obličeje jí doslova vyrazil dech. Vyzařovalo z něj kouzlo lásky silné jako slunce žhnoucí na arizonské poušti. A Nellina tvář zářila láskou ke štíhlému, vysokému Texasanovi stejně. Byla si jistá, že bude zářit navždy.