Diana Palmer

Sousedská výpomoc

PRVNÍ KAPITOLA

V té obrovské posteli si Elissa připadala divně. To nebylo zas tak překvapivé, protože dotyčná postel vůbec nepatřila jí. Patřila Kingstonu Roperovi. Kdyby oni dva nebyli tak dobří kamarádi, Elissa by se jaktěživa nenechala tak rychle přemluvit, aby pro něj tu „malou laskavost” udělala. Její vlastní bezpečná postel pro jednoho byla v chatce na bílé jamajské pláži poblíž zátoky Montego Bay, což bylo jen kousek od Kingovy rozlehlé vily.

Během uplynulých dvou let se Elissa změnila z protivné sousedky v jedinou kamarádku, kterou King vůbec měl. A slovo kamarádka bylo na místě; oni dva se totiž rozhodně nestali milenci. Elissa Gloriana Deanová byla výstřední a působila dojmem, že nemá žádné zábrany, ale ve skutečnosti zůstávala úplně nevinná. Její rodiče byli věřící, a dokonce jeden čas pracovali jako misionáři. Vychovávali ji s láskou, ale přísně. Prosadila se sice jako návrhářka a sklízela úspěchy v sofistikovaném světě módy, ovšem to jí nijak nepomohlo fyzicky se osvobodit.

Tentokrát přijela do své chaty na ostrově a ponořila se do práce na nové kolekci neformálního oblečení v pestrých barvách, určené pro butik, kde se prodávaly její špičkové modely. Všimla si, že King není doma, a trochu ho postrádala. Tak to bylo až do dnešního rána. Načež jí ani ne před hodinou zavolal a předložil jí svůj šílený plán. Sotva mu přislíbila, že mu pomůže, bez dalšího vysvětlování zavěsil. Nedokázala si představit, proč King potřebuje, aby ho s ní kdosi přistihl v posteli. Nevšimla si, že by se někdy s nějakou ženou scházel. Ale možná ho zkrátka začala pronásledovat nějaká znuděná místní dámička a on jí potřeboval dát doopravdy jasně najevo, že už je zadaný. Elisse připadalo, že taktika, kterou zvolil, je poněkud drastická - tím spíš, že mu rozhodně nechyběla přesvědčivost a výmluvnost. Dokázal každému na rovinu říct, co si myslí, a nebral si servítky, ani když šlo o lidi, kteří mu byli blízcí. Nu, co se dá dělat. I kdyby se divila sebevíc, žádné odpovědi jí to nepřinese. Zjevně bude muset počkat, až jí to King nějak vysvětlí.

Pohodlně se uvelebila v jeho velké posteli. Dotyk hladkého saténového povlečení na kůži byl chladivý a sexy. Elissa na sobě sice měla noční košili, ale byla to košile z nejjemnějšího batistu a končila v půli stehen. Vpředu byl tak hluboký výstřih, že sahal skoro až k pupku. Musela si přiznat, že tohle vyzývavé růžové negližé přesně odpovídá jejím sexuálním fantaziím. Možná žila cudně, ale v hloubi duše si představovala samu sebe jako svůdnou Sirénu, která vábí muže a láká je do záhuby.

Jedině s Kingem mohla tyhle svoje fantazie bez nebezpečí vychutnávat, protože on se s ní jaktěživ nepokoušel fyzicky sblížit. S Kingem mohla flirtovat do sytosti. Přestože se k většině mužů chovala přátelsky, dávala si dobrý pozor, aby je nijak neprovokovala. Ve chvíli, kdy si nějaký muž její přátelský postoj vyložil jako pozvání, rychle se stáhla zpátky do ulity. A bylo po snění. Předstírat, že je člověk sexy, to je jedna věc, ale dovést to skutečně až do konce, to je věc docela jiná. Když Elissa dospívala, potkala ji děsivá zkušenost, kvůli které byla ještě dnes v tomto ohledu nesmírně opatrná.

Ovšem jak si sama sobě připomínala, s Kingem je v bezpečí. Během dvou uplynulých let se z nich dvou stali důvěrní přátelé. S ním si mohla dovolit odložit zábrany a nebýt neustále na stráži. Nedokázala si představit, že by se mohla před někým jiným obléknout tak vyzývavě a svůdně. Ale přestože ona a King někdy z legrace flirtovali, King si podle všeho stěží všiml, že Elissa vůbec nějaké tělo má, takže tahle malá šaráda pro ni nepředstavovala nebezpečí. Elissa se sama pro sebe usmála. Připadala si žensky, svůdně, nespoutané. Ať už je ta neodbytná Kingova pronásledovatelka kdokoliv, ona jí hodlala předvést skvělou hereckou etudu. Snad se časem dočká od Kinga vysvětlení, o co že se vlastně jedná.

Kingston Roper, říkala si v duchu. Někdy, jako třeba právě teď, pro ni byl úplnou záhadou. Věděla, že je úspěšný podnikatel - že je majitelem ropných vrtů a že promyšleně investoval i do různých jiných odvětví. Zdědil podíl v rodinné firmě, která tou dobou byla na pokraji krachu, a díky svým manažerským schopnostem ji přivedl k rozkvětu a vydělal celé jmění. Jeho nevlastní bratr, dědic zbývajícího podílu, se od té doby zuřivě snažil držet s ním krok.

Přestože ona a King si povídali často a o všem možném, málokdy zabíhali do všedních podrobností o každodenním životě. Jak si právě uvědomila - výsledkem bylo, že toho o jeho rodině moc nevěděla. Jeho napůl nevlastní bratr, Bobby, byl ženatý a King se letmo zmínil, že sem snad on a jeho manželka mají přijet na návštěvu. Ale tou dobou se Elissa zrovna musela vrátit do Států a dohlížet na uvedení nejnovější kolekce na trh.

Bezděky se usmála, když si připomněla, jak úžasný to byl úspěch. Jen díky tomu, že se jí v práci tak dařilo, si mohla dovolit ten luxus a žít na Jamajce. Své jméno používala jako značku - Elissa - a svými modely zásobovala nejbohatší klientelu. Navrhovala sportovní oblečení s nádechem exotiky, které upoutalo pozornost a probouzelo představivost. Nejradši měla dramatické kombinace červené, černé a bílé, přičemž důraz kladla na dokonalost střihu a linie. Chvíli jí trvalo, než se svým výrazným stylem prorazila, ale teď se to podařilo, obchody jen kvetly a jí se vedlo dobře. Ta chata na pláži, to byl dar z nebes. Koupila ji za skvělou cenu, když tady trávila pár vzácných dní dovolené, a ted v posledních dvou letech se sem uchylovala, kdykoliv potřebovala odpočinek nebo inspiraci. Pokaždé s úlevou opustila malý domek v Miami, kde bydlela s rodiči, a vracela se na slunnou Jamajku.

Vedla uzavřený, ale celkem šťastný život, což bylo jedním z důsledků toho, že se narodila jako jediné dítě bývalým misionářům. Její rodiče byli individualisté a podporovali v tom i Elissu - s výjimkou jedné oblasti. Kladli velký důraz na morálku, a to své dceři vštípili. Důsledkem této výchovy bylo, že pokud šlo o sex, chovala se mnohem zdrženlivěji, než bylo v moderním světě běžné. Zato v jejích odvážných módních kreacích se její individualita projevila naplno.

Když začala jezdit na Jamajku, relaxovala tím, že se starala o Kinga. Ten se ve své vile také zabydlel prakticky natrvalo. Před dvěma lety na něj pohlížela jako na zoufalý případ, který vyžaduje zvláštní péči. Choval se zavřeně, nikdy se neusmíval a podle všeho nedokázal myslet na nic jiného než na práci. Postupně se ale uvolil a trochu roztál. Pousmála se, když si to připomněla. Pak se znovu napjala, protože z vedlejší místnosti k ní dolehly nějaké zvuky. Chvíli špicovala uši, než si s úlevou uvědomila, že to je jenom Náčelník, který si pro sebe švitoří v zakryté kleci.

Veliký žlutohlavý amazonský papoušek patřil Elisse, ale nikdy ho nebrala s sebou do Států. Jeho domovem byl tropický ostrov a ona ho měla příliš ráda, než aby riskovala, že mu stresem z cestování naruší imunitní systém. Zdálo se, že King si papouška taky vcelku oblíbil, protože si ho vždycky ochotně bral k sobě, když Elissa potřebovala odjet. Když se na Jamajku vrátila tentokrát, Náčelník byl zrovna nastydlý. King prohlásil, že by nebylo rozumné ptáka přenášet, dokud se neuzdraví, a tak ho prozatím nechal ve své vile. Ovšem z to-o, jak papoušek v kleci vyváděl, bylo vidět, že už je skoro zdravý.

Elissa si se záchvěvem vřelosti připomněla, že právě díky Náčelníkovi se kdysi s Kingem seznámila. Tehdy to všem nijak idylické nebylo.

Toho obrovského zeleného papouška odkoupila od původního majitele, který se stěhoval do městského bytu. Náčelník rozhodně nebyl pták, který by se hodil do města. Sotva se rozednilo, oznamoval to nikoliv zpěvem, nýbrž řevem, který rval uši, a s nepolevujícím nadšením totéž zopakoval i za soumraku. Připomínalo to řev útočících Indiánů, což byl taky důvod, proč dostal jméno Náčelník.

V době, kdy si ho Elissa pořídila, ovšem o exotických ptácích vůbec nic nevěděla - a rozhodně netušila, že právě amazonští papoušci mají takovou výjimečnou schopnost vydávat nelidský řev. A tak si odnesla Náčelníka do své chaty. Jen co se začalo stmívat, rázem pochopila, proč ho předchozí majitel tak ochotně prodal.

Pokusy zakrýt klec rozzuřily řvoucího papouška ještě víc. Elissa horečnatě listovala starými časopisy o exotických ptácích, které obdržela společně s Náčelníkem, až našla článek o ptačím řevu. Nepokoušejte se polévat řvoucího a klovajícího papouška studenou vodou, psalo se v článku. Dosáhnete tím jenom toho, že budete mít řvoucího a klovajícího papouška, který je navíc ještě mokrý.

Když Náčelník začal napodobovat policejní sirénu, zoufale vzdychala a hryzala si ret. Proboha, není to nakonec policie doopravdy. Co když na ni její nový soused z té velké bílé vily zavolal jamajskou policii?!

V tom okamžiku někdo hlasitě a zuřivě zabouchal na vstupní dveře. Elissa se zděsila. „No tak, přestaň, Náčelníku!” prosila ptáka zoufale.

Ten se ovšem rozkřičel ještě hlasitěji a rumploval mřížemi klece, jako by se pokoušel vyrazit dvířka a dostat se na svobodu.

„Proboha!” úpěla, tiskla si ruce na uši a utíkala ke dveřím. Než otevřela, vyhlédla ven skrz závěsy.

Venku nestála policie. Bylo to mnohem horší. Tyčil se tam hrozivý a chladný muž se zavilým, nepřívětivým výrazem - muž, který bydlel v té obrovité bílé vile na pobřeží. Muž, který působil neochvějně a děsivě jako kamenná zeď a který se Elissu právě chystal rozdrtit jako buldozer. Vypadal, že zuří. Elissa v duchu zvažovala, jestli by radši neměla předstírat, že není doma.

„Otevřete, nebo zavolám policii!” zahřměl zvenčí hluboký hlas s jižanským přízvukem.

Elissa rezignovaně odemkla dveře. Muž byl vysoký a šlachovitý a působil nebezpečně. Tmavé vlasy měl rozcuchané a pestrou havajskou košili rozepnutou až k bílým šortkám, jejichž zářivá barva ještě zdůraznila tmavé opálení na jeho dlouhých a svalnatých nohou. Měl hruď, která by trochu svobodomyslnější ženu, než byla Elissa, okamžitě přivedla do varu. Byla to úžasně široká hrud, pokrytá hustými tmavými chloupky, mizejícími pod opaskem šortek. Tvář měl tvrdou a mužnou, s rovným nosem a krutými a smyslnými rty. Na jeho těle nebyl ani gram tuku. Voněl výraznou kolínskou - pravděpodobně drahou, pokud se tedy z hodinek značky Rolex na jeho zápěstí a velkého diamantového prstenu na opálené ruce dalo o jeho materiální situaci něco vyvozovat. Přestože Elissa byla sama taky vysoká, vedle něj si připadala maličká a bezvýznamná jako blecha.

„Přejete si?” zeptala se s úsměvem. Usilovně se pokoušela nevnímat jeho zjevné nepřátelství. „Co se to tu zatraceně děje?” zeptal se stroze. Zamrkala. „Promiňte?!”

„Slyšel jsem křik,” zavrčel. Jeho temné, skoro černé oči se vpíjely do jejího obličeje.

„No… ano, asi se ozýval jistý křik, ale -” začala.

„Koupil jsem si tady dům především proto, že je tady ticho a klid,” vpadl jí do řeči, než stihla dokončit větu. „A ticho a klid mám rád. Jen kvůli tomu jsem přijel až z Oklahomy. Nesnáším divoké večírky.”

„Já taky ne,” souhlasila ochotně.

V tom okamžiku vyrazil Náčelník skřek, při kterém tuhla krev v žilách.

„Proč ta žena tak ječí? Milá dámo, co to tu sakra máte za lidi?” Muž z Oklahomy na ni vrhl výmluvný pohled, odstrčil ji, protáhl se kolem ní dovnitř a začal pátrat po zdroji křiku.

Povzdechla si, opřela se o veřeje a sledovala ho, jak kráčí do ložnice a propátrává maličkou kuchyň a přitom si celou dobu mumlá něco o vraždách a orgiích a bezohledném chování vůči sousedům.

Náčelník vydal chechtavý zvuk, který zněl jako parodie na mužský smích. Vzápětí znovu pořádně zaječel.

Oklahoman byl zpátky. Mračil se a ruce měl v bok. A vtom jeho oči padly na zakrytou klec.

„Pomooóc!” zaúpěl papoušek. „Pusťte mě!”

Oklahoman rázně strhl deku, která klec zakrývala. Náčelník okamžitě začal předvádět veškerou svou roz-tomilost. „Ahooój!” vrkal. Přeskočil z bidýlka na dvířka klece. „Hooódnej kluk! Co jsi zač? Co jsi zač?”

Vysoký muž překvapeně zamrkal. „To je papoušek!”

„Hooódnej kluk!” opakoval Náčelník, načež znovu vydal zvuk, který připomínal smích. Zůstal viset vzhůru nohama a nakláněl hlavičku na stranu. „Ty jsi ale fešák!”

Elissa si tiskla pěst k ústům, aby nevyprskla smíchy. Její papoušek měl styl; to se mu muselo nechat.

Náčelník si načechral pírka na ocase, celý se naježil a znovu vydal příšerný skřek. Cizinec z Oklahomy nadzdvihl obočí. „Jak si ho přejete?” zeptal se a vrhl na ni temný pohled. „Pečeného, nebo s nádivkou?”

„Opovažte se!” vyjekla. „Vždyť je to teprve mládě!”

Papoušek ze sebe vyrazil další zavřeštění, při kterém se vlasy ježily hrůzou.

„Huš, potvoro!” okřikl ho muž. „Nemám pojištěné uši.”

Elissa stěží potlačila zachichotání. „Je úžasný, ne?” prohlásila s nadšením. „Teď už jsem pochopila, proč se ho původní majitel tak úporně snažil prodat, když se měl stěhovat do malého městského bytu. Odpoledne jsem si přinesla milého tichého papouška. Ale když slunce začalo zapadat, najednou mi to došlo.”

Její nezvaný návštěvník se zadíval na hromádku časopisů o ptácích, vršící se na skleněné desce konferenčního stolku. „Už jste zjistila, co se s tím řevem dá dělat?”

„Jistě!” prohlásila. „Tady,” ukázala na jeden článek, „se praví, že úplně stačí zakrýt klec. To prý zabere vždycky.”

Její návštěvník zamračeně sebral časopis a zadíval se na titulní stránku. „Tohle číslo je tři roky staré.”

Pokrčila rameny. „Myslíte, že se za tři roky změnily ptačí zvyky? Já každopádně novější číslo nemám. Tohle jsem dostala od původního majitele společně s klecí.”

Jeho pohled jasně napovídal, co si myslí o časopisech, kleci i ptákovi tam uvnitř. A koneckonců taky o ní.

„No tak občas trochu zavřeští! Co má být? V zásadě je to moc hodný papoušek,” ohradila se. Jeho žhavý pohled ji znervózňoval. „Dokonce se nechá pohladit!”

Zadíval se na ptáka. „Vážně? No to chci tedy vidět!”

Elissa neměla moc chutí to zkoušet, ale jeho výsměšný výraz ji tak rozčiloval, že odhodlaně přistoupila ke kleci a zvedla ruku. Papoušek vydal zvuk, který zněl vyloženě škodolibě, a rozverně se po ní ohnal zobákem. Elissa prudce ucukla. „No… tedy, skoro se nechá pohladit,” upřesnila.

„Nechcete to zkusit ještě jednou?” zeptal se muž vyzývavě. Založil si opálené paže na hrudi.

Schovala ruce za záda. „Kdepak, díky! Docela jsem si zvykla na to, že mám deset prstů,” zavrčela.

„Já se nedivím, že to radši nechcete riskovat!” uchechtl se. „Co vás to proboha napadlo, že jste si pořídila papouška?” dodal podrážděně.

„Bylo mi tu samotné smutno,” vyhrkla bez přemýšlení. V rozpacích sklopila oči.

„Nebylo by lepší najít si milence?” opáčil.

Vzhlédla. V jeho očích viděla škádlivý, uličnický výraz.

„A kam bych ho tady asi tak dala?” ušklíbla se, aby zamaskovala nepříjemně intenzivní pocity, které v ní ta otázka vyvolala.

Koutek úst se mu stáhl v úsměvu. „Je pravda, že do klece by se vám asi nevešel.”

Náčelník se načepýřil, až vypadal jako kočka, která spadla do sušičky na prádlo. Nato začal vřeštět, div mu neupadla jeho limetkově zelená hlava. Proužek žluté v jeho týle úplně zářil.

„Proboha, zavři zobák, příšero!” vybuchl muž z Oklahomy. Vrhl na papouška zavilý pohled. „Vůbec se mi nelíbí, jak si mě prohlíží,” poznamenal. „Vypadá, že by si mě nejradši dal jako předkrm.”

„Jeho bývalý majitel mě ujišťoval, že vůbec neklove,” prohlásila Elissa bez velkého přesvědčení.

„No jasně! To oni říkají vždycky,” utrousil muž. A natáhl ruku.

Náčelník na něj vrhl pohled, který vypadal vysloveně výsměšně. Prostrčil zobák mezi mřížemi klece a pustil se do něj.

Není to žádný zlomyslný papoušek, říkala si Elissa. Zkrátka chce jenom vyzkoušet jeho sílu. Ale muž z Oklahomy měl pevné prsty. Dobrou minutu Náčelníka nechal, ať je zkoumá. Pak ležérně odstrčil obří zoban a rázně prohlásil: „A dost!”

Sáhl pro deku, kterou se klec zakrývala, a přetáhl ji přes papouška. K Elissinu naprostému úžasu pták okamžitě zmlknul.

„Musíte dát tomu zvířeti najevo, kdo je tady pánem,” řekl jí její návštěvník. „I když začne klovat, nesmíte prudce ucuknout a nechat ho v domnění, že vás zastrašil. Tím jenom posílíte nežádoucí chování.”

Zamrkala. „Zdá se, že ptákům rozumíte.”

„Kdysi jsem míval papouška kakadu,” přiznal. „Ale pak jsem ho daroval jednomu kamarádovi, protože většinou celé dny nebývám doma.”

„Říkal jste, že jste z Oklahomy?” ujišťovala se. Náhle totiž pocítila zvědavost.

Nadzdvihl obočí. „Ano.”

„Já jsem z Floridy,” řekla s úsměvem. „Navrhuju sportovní oblečení pro jeden řetězec butiků.” Mrkla na něj. „Mohla bych vám navrhnout bezvadné plavky.”

Nasupeně se na ni zadíval. „To jsou věci! Napřed papoušek, a teď zase tohle! Vážně nevím, milá dámo, co je horší-jestli mít za sousedku vás, nebo tu potrhlou ženskou, která tu bydlela předtím.”

„Myslíte tu paní, od které jsem tuhle chatu koupila?” Elissa se zamračila a v duchu šiji připomněla. „Co na ní bylo tak špatného?”

„Kdykoliv jsem si šel zaplavat, vylezla ven a opalovala se nahá,” zavrčel.

Rozesmála se. Ano, tu paní si vybavovala moc dobře. Bylo jí něco přes padesát a měla sto padesát centimetrů a sto padesát kilo.

„To není ani trochu legrační,” prohlásil.

„Ale ano, je!” smála se.

Jenže on se neusmál. Možná občas měl nějakou vtipnou poznámku, ale jinak mu dokonale chyběl smysl pro humor.

„Ještě mám práci tak na tři hodiny, než budu moct jít spát,” prohlásil krátce a vykročil ke dveřím. „Od téhle chvíle toho ptáka vždycky zakryjte, sotva začne řvát. Dřív nebo později mu to dojde. A nenechávejte ho moc dlouho vzhůru. To pro něj není zdravé. Ptáci potřebují dvanáct hodin světla a dvanáct hodin tmy.”

„Ano, pane. Provedu. Děkuji, pane. Ještě nějaké rozkazy, pane?” opáčila drze, zatímco se snažila držet s ním krok a alespoň symbolicky ho doprovodit ke dveřím.

Prudce se zarazil. V jeho očích se objevil hrozivý výraz. „Kolik vám vůbec je? Už jste aspoň plnoletá?”

„Spíš jsem žhavá kandidátka na domov důchodců,” uchechtla se bez velkého nadšení. „Bude mi dvacet šest. Ale, na druhou stranu… to je pořád o dvacet let míň než vám.”

Vypadal omráčeně. Nejspíš si jaktěživ nikdo nedovolil mluvit s ním takovým tónem. „Je mi třicet devět,” opravil ji nepřítomně.

„Ale vypadáte spíš na čtyřicet pět,” prohlásila. Prohlížela si jeho tvrdou, ostře řezanou tvář. „Vsadím se, že si vždycky berete jenom pět hodin dovolené za rok a celé noci trávíte tím, že počítáte peníze. Zkrátka na to vypadáte, rozumíte.” Viděla, jak svraštil obočí, a mrkla na něj. „Bohatý a nešťastný?”

„Bohatý jsem pořádně, ale nešťastný vůbec.”

„Ale ano, jste,” prohlásila. „Jen jste si to ještě neuvědomil. Ale nemějte obavy. Teď jsem tady já, a já vás zachráním před vámi samým. Bude z vás úplně nový člověk.”

„Vyhovuje mi to tak, jak to je, děkuju pěkně,” odsekl stroze a zadíval se na ni. „Tak mě laskavě neobtěžujte. Nestojím o to, aby se mě někdo pokoušel změnit, a už vůbec ne nějaká znuděná textilní dělnice.”

„Jsem návrhářka,” odsekla.

„Na to jste trochu moc mladá, ne?” Poklepal ji po hlavě - což byl první záblesk skutečného smyslu pro humor, který u něj postřehla. „Už je po večerníčku, holčičko! Rychle do postýlky a dobrou noc.”

„Bacha, ať si nezakopneš o vousy, dědečku!” zavolala za ním.

Neohlédl se a neřekl už ani slovo. Prostě odešel.

A to byl počátek jejich podivného přátelství. Během následujících měsíců Elissa získala o svém nepřístupném sousedovi jen nepatrné množství životopisných údajů, ale zato se toho spoustu dověděla o jeho temperamentu. Jeho plné jméno znělo Kingston a jaktěživ se nikdo neodvážil říkat mu zkrátka King. Jenom ona. Když se nepočítá spánek, naprostou většinu času trávil prací. Přestože hodně cestoval, tady na Jamajce měl cosi jako domovskou základnu. Tady ho totiž nemohl otravovat nikdo kromě lidí, kteří se s ním potřebovali spojit z doopravdy vážných důvodů. Měl rád svoje soukromí a vyhýbal se společenským akcím, ve kterých si tak libovali jiní Američané v luxusních letoviscích podél Montego Bay. Vystačil si sám a vzácné chvíle volna trávil osamělými procházkami po pláži. Zjevně mu to takhle vyhovovalo. Dost možná to tak dělal už léta. Ale Elissa byla přesto odhodlaná zachránit ho před ním samým, a také to udělala.

Přestože mužům většinou nedůvěřovala, Kingovi svou důvěru věnovala naprosto instinktivně. Zdálo se totiž, že ho jako žena naprosto nezajímá. Jak plynuly týdny, aniž udělal jedinou dvojznačnou poznámku nebo milostný návrh, začala se s ním cítit dokonale v bezpečí. To jí umožnilo dosyta vychutnávat vlastní představy o tom, že je protřelá světácká a zkušená žena - tak jako hrdinky románů, které tak ráda čítávala. Byla to samozřejmě jenom iluze, ale zdálo se, že Kingovi její flirtování a drzé poznámky nijak nevadí. Choval se k ní zkrátka jako k malé holčičce: škádlil ji, užíval si její společnosti, ale nemyslel to vážně. A Elisse to přesně takhle vyhovovalo. Už dávno se přesvědčila, že do moderního světa nedokáže jen tak lehce zapadnout. Nedokázala se přimět k tomu, aby se občas s nějakým mužem jen tak beze všeho vyspala, protože je to zkrátka zvykem a dělají to tak všechny. A protože většina mužů, s nimiž se někdy odvážila jít na rande, přesně takové chování očekávala, nakonec se zkrátka stáhla. Jaktěživa si nikoho nezvala domů - nebo přinejmenším už ne. Před časem, když jí bylo dvacet, se v jejím životě jeden muž objevil. Připadalo jí, že je to pravý klenot -dokud ho nepřivedla domů, aby se seznámil s jejími rodiči. Pak už ho nikdy neviděla.

Její rodiče - tedy kromě toho, že kdysi dělali misionáře - měli opravdu vyhraněnou osobnost. Otec sbíral ještěrky a matka pracovala u policie. Zvláštní lidé. Skvělí, ale doopravdy zvláštní. Přestala doufat, že by se od příslušníků opačného pohlaví mohla dočkat porozumění, a tím pádem si ani nedovedla představit, že by se nějaký její přítel mohl doopravdy těšit ze společnosti její skvělé rodiny. Tudíž bylo jen dobře, že se rozhodla zemřít jako panna.

King o ni naštěstí vůbec neměl zájem jako o ženu, čili pro ni představoval skvělého společníka a nenápadnou ochranu před muži, kteří by se jí snad pokoušeli dělat návrhy. Byl pro ni jako bezpečný přístav. A nejen to - sám taky potřeboval trochu pozornosti a lidského tepla, aby se z něj nestal poustevník. A kdo mohl být povolanější k tomu, aby lidi obracel na správnou cestu, než právě Elissa, která pocházela z rodiny věrozvěstů?

Zpočátku se spokojila s tím, že mu tu a tam podstrkovala vzkazy s náhodnými citáty a aforismy, jako třeba„Když je člověk dlouho sám, tak mu z toho hrábne!”, případně: „Dlouhý pobyt na slunci škodí zdraví”. I lístečky mu nechávala na prahu, za stěračem auta něho pod kamenem na jeho oblíbeném místě, kde sedával a pozoroval západ slunce. Pak nasadila těžší kalibr. Začala mu péct moučníky. A na práh dávat květiny.

Konečně se sebral a přišel za ní, aby jí to vymluvil. A přitom zjistil, že už ho očekává se skvělou večeří. To byla zjevně poslední kapka, protože od té chvíle se přestal snažit ji ignorovat. Chodil k ní na večeři nejméně jednou do týdne a občas spolu vyrazili na procházku po pláži. Přestože se navenek chovala tak vstřícně, v hloubi duše z něj zpočátku měla trochu obavy. Samozřejmě ji napadlo, že toho třeba zneužije a pokusí se ji zatáhnout do nejbližší postele. Jenže místo toho se zkrátka skamarádili. Uvolnila se a začala se těšit na chvíle, kdy budou spolu. A zdálo se, že i jemu tohle uspořádání vyhovuje. Choval se k ní tak otevřeně, jako kdyby byla jeho sestra.

Když kvůli práci potřebovala zajet do Států, velkoryse jí nabídl, že se postará o Náčelníka. To ji potěšilo, protože King dokázal jejímu papouškovi poskytnout skvělý náhradní domov. Zašel tak daleko, že když vzápětí potřeboval odjet i on sám, najal hospodyni, která se postarala o papouška i o dům. Přestože navenek působil tak tvrdě, v nitru byl citlivý. Stačilo jen pořádně se dívat. K většině lidí se i nadále choval nevlídně a stroze - Elissa ho jednou slyšela, jak spílá nějakému svému podřízenému, a šla jí z toho hlava kolem - ale zdálo se, že ji samu snáší o dost lépe než ostatní.

Ovšem to, co na něm bylo doopravdy zvláštní, byl naprostý nedostatek milostného života. King byl nesmírně přitažlivý a po fyzické stránce téměř dokonalý. Čekala by, že ve svém věku bude už dávno ženatý. Jenže on žádnou manželku neměl, a to nejen teď, nýbrž ani nikdy předtím. Občas chodíval na schůzky, ale Elissa si nikdy nevšimla, že by si nějakou ženu přivedl na noc domů. Přestože byla sama tak nezkušená, bylo jí jasné, že u někoho tak mužného je to doopravdy neobvyklé, když tráví tolik času sám. Často se nad tím pozastavovala a nakonec skutečně sebrala odvahu a na rovinu se ho na to zeptala. Jenže King se okamžitě stáhl a rychle odvedl řeč jinam. Ptát se na to znovu už si netroufla.

Ale i když to probouzelo její zvědavost, ve skutečnosti cítila úlevu, že se nikdy nepokoušel dělat jí návrhy. Měla obrovské zábrany, které získala následkem jisté zkušenosti, o níž nevěděli ani její rodiče; díkybohu. Jediný divoký večírek, kam šla bez jejich vědomí, ji ze všech naivních představ vyléčil. Jen o vlásek se jí podařilo uniknout znásilnění. Odnesla si z toho děsivou a značně nepříjemnou vzpomínku na vzrušeného muže. Od té doby byla nesmírně opatrná.

Teď byla především vděčná osudu, že v žádném případě nehrozí, že by se v Roperově vile mohli objevit její rodiče. Kdyby ji viděli v Kingově posteli… Pak se ale rozesmála, protože si připomněla, jakou mají náturu. Znali jí příliš dobře, takže by jim nejspíš bylo okamžitě jasné, že to musí být nějaký vtip. To bylo vážně úžasné - mít rodiče, kteří člověku naprosto důvěřují!

King se tu ovšem objeví každým okamžikem. A až ten okamžik nastane, Elissinou úlohou bude zkrátka se povalovat na posteli a vypadat, že je milována. Nebyla si jistá, proč chce King takový dojem vyvolat a v kom, tle kdysi ji zbavil nevítané pozornosti jednoho úporného a otravného pojišťovacího agenta, takže mu teď splácela dluh. Odradí ženu, která má být odrazena. Ale, upřímně řečeno, za námahu, která je s tím spojená, jí King dluží pořádnou večeři; pokud možno steak.

Slyšela, jak se vstupní dveře otvírají. Z haly k ní doplnily hlasy. Rozpoznala ten Kingův a na vteřinu si dovolila divokou fantazii o tom, že tu na něj doopravdy čeká jako jeho milenka. To pomyšlení ji vzápětí vyděsilo a pak pobavilo. Jenže její tělo skutečně zvláštním způsobem zareagovalo. To byla skutečná záhada!

Dveře ložnice se otevřely. King na ni zíral přes hlavu ncjnádhernější blondýny, jakou kdy Elissa spatřila.

Na tváři plavovlasé ženy byl roztoužený výraz, který se vzápětí změnil ve zmatek, vystřídaný zklamáním I nesmírnou bolestí. A Kingův obličej, jindy tak uzavřený a chladný, odrážel něhu a opravdovou lítost. Jeho oči na blondýnu shlížely vřele a s účastí.

Proboha, kdo je ta žena? žasla v duchu Elissa. A proč se ji King pokouší odradit, když k ní zjevně cosi cítí?

I E ilissa tím byla tak zmatená, že málem zapomněla sehrát svoji roli. Ale pak se vzpamatovala. To se ví, že mu na té blondýně záleží! Dalo se to čekat. Kdyby to tak nebylo, s žádným divadlem by se neobtěžoval. Musí mít zatraceně vážný důvod, proč chce, aby si myslela, že je zadaný; ale teď zjevně není vhodná chvíle se na to vyptávat.

„Ahoj, miláčku,” zavrkala Elissa tím nejsvůdnějším chraplavým hlasem, na jaký se zmohla. Slastně se protáhla a zívla. „Musela jsem pak zase usnout,” dodala omluvně a vrhla na něj významný pohled. Potom čekala, jak na to bude blondýna reagovat.

DRUHÁ KAPITOLA

Reakce byla okamžitá. Blondýna zakolísala. „Och!” Stála ve dveřích jako přimražená. Rozšířenýma očima zírala na Elissu a zjevně měla potíže najít řeč. Její jemná pleť se zbarvila ruměncem, což jí ještě přidalo na kráse. „Pro-promiňte.”

„Nečekal jsem, že tady ještě budeš, Elisso,” řekl King s nuceným úsměvem.

Elissa hrála svou roli dokonale. Přivírala oči, jako by je měla slepené spánkem. „To je mi líto, že jsem tu zůstala nevhod.”

„Ale prosím tě!” chlácholil ji King vehementně. „Ty jsi tu vítaná vždycky. Bess, jestli by ti to nevadilo…” obrátil se k blondýně. „Tady v hale je koupelna pro hosty.”

„Já… já… samozřejmě, půjdu radši tam,” vypravila ze sebe blondýna. Vypadala dokonale omráčeně. Elisse jí skoro bylo líto. „Promiňte,” zašeptala ještě jednou. Hlas se jí téměř zlomil. Obrátila se a vyřítila se ze dveří. Přes halu téměř utíkala.

King zavřel dveře a opřel se o ně. V jeho tváři chyběl jakýkoliv výraz. Temné oči se upíraly na Elissu, ale nejspíš ji vůbec neviděly. Většinou své city nedával příliš najevo, ale tentokrát se nedalo přehlédnout, že má tváře pod opálením pobledlé.

Elissa slezla z postele. Nijak se nestarala o to, že má na sobě jenom rozhalenou noční košili. Vždyť on se na ni stejně nedíval! Nikdy jí nevěnoval moc pozornosti, pokud ji to v minulosti udivovalo, teď už jisté vysvětili měla. Došla k němu a zastavila se přímo před ním. /uklonila hlavu a zvědavě se na něj zadívala.

„Výborně,” řekla. „Tak co kdybys mi pověděl, o co tady jde? Pokud se potřebuješ vypovídat, dokážu být sckvrklá vrba.”

Sevřel rty. Hleděl do jejích modrých očí. Elissa cítila, jak jeho sebeovládání na okamžik povoluje. Ale pak se vzpamatoval. „To byla Bess,” řekl konečně. „Manželka mého bratra,” dodal významně. Odmlčel se. „On se vrátí někdy za hodinu. Teď má nějaké obchodní jednaní.”

I E ilissa si připomněla, že se přece zmiňoval o Bobbym. Taky si vybavila, že o nich moc nemluvil. Teď už chápala, proč asi. Oči se jí zúžily, když viděla jeho sklíčený výraz.

„Čili jeden z vás po tom druhém vyjel,” hádala. Pousmála se, když viděla jeho údiv. „A jestli tomu dobře rozumím, ona má zájem o tebe - což je důvod, proč jsi mě sem dovlekl, abych ti dělala výzdobu postele.”

„Není to takhle jednoduché,” zamumlal.

„Tak proč mi o tom něco nepovíš?” pobídla ho jemně. Pořád se na ni upřeně díval. Zdálo se, že tu možnost zvažuje. Pak se zhluboka nadechl a začal.

„Přijeli sem asi před měsícem, protože Bobby má v plánu postavit tady hotel. Celou tu dobu, co tu jsou, a jedno obchodní jednání za druhým. Ted už to spěje závěru. Zhodnotil nabídky od různých dodavatelů chystá se uzavřít kontrakty.” Odmlčel se. „Pokračuj,” pobídla ho Elissa jemně.

„Bess se tu cítila opuštěná, ale místo aby se vrátila do Oklahomy, začala hledat rozptýlení u mě.” Zaváhal. „Nejdřív mi připadalo, že je to jen takové nevinné škádlení, ale před několika dny to najednou přestala být legrace.” Znovu zaváhal. Pak chvatně pokračoval. „Začal jsem se chytat každého stébla. Z čirého zoufalství jsem jí řekl, že mám poměr s tebou. Kdybys nepřijela, byl bych v tom až po uši. Ale když jsi mi slíbila, že mi pomůžeš, navlékl jsem to tak, aby tyhle dveře otevřela.”

„To je mi vážně líto, že jsem nebyla nahatá úplně,” prohlásila Elissa lehce, aby mu trochu zvedla náladu. Vrhla na něj potměšilý úsměv. „Jen si to představ: taková nádherná ženská, jako jsem já, v rouše Evině rozvalená nevinně na saténové peřině! Z toho by ji nejspíš kleplo.”

Bylo to zvláštní, ale při té představě Kinga polilo horko. Náhle si uvědomil, že nikdy předtím v Elisse neviděl ženu. Byla tak mladá, tak naivní, tak důvěřivá! Bral ji tak trochu jako mladší sestru. Ale teď, když po ní klouzaly jeho temné oči, si zděšeně uvědomil, že Elissa v té miniaturní noční košilce vypadá pekelně sexy a že myšlenky, které se mu honí hlavou, vůbec neodpovídají tomu, co by si měl bratr myslet o sestře. Zamrkal. Možná zkrátka stárne a měkne mu mozek. Nebo ho tak vyvedla z míry celá ta patálie s Bess. V bezděčné snaze vnést do těch nevítaných erotických představ trochu reality se natáhl a vzal Elissu za ramena. To byla ovšem zásadní chyba. Vždyť ta ramena byla dočista nahá.

Elissa ztuhla. Jen výjimečně se stávalo, že by se jí King dotkl. Překvapilo ji, jak je to příjemné, cítit jeho ruce na holé kůži.

„Řekl bych, že takhle to bude úplně stačit,” prohodil. Sám nestačil žasnout, že se mu vůbec podařilo najít řeč ii odpovědět na její vtipkování. „Přinejmenším na nějakou dobu. Ale co kdyby ses tu ještě zdržela a dala si něco k pití? Stačilo by na hodinku nebo tak. Jen dokud Bobby nepřijde z práce.”

Znělo to téměř zoufale. Elissa se usmála. „Jistě. K čemu bys měl jinak přátele?” prohodila lehce. V duchu si říkala, jak moc mu asi na Bess ve skutečnosti záleží a jestli jde vážně jen o to, aby ji odradil. Klidně bylo možné, že potřeboval v té šarádě pokračovat, aby nepodlehl pokušení on sám. Nu, to sotva mohla zjistit.

King měl obličej hráče pokeru a jeho výraz neprozradil nic.

Najednou ji napadlo, že ho vlastně vůbec nezná.

Zachmuřeně se zadívala do jeho temných očí. „Kingu, je do tebe zamilovaná?”

„Těžko říct, jestli to vůbec ví ona sama, Elisso,” přiznal tiše. „Je osamělá a nudí se - a taky má možná trochu strach. Bobby ji až příliš často nechává samotnou. Nejsem si ani jistý, jestli má Bess doopravdy zájem o mě, nebo jestli mě chce jenom využít k tomu, aby Bobby začal trošku žárlit.”

Ve skutečnosti se ovšem především bál nechat věcem volný průběh, protože si říkal, že pokud Bess dostane prostor k tomu, aby se do něj mohla opravdu zamilovat, vyhýbat se jí bude ještě mnohem těžší než teď. To ale před Elissou nahlas neřekl.

Přiznával, že pro svou švagrovou měl vždycky slabost. Teď se pohybovala v lepší společnosti a z jejích nových známých málokdo vůbec tušil, jak měla předtím těžký život. Její otec byl alkoholik, který svou ženu znovu a znovu přiváděl do jiného stavu, ale děti živit nedokázal. Bess neměla jediné slušné šaty, když ji chtěl Bobby představit rodičům a oznámit jim, že si ji bude brát. King si tu plachou drobnou blondýnu okamžitě oblíbil.

Pocítil k ní něhu, která vydržela celých příštích deset let. Dnes už bylo těžké poznat, jestli je to pořád ještě bratrský cit, nebo něco víc. Bess to v něm nikdy nepodporovala. Jenže to se právě změnilo.

Elissa postřehla melancholický výraz, který se na okamžik objevil v jeho očích. Našpulila rty. „A měl jsi s ní někdy něco? Myslím třeba předtím, než si vzala Bobbyho?” sondovala jemně.

Zavrtěl hlavou. „Bylo jí teprve osmnáct, když se brali. Koneckonců, jemu taky.” Pokrčil rameny. „Já jsem o jedenáct let starší. A navíc - Bobby ji viděl první.” Zasmál se, ale rychle zase zvážněl. „Tehdy si byli doopravdy blízcí. Bobby se úporně snažil dosáhnout úspěchu. Pak se jim nějakou dobu dařilo skvěle a žili si na vysoké noze, ale teď je ropný průmysl v krizi. Začali mít poněkud napjatý rozpočet.” Zamračil se a zadíval se na ni. „Víš, Bobby možná pracuje jako šílený, protože se bojí, že když nebude schopen zajistit Bess životní styl, na jaký si zvykla, přestane ho mít ráda. Jak se ale honí za novými a novými kontrakty a jí si vůbec nevšímá, ona má zřejmě pocit, že mu na ní přestalo záležet.”

„Tomu říkám průšvih,” povzdechla si Elissa.

„Moc se nesměj! Mají doopravdy problém, a já jsem v tom jako mezi dvěma mlýnskými kameny,” uchechtl se nevesele. „Jsou spolu deset let a vždycky si báječně rozuměli, jenže to měli spoustu peněz. Bess vždycky z legrace říkala, že jestli Bobby někdy prodělá kalhoty, uteče mu, protože už jaktěživa nechce být chudá. Myslím, že to nemyslela vážně, ale Bobby vždycky bere všechno doslova… a poslední dobou už spolu ti dva skoro nemluví, takže si to těžko mohou vyjasnit. Když Bobby hledal vhodné místo na nový hotelový komplex, dohodil jsem mu nějaké kontakty tady na Jamajce. Proto přijeli sem. Bydlí tu v místním hotelu, ale Bess to sem má kousek a chodí mě navštěvovat. Začalo se to nějak komplikovat.” Pokrčil rameny a nevesele se usmál. .Nejde jen o to, že se zřejmě nudí a snaží se dohnat i Bobyho k žárlivosti. Já ji měl vždycky svým způsobem rád. Taky jsem jenom člověk, rozumíš. Nechci, aby celá tahle záležitost někomu ublížila. Proto jsem tě do toho vtáhl.

„Abych tu fungovala jako rušička milostných signálu”” zasmála se.

„Přesně tak,” souhlasil s úlevou. „Mimochodem, předtím jsi byla ve Státech, protože jsme se pohádali. Ale ted už jsme se zase usmířili a myslíme to jeden s druhým vážně.”

„Konečně se mi rozbřesklo! Takže jsme milenci!” Usadila ho.

Rozesmál se. „Jakmile se k sobě přiblížíme, vášnivě se na sebe vrháme. Nemůžeme se udržet,” vysvětloval.

„Šílená přitažlivost, chápu.” Usmívala se. „Jen se prosím tě nezmiňuj, že mám rodiče misionáře. Pak by to vypadalo dost nevěrohodně, že jsi mě tak snadno přesvědčil k životu v hříchu.”

Zaúpěl. „Proboha, tví rodiče! O těch před ní prosím tě za žádnou cenu nemluv. Nebo aspoň nezabíhej do podrobností.”

Povzdechla si. „A co když mě přiváže ke křeslu a podrobí výslechu?”

„Budu dávat pozor, abyste spolu nezůstaly o samotě,” ujistil ji. „Ty jediná mě můžeš zachránit!” Z legrace mluvil teatrálním tónem. Pak ale přece jen zvážněl. „Víš - co jsou tady, já a Bobby spolu vycházíme mnohem líp než dřív. Nerad bych dopustil, abych najednou stál mezi ním a tím, na čem mu v životě doopravdy záleží.”

Za posledních pár minut se o ní dověděl víc než během celých těch dvou let. Upřeně si ji prohlížel a snažil se postřehnout všechno, co se z jejího těla v tom vyzývavém oblečení dalo zahlédnout. Měla plná, pevná ňadra, útlý pás přecházel v pěkně tvarované boky a ty zase v dlouhé a zrovna tak pěkné nohy. Obličej měla překrásný. A to, že se snažila působit světaznale a zkušeně, bylo pěkně ošidné. Občas ho tím doopravdy dokázala zmást. Teď si ale připomněl, jak se pokaždé stáhla, když o ni nějaký muž projevil zájem.

„No to se nedivím,” zamumlal.

„Čemu se nedivíš?” opakovala.

„No… vždycky jsem měl pocit, že jsi protřelá,” prohodil. „Rozhodně ses nechovala jako panna. A přesto -”

„A jak by se proboha měly panny chovat?” přerušila ho nevěřícně. „Skákat z mostu?”

Přestože byl King v takové tíživé situaci, při téhle představě vyprskl smíchy. Vzápětí si uvědomil, že s Elissou se dost možná nasmál víc než za celý předchozí život. Koneckonců, jeho život taky nebyl zrovna snadný.

Byl napůl Indián a během dospívání neustále zažíval konflikt těch dvou světů - a to i přesto, že většina lidí vůbec nevěděla, že on a Bobby nemají stejného otce. Bobbyho otec byl texaský podnikatel, majitel firmy na těžbu ropy, který svůj podnik rovným dílem rozdělil mezi oba chlapce. Kingův otec byl čistokrevný Apač, který se marně pokoušel zapadnout mezi přátele své dobře situované bělošské ženy. Ta snaha byla předem odsouzená k nezdaru a skončila katastrofou. Manželství bohatých s chudými jsou možná dobrým námětem na román, ale ve skutečném životě to není tak jednoduché. Uprostřed jednoho z četných honosných večírků, které Kingova matka pořádala, se otec zkrátka z ničeho nic sebral, vyšel ze dveří a zmizel. King už ho pak nikdy neviděl. Matka se znovu vdala, a když se narodil Bobby, její city vůči staršímu synovi zřetelně ochladly. King se naučil vypořádat se se vším sám, protože podpory se mu od nikoho nedostalo. Sám bojoval své bitvy, bojoval celý život. A dodnes to tak zůstalo.

“Ty se skoro nikdy nesměješ,” prohodila Elissa. Kokeilové šaty si tiskla k ňadrům.

„Čas od času náhodou ano. S tebou.” Pousmál se. Jdi se obléct, moje milosrdná sestro. Já tu na tebe počkám.”

Mlčky si ho prohlížela, protože výraz na jeho tváři jí byl záhadou. Cítila, že ho trápí i něco jiného než jen ta záležitost s Bess. Občas si říkala, jak moc ho asi poznamenalo to, že patří do dvou různých světů. Věděla že má indiánské předky; ona se svým hbitým jazykem se ho zkrátka před časem na rovinu zeptala, proč má tak snědou pleť. Odpověděl jí stroze a rychle změnil téma, protože se mu zjevně nechtělo kdovíjak to rozebírat. Povzdechla si. Ten muž byl skutečná záhada. Usmála se na něj a vyrazila do koupelny, aby se převlékla.

Vzala si na sebe jeden ze svých vlastních modelů, splývavé černé koktejlové šaty s asymetrickým horním dílem a jen jedním rukávem, zdobeným třásněmi. Rychle si pročesala dlouhé vlasy. Tyhle svůdné šaty by si na sebe pravděpodobně nevzala před nikým jiným než před Kingem. Další součást mých představ, říkala si v duchu a usmála se na svůj obraz v zrcadle. Uvědomila si, že rtěnku si nechala v kabelce, a tak pospíchala zpátky do ložnice.

„No to snad ne!” zaúpěla vzápětí, když se marně probírala obsahem tašky. „Já jsem prostě typická protřelá svůdnice, to se ví! Zapomněla jsem si vzít rtěnku.” Vrhla na Kinga úpěnlivý pohled.

„Půjčil bych ti svoji, ale bohužel rtěnky nepoužívám,” utrousil suše. Stál u dveří se zapálenou cigaretou v ruce. Kouřil jenom výjimečně, ale dneska zjevně potřeboval něco na uklidnění.

„Tvoje sexy švagrová si toho zaručeně všimne, když nebudu dost vyparáděná,” škádlila ho.

Vykročil k ní. Jeho tmavé oči si ji prohlížely s nezvyklým zaujetím. „Kdyby ses namalovala, asi bych ti rtěnku stejně okamžitě slíbal, ne?”

Srdce se jí rozbušilo, když viděla v jeho tmavých očích ten nezvyklý lesk. Hleděly do jejího obličeje, načež nečekaně sklouzly na ňadra. Náhle zalitovala, že má tak hluboký výstřih. Předtím, když na sobě měla tu sexy noční košilku, si jejího těla nijak zvlášť nevšímal. Ovšem teď jeho pozornost rozhodně upoutalo.

„Neměli bychom nechat tvou švagrovou čekat,” řekla. Poprvé se stalo, že byla v jeho přítomnosti nervózní. Vrhla na něj ostražitý pohled a chvatně prošla kolem něho. Její sebeovládání dostávalo co proto. Kdykoliv se ocitla v blízkosti někoho příliš mužného, stáhla se do ulity - a teď měla sto chutí udělat to taky.

Vtom se ale jeho štíhlá ruka nečekaně zvedla. Vzal ji kolem pasu a přitáhl ji k sobě, takže se nemohla ani pohnout.

Taková blízkost pro ni byla nová a trochu děsivá. S obavami se zadívala do jeho černých očí. „Co to děláš?” vypravila ze sebe nervózně.

„Snažím se tě trochu pocuchat,” zamumlal ochraptěle. „Jsi celá nažehlená. Když vyjdeš z mé ložnice a budeš vypadat jako ze škatulky, nikdy Bess nepřesvědčíme, že jsme milenci.”

“Pomohlo by třeba tohle?” Pročísla si vlasy rukou, zavrtěl hlavou. „To je pořád málo.” Jeho oči sklouzly na její něžné rty. Poprvé za dobu, co ji znal, ho zajímalo jak by ty rty asi chutnaly, kdyby je políbil. Už viděl , jak se jeho pevné prsty zatínají do jejího pasu, panenky se ji rozšířily. „Hele, kámo, hoď tam zpátečku varovala ho jemně. „Já nejsem na jídelním lístku, jasný?”

Zvědavě nazdvihl obočí. „Bojíš se mě, drobečku?” zeptal se tónem, jaký od něj nikdy předtím neslyšela. Jeho hlas byl náhle hluboký a chraplavý, prozrazující stejníé vzrušení jako výraz v temných očích.

„Tahle otázka je úplně nepatřičná,” ohradila se.

„Nehodlám si to s tebou rozdávat doopravdy. Nenechám se zneužívat jako náhražka tvé švagrové, Kingu.” Tvář mu ztvrdla.

„Nevzpomínám si, že bych tě o něco takového žádal,” odsekl stroze a pustil ji. „Dobře. Dokud to bude jenom divadlo, jsem ochotná spolupracovat,” řekla sladce, přestože nohy se jí ještě třásly rozrušením z jeho nečekané blízkosti. Byla napůl omámená vůní jeho ostré drahé kolínské, která ji po tomto krátkém fyzickém kontaktu ulpěla na její kůži. Tahle situace byla až příliš intimní, takže rychle hledala způsob, jak změnit téma a odvést jeho i svoji pozornost.

“Je ti Bobby nějak zvlášť podobný?” zeptala se. „Jak víš, nikdy jsem neměla příležitost se s ním seznámit. kdykoliv jsem sem přijela, zrovna byli v Oklahomě.”

„Vypadáme každý úplně jinak,” prohodil po chvíli dokouřil cigaretu. „Počkej, za chvíli uvidíš sama.” Vynutila na rtech úsměv.

„No, nedívej se na celou tuhle věc tak tragicky,” prohlásila rázně, aby zahnala jeho zjevnou úzkost. „Oni stejně brzy odjedou, a pak všechno zase vrátí do starých kolejí.” Ztěžka si povzdechl, zamáčkl cigaretu a vrazil ruce do kapes. „Nenávidím takovéhle situace,” přiznal nečekaně a vrhl rychlý pohled na dveře.

„Copak tvůj bratr se své ženě doopravdy vůbec nevěnuje?” zeptala se tiše.

„Je příšerně soutěživý,” řekl. „Hrozně mu vadí, že na tom není tak dobře jako já. Jenže on prostě neměl tak šťastnou ruku. Když ceny ropy začaly klesat, oba jsme museli investovat do nějakých jiných odvětví, ale já v tom byl úspěšnější. Má pocit, že mě musí dohnat, i kdyby při tom měl vypustit duši. Jenže ten, kdo to odnese nejvíc, je bohužel Bess.”

„Mají děti?”

Zamračil se. „Bobby s tím chtěl počkat, dokud nebudou za vodou.”

„Copak nemají spoustu peněz?” vyzvídala jemně.

Zadíval se na ni. „Žijou si pohodlně, ale zvykli si na luxus a výhody kreditních karet. Bess má diamantové šperky a sportovní auto, ale spousta je toho na úvěr. Kdyby náhodou zítra nemohli platit splátky, celá ta iluze blahobytu se rozplyne. Žijí vysloveně ze dne na den. To je důvod, proč se Bobby tak bojí - a právem. Tenhle jamajský projekt může znamenat zlom. Buď ho definitivně vyseká z dluhů, nebo to bude poslední rána. A tohle on si taky jasně uvědomuje.”

Elissa neříkala nic, ale náhle jí Bess začalo být líto. To je ta nejhorší věc, jaká může ženu potkat: mít manžela, který si jí nevšímá. Elissini rodiče byli vždycky spolu, i když se třeba zrovna věnovali každý něčemu jinému. Fyzická vzdálenost nikdy nehrála roli, protože stačilo, aby se na sebe jenom podívali, a hned bylo jasné, že jsou jedno tělo a jedna duše.

„Když to tu budeme donekonečna přetřásat, problém se tím nevyřeší,” řekl King po chvíli. „Tak co, myslíš, že bychom mohli vyrazit do boje? Respektive na jeviště?” Zadíval se na ni.

„Jasně, jdem na to,” prohlásila odhodlaně. „Vždycky jsem toužila být herečkou.” Zaujala dramatickou pózu s rukou přes oči. „Ach, zanechte mě o samotě!”

„Ty jsi ale číslo!” děsil se King se smíchem. Potřásl hlavou. „Nepřestáváte mě udivovat, slečno módní návrhářko! Vážně; nedokážu pochopit, že ti neleží u nohou davy obdivovatelů.”

Pokrčila rameny.

„Ukaž mi mladíka, který si troufne svádět dceru kněze!” prohlásila drze. V očích jí zajiskřilo. „Taky jsem toho už měla plné zuby a pokusila jsem se rodičům za zády vyrazit do světa, ale málem jsem se dostala do průšvihu. Měla jsem z toho špatné svědomí, ale už jsem se otřepala.”

„Vážně?” škádlil ji. „Tak proč jsi pořád panna?”

„Protože když v člověku pětadvacet let usilovně budují zábrany, nezbaví se toho přes noc,” odpověděla lehce. Zadívala se mu do očí. „Pokud někdy dopustím, aby mě nějaký muž svedl, chtěla bych, aby byl jako ty.”

Srdce se mu zastavilo. Neměl ponětí, co na tohle říct. Na jeho tělo ovšem ta představa zapůsobila důkladně a vyvolala v něm reakci, která Kinga šokovala svou intenzitou.

Elissa v rozpacích přešlápla. Zalekla se své vlastní smělosti. „Promiň. Nechtěla jsem tě zaskočit. Snažila jsem se jenom říct, že jsi opravdu výjimečný člověk. Vím, že bys nedokázal nikdy ublížit nějaké ženě jen proto, že to lichotí tvému sebevědomí.” Povzdechla si. „A o sexu toho jistě víš asi tak tisíckrát víc než já.”

„Jednou to doženeš,” zamumlal. Díval se na její skloněnou hlavu a obočí se mu svraštilo. Natáhl se a vzal ji za ruku - jak sám sobě namlouval, tak čistě jen proto, aby ji ukonejšil. „Měli bychom radši jít.”

Když ucítila pevný, horký dotyk jeho prstů, vzhlédla. Setkala se s jeho pátravým pohledem. Bylo to jako elektrický šok. Děsivé. Zneklidňující. Zdálo se jí, že se náhle nedokáže nadechnout.

„Ano,” zamumlala nepřítomně. Měl nádherné, mužné rty. Nedokázala od nich odtrhnout oči.

Jemně ji pohladil po vlasech. Nepřestával se na ni upřeně dívat. Užasle si uvědomil, že se celá chvěje. Oči mu sklouzly na přední díl jejích šatů a s překvapením zjistil, že se pod splývavou látkou jasně rýsují její bradavky - zjevně neměla podprsenku. Náhle zatoužil vzít ta ňadra do dlaní. Zatoužil ochutnat její horké rty a pocítit, jak její tělo taje v jeho objetí. Oči se mu zúžily, jak se úporně snažil ty znepokojivé představy zahnat.

„Radši se na mě takhle nedívej,” řekla s obdivuhodnou přímočarostí, která pro ni byla typická a která se mu na ní vždycky líbila. „Tak trochu… trochu se mi z toho třesou kolena, chápeš.”

Znovu se jí podíval do očí. „Chceš říct, že se ti nemám dívat na prsa?” ujišťoval se.

Šokované vydechla. King s ní jaktěživ nemluvil takhle.

Nejradši by si ukousl jazyk. Co to do něj proboha vjelo? Tohle je přece Elissa; jeho kamarádka, se kterou se už tak dlouho zná. Pokud ho tu někdo pronásleduje a myslí na sex, je to Bess! Povzdechl si. Mohl jen žasnout, jak je možné, že si téhle malé ďáblice s úžasným tělem a nádherným obličejem nikdy pořádně nevšiml.

„Promiň. Já to tak nemyslel,” zamumlal chvatně. Pustil jí ruku, prudce se odvrátil a zapálil si další cigaretu. „Jsem v šílené situaci. Asi mě to rozhodilo víc, než jsem si uvědomoval. Tak jdeme! Ať už to máme za sebou.”

„Dobře.” Šla poslušně za ním, ale hlava jí z toho šla kolem. Co se to děje? Že by byl King opilý? Dalo by se snad jeho podivné chování vysvětlit tímhle? Anebo touží po Bess tak zoufale, že je z toho úplně bez sebe? Ano, lim to bude. Je trošku dezorientovaný. Dívá se sice na ni, ale ve skutečnosti vidí Bess. Není důvod brát si jeho zájem osobně.

„Víš jistě, že jsi ochotná do toho jít?” zeptal se, než otevřel dveře.

„To se ví,” ujistila ho.

Povzdechl si.

„Tak jdeme na to.” Znovu ji vzal za ruku.

Propletla své štíhlé prsty s jeho - váhavě, ale s důvěrou. „Dobrá.” Vzhlédla a svůdně zamrkala. „Ach, Kingstone… ty jsi tak sexxxxxy!” zavrkala chraplavě.

Dal se do smíchu. „Zadrž! Tohle na mě vybal, až bude Bess u toho.”

„Musím si to přece zkusit nanečisto!”

Když vešli do pokoje, Bess seděla na krajíčku židle a vyhlížela je. Její úchvatně modré oči se zúžily a na okamžik v nich probleskla opravdová nevraživost, ale Bess ji vzápětí zamaskovala úsměvem.

„Nevěděla jsem, že King má… přítelkyni,” prohodila. Před tím slovem udělala významnou odmlku. Nasadila uhlazený úsměv. „Když mi to říkal, zmiňoval se, že jste se nějak pohádali a vy jste odjela zpátky na Floridu. Ale zdá se, že už jste se zase smířili.”

„Tím nejpříjemnějším možným způsobem… viď, miláčku?” zavrkala Elissa a zamrkala na něj dlouhými řasami.

Rozesmál se. „To bych řekl,” prohlásil škádlivě, ale na Bess se při tom nepodíval.

„Ve které části Floridy bydlíte?” zeptala se Bess konverzačním tónem.

„Většinu roku v Miami,” odpověděla Elissa. Pustila Kingovu ruku a usmála se na starší ženu. „Jestli tomu dobře rozumím, vy jste manželka Kingova bratra?”

Bess sklopila oči na sklenku, kterou si tu zatím nalila. „Ano. Jsem Bobbyho žena.”

„Fešáááák!” vpadl do toho Náčelník, který se houpal ve své kleci, pohvizdoval si a švitořil.

Bess se zadívala na velkého papouška. „Ty máš pěkně za ušima, ty ptáku, co?”

Elissa se trochu uvolnila. Bess možná nakonec není tak příšerná. Rozhodně má aspoň ráda zvířata.

„Tenhle papoušek se o hodně líp shodne s muži než se ženami,” prohodila. „Kinga přímo zbožňuje. Když si ho odnesu zpátky domů, vždycky se mu po něm stýská.”

„Och. To je váš papoušek?” ptala se Bess.

„Ano. Pokaždé ho nechávám tady u Kinga, když jedu do Států. Vrátila jsem se teprve dnes ráno.”

King na ni vrhl rychlý pohled. „Dáš si něco k pití?”

„Ano, díky,” řekla Elissa. Jeho varování pochopila bezvadně. Snažil se odvést řeč, protože nechtěl, aby toho o sobě prozradila příliš. Usmála se. „Máte nějaké domácí zvíře, Bess?”

Druhá žena zavrtěla hlavou. „Žádná zvířata. Žádné děti.” Znělo to téměř lítostivě. Vzápětí se ale rozesmála. Byl to trpký, dutý smích. „Nikde nic. Jenom já a Bobby - když je Bobby zrovna náhodou doma.”

„Jsou to krušné časy, Bess,” prohodil King. „Jestli se Bobby neudrží v sedle, budeš se muset vzdát svých diamantů.”

„Nebrala jsem si ho kvůli diamantům, ale tomu on nedokáže uvěřit,” odpověděla Bess. Vzhlédla a její oči se vpily do Kingova obličeje s bezmeznou touhou. „Vzpomínáš si, jaké to bývalo… dřív, za starých časů? Chodili jsme s Bobbym na procházky a za zábavou třeba celé hodiny jsme se vozili na kolotoči v nějakém zábavním parku. Někdy jsi tam chodil s námi i ty. Vždycky jsme si zkazili žaludek zmrzlinou a cukrovou vatou…”

„Nemá smysl pořád se ohlížet zpátky.” Podal Elisse vodku s tonikem.

„A hledět kupředu nemá smysl taky,” opáčila Bess zoufale. „Poslední dobou nedělám nic jiného, než že sedím někde v hotelovém pokoji a koukám do zdi… nebo zkrátka sedím doma sama.” Zahleděla se na svou skleničku. „Je to čirý zázrak, že ze mě dávno není alkoholička.”

„Copak nemáte nějakou práci nebo zkrátka něco, čím byste se mohla zaměstnat?” zeptala se Elissa bez přemýšlení. Když viděla, jak se v Bessině tváři mihl zlostný výraz, chvatně se začala omlouvat. „Promiňte, jestli to vyznělo jako kritika. Tak jsem to vůbec nemyslela. Jenom mě napadlo, jestli třeba nemáte nějakou zálibu nebo koníček. Když člověk dělá něco, co ho baví, nedoléhá na něj tolik, že je sám.”

„Vždyť já nic pořádného neumím,” řekla Bess smutně. „Vdávala jsem se hned po střední škole, takže jsem nikdy nemusela dělat nic jiného než být zkrátka manželkou.”

Taková ironie osudu! Elissa přesně chápala, v jak truchlivé je Bess situaci. „Všichni máme nějaké schopnosti a vlohy,” řekla jemně. „Talent na kreslení nebo psaní nebo ruční práce nebo hudbu…”

„Kdysi jsem hrávala na klavír,” řekla Bess. Zadívala se na své ruce. „A bývala jsem opravdu dobrá. Jenže Bobbyho to rozčilovalo, když jsem cvičila. Říkal, že je to ztráta času.” Trpce se zasmála. „Jako bych ho teď měla málo.”

„Vždycky jsem chtěla umět hrát na piano,” řekla Elissa toužebně.

„Vy navrhujete oblečení, viďte?” zajímala se druhá žena. Její oči si s obdivem prohlížely Elissiny šaty. „Tohle je váš vlastní model?”

„Ano. Líbí se vám?” ptala se Elissa horlivě. „Rodičům jsem tyhle šaty ještě neukázala. Říkala jsem si, že by určitě -” Prudce se zarazila, protože zachytila Kingův varovný pohled. „- měli radost, kdyby to viděli,” dopověděla chabě.

„Tomu rád věřím. Jsou na tebe právem hrdí,” řekl King rychle.

„Co vůbec dělají vaši rodiče?” zeptala se Bess zdvořile a zdvihla sklenici ke rtům.

Elissa si skousla ret. „Jsou… tedy, věnují se historii,” prohlásila. To nebyla žádná lež, bible se přece týká historie lidstva!

„To je zajímavý obor.” Bess dopila sklenku, odhodila si vlasy přes rameno a zadívala se na diamanty poseté hodinky, zářící na jejím útlém zápěstí. „Bobby má zpoždění,” zavrčela. „Další obchodní jednání, které se trochu protáhlo! Nebo to aspoň tvrdí,” dodala sama pro sebe. „Věčná škoda, že nejsem jeho kufřík. To by mě s sebou všude nosil a nepustil mě z ruky.”

„Je to obtížné období, Bess. Dohodnout se se všemi subdodavateli a všechno přesně zkoordinovat, to zabere spoustu času,” připomněl jí King. „Jamajka zoufale potřebuje zahraniční investory a hotel, který tu chce Bobby postavit, vytvoří pro místní lidi spoustu pracovních příležitostí a napomůže ekonomickému rozvoji. Ale musí být dobře postavený. Takové věci se nedají uspěchat.”

„Vždyť už to trvá pěkně dlouho,” zavrčela Bess trucovitě.

„Už se to chýlí ke konci,” prohlásil King. „Pak se zase vrátíte do Oklahoma City.”

Bess vzhlédla. „Ano. Mám se na co těšit. Místo abych zírala do zdi v hotelovém pokoji, prozměnu budu zírat do zdi u nás doma,” řekla otupěle. Zadívala se Kingovi do očí. „Ty už k nám ani nejezdíš na návštěvu, Kingstone. Většinu času trávíš tady.”

King zakroužil skotskou ve sklenici a volnou ruku ve-epal do kapsy. „Jsem na Jamajce rád,” řekl. Vrhl významný pohled na Elissu. „Moc se mi tu líbí.”

Bess se slyšitelně nadechla a jediným douškem dopila svou sklenku. „Můžeš mi prosím tě ještě nalít?” požádala Kinga.

„Myslím, že už jsi pila dost, Bess,” odpověděl. Sebral jí skleničku a odložil ji stranou. Bess se tvářila jako školačka, kterou právě pokáral ředitel. Seděla s rukama složenýma v klíně a vypadala zakřiknutě.

Elissa marně přemýšlela, jak všem přítomným zvednout náladu. Vtom ale zaslechla auto, které odbočilo I hlavní silnice na pískem sypanou příjezdovou cestu. Ozvalo se zatroubení a o chvíli později práskly vstupní dveře.

„To je Bobby,” řekla Bess otupěle.

King vykročil ke dveřím, aby se s bratrem přivítal, Elissa viděla, že Bess za ním hledí s očima plnýma čirého utrpení.

„Jaký vůbec je váš manžel?” prohodila, aby odvedla její pozornost.

Bess zamrkala. Zdálo se, že ji to zaskočilo. „Bobby? Je… je to obchodník. Kingstonovi se moc nepodobá, i když mají společnou matku. Kingstonův otec byl Indián,” dodala.

„Ano, já vím.” Elissa se na ni usmála. „Vy jste nesmírně krásná.”

Bess se rozšířily oči.

„A vy zase nesmírně přímočará.”

„Upřímnost šetří čas. Člověk se nemusí zdržovat vymýšlením lží.” Elissa si poposedla a naklonila se ke své společnici. „Jak jste se vůbec s Bobbym seznámili?” zeptala se.

Bess se zasmála.

„Vy jste vážně nevypočitatelná! Bobby byl náš nejlepší rozehrávač, a já zase roztleskávačka.”

„King říkal, že jste už deset let svoji. Ale děti přesto nemáte,” přemítala Elissa nahlas. „Žádné jste nechtěli?”

Bess si povzdechla. Zadívala se na špičky svých bot. „A kde by na to Bobby asi tak měl vzít čas? Buď je v kanceláři, nebo vyřizuje pracovní záležitosti po telefonu z domova.” Zuřivým pohybem si odhodila vlasy přes rameno. „Nikdy jsem si nemyslela, že to jednou bude takové. Myslela jsem si… Ale, k čertu, kdo by se chtěl otravovat s dětmi?” zavrčela. Vyhýbala se Elissinu pohledu. Neklidně si poposedla. „Děti život ještě zkomplikují. Nadělají ještě větší rámus, než když někdo cvičí na klavír! Moc ráda bych si zase někdy zahrála. Ale Bobbyho by to rušilo, až si vezme práci domů.”

„To je opravdu smutné,” řekla Elissa a myslela to vážně. „Myslím, že žena taky potřebuje nějakou činnost, která by naplnila její život, stejně jako to potřebuje muž.”

Bess se zachmuřila. „Víte, úplně mě to uzemnilo, když jste se zeptala, jestli něco dělám. Nikdy jsem si neuvědomila, že bych se třeba mohla do něčeho pustit jen tak sama od sebe…”

Elissa slyšela blížící se mužské hlasy a s úlevou si uvědomila, že King se s Bobbym vrací do pokoje. Začínala zjišťovat, že zvládnout tuhle situaci je těžší, než čekala, nemělo by jí vadit pomyšlení, že King by se mohl zamilovat do téhle zatrpklé, zmatené ženy, ale vadilo jí to. Hodně.

„Jak dlouho jste vy a Kingston… spolu?” Bess se snažila aby to znělo jen jako konverzační fráze, ale v jejím hlase zaznívala bolest.

„No… vlastně…” Elissa zjišťovala, že je pro ni nesmírně těžké něco si jen tak vymyslet. Tím spíš, když se King a druhý, trochu menší muž objevili ve dveřích.

„Tak tě tu máme! Konečně,” řekla Bess, když mladší už vykročil k ní. Vzhlédla k němu, ale vzápětí oči odvrátila „Povedlo se ti získat, co jsi chtěl?” zeptala se. Ta otázka byla na pohled dokonale nevinná, ale Elissa postřehla, že v tónu blondýnčina hlasu nepatrně zaznívá podezření. Možná si Bess v hloubi duše říká, jestli je Bobbyho „práce” doopravdy jenom práce. „Samozřejmě,” odpověděl Bobby. Pátravě se na svou ženu zadíval. Vzápětí se zatvářil nasupeně, jako by měl o chutí se proti jejímu tónu ohradit. Bobby se Kingovi ani v nejmenším nepodobal. Měl na hlavě plavé vlasy a modré oči. Ne že by snad nebyl hezký, to vůbec ne. Měl štíhlou, a přesto svalnatou postavu. Jeho rty byly hezky tvarované a celkově působil sympaticky a příjemně. Jenže vypadal vyčerpaně a ztrhaně a jeho tvář brázdily hluboké vrásky.

„Tvůj manžel už našel vhodné dodavatele,” oznámil King s úsměvem. „A povedlo se mu srazit cenu tak, že bude nižší, než s jakou se v rozpočtu počítalo. Udělá z tebe opravdu bohatou ženu, Bess.”

„To je moc milé,” prohlásila Bess bezstarostně. „Hned poběžím a koupím si nového norka.”

„To ale potřebujete pořádnou klec a silné kožené rukavice,” prohodila Elissa s potměšilým úsměvem.

Bess nechápavě vzhlédla. Zamračila se. „Klec?! A rukavice?”

Zato Bobbymu došlo okamžitě, jak to Elissa míní, a rozesmál se. Rázem omládl o celé roky. Taky hned vypadal přístupnější.

„Kdepak! Živého norka by Bess zaručeně nechtěla. Musí být stoprocentně mrtvý a všitý do stoprocentně dokonalého kožichu,” ujistil ji. „Zkrátka - ihned připravený k použití.”

„Instantní norek v pytlíku, chápu,” souhlasila Elissa. „Že mi to nedošlo hned!”

Kingovi zajiskřilo v očích, když se na ni díval, a přes mužné rty mu přeletěl úsměv. „Dávej si na tuhle slečnu pozor,” varoval svého napůl nevlastního bratra. „Zatraceně dobře jí to myslí. Ještě mnohem líp než mně!”

„To se nedá srovnávat, dědečku… chci říct, miláčku” opravila se chvatně a mrkla na něj. „Tvůj mozek prostě funguje jinak. Je jako past na medvědy: nastavený na chytání výhodných investičních příležitostí.”

„Výstižnější popis svého bratra jsem jaktěživ neslyšel,” souhlasil Bobby. „Vy jste určitě Elissa. Kingston se o vás v posledních letech zmiňoval tak často, že mám skoro pocit, jako bych vás dávno znal. Jak jste to udělala, že se vám povedlo ho uhnat?”

„To bylo úplně jednoduché,” prohlásila Elissa a vrhla na Kinga další potměšilý pohled. Bylo zvláštní, jak moc ji hřálo u srdce, že se o ní zmínil před svou rodinou.

„Použila jsem si na to komando nájemných vrahů, kteří si nacvičili jeho přepadení podle televizního receptáře pro žoldnéře.”

„Jen tak na něj!” souhlasil Bobby se smíchem. „Jemnější zacházení si nezaslouží. Když chce, dokáže být pořádně protivný.” „Žádné strachy, já mu to vytmavím,” ujistila ho.

„Kingston není protivný,” vložila se do toho Bess vrhla na Kinga něžný úsměv. „Ke mně se zachoval skvěle. Nebýt jeho, asi bych během těch několika týdnů na tomhle ostrově zešílela. Nevím, co bych si tu bez něj počala.”

Bobby se rozesmál. Pohledy, jaké Bess vrhala na jeho bratra, zjevně ani nepostřehl. Byl totiž až příliš zaměstnaný tím, že hltal očima Elissu. „To je jen dobře, když se vezme v úvahu, jak málo mám volného času řekl své ženě. „Víte, Elisso, jste přesně tak úžasná, jak Kingston tvrdil,” dodal. Elissa se usmála a zamumlala nějakou zdvořilou odpověď. Vůbec nebyla připravená na to, co spatřila. Na šok a zuřivost v Bessiných očích.

TŘETÍ KAPITOLA

Bobby vrhl na Bess překvapený pohled, ale vzápětí znovu věnoval celou svou pozornost Elisse. „Jsem rád, že jste se vrátila,” řekl jí. „Poslední dobou se to s Kingstonem už vůbec nedalo vydržet.”

King se zamračil, ale na tu návnadu neskočil.

„Takže se ti po mně stýskalo?” Elissa svůdně přimhouřila oči a vrhla na Kinga koketní pohled. „To mi lichotí!”

„To se ví, že se mi po tobě stýskalo,” ujistil ji krátce. „Bobby, co by sis dal k pití?”

„Nedá si nic,” vpadla do toho Bess. „Ráda bych se hned teď vrátila do hotelu,” řekla svému manželovi a vrhla na něj chladný pohled. „Jsem unavená.”

„Jen si zkus sedět čtyři hodiny v kuse na jednání, a uvidíš, jak je po tomhle člověk odpočinutý a svěží,” odsekl její manžel. „Podívej, Bess, teď už to pokročilo tak, že můžeme odjet klidně zítra - a to bych taky rád udělal, protože i doma mě čeká spousta práce. Jenže to znamená, že se s Kingstonem možná pěkných pár týdnů neuvidím. Chtěl jsem s ním ten projekt probrat.”

„Můžete si promluvit po telefonu, ne?” prohlásila Bess otráveně. Ladně se zvedla na nohy. Na svých deset centimetrů vysokých podpatcích byla skoro stejně velká jako její manžel.

„Pánbůh ví, že si najdeš čas promluvit si úplně s každým, hlavně, když to nejsem já. Možná bych si taky měla domluvit schůzku.”

„Ty vážně nemáš ani špetku porozumění,” utrousil její manžel s povzdechem. „No, nevadí, kotě. Tak jdem.” Vrhl na Kinga a Elissu omluvný pohled. „Děkujeme za pozvání, i když jsem neměl čas se tady ani napít. Zavolám ti ráno, velký bratře.”

„Platí,” souhlasil King.

„Mohli bychom se trochu projet,” navrhla Bess s koketním úsměvem, když se k ní Bobby připojil.

„Projet?! Zbláznila ses? Ještě musím probrat všechny ty nabídky!” odsekl Bobby.

Bess vypadala, že chce něco říct, ale pak to zkrátka vzdala. „Ano, samozřejmě.” Vykročila ke dveřím. „Dobrou noc, Kingstone. Elisso,” utrousila přes rameno. Vůbec se na ně nepodívala. Prostě vyšla do vlahého podvečera.

„Zatraceně, nevím, co to do ní vjelo,” omlouval se Bobby. „Co jsme přijeli, je to s ní k nevydržení. To si myslí, že můžu jen tak všeho nechat a jít ji bavit? Nemám čas na to, abych jí vymýšlel nějaké rozptýlení. Ropný trh je v krizi, takže stará firma nás rozhodně neuživí. Kdybychom před pár lety neinvestovali do nemovitostí, dneska bydlíme pod mostem!” Zadíval se na Kinga. „Poslední dobou ji všechno nudí. Co myslíš, nemohla by třeba ještě týden nebo tak zůstat tady s tebou, zatímco já bych letěl do Oklahomy a vrhnul se na tu horu práce, která mě čeká v kanceláři?” zeptal se bezelstně.

Elissa, která stála ve dveřích vedle Kinga, cítila, jak se napjal.

„Víš, zrovna jsme si říkali, že bychom s Elissou na pár dní zajeli za jejími rodiči na Floridu,” plácl k jejímu naprostému úžasu. Vrhl na ni významný pohled, aby jí zabránil jakkoliv to vyvracet. „Tedy… Bess samozřejmě může bydlet tady ve vile, jestli si to přeje…”

„Ne, to ne. Prostě jsem jen nechtěl, aby byla sama.” Bobby si povzdechl. „Byl to jen takový nápad. Takže vaši žijí na Floridě?” dodal a s úsměvem se obrátil k Elisse.

„Ano, v Miami,” odpověděla. Úplně ji to zaskočilo. Samozřejmě, že King si tu návštěvu jen tak vymyslel, ale představa, že by ho třeba doopravdy někdy mohla přivést domů, ji pěkně znervóznila. Její rodiče nebyli zrovna nadšení z toho, že navrhuje oblečení, a navíc takové odvážné. Nejspíš by neschvalovali ani její přátelství s mužem, jako je King. Mysleli by si o něm, že je to plejboj. A to pomyšlení, že se King baví s jejími výstředními rodiči! Při tom jí pěkně zatrnulo. Ale pak připomněla sama sobě, že ve skutečnosti přece žádná návštěva nehrozí. King se jen pokouší získat čas a zabránit tomu, aby mu tu Bobby Bess nechal.

„A co vaši rodiče dělají?” vyzvídal Bobby dál.

„Můj otec byl mis-” Zarazila se právě včas, dokonce ještě předtím, než ji King stihl šťouchnout. „Věnuje se starověké historii,” opravila se rychle a vrhla na Kinga rychlý pohled. „A matka je v domácnosti.”

Bobby přikývl.

„A máte sourozence?”

Zavrtěla hlavou. „Ne. Jsem jedináček.”

„Asi bys měl radši jít,” přerušil je King, jako by se mu nelíbilo, že se Bobby o Elissu tak zajímá. „Nebo ti Bess ještě ujede.”

„Toho by klidně byla schopná,” souhlasil Bobby. „No tak dobrou.”

„Dobrou noc,” odpověděl King.

Bobby odešel. Krátce poté se auto prudce rozjelo a vyřítilo se na silnici.

„Těm to tedy zrovna neklape, co?” prohodila Elissa tiše, zatímco se dívala, jak zadní světla auta mizejí mezi almami.

„Kdysi spolu vycházeli skvěle,” odpověděl King. „Na začátku byli úplně bez peněz, ale zato drželi spolu,v šechno dělali společně, i když to byly hlouposti jako nakupování a chození na procházky. Pak se jim peníze začaly doslova hrnout. Bess z toho byla u vytržení; jako dítě v cukrárně. Vrhla se na nakupování. Chtěla spoustu drahých věcí.” Povzdechl si. „A Bobby jí je chtěl dopřát. Pracoval víc a víc, jen aby jí zajistil spoustu peněz, ale znamenalo to, že skoro nebyl doma. Pak se trh s ropou zhroutil. Ještě se včas stal společníkem v malé stavební firmě, ale to bylo všechno.”

Zaváhal. Pak zamyšleně pokračoval. „Vždycky měl pocit, že se mnou musí soutěžit. Poslední dobou se snaží ještě víc. A to znamená, že Bess je většinu času sama. Ona není ten typ, který by dokázal jen tak sedět doma a něčím se zabavit. Ani domácnost ji vůbec nezajímá. Škoda, že ona a Bobby nikdy nechtěli děti.” Odvrátil se, takže nepostřehl ostrý pohled, který na něj Elissa vrhla. Elissa si povzdechla. Copak mu nedochází, že Bess ve skutečnosti touží po něčem jiném, a jen se to snaží z amaskovat? Elissa si byla naprosto jistá, že Bess děti chce, a to hodně. King si nalil další sklenku skotské. „Dáš si ještě pití?” Elissa přikývla. „Ano, díky. Proč s tebou Bobby tak soutěží?”

„Prostě je takový. A tím spíš, že se narodil jako druhý, je přesvědčený, že druhý zůstat nechce. Ted je mu dvacet osm a zřejmě sní o tom, že až dosáhne mého věku, bude mít víc peněz než já teď.” Nalil Elisse drink a otevřel francouzské dveře na pláž. Zastavil se v nich, vysoký a nepřístupný, a naslouchal šplouchání vln, narážejících na bělostný písek pod terasou. Vlahý větřík mu čechral tmavé vlasy. „Nelíbilo se mu, že jeho otec odkázal podíl na své firmě i mně,” dodal. „Jenže jeho otec a já jsme spolu bezvadně vycházeli, přinejmenším když šlo o obchodní záležitosti. Myslím, že Bobby kvůli tomu žárlil.”

„Je to tvůj nevlastní bratr, já vím…” prohodila váhavě, protože si dobře uvědomovala, že King o osobních záležitostech mluví nerad.

„Přesně tak.” Hořce se zasmál a zvedl sklenici ke rtům. „Má matku i otce s rodokmenem. Není to žádný mizerný indiánský míšenec jako já - copak sis toho nevšimla?”

Zadívala se na něj. „Takhle o sobě nemluv. Jsi napůl Apač! Na to může být člověk právem hrdý.” Vrátil jí pobavený pohled.

„Díky, žes mi to tak pěkně vysvětlila,” utrousil suše a zase se zadíval na moře.

Několik minut jen mlčky upíjeli ze svých sklenic. Elissa cítila, jak se její tělo díky alkoholu uvolňuje. Pila jen výjimečně, a to si ještě nejspíš dala malou sklenku vína. Ovšem vodka s ní prováděla podivné věci. Elissa si náhle ostře uvědomovala Kingovu přítomnost. A také cítila, jak slábnou její zábrany. Hlavu měla lehkou a narůstala v ní neurčitá touha. Její tělo celé hořelo neznámým pokušením. Odložila prázdnou sklenku. Její pohyby byly pomalé… jako by plula ve vodě.

Také King právě dopil. Kolikátá že to byla sklenička - třetí? Už to přestávala být schopná sledovat. Bess se mu dostala pod kůži. Byl by to zázrak, kdyby se snažil zůstat úplně střízlivý.

„Máš ještě nějaké příbuzné?” zeptala se po chvíli. Vstala, došla k němu a zůstala stát ve dveřích vedle něj.

„Bobbyho otec zemřel před několika lety. Naše matka je v ústavu,” dodal prostě. „Má Alzheimerovu chorobu. Jezdíme ji navštěvovat, ale už nás vůbec nepoznává.”

„To pro tebe musí být hrozné. A pro ni taky.”

„To ano,” souhlasil. Polkl. „Co se týká mého vlastního otce… o tom nic nevím. Měl plné zuby matčiných bohatých přátel a okázalých večírků, takže se zkrátka sebral a opustil nás, když jsem byl ještě malý.” Zadíval se na svou sklenici. „Pocházel z Nového Mexika, ale pracoval na ropných vrtech v Oklahomě. Tam se s mou matkou seznámil.” Zadíval se na ni. „Byla to modrooká blondýna, tak jako Bobby, a líbil se jí život v přepychu. Peníze pro ni znamenaly všechno. Můj otec měl zájmy mnohem prostší.”

„Neměla jsem se tě vyptávat,” řekla tiše. Skoro ji zaskočilo, že je najednou ochoten sdílet s ní i takové osobní věci. Buď ho tak vyvedla z míry záležitost s Bess, nebo na něj takhle působil alkohol.

Zadívala se na jeho košili. Už si stihl sundat kravatu a pár knoflíčků rozepnout. Pod bílou látkou se jeho kůže zdála ještě tmavší než jindy. Elissa nedokázala odtrhnout oči od hustých chloupků, kterými byla porostlá ta svalnatá bronzová hruď.

Jako by vycítil její upřený pohled, obrátil se k ní. Jejich oči se setkaly. Neodvrátil pohled. Zatímco jí srdce divoce bušilo, se záměrnou pomalostí zamáčkl cigaretu, kterou si právě zapálil, a udělal krok k ní. Teď byl tak blízko, že se její ňadra dotýkala jeho hrudi v místě, kde byla košile rozepnutá. Elissa pod svými koktejlovými šaty neměla podprsenku; a teď zřetelně cítila, jak jí bradavky tvrdnou. Chvatně se odtáhla. Zděšeně si říkala, jestli to ucítil i on.

„Ty se bojíš všeho, co souvisí se sexem, vid?” zeptal se jemně, jako by si byl přesně vědom toho, jak je její tělo napjaté. „A se mnou jsi úplně v bezpečí. To sis celou dobu říkala, viď? Tak proč si teď se mnou nanečisto nevyzkoušíš, jaké to je?”

„Nemůžu!” vyjekla. Byla uvězněná mezi jeho horkým tělem a chladivou plochou prosklených dveří. Její ňadra citlivě vnímala každé zachvění jeho tvrdé hrudi.

„Psst,” zašeptal se rty u jejího spánku. „Žádnou paniku! Já ti přece nechci ublížit.” Jemně se usmál. Skotská dokázala ten zázrak: konečně se cítil uvolněný a trochu omámený, což byla příjemná změna proti tíživým myšlenkám, které ho poslední dobou pronásledovaly. Možná nemohl mít Bess, ale Elissa přece byla skvělý úlovek, ne? Plachá panna - co může být pro muže větším pokušením? Vždyť nebude na škodu trochu jí rozšířit obzory a dopřát jí nějakou tu zkušenost. V jistém smyslu mu na ní záleželo. A kdo by se mohl s jejími zábranami vypořádat lépe než on? Vždyť předtím téměř přiznala, že zrovna jemu by to byla ochotná dovolit.

„Proč to děláš?” zeptala se s hrdlem sevřeným nervozitou. Začala ho odstrkovat, ale když její prsty narazily na horkou, chloupky porostlou kůži, najednou se přestaly vzpírat a tiše na ní spočinuly. Elissa si překvapeně uvědomila, že necítí žádnou touhu bránit se. Vodka podemlela veškerou její vůli. Bylo by jí mnohem příjemnější se ke Kingovi přitulit než se s ním prát. Jeho blízkost dělala s jejím tělem pravé divy.

„Protože jsem potřeboval něco, co by mě zaměstnalo a rozptýlilo. Zkrátka ses stala mým koníčkem,” řekl.

„Nechci být tvým koníčkem!” bránila se chabě. Nohy se jí chvěly.

„Na začátku ses ty takhle dívala na mě,” připomněl jí. „Čili si za to můžeš sama.”

„To bylo něco jiného! Ty jsi byl nezdravě uzavřený,” ohradila se. King stál až příliš blízko. Vdechovala jeho ostrou, příjemnou vůni, a z té se jí točila hlava snad ještě víc než z vodky. Pod prsty cítila jeho nahou hruď a zblízka se na něj dívala - a všechny ty vjemy ji omamovaly. Srdce jí bušilo. Tolik ohromující mužnosti, a tak blízko!

„Já že byl uzavřený?” zeptal se pobaveně.

„Byl jsi úplně sám,” řekla tiše. Odvrátila oči. „Bylo mi tě zkrátka líto. Já byla taky sama. Já… no, zkrátka jsem si říkala, že by to bylo fajn, mít nějakého kamaráda.” ,

„Na to sis přece koupila papouška, ne?” připomněl s úsměvem. „Když už mluvíme o Náčelníkovi…” Rozhlédl se. Velký papoušek seděl na bidýlku na jedné noze a oči měl zavřené. „To je neuvěřitelné! Usnul, i když jsme ho nepřikryli. Že by antibiotika nakonec nezabrala?”

„Ale dýchá normálně, vůbec nechrčí,” řekla. Byla vděčná za to, že změnil téma. „Je mu mnohem líp. Asi byl prostě ospalý. Vždycky usíná za setmění, když nejsi nablízku ty.” Usmála se. „Do tebe je zkrátka zamilovaný.”

„Myslím, že ve skutečnosti je to papoušice,” prohlásil se smíchem. Pak znovu obrátil pozornost k ní. Zúženýma očima se zadíval na přední díl jejích šatů. Načež se zkusmo otřel tváří o její. Zalapala po dechu, protože ten dotyk v ní vyvolal ostrý záchvěv slasti.

Vzápětí zrudla až po kořínky vlasů.

„Kingu!”

„Je to šokující, co?” zeptal se. Vzhlédl k ní.

Dívala se mu do očí. Zvědavost nakrátko převážila nad nervozitou, kterou v ní tahle nezvyklá intimita vyvolávala.

Nepřestával se na ni dívat. Jeho ruce, které ji svíraly kolem pasu, uvedly její tělo do pohybu, až se začalo smyslně třít o jeho hruď.

Jediné zvuky, které vnímala, bylo šplíchání vln, narážejících na písčitou pláž, a její vlastní prudký dech. To, co cítila, bylo tak omračující, že se náhle nedokázala na Kinga dívat. Opřela si čelo o jeho rameno. I on dýchal ztěžka. Skoro se jí zdálo, že slyší bít jeho srdce.

Jeho palce se prosmýkly pod jejími pažemi a začaly po stranách třít její ňadra a vychutnávat jejich měkkost. Cítil, jak se Elissa pod jeho rukama začíná chvět nikdy dřív nepoznaným vzrušením.

„Ty nemáš podprsenku, co?” zašeptal jí horce do ucha. „Ta hedvábná věc, kterou máš na sobě, je tak tenká, že je to, jako kdybych tě objímal nahou.”

Jeho slova v ní vyvolala takový příval erotických představ, že se musela kousnout do rtu, aby nahlas nevykřikla. Zaťala nehty do jeho ramen, protože měla pocit, že nohy už ji neunesou. Roztřásla se.

„Elisso,” zašeptal ochraptěle.

Z jeho dechu cítila skotskou, ale i to bylo zvláštním způsobem vzrušující. Náhle ji k sobě přitiskl tak těsně, že cítila, jak se jí do hrudi zarývají jeho žebra. Opírala se o něj, tvář měla zabořenou do jeho hrdla a hladově vdechovala tu jeho úžasnou mužnou vůni. Hlava se jí točila a její tělo křičelo touhou po něčem, co ještě nikdy nepoznalo. Její ňadra se tiskla na jeho tvrdou svalnatou hruď. Zlehka ji kousl do ucha a vzápětí do něj vklouzl jazykem. Nikdy by ji nenapadlo, jak drtivé účinky na ni bude takové intimní gesto mít.

Paže ještě pevněji ovinula kolem jeho šíje. Tváře jí zrudly vzrušením. Namlouvala si to jenom, nebo se mu ruce také trochu chvěly, když ji objímal?

Otíral se tváří o její. „Máš ztvrdlé bradavky,” zašeptal a znovu nadzdvihl její tělo, aby se otíralo o jeho. „Bolí to?”

„Ano,” zašeptala bezmyšlenkovitě. „Ach Kingu!” Zvědavost znovu převážila nad opatrností. Překonala strach, který v ní vždycky vyvolávala hrozba jakéhokoliv sblížení. Poddala se pocitům, které v ní probouzel dotyk jeho zvlhlé, zpocené kůže.

„Já vím, co na to pomáhá,” zašeptal ochraptěle. Jeho rty sklouzly dolů po jejím hrdle. Oddechoval prudce a ostře. „Takhle…”

Jeho ústa přejela po hedvábném živůtku, rozevřela se a náhle se horce přitiskla na hrot jednoho z jejích jen tenkou látkou zahalených ňader.

Vykřikla slastí a prohnula se, aby mu umožnila lepší přístup.

Ale byl to právě zvuk jejího křiku, co Kinga vzpamatovalo. Prudce zvedl hlavu. Zíral na ni rozšířenýma očima, v nichž se odráželo čiré zděšení. „Panebože!” vyrazil ze sebe ochraptěle. Ne, tohle naprosto nečekal. Nečekal, že by ji mohl tolik chtít. Až do této chvíle si to vůbec neuvědomil, ani ve snu ho nenapadlo… Cítil, jak se její tělo napjalo. Prudce uvolnil své sevření a odvrátil se. Nechtěl, aby si Elissa uvědomila, co s ním provádí.

Omráčeně na něj zírala. Ztěžka oddechoval. Natáhl se, zvedl ze stolu téměř dopitou sklenici a jediným douškem ji dorazil. „Omlouvám se,” vyštěkl a práskl sklenicí o stůl. „Nečekal jsem, že by se mohlo něco takového stát.”

On se omlouvá, zaregistrovala malátně. Ale za co? Za to, že ji chce? „Já… mně to nevadí.” Když to řekla, s úžasem si uvědomila, že je to čistá pravda. Nevadilo jí, že ji chce. Naopak. Připadalo jí to úžasné a vzrušující.

Obrátil se k ní. Jeho tmavé oči si ji tázavě prohlížely. „Vážně nevadí? Jak to?”

Bezmocně pokrčila rameny. „Nemám ponětí.” Sklopila oči k jeho hrudi. „Já… jsem z toho trochu vyvedená z míry.”

Pootevřel rty, jako by se mu najednou špatně dýchalo. „Cítila ses někdy takhle s někým?” zeptal se. Rozčilovalo ho pomyšlení, že je pro něj najednou její odpověď nesmírně důležitá.

„Ne,” přiznala jemně.

Nevěděl, co si počít. Měl by ji spíš poslat domů, nebo naopak strhnout do náruče, odvléct do postele a předvést jí, jaké úžasné věci s ní dokáže provádět? Zatraceně. To ho těch pár skleniček úplně připravilo o rozum?

V té chvíli Elissa vzhlédla a postřehla nerozhodnost, která se odrážela v jeho očích. Chápala naprosto přesně, co je její příčinou. Tváře jí zrudly. „Já… já s tebou nemůžu spát,” zašeptala ochraptěle. „Já… mně se moc líbilo, co jsi se mnou dělal, ale… ale je to na mě moc intimní. Nedokážu to brát jen tak na lehkou váhu. Dokonce i když jde o tebe.”

Jeho temné oči klouzaly po jejím těle. Pohled na měkké křivky, jejichž dotyk mohl před chvílí tak krátce vychutnat, v něm probouzel hladovou touhu. Pohlédl jí do očí. „Když budu chtít, rozpálím tě tak, že všechny zábrany hodíš za hlavu,” řekl hlasem plným neznámé vášně.

„A co bude pak?” zeptala se. Pomalu se nadechl.

„Panebože, co to povídám?” zamumlal.

„Byl to náročný večer,” řekla. Usilovně se snažila přimět sama sebe, aby to nebrala příliš vážně. Byl frustrovaný a ji měl zrovna po ruce. Nic víc v tom není. Na chvíli zapomněl na všechny důvody, proč by to dělat neměl. „Přála bych si, aby to bylo jinak.”

„To já taky.” Vrazil ruce do kapes. „Ani nevíš jak!” To byla čistá pravda. Celé tělo ho brnělo touhou po ní. Zvláštní, říkal si omámeně… takhle silně reagovat na Elissu, když jsem se bál, že mě něčím podobným zaskočí Bess! Nebylo náhodou možné, že zkrátka přenesl potlačenou touhu na jiný vhodný objekt? Panebože, kdyby jen dokázal uvažovat jasně.

„Asi radši půjdu,” řekla.

Prudce se k ní otočil.

„Já tě doprovodím.”

„Ne. To je v pořádku. Můžeš se mnou jít ke dveřím,” navrhla chvatně. Až příliš chvatně.

„Půjdu až k těm tvým. Nemůžu si pomoct, víš,” řekl měkce. Z její hezké tváře neomylně vyčetl obavy a sám pro sebe se usmál, když viděl, jak se začervenala. „Mužům se snadno stane, že je tělo takhle zradí. Ale důvěřuju ti a doufám, že toho nezneužiješ,” dodal suše.

Zírala na něj. Pak se bezmocně rozesmála. „Ty jsi příšerný chlap!”

„Ano, jsem zranitelný,” připustil. Otevřel vstupní dveře a nechal ji projít. „Muž musí dbát na svou čest, ne? A nepřijít o nevinnost jen tak. Vždyť se jednou třeba budu chtít oženit! Ona by měla být moje první.”

„Vsadím se, že bude nejmíň patnáctá,” popíchla ho. Rozesmála se vlastní smělosti. Ted, když pominulo napěti předchozích okamžiků, bylo najednou snadné zase s ním vtipkovat, a to dokonce i o intimních záležitostech.

„Náhodou, tolik jich zase nebylo!” ohradil se. Kráčeli spolu v horkém vánku vonícím solí a nad hlavami jim šuměly koruny palem.

„To, cos mi předtím předváděl, ses jistě nenaučil z příruček o sexu!” prohlásila.

Nadzdvihl obočí a lehce se zasmál. „Ne, to ne.” Zastavil se, vzal ji za bradu a obrátil její obličej k sobě. „Bylo to tak sladké.”

Pootevřela rty. Náhle se nemohla nadechnout. A on se náhle tiše, napůl zuřivě zasmál a neurvale sevřel její paži. „Musím být pěkně opilý,” zavrčel. „Budeš muset sebrat všechnu svoji toleranci a nad mým chováním pořádně přimhouřit oči. Dneska to vůbec nejsem já.”

Což byla naprostá pravda. Dalo mu práci dokonce i mluvení! Rozhodně potřeboval studenou sprchu, a to nutně. Z nějakého důvodu se děsil toho, že by Elissa jeho pocity znala, že by věděla o těch bizarních představách, které se mu honí hlavou. Šokovalo ho, jakou hladovou touhu cítí. Nejradši by z ní strhal ty nádherné koktejlové šaty, povalil ji do písku tady na pláži a zmocnil se jí. Přesně si vybavoval, jak vypadala v té sexy noční košilce, a téměř zaúpěl nahlas. Ano, zaručeně jsem úplně opilý, říkal si v duchu. Jak by ho jinak mohlo vůbec napadnout, že by mezi nimi dvěma mohlo něco být? Byli by pěkný páreček - ona se svými zábranami a on s nemožně zmatenými city vůči Bess!

Ale co když ve skutečnosti toužil po Elisse vždycky, a protože o jejích zábranách věděl, jaktěživ si to nepřiznal?

„Nějak jsi ztratil řeč,” prohodila, když došli k jejím dveřím.

„Ještě jsem se nevzpamatoval z šoku nad svým chováním,” řekl stroze.

„Je to pro tebe těžké,” prohlásila, ale do očí se mu nepodívala. „Za všechno může alkohol, metla lidstva.”

„Jasně. Tím to bude. Radši zapomeneme, co se stalo, platí?”

„To bude asi nejlepší,” řekla lehce. Dělala, co mohla, aby nedala najevo zklamání.

„Nemusíš tak úporně předstírat, že jsi v pohodě!” obořil se na ni. Hloupě ho to popudilo, ale náhle si uvědomil, že moc nechybí, aby tu před ní vyklopil přesně to, co si celou dobu hodlal nechat pro sebe. Jenže zastavit se nedokázal. Všechno jeho sebeovládání vzalo za své.

„Máš ty vůbec ponětí, jak rád bych tě přímo tady povalil na zem a zmocnil se tě? Víš to?” vyrazil ze sebe ochraptěle. „A to je důvod, proč by ses ode mě měla držet co nejdál, dokud se zase nevzpamatuju.” Bolelo ho pomyšlení, že ji nemůže mít, ale věděl, že ji musí definitivně odradit. A tak se zatvrdil a zasadil jí poslední ránu. „Protože ať už teď udělám cokoliv, je to jenom kvůli Bess - jenom kvůli tomu, že ji chci. A ty bys to radši měla mít na paměti.”

Byla to lež, protože v téhle chvíli byl příliš zmatený, než aby se dokázal vyznat v tom, co doopravdy chce nebo nechce; ovšem bylo mu jasné, že zájem, který mu Bess poslední dobou dávala najevo, by ublížil spoustě lidí, a nechtěl, aby se jednou z obětí stala i Elissa. Cokoliv, co ji donutí držet se od něj dál, je ve skutečnosti pro její dobro. Přece nebude riskovat svou nevinnost jen kvůli jeho zmateným touhám. Musel být krutý, aby mohl být laskavý. Elissa to možná v tuhle chvíli nedocení, ale přijde den, kdy mu za jeho drsné odmítnutí ještě poděkuje.

Teď tu ale stála a zatínala zuby. Nedalo se říct, že by ji jeho přiznání zaskočilo - už i předtím přece měla podezření, že je pro něj jenom náhražkou za Bess, - ale bylo opravdu nutné, aby jí to vmetl do tváře tak hrubě? „V tom případě dobrou noc.”

„Dobrou. Radši běž rychle dovnitř.” Vrazil ruce do kapes.

„Ty jsi tak úžasně milý,” zavrčela. Odvrátila se, odemkla dveře a vešla dovnitř. Pak sé k němu ale ještě otočila. „Díky za hezký večer. Moc pěkně jsem si to užila.”

Zadíval se na ni. „Tím myslíš to, jak ses na mě vrhla?” zeptal se s chladným, výsměšným úsměvem.

Koledoval si o pořádnou facku. Snažila si v duchu připomínat, že je asi opilý, ale v tuhle chvíli měla sto chutí shodit ho z korálového útesu a zavolat prvního žraloka, který popluje kolem! „Trochu jsem to přehnala s pitím,” řekla místo toho. „Ale to ty taky.”

„Jasně. Podruhé už s tebou tuhle chybu neudělám,” odpověděl chladně. „Zjevně neznáš svou míru.” Sám nechápal, proč ji takhle provokuje. Copak by nebylo lepší prostě ji nechat, aby se zamkla uvnitř, kde by před ním byla v bezpečí?

„To mi říká ten pravý!” odsekla. Začínala doopravdy zuřit. „Ty jsi s tím začal!”

„Ale ty ses nijak zvlášť nebránila,” připomněl jí.

Zaťala pěsti. „Až budeš příště potřebovat nějakou ochotnici, která ti sehraje divadlo a bude ti zachraňovat milostný život, mě z toho vynech,” zavrčela. „Nehodlám dělat křena tobě a tvé švagrové!”

„Přestaň na mě ječet!” zavrčel.

„Budu ječet, jak se mi zlíbí. A chci zpátky svého papouška!”

„Až se uzdraví, s pánembohem si ho odnes!” odsekl.

Roztřásl se jí ret. Už moc nechybělo, aby se rozplakala. Zatínala pěsti a chvěla se, napůl vzteky a napůl neukojenou touhou. Jak se to stalo, že tu stojí a křičí na něj věci, které vůbec nemyslí vážně? Jenže se nemohla udržet. Nikdy si nepřipadala tak jako teď, a to ještě navíc nechápala, co se to s ní vlastně děje.

„Nenávidím tě!” zaúpěla.

Vytáhl ruce z kapes a vykročil k ní. Vzal její hlavu do štíhlých prstů a pevně ji sevřel.

„Vážně, Elisso?” To si přece přál, ne? Chránit ji před sebou samým! Ale jak se díval do jejích rozšířených, lesknoucích se očí, cítil, jak ho zaplavuje vlna pocitů, z nichž nejsilnější byla zoufalá touha. Koneckonců, vždyť byl jenom člověk.

„Místo studené sprchy…” zamumlal sám pro sebe a sklonil hlavu.

Elissa měla pocit, že ji drtí síla jeho rtů. Jen na okamžik se zvedly, ale jen proto, aby se jí vzápětí zmocnily s ještě větší intenzitou a důvěrností. Jeho jazyk vtrhl do jejích úst. Prsty se jí zarývaly do tváří a snažily se zaklonit jí hlavu, aby poskytla rtům lepší přístup.

Elissa zasténala. King zadržel dech.

„Dovol mi to,” zavrčel. Jeho prsty ji pobízely. „Ach Elisso, dovol mi to…”

Poslechla. Jak prohloubil polibek, celá se rozechvěla. Měla pocit, že se jí kolena podlamují a nohy ji už co nevidět neunesou. Místo toho se ale její tělo uvolněně opřelo o pevnou hráz těla jeho. Kingovy rty se nepatrné nadzdvihly a pomalu, jemně ji zkoumaly. Otíraly se o ni. King cítil, jak se k němu tisknou její hladká ňadra, a viděl její výraz plný touhy a zmatku. Elissa. Zamrkal. Celá jeho mysl byla zamlžená. Chtěl ji. Jeho tělo zoufá si přiznat, že ona sama taky.

Vůbec jí to nedávalo smysl. Proboha, kdyby King toužil po své švagrové, přece by se nemohl chovat takhle vášnivě k jiné ženě! Nebo snad ano? Proklínala svou nevědomost a naprostou znalost mužské psychologie. Snažila si to v hlavě srovnat, a konečně dospěla k závěru, že pokud ji King takhle zoufale používá jako štít, musí k Bess chovat opravdu výjimečně silné city. Něžný výraz, s jakým se na svou švagrovou díval - to byl jeden vzácných záchvěvů citu, který kdy probleskl za jeho maskou chladné rezervovanosti. Bess pro něj zjevně vždycky hodně znamenala, a teď se mu náhle otevřela možnost pohlížet na ni ne jako na příbuznou, nýbrž jako na žádoucí ženu.

Elisa si povzdechla. Se záchvěvem viny si připomněla jak ona sama reagovala na Kingovo objetí. Za to určitě může ten alkohol, který do sebe nalila! Zapůsobil a ni, a stejně tak i na něho. Vešla do ložnice, rozsvítila, svlékla si koktejlové šaty natáhla na sebe dlouhou hladkou noční košili z bavlny. King jí řekl naprosto jasně, že všechny důvěrnosti, kterými ji zahrnul, byly ve skutečnosti určeny Bess. Je ale je to opravdu tak? říkala si v duchu. Byla to pro ni záda. Jejich nekomplikované přátelství se najednou poměnilo v zápas.

Rozčesala si dlouhé vlasy a vklouzla do postele. Ale světla nezhasla, s nečekanou ostrostí jí vytanuly vzpomínky na žár Kingových rtů, tisknoucích se na její, na tlak ho jazyka, vnikajícího jí do úst v polibku, který se nepodobal ničemu, co kdy zažila. Když si připomněla, s jakou naléhavostí ji objímal, cítila, jak rudne. A to ji řekl, že ona sváděla jehol Bylo až neuvěřitelné, jak moc ji jeho slova ranila. Samozřejmě… možná to byl zkrátka nezvyk, protože během posledních dvou let se s žádnými projevy jeho temperamentu nesetkala. A kdyby se dnes v téhle situaci neocitli, mohlo jí to unikat i nadále. Ti muži!

Nu, ale její sexy noční košilka se pořád ještě povaluje na jeho posteli. Elissa upřímně doufala, že ten svůdný kousek prádla Kingovi způsobí pořádně zlé sny.

Převalila se na posteli, zavřela oči, počítala vlny a modlila se, aby konečně usnula. To si počkáš, než budu znovu ochotná prokázat ti nějakou laskavost, Kingu Ropere - pokud vůbec někdy! ujišťovala ho v duchu zuřivě.

ČTVRTÁ KAPITOLA

V divokých a matoucích snech Elissa cítila Kingovy ruce, laskající její tělo, přejíždějící po její kůži a ukazující jí nové pohyby a nové vjemy. Viděla před sebou jeho tvář plnou vášně a cítila napínající se svaly, když se jeho tělo začalo pohybovat v prastarém divošském rytmu…

Prudce se posadila na posteli. Tyhle smyslné a znepokojivé sny ji natolik vyvedly z míry, že byla zalitá potem a celá se chvěla. Její vlastní reakce ji šokovaly. Copak se teď všechny ty roky, kdy svou sexualitu potlačovala, obracejí proti ní? Včera večer ji opustil věčný strach z intimity, který ji tak dlouho provázel. Poprvé v životě cítila naprosto přímočarou, zřetelnou touhu.

Může za to ta vodka, opakovala si tvrdošíjně. Úporně se snažila ovládnout své zjitřené city. Koneckonců, copak zapomněla, co jí King vmetl do tváře?

„Nejspíš měl pravdu; vždyť jsem se na něj doslova vrhla,” zavrčela zuřivě sama pro sebe, zatímco odcházela do obývacího pokoje, odkud byl výhled na pláž. „Jasně, je to všechno moje vina. Donutila jsem ho, aby mě k sobě tiskl a líbal mě jako…”

Ztěžka polkla. Snažila se ignorovat to, jak jí okamžitě ztvrdly bradavky. Tohle je šílenství! Kam se poděla její hrdost?!

Uvařila si kávu a otevřela balíček sušenek. Vzala si je k pracovnímu stolu, bezmyšlenkovitě je uzobávala a při tom si do velkého náčrtníku čmárala vzory a nápady na novou kolekci modelů. Jenže nic z toho jí nepřipadalo dost působivé. Pár minut se pokoušela pracovat, ale pak to vzdala a vyšla na malou verandu. Její dlouhé vlasy a pestré domácí šaty vlály v nikdy nepolevujícím větru od moře. Upírala oči na velkou plachetnici na obzoru a cítila, jak ji šumění vln uklidňuje.

Jamajka byla pohádkové místo, opředené legendami a romantickými představami. Pověsti o pirátech, fascinující lidé. Její oči zabloudily k nedalekému kopci. Tam nahoře stály ruiny sídla zvaného Rose Hall. Pokud pověsti nelhaly, dávná majitelka toho domu, jistá Annee Palmerová, kterou místní přezdívali Bílá čarodějnice z Rose Hall, zavraždila tři své manžely a několik milenců. Kromě toho také provozovala voodoo a týrala svoje otroky.

Elissa se kdysi zašla do toho domu podívat a pak z toho měla pár dní noční můry. Jednou se jí dokonce zdál sen tak děsivý, že vykřikla ze spaní. Krátce poté se ozvalo zabušení na dveře. Byl to King, oblečený jen v kalhotách, které si ve spěchu natáhl přes spodní díl pyžama. Zaslechl její křik a utíkal za ní, aby zjistil, co se to děje. Když se ukázalo, že žádné nebezpečí nehrozí, zasmál se její nekonečné důvěřivosti a chlácholil ji jako malou holčičku. Ovšem - jak si právě uvědomila - tehdy v ní rozhodně neviděl ženu. Klidně seděl na kraji postele a objímal ji, ale ani vzdáleně v tom nebylo nic sexuálního. Zato teď, po událostech včerejšího večera, už na něj nedokázala pomyslet, aniž by nemyslela na sex.

Sešla dolů na pláž a všimla si, že Kingovo auto je pryč. Kam asi jel? podivila se letmo. Vzápětí si ale připomněla, že jí do toho rozhodně nic není. Odhodila si vlasy přes rameno a znovu se zadívala na velkou výletní loď na moři. Její chata stála dost daleko od velkých turistických letovisek, takže k ní ozvuky městského života téměř nedolehly, a to se jí vždycky líbilo. Zároveň ale připouštěla, že to musí být fascinující, bydlet v zátoce Mo’, všemi nazývané zkrátka Montego Bay, a vidět zblízka turisty z tamních luxusních hotelů.

Se šálkem kávy v ruce se usadila do horkého písku a dívala se na nitkovité větve přesličníku, graciézně se vlnící ve větru. Tady byl zkrátka učiněný ráj na zemi. Takový klid a mír, ticho a zdravý vzduch!

Oči se jí zavíraly. Náhle jí vytanul obraz toho, jak je na téhle pláži sama s Kingem, nahá v měsíčním světle, a divoce a vášnivě se s ním miluje, zatímco příboj burácí a zalévá jejich těla slanou tříští…

Prudce otevřela oči. Vyskočila na nohy tak rychle, že si málem vylila kafe. Byla celá zděšená tím, kam až zalétly její myšlenky. Rázně se vrátila do domu a bez dalšího otálení se pustila do práce. A tentokrát nakreslila tři nové návrhy, které jejímu uměleckému cítění připadaly zdařilé.

Nevzpomínala si, že by se jí nějaký den tak vlekl. Když se stmívalo, slyšela Náčelníka, jak řve jako siréna, a nejradši by se sebrala a utíkala pro něj; jenže zrovna začalo mrholit, takže si říkala, že mu bude mnohem lépe, když zůstane, kde je. To ale nic neměnilo na tom, že se cítila neuvěřitelně osaměle. Podstavec v obývacím pokoji, kde klec obvykle stávala, byl prázdný; neozývalo se žádné ptačí štěbetání a žádný papoušek od ní nic neloudil, když na chvíli vstala od práce a šla si vzít něco k jídlu. Jedla většinou ovoce a zeleninu, případně chleba, a to byly všechno věci, o které se s ním mohla podělit - což Náčelník prostě zbožňoval.

Povzdechla si a odvrátila se od okna. Stýskalo se jí po papouškovi. A ještě víc se jí bude stýskat po Kingovi. Byla si jistá, že po včerejším večeru už s ní jaktěživ nebude chtít mít nic společného. Pořád ji ještě nepřestalo udivovat, že najednou tolik toužil zatáhnout ji do postele. Byla ráda, že měla dost příčetnosti, aby se tomu vyhnula. I tak se pořád ještě červenala, když si vzpomněla, co všechno mu dovolila tam u francouzských dveří v jeho pokoji. Nejlepší by bylo, kdyby si celou tu událost dokázala vymazat z paměti.

Když krátce po setmění uklízela kuchyň, oblečená v pánské košili a šortkách, zahlédla Kingovo auto, vracející se do vily. King ovšem nebyl sám. Přijeli s ním Bobby s Bess.

Elissa se zamračila. Copak se Bobby nezmiňoval, že chtějí odletět už dnes?

Netrvalo to ani pár minut, a zazvonil telefon.

„Už jsem doma!” oznámil jí King hlubokým, sexy tónem, ze kterého jí bylo okamžitě jasné, že zase hraje divadlo. „Nechceš sem zaskočit na drink? Je tu Bobby s Bess, a moc rádi by tě viděli!”

Chvatně si začala vymýšlet výmluvy. „Víš, ale já ještě musím nakrmit raky poustevníčky a nalíčit pasti na humry -”

„To jsem rád, že přijdeš! Tak se za chvilku uvidíme, pa!” prohlásil a zavěsil. Její chabé pokusy o humor zjevně ignoroval.

Elissa zuřivě probodávala telefon pohledem. Nejradši by Kingovi rovnou zavolala zpátky a řekla mu, co jí se svými pitomými šarádami může, ale přece jenom jí to nedalo. Přece jenom mu slíbila pomoc. Šla do toho s ním. Dodatečně mu to ještě pěkně vytmaví, ale přece ho teď nenechá ve štychu. Měla neurčitý pocit povinnosti. Radši nezkoumala moc do hloubky, proč vlastně.

Rychle se převlékla do přiléhavých černých šatů bez rukávů, vzala si punčochy a obula si lodičky na vysokých podpatcích. Takto vyzbrojena vyrazila ke Kingovu domu.

Sotva vstoupila, Náčelník ji začal hlučně vítat. „No tak, klídek, ty moje zlatíčko!” konejšila ho hravě. Pokývla Bobbymu na pozdrav, chladně se přivítala s Bess a vyrazila ke svému papouškovi.

Náčelník už se odnaučil klovat. Přimhouřil oči, naklonil k ní hlavičku a zavrkal: „Ahooój, krásko!”

„Už se mi po tobě stýská, ty příšerný ptáku!” škádlila ho a otřela se nosem o jeho hlavičku.

„Kdybych mu strčila nos do klece já, asi by mi ho uklovnul,” mínila Bess.

„Bude rozumnější to nedělat,” prohodil King lehce. „Ten pták je naprosto nevypočitatelný. Nikoho kromě Elissy si nepustí takhle k tělu.”

„Tak, a jde se spinkat,” oznámila Elissa, když se s papouškem dost pomazlila. Jen nerada se přiměla k tomu, aby klec zakryla. Nejradši by u papouška stála dál a vyhnula se tak rozhovoru. Jenže Náčelník unaveně přivíral oči a už napůl spal.

Z Kingovy přítomnosti byla celá nesvá. Znervózňoval ji víc než za celé předchozí dva roky. Byla tak zmatená, že se mu vůbec neodvažovala pohlédnout do očí.

„Myslela jsem, že už budete tady,” prohodila Bess. Oblečená byla v rozevlátém poloprůsvitném žlutém kalhotovém kostýmu, který krásně ladil s jejími plavými vlasy. Graciézně seděla na obrovské bílé pohovce.

„Pracuju na nové kolekci návrhů,” odpověděla Elissa.

„A mnohem líp se jí pracuje doma, kde ji nic nerozptyluje,” prohlásil King a zadíval se na ni. Elissa se odvrátila.

Bobby se s Elissou sice vřele přivítal, ale pak už za celou dobu neřekl ani slovo. Skláněl se nad finančními výkazy, rozloženými po celém konferenčním stolku, a zjevně nevnímal nic z okolního světa.

Bess na něj vrhla otrávený pohled. Pak se znovu zadívala na Kinga a Elissu. „Tak co je s vámi dvěma? Jste nějak zamlklí,” prohodila. Očima s Kingem bez skrupulí flirtovala.

King si odkašlal. Upřeně se na Elissu zadíval.

„Ty jsi tak všímavá, Bess. No, upřímně řečeno, trochu jsme se s Elissou nepohodli, ale není to nic tak vážného. Opravdu.”

„Ano,” začala Elissa. Zadívala se na něj. „Prostě jsem se přestala ovládat a vrhla jsem se na něj a -” Nestihla to dokončit. King ji totiž v dalším okamžiku chytil za ruku a brutálně ji odvlekl rovnou do ložnice.

„Znásilnění! Pomoc!” ječela na celé kolo, načež Bobby překvapil všechny přítomné, protože vybuchl smíchy.

King za nimi kopnutím zavřel. Jeho tvář byla zrudlá vzteky. Opřel se o dveře a probodával Elissu pohledem. Ta se chvatně stáhla k oknu.

„Už toho zatraceně nech!” zavrčel. „To tě to tak baví, vrážet mi dýku do zad?”

„To by byla zbytečná práce. Z tebe by stejně místo krve tekla studená voda,” odsekla. Vrhla na něj vyčítavý pohled.

Trochu se zarazil.

„Víš… to, co jsem včera večer řekl, jsem nikdy neměl vyslovit,” řekl pomalu. „Je mi to líto. Sám nemám ponětí, co to do mě vjelo.”

„Byl jsi opilý, a já taky,” odpověděla, aby si zachránila tvář.

Nadzdvihl obočí. „Po třech skleničkách?”

„Na alkohol vůbec nejsem zvyklá,” bránila se. „A mám takový pocit, že ty normálně taky moc nepiješ.”

Pokrčil mohutnými rameny. V bílých kalhotách a rudobílé přízové košili mu to neuvěřitelně slušelo. Jeho temné oči přejížděly po jejím těle a ona s jistotou věděla, že myslí na to, co se mezi nimi odehrálo. Pouhá vzpomínka stačila k tomu, aby se jí srdce znovu divoce rozbušilo.

„Bobby odložil odlet na zítřejší ráno,” řekl o chvíli později. „Připadalo mu, že to bude bezvadná legrace, když všichni čtyři poletíme do Států společně.

„Já nemůžu!” protestovala. „Náčelník -”

„Zařídím, aby se o něj postarala hospodyně, jako to dělává vždycky,” odbyl její námitky. „Podívej, já tu zkrátka nemůžu zůstat, protože pak Bess okamžitě dostane migrénu nebo kdesi cosi. Na něco se vymluví, aby se na mě mohla nalepit. Sama přece vidíš, že Bobby je svou prací úplně pohlcený. Ten si vůbec neuvědomuje, co se děje.”

„Ty chudáčku,” řekla chladně.

Zíral na ni.

„Myslíš, že s tím můžu něco dělat?”

„Ne,” s povzdechem se odvrátila. „A ona si nejspíš taky nemůže pomoct.”

Došel k ní. Jeho pevné, horké dlaně sevřely její paže. Zachvěla se pod tím dotykem. Jeho blízkost vnímala tak silně, že to až bolelo.

Jeho prsty ji rytmicky hladily, jako by vychutnávaly její hedvábnou pleť. Cítila jeho dech ve vlasech. Byl horký a zdaleka ne klidný.

„Můžeme společně letět do Miami, a já tě pak odvezu k tvým rodičům. Tak je to nejlepší hned ze dvou důvodů. Budu mít jistotu, že ses dostala v pořádku domů, a zároveň se zbavím Bess.”

Takže neměl v plánu u ní doma zůstat, díkybohu. Ale stejně - co na takovou nečekanou návštěvu její rodiče řeknou? Zaručeně se budou divit, že jen tak zničehonic přerušila dovolenou a přijela s cizím mužem. To je přece absurdní situace!

Jenže přesto celým srdcem zatoužila Kingovi pomoct. Její rozum už si hledal důvody, proč to není nijak obtížné. Její práci to přece vůbec neuškodí, protože kreslit může stejně dobře na Floridě jako tady. A rodiče Kinga třeba ani nezahlédnou, takže jim na tom nebude nic divné.

„No dobrá,” souhlasila. „Pojedu s tebou.”

„Hodná holka.”

Zadívala se na něj. „Ano, přesně to jsem,” řekla tiše. „Tak si to laskavě připomeň, až to na mě příště zase budeš chtít zkoušet.”

Zadíval se do jejích něžných modrých očí. „My dva jsme pěkně výbušná směs, co?” zeptal se. Jeho hlas byl hluboký a chraplavý.

Zarývala nehty do jeho košile.

„Do včerejšího večera jsem nikdy nedokázala pochopit, jak je možné, že nějaká žena nedokáže muže zastavit, když se s ní chce milovat,” přiznala. „Jenže je to doopravdy těžké, co?”

Vrhl na ni nevinný úsměv.

„Jasně! Žena může svádět muže tak dlouho, dokud není touhou po ní úplně šílený.”

„Občas jsem trochu flirtovala,” přiznala pomalu a zadívala se do jeho potemnělých očí, „ale nikdy jsem to nemyslela doopravdy. Ne jako pozvání.” Sklopila oči na jeho hrdlo. „Vždycky jsem si přála být jako Bess,” dodala. „Sofistikovaná, zkušená, úžasně přitažlivá. Ale sotva se ke mně nějaký muž přiblíží, úplně ztuhnu hrůzou. Najednou se ozvou všechny ty staré zábrany a já zkrátka uteču. Ale to neznamená, že bych se chtěla chovat krutě. Prostě… prostě bych si ráda představovala, že jsem jiná.”

Vzal ji za bradu, takže musela vzhlédnout. „Myslím, že jsem to vždycky věděl, Elisso,” řekl tiše. „A vím, že mě neprovokuješ z krutosti. Nemáš žádné zlé úmysly,” dodal s úsměvem. „Ale zato ďábla v těle!”

Zrudla.

„Snažím se ti vysvětlit,” pokračoval a zlehka ji hladil po tváři, „že jsem byl zkrátka rozhozený a nemohl jsem si pomoct. Nakonec to dopadlo tak, že jsem řekl spoustu věcí, které jsem vlastně nemyslel vážně.”

„To já taky,” odpověděla. „Já… nemohla jsem se udržet.”

„Ani zdaleka tak jako já,” prohlásil a z legrace předstíral vášnivé zasténání. Odhrnul jí dlouhé vlasy z obličeje. „Pak jsem půlku noci nemohl usnout a představoval jsem si, jak tě nahou objímám na pláži,” dodal chraplavě.

„Cože? Mně se taky zdálo, že je to na pláži!” Prudce se zarazila. Když si uvědomila, co právě prozradila, zděšeně si přitiskla ruce na ústa.

„Nemáš důvod se za to stydět,” řekl jemně. „Jsi přece lidská bytost. Stejně jako já. Napřed jsme trochu moc pili, pak jsme se trochu pohádali - a to je všechno.”

„Kingu… že už se mě nebudeš snažit svádět, viď?” zeptala se. Bála se, že je pořád ještě zoufalý z toho, že nemůže mít Bess, a poslední události ji přesvědčily, že sama není schopná dostatečně účinného odporu.

„A kdybych se snažil, povedlo by se mi to?” zeptal se jemným, smyslným tónem. Hleděl do jejích rozšířených očí.

„A… asi ano,” přiznala a sklopila pohled.

Reakce jeho vlastního těla ho zaskočila; byla okamžitá a drtivá. Všechno se v něm napjalo tak, že jen zalapal po dechu. Viděl, jak Elissa rudne, a uvědomil si, že i ona si povšimla jeho vzrušení. „To je absurdní,” zamumlal rozechvěle.

„Kingu…?!” zašeptala. Celé tělo ji brnělo touhou z pomyšlení, co s ním její slova dokázala provést.

„Ale, zatraceně!” vyrazil ze sebe a zmocnil se jejích rtů.

Jeho rty se přisály na její a jemně je rozevřely. Zvedl ji, přitáhl ji k sobě a vychutnával tíhu jejího těla. Vzápětí ji odnesl ke své obrovské posteli a něžně ji položil na přehoz z černého hedvábí. Pak přilehl k ní. Na tváři měl uvolněný výraz, ale jeho oči věštily nebezpečí. Sklonil hlavu a pokryl řádkou horkých, vlhkých polibků celou trasu od jejího spánku až k hrdlu.

„Dá se to rozvázat?” zamumlal a hledal na jejích ramenou konce ramínek od šatů.

Pootevřela rty. Říkala si, že to dělá proto, aby nahlas protestovala, ale celé její tělo zpívalo touhou a krev jí burácela v žilách. Chtěla, aby se na ni King díval, chtěla cítit jeho ústa, chtěla…

„Máš úžasně sexy výraz,” zašeptal. Jeho prsty konečně nalezly místo, kde byla ramínka svázaná, a pomalu povolily uzel. „Když se ti dívám do očí, vidím úplně přesně, co bys chtěla.”

„Co bych chtěla?” zašeptala. Její hlas zněl chraplavě a úplně jinak, než byla zvyklá.

„Moje oči,” odpověděl, stáhl jí horní část šatů k pasu ?1 zadíval se na její ňadra. „A moje rty.” Sklonil hlavu k její smetanově bílé kůži a ústy pomalu, smyslně přejel po linii její klíční kosti. Prsty jí tiskl žebra a uhlazoval černou látku šatů, až pronikl palci pod její ňadra. Dotkl se jich jakoby náhodou.

Ruce měla za hlavou a nehty zatínala do dlaní. Zadržela dech. King zvedl hlavu a zadíval se na ni.

„Chvěješ se,” zašeptal a sevřel horní díl šatů.

„Kingu,” zasténala bezmocně.

„Nevinná,” vydechl. Nepřestával se jí dívat do očí, a mezitím se jeho dlaně pohnuly a stáhly látku až k pasu. ucítila na ňadrech závan chladného nočního vzduchu.

„Och,” zašeptala jemně a nepatrně se vzepjala proti němu.

Jeho pohled pomalu klouzal dolů na její ňadra. Viděl, jak jsou její drobné růžové bradavky ztvrdlé vzrušením tělo se chvěje zděšením z této nově objevené intimity. „Poprvé,” zašeptal potichu. „Panebože, jsou nádherná.” Jeho tvrdé dlaně po ňadrech zlehka přejížděly, slévaly jejich obrysy a dotýkaly se bradavek tak lehce, se jen otřásala slastí.

Nebyla schopna promluvit; tak měla sevřené hrdlo. „Teď,” zašeptal a sklonil se k ní. „Teď, Elisso, teď…” Jeho dlaň sevřela jeden z jejích prsů. Elissa vykřikla vzrušením. Vzápětí se jeho rty zmocnily jejích a zdusily v sobě ten křik. Ruka pevně a majetnicky svírala nově dobyté území a vychutnávala hedvábné teplo jejího těla.

„Nejradši bych tě celou snědl,” chraplavě zašeptal se rty lačně přisátými k jejím. „Snědl bych tě jako cukrátko.”

Vydala další chraplavé zasténání. King zvedl hlavu a omámeně se natáhl přes Elissu ke stolku, kde stálo rádio.

Roztřesenou rukou ho zapnul, naladil na hřmotné reggae a zesílil zvuk.

„Teď,” zamumlal, „můžeš křičet, jak se ti zlíbí.”

Pootevřela rty a chtěla protestovat, jenže vtom jí jeho jazyk vklouzl do úst. Začal ji laskat v pomalém, hladovém rytmu. Kingovo koleno se vklínilo mezi její nohy.

Zatínala nehty do kůže na jeho šíji a vychutnávala dotyk jeho hustých tmavých vlasů. Celé její tělo bylo jako v ohni, a to jen díky němu. V životě nepoznala nic tak výbušně sexuálního. Toužila po ukojení; toužila se stát částí jeho těla, pohupovat se v tom rytmu s ním, svíjet se pod ním.

Jak jeho ústa putovala k jejím ňadrům a pak k pasu, její výkřiky začaly být ostřejší a hlasitější. Bezmocně se zmítala v jeho objetí, vsávala do sebe jeho sílu, vychutnávala dotyky jeho rukou, kochala se žárem jeho horkých úst.

Na okamžik se zarazil a rozepnul si košili. Ztěžka oddychoval. Taky ona zalapala po dechu, když ho spatřila nahého do půli těla. Nakláněl se nad ni a pod bronzovou kůží na jeho hrudi se napínaly svaly. Tvář měl potemnělou vášní a jeho oči se zdály téměř černé. Skoro cítila žár jeho těla, lehké chvění jeho paží.

„Pojď,” poručil a klekl si k ní.

I ona se zvedla na kolena. Přitáhl ji k sobě, přitiskl ji ňadry ke své chloupky porostlé hrudi, až se roztřásla potěšením. Pevně ji držel, vášnivě ji líbal a nepřestával ji o sebe třít, až měla bradavky tak rozcitlivělé, že málem hořely. Její nehty se divoce zarývaly do jeho zad.

„Chci… tě,” vydralo se jí z hrdla. Zabořila tvář do jeho ramene a pevně ho sevřela. Stehny se tiskla k jeho. „Chci… tě.”

Jeho ruce jí sklouzly na stehna a nadzdvihly ji. Měla pocit, že jí v podbřišku vzplál oheň. Bezmocně se roztřásla, slastí lapala po dechu a stěží dokázala ovládnout svou touhu.

„Lehni si,” zašeptal rozechvěle. „Lehni si sem, pode mě. Pak se přestaneš třást. Pak budeš mou součástí…”

„Je… je zamčeno?” zeptala se chraplavě. Cítila, jak na ni dolehla tíha jeho těla. Jeho dlaně ji nepřestaly naléhavě laskat.

„Zamčeno?” Ruce náhle ztuhly. King se zadíval do jejích horečnatých očí. „Elisso…?” Ztěžka polkl. Nahá hruď se mu zdvíhala a zachvívala se divokým tepem. „Elisso… proboha, klidně bys mohla otěhotnět.”

Skoro nedokázala dýchat. Jeho oči pro ni byly celý svět. Milovala ho - a do této chvíle o tom nevěděla. Byl pro ni víc než kamarád. Byl pro ni všechno. A mít s ním dítě to byla představa tak nádherná, že se ani slovy nežádala vypovědět.

Její oči majetnicky klouzaly po jeho štíhlém, a přesto silném těle. Milovala každou jeho křivku, každý centimetr. Nepatrně nadzdvihla stehna. Když ucítil ten pohyb, z hrdla se mu vydralo zaúpění.

„Ne, miláčku,” zašeptal a snažil se zklidnit její netrpělivé pohyby. „Nepokoušej mě. Musíme se zastavit, dokud to jde.”

„Proč?” zeptala se omámeně.

„Přece se tu nemůžeme milovat, když ve vedlejším pokoji sedí Bobby s Bess!” Trpce se zasmál. „Musel jsem se zbláznit, když jsem to nechal dojít takhle daleko!”

Vzal její hlavu do dlaní a vlepil jí krátký, tvrdý polibek. Pak se posadil a rukou bezostyšně přejel po jejích ňadrech, jako by je automaticky považoval za svoje vlastnictví.

„Tedy, ty máš ale páru,” prohodil. „Jsi zrovna tak vášnivá jako já. Kdybychom se my dva dali dohromady, byl by to úplný požár.” V jeho hlase zaznělo cosi jako lítost.

I ona se posadila. Tenhle zvrat událostí v ní vyvolal pořádný zmatek. Pod jeho upřeným pohledem si náhle připadala nepříjemně odhalená. Chvatně si začala vytahovat šaty nad prsa. Jenže jeho ruka ji zastavila.

„Ještě ne,” zamumlal. Jeho ruka znovu sklouzla na její záda a objala ji. Pootevřel ústa a do jejich vlhkých horkých hlubin vtáhl jednu její bradavku.

Rozechvěla se. Kousala se do rtu, aby nekřičela nahlas. Bylo to to nejsladší laskání, jaké si dokázala představit. Rukama svírala jeho zátylek a pevně přidržovala jeho hlavu přesně tam, kde ji chtěla mít.

Trvalo to dlouho, než se konečně odtáhl. To, co viděl v její tváři, ho zjevně potěšilo.

„Chtěl bych s tebou tohle provádět na pláži… tak, jak se mi o tom zdálo.”

Zrudla až po kořínky vlasů, když si vybavila představy, které i ji pronásledovaly celou noc a dnešní den.

Jemněji pohladil po ňadrech. „Máš tak bílá prsa,” zašeptal. „Budu tě muset naučit, jaká je to krása, opalovat se bez plavek. A plavat nahá.”

„Ty to tak děláš!” obvinila ho bez přemýšlení.

Pousmál se. „Ano. Jakpak to víš? Sledovalas mě někdy v noci z okna v kuchyni?”

Její ruměnec ještě zesílil, ale oči neodvrátila. „Byla jsem zvědavá,” přiznala jemně. „Jednou krásně svítil měsíc a ty jsi vylezl z vody kousek od mé chaty… Nikdy jsem si nemyslela, že mužské tělo může být tak nádherné.” Zajíkla se. „Nenapadlo mě, že víš, že se dívám!”

Přejel rty po jejích víčkách. „Věděl jsem to,” zamumlal. „Ale nevadilo mi to.”

Pořád ještě se chvěla. King náhle sklouzl z postele a zvedl se na nohy. Pomalu jí zavázal ramínka šatů.

„Vypadáš, jako by ses právě pomilovala,” řekl nečekaně. Odhrnul jí zcuchané vlasy ze zpoceného obličeje. Pak se odvrátil a sebral svou košili.

Když si ji chtěl obléknout, k vlastnímu úžasu Elissa začala protestovat.

Překvapeně vzhlédl. Pak ji jemně uchopil za ruce přitáhl si je k sobě. „Tak se do toho pusť! Užij si to.”

„Tobě to nevadí?” zeptala se, zatímco její prsty, které se nikdy předtím mužského těla nedotkly, přejížděly po jeho kůži, porostlé drsnými chloupky. Tiše vychutnávala ten dotyk.

„Že by vadilo? Ani v nejmenším!” prohlásil. „Pojď Ellis. Ukážu ti, jak je to nejlepší.”

Neměla ponětí, že existuje správný a špatný způsob, jak se mužského těla dotýkat. Ovšem jeho ruce jí to vysvětlili Přitáhly si její rty ke kůži, ukazovaly jí, co ho vzrušuje nejvíc, a Elissa cítila, jak její sebedůvěra narůstá. Zažívala neznámý pocit ženské moci. Nijak neprotestovala, i když ji vedl i k místům, které by ji zkoušet nikdy nenapadlo - a způsoby, o jakých se jí ani nesnilo.

Konečně se mu ze rtů vydralo tiché zasténání a nechal ji, aby mu položila ruce kolem pasu. „Chvílemi zapomínám, jak jsi nevinná,” zašeptal jí do ucha. Zlehka ji kousl a otřel se tváří o její. „Nutíš mě zapomenout!” Políbil ji na tvář, a pak zvedl hlavu a zaval se jí do očí. „Když tě držím v náručí, zapomínám a celý svět.”

Jemně ji políbil, a ona mu v té chvíli rozuměla. Zapomíná na svět - a tím pádem taky na touhu po Bess. Díky ní to na chvíli pustí z hlavy. To se snažil naznačit.

Jenže já tě miluju! toužila mu říct. Miluju tě - a chci tě poznat mnohem důkladněji, než jsme to stihli teď! Spojovaly je dva roky přátelství, a přesto si nikdy neuvědomila, jak moc jí na něm záleží a jak majetnický vztah si vůči němu vytvořila. Mohl si s ní dělat co chtěl, a všechny jeho důvěrnosti vítala. Uvědomila si, že by byla ochotná skončit s ním v posteli. Byla by ochotná se mu vzdát a pak na to po zbytek života vzpomínat. Kvůli němu by klidně hodila za hlavu úplně všechno. Je to jenom chtíč? Nebo přirozená touha po souznění a porozumění?

Jeho rty se pořád ještě dotýkaly jejích. Zamračila se a otevřela oči - načež zjistila, že i on se dívá na ni. Srdce se jí rozbušilo. Jeho jazyk jí vnikl do úst, ruce znovu vklouzly pod ňadra, a ona už náhle nedokázala dál snášet jeho pohled. S hladovým zasténáním zavřela oči. Políbil ji důkladně a s vášní.

Pak ji konečně pustil a odtáhl ji od sebe. Napřímila se a upravila si šaty, jak to jen šlo.

„Nečesej si vlasy,” zarazil ji, když se před odchodem natáhla pro hřeben, který zahlédla na komodě.

„Proč ne? Určitě jsem příšerně rozcuchaná.”

„Protože chci, aby tě viděla přesně takhle,” řekl stroze. „S naběhlými rty a zacuchanými vlasy a rozzářenýma očima. Chci, aby věděla, že jsme se právě milovali.”

„To je kruté,” zašeptala.

„Musím být krutý, copak to nechápeš? Panebože, Elisso, vždyť on je můj bratr!” zasténal.

„Ano, já vím.” Vztáhla ruku a přejela po vrásce na jeho čele, jako by ji chtěla vyhladit. Zasněně se usmála. Tonula v přívalu nových vzrušujících představ, odvíjejících se od toho, co se o něm právě dověděla. Právě získala spoustu nových vzpomínek, které bude opatrovat jako poklad pod polštářem.

„Škoda, že jsi tak nevinná,” řekl s povzdechem. „Co bys udělal, kdybych nebyla?” škádlila ho jemně. „Zatáhl bych tě do postele a definitivně si vymazal hlavy všechny myšlenky na Bess,” řekl upřímně. “S tebou bych to dokázal. Nikdy v životě jsem nechtěl žádnou ženu tolik jako tebe.”

„Škoda že ti to nemůžu dovolit,” odpověděla. „Myslím, že by se mi to s tebou v posteli líbilo, Kingu. Milování je nejspíš mnohem úžasnější, než jsem si kdy dokázala představit.”

“Jsem rád, že o tom přemýšlíš jako o ,milování’,” sou-Insil, „a ne jenom jako o nějaké mechanické činnosti, která člověku umožní uspokojit fyzickou touhu. V ideálním případě je to akt lásky. S tebou,” dodal tiše a zamyšleně „mám skoro pocit, že to tak je. Sám nechápu…” Pomalu se nadechla. Šla a vypnula rádio. Znovu přitom zrudla, protože si připomněla, z jakého důvodu ho King původně zapínal. Zadívala se na protější stranu pokoje a zjistila, že ji King pozoruje. „Nemusíš se červenat,” řekl tiše, jako by jí četl myšlenky „Vlastně jsi vykonala dobrý skutek, rozumíš, protože jsi mi úžasně zvedla sebevědomí. Kdybych nebral ohledy na naše hosty, ani by mě nenapadlo zapínat hudbu, ty tvoje vášnivé výkřiky se mi moc líbily - a vůbec by mi nevadilo, kdyby se tu kvůli nim zbořily zdi.” „Stydím se, že jsem se nedokázala ovládnout,” zašeptala. „jim to určitě bude jasné.”

“To tedy ano,” souhlasil stroze. „Díkybohu.”

Na to se nedalo nic říct. A tak zkrátka otevřela dveře jako první vyšla ven.

Bess v místnosti nebyla. Bobby vzhlédl a s vědoucím pohledem se na ně zadíval.

“Bess se šla projít na pláž,” zamumlal. Odkašlal si.

„Předpokládám, že vy dva jste si právě vyjasnili všechny neshody…”

Elissa zrudla až po kořínky vlasů. King se potěšené rozesmál a položil jí ruku kolem ramen. „Žádné vážné neshody to nebyly,” prohlásil vesele. „Omlouvám se, jestli jsme vás uvedli do rozpaků.”

Bobby pokrčil rameny. „Neboj, já mám pochopení. Ale Bess je poslední dobou nějaká přecitlivělá.” Odložil pero. „My dva kdysi taky bývali takoví, ale teď jsme se jeden druhému nějak odcizili. To je pořád nějaký večírek a čaj s kamarádkami a dámská jízda. Když jsem náhodou doma, skoro se s ní nevidím.”

„Mohli byste trávit víc času společně tady na Jamajce,” navrhl King potměšile, „teď, když si to můžeš dovolit!”

„To je možná pravda,” souhlasil Bobby. „Myslím, že bych se teď měl za ní zajít podívat.”

„Uvaříme zatím kávu,” navrhl King a vedl Elissu do kuchyně.

„Ranilo ji to,” prohodila Elissa, když už byl Bobby pryč a ona nalévala vodu do kávovaru.

„Já vím.” King mluvil stroze a chladně. Z okna se díval na Bess, která stála na břehu a zírala na oceán.

Elissa zapnula kávovar a vykročila k němu. Dlaní zlehka přejela po jeho hrudi pod rozepnutou košilí. „Tebe taky, co?” řekla jemně. „Je mi to líto. Mám pocit, jako bych tě zklamala.”

„Čím?” zeptal se s úsměvem.

„Že nejsem schopná jen tak beze všeho se nechat pomilovat.”

„To zrovna, že nejsi!” Trpce se zasmál. Pak ji objal kolem pasu a zadíval se na ni. Já jsem to byl, kdo to zastavil. Ty ne. Dokonce ani když jsem se zmínil o tom, že bys mohla otěhotnět.”

Sklopila oči k jeho hrudi. „Toho se zas tolik nebojím.”

„Vážně?” Díval se na ni. Ne, zděšeně opravdu nevypadala. A ke svému úděsu si uvědomil, že on sám se toho nebojí taky. To bylo ovšem zvláštní. Copak by neměl mít z takové možnosti čirou hrůzu?

Jeho oči znovu zalétly k oknu.

PÁTÁ KAPITOLA

„Víš jistě, že Bess děti nechce?” zeptala se Elissa náhle, a přerušila tak jeho tíživé myšlenky.

Obrátil se zpátky k ní. „Pořád prohlašuje, že ne,” odpověděl. Vrazil ruce do kapes a opřel se o kuchyňský pult. „Ze začátku jsem si říkal, že je to proto, že děti člověka omezují, a ona k něčemu takovému není ochotná. Její matka měla dětí sedm.” Smutně se usmál, když si to vybavil. „Bess byla věkem někde uprostřed, ale každou chvíli se stávalo, že některé své mladší sourozence dostala na starost. Bylo to pro ni těžké… a pro ty ostatní děti koneckonců taky.” Vzpomínal si, jak se Bessin otec opíjel a celou rodinu tyranizoval. „Kromě toho, děti nemusejí být nutně zárukou šťastného manželství. Naopak. Viděl jsem šťastná manželství, která příchod dětí zničil.”

To znělo jako osobní zkušenost. „Opravdu?”

Zamračil se. „Moje matka často říkala, že ona a můj otec si spolu žili spokojeně, dokud jsem se nenarodil já a všechno nezkazil,” přiznal tiše.

„To je strašné, říct něco takového vlastnímu dítěti!” zděsila se Elissa. Zatímco aranžovala na stříbrný podnos šálky, podšálky, smetanu a cukr, na tváři se jí objevil odmítavý výraz.

„Moje matka byla společenská duše,” řekl King. “O děti se moc nestarala. Kdyby na tom můj nevlastní otec netrval, Bobby by pravděpodobně nikdy nepřišel na svět. Je to zvláštní, jaký to vzalo obrat. Byla to taková energická, nádherná žena. Chytrá, pohotová. A teď je jenom stínem sebe samé.” „Jezdíváš za ní často?”

„Tak často, jak můžu,” řekl. „Jenže ona mě samozřeljmě vůbec nepoznává.”

Zatímco káva dokapávala, Elissa si prohlížela jeho milou tvář a přemítala o tom, jak těžké asi muselo být jeho dětství. Pocítila záchvěv soucitu s chlapcem, kterým kdysi býval.

„Ale ne, nebylo to zas tak strašné,” prohodil po chvíli, jako by přesně dokázal rozluštit její výraz. „A kromě toho, poskytlo mi to skvělou motivaci. Zoufale jsem jim všem toužil ukázat, co ve mně je. Copak nevíš, že touha po pomstě je přesně ta pravá hybná síla, která člověku umožní dosáhnout úspěchu?”

„To si dovedu představit,” připustila. „Tohle je důvod, proč ses nikdy neoženil? Kvůli vzpomínkám na dětství?” vyzvídala jemně.

Povzdechl si. „Och, Elisso,” zamumlal s úsměvem. „To jsi celá ty.”

„Jen mě to zajímalo.”

Díval se, jak nalévá kávu do elegantních květovaných porcelánových šálků, a myslel na to, jak úžasně domácky a žensky při tom vypadá. Uměla božsky vařit, slušelo jí všechno, co na sebe oblékla, měla milou a laskavou povahu a fyzicky na něj působila tak, že mu to málem zničilo zip na poklopci.

„Kdybych se někdy oženil, asi bych si vzal tebe,” prohlásil nečekaně.

Ruce se jí roztřásly. Káva se rozlila na podnos. Elissa chvatně odložila šálek a sáhla pro papírovou utěrku, aby tu spoušť uklidila.

„To byl ale podraz!” prohlásila.

„Ale myslel jsem to vážně,” řekl s líným úsměvem a přistoupil k ní blíž, „Víš, není moc pravděpodobné, že bych se k manželství někdy odhodlal. Vždyť je ti jasné, jak to se mnou je. Ale dokážu si představit, že život s tebou po boku by mě bavil. Jsi tichá, a přesto zábavná. A pokud jde o fyzickou stránku… tvoje tělo zkrátka zbožňuju.”

On jí tu takhle otevřeně dělal návrhy! Náhle jí to připadalo neodolatelně komické. Neudržela se a dala se do smíchu. Tohle snad nemohl myslet jinak než jako vtip! I když už ho znala tak dlouho, stejně někdy měla potíže poznat, jestli si zrovna dělá legraci, nebo mluví vážně.

„Mně tvoje tělo taky připadá ucházející, ale rozumíš, nejsem na to dost povětrná holka,” připomněla mu drze.

„Jo, ty jsi tak cudná, že klidně po nocích šmíruješ oknem muže, kteří se ve vší slušnosti zašli vykoupat bez plavek!” popichoval ji se smíchem.

Rozhodila rukama, jako by se bránila. „Ještě chvíli mě provokuj, a najdu si ještě nějakého jiného nahatého muže, kterého bych mohla okukovat!”

„Cože, koná se konkurz na manekýny?” ozval se ode dveří Bobby se smíchem. Za ním stála Bess a měřila si je oba přezíravým pohledem.

Elissa zrudla. „Tys tomu dal, Kingu! Teď si tvůj bratr bude myslet, že jsem nějakej šmírák!”

„A nejsi?” smál se King.

Elissa mu vrazila do ruky podnos. „Doufám, že si to na sebe vyleješ a opaříš se,” popřála mu sladce.

„Ty jsi ale záludná ženská,” zamumlal. „Prosím tě, otevři mi dveře, zlato,” obrátil se k Bess. Bess se začervenala. Když Elissa viděla, jaký pohled si ti dva vyměnili, měla sto chutí ještě si podnos vypůjčil a hodit jim ho na hlavu. Jediné štěstí bylo, že Bobby šel z místnosti jako první, takže nic neviděl. Elissa zoufala, že ona tohle štěstí neměla. King možná chce její tělo, ale to, co cítí k Bess, je nesrovnatelně silnější. Pro ni by byl nejspíš ochoten i zemřít. Byla to hladová touha ke které se mísila něha. Bess se posadila na pohovku, stočila si nohy pod sebe a popíjela kávu. Čas od času vrhla na Elissu krátký pohled. Elisse bylo jasné, že všechno, co ona a King tam dělali, dokáže žena jako Bess jasně vyčíst z jejího chybějícího makeupu a zcuchaných vlasů.

„Doufám, že vám to nebude moc na obtíž, že tady spíme,” prohodila Bess tiše. „Ale z hotelu jsme se o odhlásili a teď je tam přeplněno. Navíc je to odsud letiště opravdu kousek.”

“Kdepak, nám to nijak nevadí,” odpověděl King. Vrhl rychlý pohled na Elissu. „Elissa si ještě potřebuje sbalit a všechno v chatě sklidit - je to tak, kotě?” „Máš pravdu,” řekla. Bylo dost obtížné klidně odpovědět, když ji oslovoval ,kotě’. „A jestli máme ráno odletět, měla bych se do toho dát co nejdřív. V kolik máme být na letišti?” ptala se, zatímco vstávala.

„Stačí, když budeš připravená k odjezdu v osm,” řekl a i on se zvedl. „Doprovodím tě domů,” dodal s výmluvným úsměvem. „Nečekejte na mě,” řekl svým hostům.

“Já si stejně chtěla jít brzy lehnout,” řekla Bess chladně. „Myslím, že usnu, sotva padnu do postele.”

“To ti závidím, že můžeš,” ucedil Bobby, sklánějící se nad papíry. „Jak to tak vidím, tohle mi bude trvat do rána. Ty bys mi asi nepomohla, co?” zeptal se Bess. Oči se jí rozšířily.

„Já?! Zbláznil ses? Proboha, já přece nedokážu spočítat, ani kolik je jedna a jedna.”

„Což je ovšem velká škoda,” utrousil Bobby. Zdálo se, že ještě něco dodá, ale pak jenom pokrčil rameny a znovu sklonil hlavu. „Uvidíme se ráno, Elisso.”

„Dobrou noc,” řekla Elissa oběma, zavěsila se do Kinga, který jí nabízel rámě, a nechala se odvést do tmy.

Zapálil si cigaretu a během té krátké cesty do Elissiny chaty ji stihl vykouřit. Neřekl ani slovo. Byla horká, příjemná noc, přestože padal jemný vlahý deštík.

Když došli k zadnímu vchodu do chaty, zamáčkl cigaretu. „Je mi líto, že jsem tě navezl do té cesty, ale prostě jsem na nic lepšího nepřišel.”

„To je v pořádku. Ta nová kolekce, na které teď pracuju, se mi stejně vůbec nedaří. Zase tak moc se toho nestane, když si zajedu na svou domovskou základnu na Floridě. Třeba načerpám inspiraci.”

„Ty pořád ještě bydlíš se svými rodiči, viď?” zeptal se.

„No, zatím jsem neměla důvod se odstěhovat,” připomněla mu. „Bylo by jim líto, kdybych chtěla zůstat v Miami, a přitom bydlet v jiném domě než oni. Vždycky jsme si byli blízcí.”

„Takovou blízkost si vůbec nedokážu představit,” přiznal. „Bobbyho mám doopravdy rád, ale naše vzájemné city nejsou zas tak vřelé, abychom jeden bez druhého nemohli být. K nikomu ze své rodiny jsem nic podobného necítil.”

„To je mi líto, protože porozumění takového druhu, to je úžasná věc.”

„To si dovedu představit.” Sklonil se a bezstarostně se otřel rty o její. „Než se vrátím zpátky, ještě se půjdu projít. Ještě tak hodinku nezvedej telefon, protože by Bess třeba mohla volat a zjišťovat, co se u tebe doma děje.”

Když se odvracel, zlehka se dotkla rukávu jeho košile. „Nechceš zajít ke mně? Uvařím ti horkou čokoládu,” navrhla plaše.

Zvedl si její ruku ke rtům a políbil ji do horké dlaně. „A co radši vlézt si do postele?”

Zděšeně vzhlédla. „Kingu…”

V obličeji měl strohý výraz. „Elisso, miloval bych se s tebou moc rád. Vychutnal bych si tvoje tělo do posledního sousta. Mám tě opravdu rád. Ale pokud tě svedu, co si pak počneme?”

Zamrkala. „Nechápu.”

Vzal její tvář do dlaní. „Poslouchej mě, má milá. Sex je jako nabitá pistole. Nejsou s ním žerty. Jakmile se s někým takhle sblížíš, je to závazek, ať chceš nebo ne. Já se nemůžu jen tak zaplést s pannou!”

„Pak už žádná panna nebudu,” připomněla mu.

Zuřivě vydechl. „Ale možná si budeš přát, abys radši byla!” prohlásil zpříma. „Vychovávali tě tak, že sex mimo manželství považuješ za hřích. Jak se budeš dívat na sebe a na mě, pokud něco takového dopustím? Kromě toho,” dodal, „vždycky existuje riziko, že otěhotníš. A to by byla komplikace, na kterou ani jeden z nás není připravený.”

Potřásla hlavou a přes rty jí přeletěl rozněžnělý úsměv.

„Co má tohle znamenat?” zeptal se.

„Jen si tě představuju, jak jsi s nějakou ženou úplně poprvé a tyhle věci s ní probíráš,” řekla se smíchem. Naklonil hlavu. I on se pomalu usmál. „Poprvé,” řekl hlasitým šepotem, „se to celé odehrálo tak šíleně rychle, že si toho ona chudák sotva vůbec všimla.”

Elissa se začervenala. King se dal do smíchu. „Copak si myslíš, že napoprvé je to pro muže kdovíjaká nádhera?” Usmál se. „Pokud jde o milování, muži nemají žádné vrozené schopnosti. Taky napřed musejí nasbírat zkušenosti, aby to mohlo být takové, že se při tom rozeznějí zvony a země se přestane točit. Po těch svých prvních upachtěných pokusech jsem stěží sebral odvahu, abych to zkusil znovu.”

„To si vůbec nedokážu představit,” škádlila ho s úsměvem.

Otřel se čelem o její. Povzdechl si. „Je to legrační, co, že ti dokážu říct věci, které jsem nikdy nikomu neprozradil,” zamumlal. „Zkrátka se s tebou cítím v bezpečí.”

„A já s tebou,” souhlasila. „Proto jsem se s tebor vůbec začala přátelit. Nikdy jsi mi nedělal žádné oplzlé návrhy.”

„Až doteď,” opravil ji. Zvedl hlavu a zadíval se jí do očí. „Je ti líto, že to nezůstalo při starém?”

„Ne,” odpověděla okamžitě. „Vůbec si nedokážu představit, že bych si lehla do postele s nějakým jiným mužem, i kdyby to mělo být jen naoko. Ale tebe bych nechala, abys se mnou udělal všechno, co se ti zlíbí,” přiznala, „a ještě bych z toho měla radost! Nemám dost hrdosti, abych tě dokázala odmítnout. Je to prostě příliš nádherné.”

Jeho oči se zúžily a probleskla v nich bolest. Ruce pevněji sevřely Elissin oválný obličej. „Neměla bys být takhle upřímná,” škádlil ji jemně. „Jsem jenom člověk. Jednoho krásného dne, nebo spíš noci, klidně můžu ztratit hlavu.”

Pootevřela rty a něžně vydechla. „Vsadím se, že jsi v posteli skvělý,” zašeptala plaše.

„Říká se to o mně,” souhlasil se smíchem. Hladil ji po ramenou. „Podívej, musíme už konečně přestat mluvit o sexu,” zamumlal, „nebo se oba dostaneme do průšvihu.” Povzdechl si. „To je tedy situace. Zatraceně. Asi už v průšvihu jsme.”

„To se spraví,” prohlásila. Stoupla si na špičky a rty zlehka přejela po jeho víčkách. Se zachvěním oči zavřel. Žasla, jak se náhle jeho tělo napjalo. Zatajil dech. Začala se odtahovat, ale jeho ruce ji sevřely kolem pasu a pevně ji přidržely.

„Nepřestávej,” vydechl ochraptěle. „Tohle se mi líbí.”

„Vážně?” Zopakovala tu drobnou něžnůstku a pak instinktivně posela polibky i jeho obočí, načež sklouzla na jeho štíhlé tváře a vysoko posazené lícní kosti až ke smyslným rtům.

Prudce oddychoval, a to se jí líbilo. „Otevři ústa,” zašeptala.

Bylo to jako škrtnout sirkou ve stohu sena. Ta slova vyvolala úplný požár. King ji prudce nadzdvihl a přitiskl si ji k sobě. Jeho ústa zaútočila na její se smyslnou naléhavostí. Celý se chvěl, a tahle ztráta sebeovládání v ní vyvolávala současně úžas i strach.

„Ano,” zašeptala, když ji přitiskl ke dveřím a celým tělem se o ni opřel. „Ano!”

Jeho rytmické pohyby ji měly šokovat, ale místo toho v ní vyvolávaly čirou slast. Přidala se k nim. Opustila ji hrdost i zábrany. Pevně ho objala kolem krku a její rty se pod jeho stáhly v úsměvu. Vydechla potěšením.

Cítila, jak jeho ruce kloužou po jejím těle až na stehna a vyhrnují jí šaty. Jeho naléhající prsty ji chladily na rozpálené kůži. Bylo to tak vítané, tak dokonale správné! Zasténala.

Zvedl hlavu, aby se mohl nadechnout. Jeho tělo se zachvívalo a v očích se zračila hrozba. „Ty bláhová holčičko!” vyrazil ze sebe. Záměrně se k ní přitiskl. „Copak to necítíš? Copak nevíš, o co si koleduješ?”

„To je ráj,” zašeptala. Když se od ní vzápětí odtáhl a obrátil se k ní zády, cítila se zoufale opuštěná.

„Prý ráj!” vyrazil ze sebe. Lapal po dechu. Nenáviděl se za to, že takhle ztrácí sebekontrolu, a málem nenáviděl i ji, že tohle způsobila. Nikdy žádné ženě nedovolil, aby na něj tak hluboce zapůsobila. Začal lovit z kapsy cigaretu. Je to jen tím, že je panna, říkal si. Neměla ponětí, co dělá. Zkrátka jen tak experimentovala - a její nevinnost způsobila, že naivně zkoušela i věci, které by zkušenější žena jaktěživa neriskovala.

„Zatraceně!” vyrazil ze sebe. Napůl se smál a napůl sténal.

Pořád se ještě opírala o dveře, jak ji zanechal. Lapala po dechu, ale usmívala se. Byl vůči ní stejně bezbranný jako ona vůči němu - a právě si to uvědomila. To ji povzbudilo. Možná choval nějaké zmatené city k Bess, která ho víceméně jenom zneužívala cobý lék na své pošramocené sebevědomí, ale rozhodně se nedalo říct, že je jí naprosto a bezvýhradně oddaný. Kdyby to tak bylo, přece by v něm nemohla vyvolávat takovou touhu Elissa. Možná poprvé v životě pocítila opravdovou hrdost na své ženství: pýchu nad tím, že nad ním dokáže mít takovou moc. Do této chvíle se celý její milostný život skládal jenom z fantazií, ale s Kingem se cítila neuvěřitelně žensky. Dokonaleji opustil strach z toho, k čemu by to mohlo vést.

„Ty zbabělče,” zavrkala.

Prudce se k ní otočil. Tmavé oči se mu zúžily a obličej se stáhl bolestí.

„Zatraceně, o co se to tady snažíš?” vybuchl.

„Přivábit tě k sobě do postele,” řekla jemně. „No tak? Troufneš si?” škádlila ho s nově nabytým sebevědomím.

Nevěřícně na ni zíral. Vložil si cigaretu do úst, ale zapálit ji, to byl o hodně větší problém. Zdálo se, že zkrátka nedokáže udržet zapalovač v klidu. Když si to uvědomil, zuřivě zaklel.

Elissa se jenom pousmála, vyprostila mu zapalovač ze štíhlých prstů, vykřesala plamen a připálila mu.

„Jsi na sebe pyšná?” zeptal se chladně. Usmál se, ale nebyl to nijak veselý úsměv.

„Pyšná na to, co s tebou dokážu dělat; to ano,” přiznala jemně. „Vždycky jsi působil tak rezervovaně, tak nepřístupně. Je to příjemné zjistit, že jsi přece jenom člověk.”

„Už jsi málem zjistila i to, jak moc jsem jenom člověk,” řekl zachmuřeně.

Zadíval se jí do očí. Jemně si povzdechla. „Celou mě to rozechvělo. Je to tak neuvěřitelně příjemné.”

„Pro mě tedy ne,” zavrčel skrz zaťaté zuby.

Dívala se mu do tváře. Lehce se zachmuřila.

„Nechápu.”

„To věřím.” Zhluboka potáhl z cigarety a odvrátil se. Vykročil k pláži.

Pomalu vykročila za ním. Tohle jí bylo záhadou. „Ty o tom nedokážeš mluvit?”

Otočil se k ní a přitáhl ji k sobě, až se stehny dotkla jeho stehen. Promluvil se rty těsně u jejího spánku. „Toužím po tobě,” zašeptal. „Zoufale. Pamatuješ si, jak jsme o tom mluvili? A že od určitého okamžiku je těžké jen tak přestat?”

„Já se tě nebudu snažit zastavit,” připomněla mu.

„Zatraceně, dost dobře se nemůžeme milovat tady na pláži před očima celé mé rodiny!” vybuchl. „Copak jsi dneska úplně přišla o rozum?”

„Nevím,” povzdechla si. „Najednou cítím různá místa svého těla, o kterých jsem ani nevěděla, že existují. Celá hořím touhou - a ty, který bys mě toho dokázal zbavit, tady stojíš a stěžuješ si, že je to pro tebe nepříjemné!”

Nemohl si pomoct; zkrátka vybuchl smíchy. „Panebože!” zaúpěl.

Rozhodila rukama. „Nabízím se ti tady, žádné závazky po tobě nechci, a ty se sebereš a jen tak si odejdeš!”

„Tví rodiče by se za tebe styděli,” připomněl jí.

„Mí rodiče také nečekají, že jsem víc než člověk,” odsekla. „Bůh dal lidem těla, takže by se dalo čekat, že nebude proti, když je čas od času použijí.”

„Ale jistě je toho názoru, že by bylo vhodnější to provozovat s prstýnkem na ruce,” uchechtl se.

Pokrčila rameny. „Ano. Ale to pomyšlení mě nedokáže nijak zchladit.”

„Ty ďáblice!” Odhodil cigaretu, popadl ji do náruče a vyrazil rovnou k moři. „Počkej, uvidíš, jak já tě zchladím!”

Počkal si na první větší vlnu a hodil Elissu do vody.

Elissa prskala a cákala a snažila se vyškrábat na nohy. Šaty se jí přilepily k tělu, mokré vlasy jí visely kolem obličeje a crčela z nich voda.

„Ty zvíře!” ječela.

„Nymfomanko!” oplatil jí to okamžitě. „Chceš mě praštit? No tak pojď! Jen si to zkus!”

Začala na něj cákat. Se smíchem uhnul, ale ona toho nehodlala nechat. Jak se znovu sklonila, vrhl se k ní a zase ji strčil do vody. Vzápětí se ocitla v pevném objetí jeho paží.

V jeho očích se objevil výraz, jaký tam ještě nikdy neviděla. Síla jeho svalů ji vzrušovala. „Přece si na sobě nemůžeš nechat takhle mokré šaty, ne?” prohlásil. Lehce se zasmál. „Já ti je pomůžu sundat.”

„To ne! Tady ne!” vyjekla. Zděšeně se kolem sebe rozhlížela.

„Ale ano! A to si piš, že tady,” odsekl a začal z ní stahovat promočené šaty.

Zatímco ji svlékal, příboj kolem nich burácel. Elissa vychutnávala kontrast mezi chladnou vodou a jeho rozpáleným tělem, lenivé pohyby jeho rukou a chtivý výraz v jeho tváři. Prohlížel si každý centimetr jejího těla, a důkladně ten pohled vychutnával. Konečně se jeho oči zastavily na jejích plných ňadrech.

„Panebože, ty jsi tak krásná,” zašeptal. „Měl bych tě uškrtit za to, co se mnou provádíš.”

„Ráda bych připomněla, že jsi to ty, kdo svléká mě, ne naopak,” odsekla.

„Ty už jsi mě nahého v moři viděla,” opáčil jemně. Díval se jí do očí.

„To ano.” Jak se na něj dívala, rty se jí pootevřely. „Přála bych si, abychom teď byli sami. Úplně sami.”

„Přestaň mě pokoušet,” zašeptal. Po chvíli jí šaty zase vytáhl nahoru a zavázal na ramenou. S těžkým povzdechem ji zvedl. Jeho silné paže jí dodávaly pocit bezpečí a chránily ji před nočním větříkem. Přitulila se k němu pevněji. Zatímco ji nesl, skláněl se k ní a poséval jí tvář jemnými polibky. „Musíš se převléknout do něčeho suchého a jít spát,” prohlásil. „A jestli chceš něco vědět - hodlám tě nechat na prahu. Dovnitř s tebou nejdu.”

„Proč?” zašeptala.

„Protože ze sexu jsou miminka,” zavrčel. „Nemám u sebe nic, co by tě mohlo ochránit.”

Zasténala. „Mně je to jedno!”

„Ale ráno ti to jedno nebude.” Donesl ji ke dveřím a pomalu ji postavil na nohy. Další minutu ještě trvalo, než se odhodlal stáhnout ruce, vychutnávající dotyk jejího těla. Elissa se celá rozechvěla touhou.

„Sexy,” zamumlal. „Sexy a sladká! Tak rád bych se do tebe ponořil. Radši jdi dovnitř a zkus spát.”

„Nechoď pryč,” šeptala. „Vždyť jsi taky úplně mokrý. Měl by sis ty šaty sundat.”

„Nemůžu dost dobře přijít domů bez nich.” Zasmál se. „No tak! Jde se spinkat.”

Zachvěla se. „Já nemůžu.”

„Proč?”

„Protože klíč od domu mám v kabelce… tam uvnitř,” přiznala. Začervenala se. „Odcházela jsem v takovém spěchu, že jsem prostě zabouchla dveře…”

Obrátil oči v sloup. „Ty ženské!” Vykročil k ibiškovému keři vedle domu a začal prohledávat prostor pod ním. „Tady je přece náhradní klíč, ne? Ty bys na to možná ráda zapomněla, ale já to vím moc dobře!”

Dívala se na něj. Srdce jí prudce bušilo. Byl tak mužný! Tak velký, mohutný, schopný, silný! Na okamžik zatoužila po tom, aby se na něj mohla dokonale spolehnout… aby ho mohla nechat, ať se o ni postará ve všech ohledech. Představovala Si, jaké by to s ním bylo, kdyby vedle sebe leželi ve tmě a objímali se celou noc. To by úplně stačilo, uvědomila si náhle - prostě ho jen mít vedle sebe a držet se ho. Pocítila omračující touhu, ale ne touhu fyzickou. Byla to touha po sblížení, tak sladká, tak něžná, tak nová. Kdyby jen dokázal cítit totéž on k ní!

Odemkl dveře a otevřel je. Zvědavě se na ni zadíval, protože její výraz ho zjevně zaskočil. „Co se děje?” zeptal se a vtiskl jí klíč do dlaně.

„Vlastně nic.”

Sáhl po vypínači a rozsvítil. Pak se na ni zadíval znovu. Očima do sebe vpíjel křivky jejího těla, jasně se rýsující pod mokrou látkou šatů. Potřásl hlavou. „Ty mě jednoho dne přivedeš do hrobu. Z toho, jak se pořád snažím chovat se slušně a chránit tvou čest, nakonec dostanu infarkt.”

„Tohle na mě neházej!” ohradila se.

„A ty po mně neházej očima!” odsekl šeptem. Dal jí bratrský polibek na čelo. „A teď koukej zapadnout do postele, ty Siréno. Ráno musíme být na letišti.”

„No dobře.”

Z věšáku na klobouky, který stál vedle dveří, sundal šál a podal jí ho. Díval se, jak se do něj halí. „Co to do tebe najednou vjelo, že mě tak chceš?” zeptal se jemně. „Celé dva roky sis úzkostlivě udržovala odstup. Tak co se změnilo?”

„Vůbec jsem si nedokázala představit, jak to může být úžasné,” přiznala plaše.

„Mě to taky trochu šokuje,” připustil upřímně. „Víš, nejsi přesně ten typ ženy, jaké si obvykle vybírám.”

„Možná právě proto mě chceš,” dumala.

Povzdechl si. „Nevím. Vím jen to, že za posledních čtyřiadvacet hodin jsem nedokázal myslet na nic jiného než na tebe. Ale nemůžu si dovolit jen tak ztratit hlavu. Ty bys pak zešílela z výčitek svědomí!”

„Ale já tě nechci ztratit. Jsi přece můj nejlepší kamarád.” Oči se jí při tom pomyšlení zalily slzami.

„Neplač!” zavrčel. „To nesnesu.”

Zvedla obličej. „Promiň. Jen jsem si tak představovala, co bude dál. Nakonec se jeden z nás ožení či vdá,” dodala. V duchu si říkala, že to bude pravděpodobně King. „A pak bude s naším přátelstvím konec tak jako tak.”

Zachmuřeně se na ni díval. Nikdy si neuvědomil, že by mohl o její přátelství přijít. Ale v tom, co říkala, měla zjevně pravdu: ona se zaručeně jednou vdá a těžko si představit, že by měl její manžel kdovíjaké pochopení pro tohle zvláštní kamarádství s nějakým jiným mužem. Už spolu nebudou chodit na dlouhé procházky po plážích. Už nebudou moct jeden druhému zavolat třeba ve dvě ráno jen proto, že si potřebují popovídat. Elissa už mu nebude nechávat žádné legrační vzkazy pod kamenem nebo na prahu…

„To mi bude moc chybět, když si s tebou nebudu moct povídat,” přiznala jemně.

Neklidně přešlápl.

„Právě na to taky myslím,” řekl tiše. „Vlastně nemám nikoho kromě tebe.” Než ale stihla odpovědět, odvrátil se a sáhl po klice. „Tak ahoj ráno,” zamumlal. Zavřel dveře zvenčí a nechal ji uvnitř samotnou.

Ano. Teď byla sama. A náhle na ni dolehla tvrdá skutečnost. Bylo to jako studená sprcha, když si připomněla, jak se chovala. Klidně dopustila, aby ji její pubertální představy úplně ovládly. Proboha, otevřeně se mu nabízela!

Tváře jí zrudly a náhle se skoro nemohla nadechnout. Jak to mohla udělat? Věšela se mu na krk jako nějaká lehká holka!

Chvatně ze sebe stáhla mokré šaty, spláchla ze sebe mořskou sůl, oblékla si župan a vysušila si vlasy. Bylo to tíživé pomyšlení, že její život najednou nabral takový směr. Kdyby se doopravdy stala Kingovou milenkou, k čemu by to asi vedlo? Skutečně by ji chladnokrevně odkopl, sotva by se jí nasytil? Ona jeho doopravdy milovala, ale věděla, že z jeho strany je to pouhý chtíč. Musí se vzpamatovat a zase začít vidět věci ve správné perspektivě. A první krok bude důsledně se Kingovi vyhýbat. Z tohoto hlediska je skoro dobře, že se vrací na Floridu.

Náhle jí ale vytanula ta poslední věc, kterou jí King bezděky prozradil, než odešel: nemám nikoho kromě tebe. Co tím chtěl říct?

Ještě když se ukládala do postele, pořád jí to vrtalo hlavou.

ŠESTÁ KAPITOLA

Cesta na letiště byla čiré utrpení. Přestože Elissa seděla vepředu vedle Kinga, ten skoro neodtrhl oči od zpětného zrcátka. Povídal si sice s Bobbym, ale byla to Bess, s kým si vyměňoval dlouhé výmluvné pohledy.

K něčemu to ale přinejmenším dobré bylo: Elissa si jasně uvědomila, jak bláhové to od ní bylo, když pokládala jeho něžnosti za kdovíjaký projev zájmu a spřádala kolem nich pošetilé sny. On si s ní zjevně jenom pohrával; z jeho strany v tom nic vážného nebylo. Pravděpodobně se v životě miloval s tucty žen a necítil potřebu pokládat to za kdovíjaký závazek. Muži mají jinou povahu než ženy, připomínala sama sobě; pro ně není nutné se citově vázat, aby mohli dosáhnout uspokojení. Ale to pomyšlení v ní zároveň vyvolávalo smutek. Právě si totiž začínala uvědomovat, jak moc jí na Kingovi záleží a jak podstatnou částí jejího života se stal. Vždycky se těšila na Jamajku, ale vlastně to nebylo kvůli dotyčnému ostrovu jako takovému, nýbrž kvůli muži, který tam bydlí ve vedlejším domě. Vyvinula si k němu vztah téměř majetnický.

A tento majetnický vztah se ukázal v celé své ošklivosti, sotva na scénu vstoupila Bess. Elisse nedalo moc práce pochopit, proč může Kingovi jeho švagrová připadat tak přitažlivá. Nebyla to žádná znuděná povrchní koketa, přestože v první chvíli se to zdálo. Byla to nádherná, zranitelná, nešťastná žena, která prožívala opravdové zoufalství. Uvízla v manželství s mužem, o kterého stála, ale který jí nevěnoval ani špetku pozornosti. Bylo vidět, že mu na ní už vůbec nezáleží. Jak strašný tohle musí být pocit! Kdo se může divit, že King cítí potřebu ji utěšovat a chránit? Ovšem King sám byl také v hrozné situaci: rozpolcený mezi city k Bess a loajalitou k Bobbymu, protože tohle je rozhodně případ, kdy se nedá jednoznačně říct, na čí straně je pravda a jaké řešení je správné.

Elissa si jen říkala, jaká je to škoda, že se nedokáže chovat jako ti lehkomyslní lidé, kteří berou život tak, jak přichází, užívají si ho do sytosti a o následcích moc nepřemýšlejí. Jenže znala sama sebe příliš dobře a věděla, že krátkodobý románek s Kingem by nepřežila. Její zábrany se sice hroutily, kdykoliv mu byla nablízku, ale sotva se za ním zavřely dveře, ukázalo se, že jsou neoddělitelnou součástí její osobnosti. Už teď si vyčítala, že mu dovolila příliš.- Kdyby to zašlo ještě dál, z výčitek svědomí by nejspíš zešílela. A kromě toho, říkala si nešťastně - copak není pravděpodobné, že pokud mě jednou doopravdy dostane do postele, veškerá jeho touha se tím vybije a zmizí? Nedokázala si představit, že by ho mohla ztratit. Bála se, že to by snad nepřežila.

A co Bess? Opravdu měla o Kinga zájem, nebo ho to k ní táhlo hlavně proto, že byl nedostupný a tím pádem nepředstavoval pro její manželství žádnou reálnou hrozbu? Legrační otázka. Elissa si povzdechla a zadívala se na stromořadí, ubíhající za oknem. Skrz zeleň listoví probleskoval oslepivě bílý pruh pláže a za ním moře a nebe v neuvěřitelně sytých odstínech modři, typických pro Karibik. Elissiny oči sklouzly na Kingův profil. King je pohledný a bohatý a o ženách ví všechno, co stojí za vědění. Kterápak by ho nechtěla mít jen pro sebe, a to natrvalo? Elissa se chvatně odvrátila a zavřela oči, jak ji zasáhla vlna bolesti. Kdyby si Bess vzala Kinga, zaručeně by s ním měla spoustu dětí. Ta představa ji z nějakého důvodu nesmírně bolela.

Dojeli na letiště a postavili se do dlouhé fronty na odbavení. Čas se vlekl. Konečně nastoupili do letadla. Bess se vmáčkla na sedadlo vedle Kinga. Elissa seděla po Kingově druhé ruce. Když se letadlo rozjelo, nemohla si nevšimnout, jak Bess křečovitě svírá opěrky.

„Bojíš se?” ptal se jí King hlasem plným takové něhy, že se Elisse sevřelo srdce.

„Teď už ne,” zašeptala Bess. Její oči přetékaly city.

Elissa se zadívala stranou, protože pohled na něžné úsměvy, které si ti dva vyměňovali, zkrátka nedokázala snést. Zato Bobby, který seděl přes uličku a byl dokonale ponořený do svých papírů, si nevšiml vůbec ničeho.

Když přistáli v Miami, Elissa vydechla úlevou. Sedět vedle Kinga a Bess bylo doopravdy za trest, ale teď měla konečně naději, že se jí podaří uniknout. Zkrátka odjede domů k rodičům a na celou tuhle patálii se pokusí zapomenout. Neměla sebemenší chuť ještě někdy v životě vidět ty dva spolu. A pokud to bude znamenat, že bude muset prodat svou chatu… inu…

To bylo opravdu děsivé pomyšlení. Proboha, vždyť to nepřežije, pokud Kinga nikdy znovu neuvidí! Oči se jí zalily horkými slzami. Rychle se je snažila spolknout, než si toho někdo všimne. Jak se jí jenom stalo, že se do téhle situace dostala? Vždyť ona a King bývali kamarádi! Skoro si začínala přát, aby se jí nikdy nedotkl. Málem ho nenáviděla za to, že v ní probudil takové city a že si je teď tak zřetelně vědoma jeho přítomnosti.

Prošli odbavovací přepážkou. Zatímco se King loučil Bobbym a Bess, Elissa stála trochu stranou.

„Budeme muset jet,” říkal King svému bratrovi. „Vrátím se na ranč asi tak za týden. Vyřiď to prosím tě Blakeu Donovanovi a zeptej se ho, jestli je všechno v pořádku. Domlouval jsem se s ním, že na ranč dohlédne, protože předák má zrovna dovolenou.”

„To si nedovedu představit, že by měl Donovan na něco takového čas!” prohlásil Bobby se smíchem. „Podle toho, co jsem slyšel, teď má co dělat, aby si udržel svůj vlastní ranč. Po smrti jeho strýčka se na něj vrhly celé smečky chamtivých příbuzných. Pořád posílají nějaké žaloby a chtějí větší podíl…”

King se rozesmál. „Soud už byl a Donovan to vyhrál, copak se ti to nedoneslo? On je zatraceně schopný.”

„A taky chlap k nakousnutí,” prohodila Bess škádlivě a vrhla na Bobbyho vyzývavý pohled. „Nikdy se neoženil. To by mě tedy zajímalo proč. Třeba je do někoho nešťastně zamilovaný…”

Nikdo Bess neodpověděl, ale Elissa si dobře všimla, jak Kingovi ztuhl obličej. S toporným úsměvem potřásl Bobbymu rukou. „Dávej na sebe a na Bess pozor.”

„Jasně, to se ví. Říkal jsem si, že si tenhle víkend najdu trochu času a vyjedeme si na koni,” řekl Bobby. Usmál se na Bess, která vypadala dokonale omráčeně. „Mohli bychom si udělat piknik.”

„Ty, a piknik?” ujišťovala se Bess nevěřícně. „Vezmeš si s sebou jenom kalkulačku, nebo rovnou počítač?”

„Nebuď protivná, zlatíčko,” odrazil ji Bobby. „Tak naschle, Elisso. Doufám, že tě King někdy přiveze na ranč s sebou a provede tě tam.”

„To by bylo hezké,” souhlasila Elissa zdvořile.

Bess se s nimi nijak zvlášť neloučila, jenom jim s nuceným úsměvem zamávala. Ani nečekala na Bobbyho a vyrazila pryč.

King se za ní díval s unylým, nostalgickým výrazem. Elissa ten pohled nedokázala snést, a tak zkrátka popadla svůj kufr a vykročila k východu.

„Kam prosím tě utíkáš?” ozval se za ní podrážděný Kingův hlas. King s ní srovnal krok a netrpělivě jí vyprostil kufr z ruky.

„Jedu domů,” odpověděla. „Není nutné, abys mě doprovázel. Teď už jsi v bezpečí. Prostě se ubytuješ někde v hotelu a -”

„Řekl jsem, že tě odvezu domů, a to taky udělám,” připomněl jí. Jeho hlas zněl chladně a nesmlouvavě. „Posaď se tady a já zajdu vypůjčit auto.”

Neochotně ho poslechla. Pořád ještě se v ní všechno vařilo vzteky. To, jak ho viděla s Bess, ji ranilo. Říkala si, že se musí ovládnout. Nesměla dopustit, aby si King uvědomil, jak moc jí na něm začalo záležet. Letmo pomyslela na své rodiče a na to, jak asi zareagují, až se tak nečekaně objeví doma. Přinejmenším si nemusí dělat starosti s tím, že se s nimi setká King; ten ji stejně nejspíš s úlevou vysadí u vrat jejich skromného domku za Miami a rychle ujede.

Ovšem když tam skutečně dorazili, King zaparkoval a zjevně nijak nespěchal. Domek stál na břehu moře, obklopený dunami. King se rozhlížel a vychutnával pohled na lenivě se přelévající vlny Atlantiku. Pak jeho oči sklouzly na keře ibišků, lemující cestu k domu, graciézní palmy a banánovník, který tu matka pěstovala. Utkvěly na bíle natřené bráně a bílém zahradním nábytku na verandě.

„Hodně mi to připomíná tvou chatu na Jamajce,” prohodil.

„Pořídila jsem si úplně stejný nábytek, to je pravda. No… tak děkuju za svezení.” Začala vystupovat z auta, ale vtom ji chytil za zápěstí. Propletl si prsty s jejími.

Jeho temné oči se vpíjely do jejích. Bylo to zvláštní. A taky trochu znepokojivé. „Celou cestu jsi byla zamlklá,” prohodil. „Až moc.”

Neklidně si poposedla. Nechtěla, aby se jí začal vyptávat nebo si něco domýšlet. „Rodiče mě nečekají,” zamumlala. „Snažím se vymyslet, co jim vlastně řeknu.”

„Namluv jim, že přišel hurikán a odnesl ti chatu,” navrhl s potměšilým úsměvem.

„Ty máš tedy bezvadné nápady,” utrousila. „Proč se neživíš jako komik?”

„Přestaň se se mnou prát,” zavrčel, když ucítil, jak se Elissa pokouší vyprostit z jeho sevření. „Nabouráš mi sebevědomí!”

„Pokud se v něm náhodou udělá díra, ono mu to neuškodí, když se trochu vyfoukne,” utrousila suše. Zpražila ho pohledem.

V očích mu zasvitlo náhlým porozuměním. Pustil její ruku. „Ona si taky nemůže pomoct. Stejně jako já,” řekl chladně.

„Všimla jsem si.” Sáhla po kličce dveří. „Máte pořádné štěstí, že je tvůj bratr slepý jako krtek a pořád má nos v těch svých papírech. Běda, jestli si všimne. Víš, tyhle tiché zamlklé typy nic neřeknou, nerozčílí se, ale prostě jdou a vytáhnou pistoli. Až se v novinách objeví fotky tebe a Bess se spoustou děr po kulkách a titulky jako Bestiální vražda ze žárlivosti, bude to vypadat vážně děsně.”

„Tváříš se, že by tě to docela těšilo!” opáčil sladce.

Elissa se chystala vmést mu do tváře pádnou odpověď, vyskočit z auta a třísknout dveřmi, ale nestihla ani otevřít pusu. V tu chvíli se totiž z bílé brány vyřítila její matka. Oblečená byla v jasně červeném volném splývavém hábitu, kterému se říkalo muumuu a který s oblibou nosily ženy na Havaji. Byla bosa a stříbrobílé vlasy jí vlály kolem hlavy, když se k nim hnala jako rudé tornádo.

„Holčičko moje!” vítala Elissu nadšeně. Vytáhla ji z auta a divoce ji objala. V modrých očích jí jiskřilo radostí. „To je ale báječné překvapení! Táta bude radostí bez sebe. Právě si pořídil další ještěrku do sbírky a nemůže se dočkat, až ji někomu ukáže -” Prudce se zarazila, protože v tu chvíli vystoupil King, obešel auto a postavil se po bok Elisse. „Vy jste kdo?!”

„Kingston Roper,” představil se King ležérně. Prohlížel si tu vysokou, štíhlou ženu. „A vy jste určitě Elissina matka.”

„To ano. Tina Deanová,” představila se matka. Trochu se zarazila a v jejích modrých očích se objevil zmatený, lehce znepokojený výraz. „Stalo se něco?”

„Vůbec ne. King je můj soused z Jamajky,” vložila se do toho Elissa. „Byl tak laskavý, že mi nabídl, že mě odveze z letiště. Letěli jsme totiž společně ještě s jeho bratrem a švagrovou.” Jasně viděla, jak Tina Deanová Kinga v duchu hodnotí a přeměřuje; jak zkoumá jeho na míru šitý oblek, ručně vyráběné boty, hedvábnou kravatu a luxusní doplňky. Málem slyšela, jak se její matce v hlavě otáčejí kolečka. Tina Deanová pátrala v paměti po všem, co jí kdy Elissa o svém kamarádství s Kingem prozradila, a snažila se dobrat toho, co tu tenhle zjevně bohatý mladý muž s její dcerou vlastně dělá.

„Nechcete zajít na trochu ledového čaje, pane Ropere?” zvala ho. „Zrovna ho mám připravený.”

„King bohužel spěchá. Potřebuje být brzy zpátky v Miami,” prohlásila Elissa nekompromisně a vrhla něj ostrý pohled. „Že ano?” dožadovala se potvrzen:

„Vlastně ani ne,” odpověděl s potměšilým úsměve „Nespěchám vůbec.”

„To je skvělé!” prohlásila paní Deanová potěšci V očích jí zajiskřilo. „Máte rád plazy, pane Ropere?’

„No… kdysi jsem doma choval ropušníka,” připustil King.

„Mami, to ne!” zaúpěla Elissa.

Zabořila obličej do dlaní.

King na ni vrhl zvědavý pohled. Vzápětí ho ale vzala paní Deanová za ruku a vedla ho do domu.

Elias Dean byl právě ve své pracovně, kde měl svou sbírku exotických ještěrek. Když vstoupili, vzhlédl. Pro šedivělé vlasy už mu trochu ustupovaly z širokého čela na očích měl silné brýle s kovovými obroučkami. Kdyži uviděl svou dceru, i on se celý rozzářil. Vřele se s ní vítal. Pak obrátil pozornost k jejich hostu.

„Dobrý den. My se zřejmě zatím neznáme prohlásil s milým úsměvem. Vstal od terária, ale neobtěžoval odložit obrovskou zelenou ještěrku, kterou zrovna držel v levé ruce.

King mu potřásl pravicí. Přítomnost plazů všeho druhu ho zjevně z míry nevyvedla. „Kingston Roper představil se. Usmál se. „Vy jste jistě Elissin otec.”

„To ano. Máte rád ještěrky, pane Ropere? To je koníček.” Elias si spokojeně povzdechl a pyšně se roz hlédl po dlouhých řadách terárií. „Je to tak trochu posedlost, chápete. Mám tu gekony, agamu, leguána, chameleony, plochoještěra i scinka… Ale moje největší pýcha je tam vedle.” Došel ke dveřím a otevřel je. Uvnitř bylo terárium s obrovským bazénem, osázené atypickými rostlinami. Na skále pod fluorescenční lampou ležel Ludvík, sto dvacet centimetrů dlouhý leguán zelený, jeden z největších ještěrů amerického kontinentu. Vypadal málem jako nějaký dinosaurus. Chvíli na ně znuděně zíral, načež zavřel oči.

„Leguán?” ujišťoval se King se zájmem.

„Ano. No není nádherný?” řekl Elissin otec nadšeně. „Když jsem ho dostal, bylo to úplné mládě. Ze začátku jsem ho musel krmit velkou injekční stříkačkou, než se naučil brát si ovoce a zeleninu sám. Žáby taky miluju. Vždycky jsem toužil chovat nějakou z těch obrovských afrických žab - víte, z těch, co váží klidně dvacet kilo. Jenže ona žáby nesnáší,” dodal a vrhl ztrápený pohled na Tinu.

Tina se rozesmála. „Máš obrovské štěstí, že mi aspoň nevadí ještěrky, Eliasi. Ale toho hroznýše, kterého jsi tolik chtěl, jsem ti musela zatrhnout. Hadi mě vážně děsí.” Otřásla se. „Ještěrky jsou odporné až dost.”

„Musím mít nějaký koníček, má drahá,” připomněl jí Elias. „Mohlo by to být mnohem horší. Jen si vzpomeň na toho šamana, kterého jsme viděli v Amazonii. Ten sbíral lidské hlavy.”

„Dobře, dobře, už nic nenamítám,” řekla Tina chvatně. Přitiskla si ruku na srdce. „Dal by sis trochu čaje, drahý? Zvala jsem Elissu a… a pana Ropera na svačinu.”

„Hned za vámi přijdu ven,” přislíbil Elias. „Ale napřed musím nakrmit chudáka starého Ludvíka.”

„Prý chudáka starého Ludvíka,” pochechtávala se Tina, zatímco se vraceli chodbou do kuchyně a odtamtud posuvnými dveřmi na terasu s výhledem na moře. „Ten má péči, o jaké se ještěrkám v teráriu ani nesní! Elias ho bere na vodítku na procházky po pláži. Ještě že máme tak loajální kongregaci.” Potřásla hlavou.

„Táta je trochu výstřední,” vysvětlovala Elissa tiše. Vrhla na Kinga stísněný pohled.

Nadzdvihl obočí. „Můj táta zase sbíral kameny,” prohodil. „A měl jsem prastrýce, který dokázal předpovídat počasí podle pivní pěny. Když to srovnáš s tímhle, chovat ještěrky je ještě docela nevinná zábava.”

Elisa se pohodlně opřela na židli. Zadívala se na svou matku, která nalévala jantarově zlatý čaj do vysokých sklenic s ledem. „Výborně! No tak se do toho dej, mami, a rovnou Kingovi pověz, jakého koníčka máš ty!”

King se nepatrně zamračil a obrátil se k Tině.

„Co děláte?”

Tina postavila sklenice na stolek před ně. „No, já jsem zvláštní zmocněnec v úřadě šerifa.”

„To zní zajímavě!” prohlásil King. Vypadalo to, že to myslí vážně.

„A taky to zajímavé je,” souhlasila. Nalila čaj i sobě a posadila se k nim. „Získala jsem spoustu zkušeností jako misionářka, rozumíte, takže docela dobře dokážu odhadnout lidi. Mezi zadrženými jsou i ženy, a s těmi je někdy mnohem snazší jednat, když je vyšetřovatelka taky žena. Mám pro ně větší pochopení, než by měl muž.” Přes rty jí přeletěl melancholický úsměv. „Účastnila jsem se policejních zátahů na překupníky drog, přestřelek i sledování. Jednou jsem přeskočila plot, přemohla mladého delikventa a předala ho policii. Je to svým způsobem vzrušující povolání, a člověka uspokojuje, že vidí výsledky. Taky se pokouším s těmi lidmi sblížit a proniknout k nim… a tak trochu je obrátit na lepší cestu.” Oči jí zjihly. „Několik z nich jsem skutečně přesvědčila a obrátila je na víru, takže začali docházet na nedělní bohoslužby. Zrovna před týdnem jsme jednoho bývalého kriminálníka křtili.” Hlas se jí trochu zachvěl dojetím. Pak si povzdechla. „Chápu, že takovému světaznalému muži, jako jste vy, tohle všechno nejspíš připadá nicotné.”

„To rozhodně ne,” prohlásil King s takovým zápalem, že to i Elissu překvapilo. „Sám jsem také pokřtěný, a to dokonce v kostele, který zakládal můj otec. Otec byl Apač, ale převzal některé bělošské zvyky. Stal se velice zbožným.”

Elissa jen tiše žasla nad tím, jak snadno se King s její matkou shodl. Dokonce byl ochoten mluvit i o svém původu, což bylo téma, kterému se obvykle vyhýbal.

„Apač…” prohodila Tina. S dokonale nevinnou zvědavostí si ho důkladně prohlížela. „Ano, máte hodně tmavé oči, a kromě toho i vysoké lícní kosti…”

„No tak, mami!” zaúpěla Elissa. „King není žádný exponát v muzeu!”

King se rozesmál.

„Elissa si moc dobře pamatuje, že když dojde na mé předky, jsem trochu přecitlivělý,” prohodil a vrhl Elissiným směrem úsměv. „Ale zvědavost bez zášti mi nevadí. Řekl bych, že v této části země zrovna moc Indiánů nevídáte.”

Tina se usmála. „Myslím, že na to moc nevypadám,” řekla mu, „ale sama jsem taky napůl Indiánka. Moje matka pocházela z kmene Seminolů.”

King nadzdvihl obočí. Obrátil se k Elisse. „Tos mi nikdy neřekla!”

Elissa pokrčila rameny. „Ty ses na moje předky nikdy neptal.”

Zamračil se. Na tom něco bylo. Často spolu sdíleli myšlenky a pocity a sny, a on jí dokonce vyprávěl o své rodině, ale nikdy se neobtěžoval zeptat se na její. Ted kvůli tomu pocítil zvláštní bodnutí viny, a zároveň ho zachvátila neodbytná touha dozvědět se o téhle malé ďáblici co nejvíc.

V tu chvíli ovšem vstoupil Elissin otec. Leguán zelený už byl zřejmě po obědě.

„Chodíte rád na ryby, pane Ropere?” ptal se Elias Dean.

„Pokud myslíte rybaření někde na otevřeném moři, tak to tedy ne,” odpověděl King. „Ale kdyby šlo o to, nabodnout červa na udici a sednout si u potoka, pak rozhodně ano.”

Pan Dean se usmál.

„To je přesně podle mého vkusu. Asi dvě hodiny jízdy odsud je pěkná malá bažina, kam chodívám na okouny. Tam se dají chytit takové pěkné kousky, že jste to v životě neviděl!”

„Máme tady volný pokoj,” dodala Tina Deanová a usmála se na něj. „Je tu ticho a klid. Jsme mimo všechny hlavní silnice. Vidím, jak zděšeně se Elissa tváří, ale nebojte se, nehodláme vás předhodit k večeři ještěrkám! Tady u nás si odpočinete. Jestli jste tak unavený, jak vypadáte, potřebujete to jako sůl.”

Elissa zrudla. Už zapomněla, jak její matka dokáže být otevřená. Samozřejmě že vypadala zděšeně. Taky pořádné zděšení cítila. Proboha, tohle mi nedělejte! lkala v duchu. Je zamilovaný do jiné ženy! Já tu s ním nechci být!

King se obrátil k Elisse. Postřehl její výraz - a přeložil si ho naprosto přesně. „Pokud nechceš, abych tu zůstal, tak pojedu pryč,” řekl jemně.

Až jí zatrnulo, když slyšela ten něžný, škádlivý tón. Co na tohle mohla říct? „Mně to přece nevadí,” vypravila ze sebe.

„Jestli je na mně únava tak vidět, to už je co říct,” prohlásil King a mrkl na paní Deanovou. „Takže děkuju za pozvání, zůstanu moc rád.”

„To je skvělé!” prohlásil pan Dean spokojeně. „Já už něco vymyslím, abyste mohl lenošit a pořádně si odpočinout. Třeba je načase začít si tykat, mladý muži, ne?”

„A já tě zase pořádně vykrmím,” přidala se okamžitě paní Deanová. Vrhla na něj kritický pohled. „Chce to nějaké dobré jídlo. Vypadáš podvyživeně.”

Elissa málem vyprskla smíchy. King se možná zdál štíhlý, ale pod košilí byl nesmírně svalnatý. Zrudla, když si představila, co by na to asi rodiče řekli, kdyby něco podobného prohlásila nahlas… nebo kdyby nedejbože přiznala, že se na Kinga dívala kuchyňským oknem, když se byl koupat nahý? Vynutila ze sebe úsměv a raději se věnovala své skleničce s ledovým čajem. Mezitím se její matka vyptávala Kinga na zaměstnání, a ten se smíchem prohlásil, že si špiní ruce s benzínem a naftou. Teprve mnohem později Elisse došlo, jak si matka tu poznámku vyložila.

„No jen si to představ,” prohodila Tina Deanová k večeru toho dne, zatímco vařila, „takový pohledný mladík, a spravuje auta!”

„Cože?” žasla Elissa.

„No… říkal přece, že je věčně špinavý od benzínu a nafty,” vysvětlovala matka trpělivě. „Má na sobě sice pěkný oblek, ale ten si dost možná někde vypůjčil. Ten jeho prsten je zaručeně jenom pozlacený a hodinky jsou napodobeniny těch opravdových značkových. Chce na nás udělat dojem, zlatíčko. Ukázat nám, že pro tebe bude dobrá partie. Musím říct, že mi lichotí, že se tak snažil. Je mi doopravdy sympatický, a tátovi se myslím taky líbí. Na tom, že někdo pracuje jako automechanik, není nic špatného. Možná ta dílna patří jeho rodičům, a vila na Jamajce nejspíš taky. Zkrátka ho v ní nechávají bydlet.”

Páni, matka to pochopila úplně špatně! Elissa to chtěla uvést na pravou míru, ale pak se kousla do jazyka. Takhle to bude lepší. Její rodiče nepotřebují vědět, jak pohádkově je King ve skutečnosti bohatý. Možná by z toho byli natolik v rozpacích, že by nevěděli, jak se k němu chovat. Líbilo se jí, že si navzájem tak skvěle padli do noty. Chovali se k němu naprosto přirozeně -a on k nim zrovna tak. Bylo by jí moc líto, kdyby tuhle pěknou souhru něčím zkazila. Může jim prozradit pravdu dodatečně, až King odjede.

Zavřela oči. Přes všechnu úzkost a nervozitu byla v hloubi duše ráda, že je King tady. Bylo to báječné, že je u ní doma a že si může užívat jeho přítomnosti - a navíc s vědomím, že když je tady, ocitl se mimo Bessin vliv. Vlastně byla v sedmém nebi. I kdyby se zdržel jen jedinou noc, už ho tu navždycky bude vidět v každém koutě a v každém pokoji. A pokud se třeba stane, že se Bess rozvede s Bobbym a King se s ní ožení, tyhle sny Elisse zůstanou.

Sny přece nikomu neublíží.

SEDMÁ KAPITOLA

Po večeři se šel King s Elissou projít po pláži. V noci to tu vypadalo úplně jako na Jamajce. Zpěněné vlny s bílými hřebeny s šuměním narážely na břeh.

„Nevadí ti, že jsem tu zůstal?” prohodil King.

„Ne.” Převlékla se do šortek a košilí s dlouhými rukávy, a teď vychutnávala chůzi naboso po chladivém bílém písku. Odhodila si dlouhé vlasy na záda a povzdechla si. Panoval tu klid a mír.

King na sobě pořád ještě měl dlouhé kalhoty, ale košili si rozepnul do půli hrudi a místo bot si vzal sandály. Jeho oblečení působilo neformálně a nijak neprozrazovalo, že je ve skutečnosti elegantní milionář.

„Neměla jsem ponětí, že jsi pokřtěný,” prohodila. Oči upírala na moře.

Krátce na ni pohlédl. „A já zase neměl ponětí, že máš indiánskou krev.”

Usmála se.

„Je dobře promíchaná s krví irskou a německou.”

„Mezi mými předky byli taky Irové.” Gestem ji zastavil a ukázal na raka poustevníčka, skrývajícího se v prohlubni v písčitém břehu. „Kdysi jsem se jednoho takového raka pokoušel chovat doma,” prohodil. „Jsou děsně roztomilí!”

„Roztomilí? Jak ti může připadat roztomilé stvoření, teré má tak příšerná klepeta?”

„Má jenom jedno klepeto!” ohradil se. „No, nebo řekněme jedno velké a jedno o mnoho menší. A zas tak moc neštípou.”

„To si dovedu představit, že neštípou, když má někdo tak velké ruce jako ty!” Schoval dotyčné ruce do kapes, takže se luxusní látka kalhot napjala přes mohutné svaly na jeho nohou. Líbí se mi tady,” prohodil. „A tví rodiče jsou skvělí, teď už chápu, proč z tebe vyrostla taková nezávislá drzá osoba,” popichoval ji. „Jsou úžasně otevření upřímní.”

Rozesmála se. Jí se zase líbila jeho společnost, a taky to, že jsou tu sami v chladivém večerním větru. „Otevření! To tedy ano - a tos ještě neslyšel, co o tobě říkala moje matka!”

Zastavil se a zadíval se na ni. „Tak to vyklop!” „Prohlásila, že jsi pohledný mladík. Jenom tě trochu lituje, že musíš pracovat jako automechanik. Vyvodila si, že jsi zaměstnaný v dílně u svých rodičů a že ta vila na Jamajce, kde bydlíš, je taky jejich. Jenom tě tam ze soucitu nechávají. Hodinky a prsten máš samozřejmě falešné, abys udělal dojem. Jo, a tenhle drahý oblek máš jenom vypůjčený.”

Nadzdvihl obočí. Načež vyprskl smíchy. Nebyla v tom ani stopa jízlivosti nebo sarkasmu. Smál se naprosto upřímně a s čirým potěšením. „Cože? Já a automechanik?”

„Prohlásil jsi, že si špiníš ruce s benzínem a naftou, tak se nediv!” připomněla mu. „Moji rodiče se neznají žádným ropným magnátem, zato mechaniků znají spoustu.”

„Jasně, můžu si za to sám,” zamumlal se smíchem. „Myslím, že tohle se mi zamlouvá. Jo, rozhodně ano! Co jsem dospělý, nikdo se ke mně nechová jako k normální lidské bytosti. Od doby, co jsem v balíku, mě všichni mají v úctě.”

„Až na výjimky, ne?” připomněla mu. „Tak třeba já ti kliky neleštím!”

Usmíval se na ni, až se mu zářivě bílé zuby leskly v bledém světle měsíce. „Ty tedy ne,” připustil. „A to je jedna z věcí, která se mi na tobě tak líbí. U tebe jsem nikdy neměl pocit, že za mnou běháš, protože jsem bohatý.”

Dala se do smíchu. „A to se ti jinak stává?”

„Ženy mě léta uhánějí pro peníze,” připustil. „Jednou dvakrát jsem se vážně nechal na chvíli oklamat, ale teď už dokážu tenhle typ žen bezpečně poznat. Netrvalo mi moc dlouho, než jsem pochopil, že tobě na mém bankovním účtu nezáleží ani za mák. A pak,” dodal a vrhl na ni potměšilý pohled, „mi došlo, že máš zálusk na moje tělo!”

„Ty jsi ale nafoukaný,” prohodila bezstarostně.

„Jestli si vzpomínáš, kdysi dávno, hned na začátku naší známosti, jsem opatrně zkoušel dělat ti návrhy,” řekl. „Ovšem ty ses hned ohradila a podívala ses na mě s takovým výrazem, že na to jaktěživ nezapomenu. Jako bych byl obzvlášť odporný červ! Tehdy jsem nechápal, proč se tak odtahuješ. Říkal jsem si, že jsi možná měla nějakou špatnou zkušenost a bojíš se mužů. Nabyl jsem dojmu, že tě musím za každou cenu chránit, a vzdal jsem se všech myšlenek na to, že bych tě mohl svést.”

„Ale před několika dny se to změnilo.”

Prudce se k ní otočil. „Nedávej to všechno za vinu mě, zlato! Tam v mé posteli jsi nebyla žádná pasivní oběť. Chovala ses víc než vstřícně.”

Elissa byla ráda, že je taková tma a není vidět, jak se červená. Jak spolu kráčeli po mokrém písku, začínala jí být pěkná zima. Bosé nohy jí prochladly, ale rozhodně nechtěla navrhovat, aby se vrátili dovnitř. Každá vteřina, kterou mohla o samotě strávit v Kingově společnosti, pro ni byla potěšením - dokonce i kdyby se při tom měli hádat.

„Díky za takový pěkně jednoznačný odsudek,” prohodila lehce a snažila se potlačit záchvěv vzteku. „Předpokládám, že ted ve mně vidíš přesně to, čemu se říká lehká holka. Kingu!” King se k ní totiž v tu chvíli prudce otočil, nepříliš jemně ji popadl za ramena a pořádně s ní zatřásl. „Ty nejsi žádná lehká holka!” vyrazil ze sebe. „Přestaň na to, co se mezi námi stalo, házet špínu!”

„To tys s tím začal!” ohradila se. „Nevím, o co se vlastně snažíš!” Hlas se jí zachvěl. Jeho štíhlé prsty se jí zarývaly do paží. Přes tenkou lá tku volného trička zřetelně cítila ten pevný, vzrušující dotyk. „To já sám taky nevím,” přiznal k jejímu překvapení. Jeho ruce se uvolnily a začaly ji jemně hladit. Pomalu oddychoval a zvolna ji vtahoval do náruče. Přitiskl ji ke svému tvrdému tělu, obklopil ji svou kořennou vůní a svým teplem a zabořil jí tvář do vlasů.

Jako kdyby sám potřeboval trochu útěchy! Napadlo ji nečekaně. A možná to tak opravdu bylo. O svých citech k Bess nijak zvlášť nemluvil, ale Elissa si byla jistá, že tím, co se stalo, je raněný a zmatený. Byl odhodlaný obětovat své vlastní štěstí, aby uchránil city Bobbyho a Bess a zachránil jejich manželství, ale to znamenalo, že všechno, co on sám k Bess cítí, musí potlačit nebo igorovat. To, co říkal, ji uvádělo do rozpaků a zároveň vzrušovalo.

„Už toho moc není, co bys neviděl.”

„Od pasu nahoru jistě ne,” souhlasil ochotně. Vzápětí se rozesmál, když slyšel, jak se šokované nadechla. „Panebože, tebe je tak snadné škádlit. Už jsem úplně zapomněl, že ženy je možné šokovat. Ty, se kterými jsem se scházel, braly sex jako samozřejmost.”

„Nejspíš o něm věděly úplně všechno.” Pokoušela se ustoupit, ale zabořil prsty do jejích dlouhých vlasů a nenechal ji utéct.

„Jsi ze mě tak nervózní,” zašeptal. „Proč vlastně? Vždycky můžeš začít volat o pomoc.”

„Já vím.” Zaryla prsty do jeho ruky. „Nechci být jenom náhražka za Bess, Kingu.”

„To už jsi říkala na začátku. Neboj, já na to nezapomínám.” Na okamžik zaváhal, a pak ji neochotně pustil.

„Zdá se, že zrovna v tomhle máš dokonale jasno.”

Jeho hlas nic neprozrazoval, ale přesto si domýšlela, že ho její odmítavost podráždila. Odhodila si vlasy na záda a zasmála se. „Jak by ti asi tak bylo, kdybych tě líbala a při tom si představovala, že ve skutečnosti jsi nějaký jiný sexy muž, kterého bych chtěla radši?”

Při tom pomyšlení se mu pěnila krev. „To bych ti asi zakroutil krkem,” prohlásil bez zaváhání.

Rozesmála se ještě víc. „Tak se mi nediv!”

Pokusil se ji plácnout po zadečku. Tak, tak stihla uskočit.

„Opovaž se mě uhodit!” vyhrožovala. „Nebo to řeknu tatínkovi.”

„To si zkus,” prohlásil vyzývavě. „Chci tě vidět!”

„Měl by ses třást hrůzou,” namítla. „Má kamarády na nejvyšších místech.”

Rozesmál se. Všechen vztek ho opustil. „Víš, s tebou se nasměju mnohem víc než za celý předchozí život,” prohodil, zatímco se pomalu vraceli k jasně osvětlenému domku.

„Jak můžeš něco takového tvrdit? Když jsme se seznámili, tys vůbec nevěděl, co je to smát se!” připomněla mu. „Působil jsi vážně děsivě. Strašlivě zaměstnaný a studený jako psí čumák.”

„To bylo jen na povrchu,” opravil ji. „Uvnitř planu vášní!”

Tu narážku přešla mlčením. „Tak co, jedeš s tátou zítra na ryby?” zajímala se, aby změnila téma.

„Ano.” Zadíval se na ni. „Ty pojedeš taky?”

„Ráda bych, ale mám práci. Stejně budu muset zavolal Angele Mahoneyové a říct jí, že na tu novou kolekci potřebuju ještě týden. Angela je viceprezidentka firmy Seawear, která prodává moje modely ve svém řetězci butiků. Bála jsem se, že moje návrhy jsou moc výstřední, než aby se mohly někomu líbit,” přiznala, „ale Angela si myslela, že je to svěží a neotřelé a skvěle prodejné. A měla pravdu. Poslední dobou se tím živím slušně.”

„Ale oblečená zas tak skvěle nechodíš,” prohodil a vrhl výmluvný pohled na její šortky.

Nadzdvihla obočí. „Tohle žádný můj model není!” ohradila se. „Přece bych neplýtvala nejlepšími kousky ze svého úžasného šatníku na pouhého kamaráda!”

Temné oči se mu zúžily. „Vážně nejsem nic víc?”

„Já tě beru jako kamaráda,” řekla jemně a odvrátila oči.

„Proč?” Náhle se ocitl za ní. Stáli ve stínu domu, takže na ně odnikud nebylo vidět. Přistoupil k ní zezadu, objal ji rukama kolem pasu a pevně si ji přitáhl ke svému svalnatému tělu.

„Dobře víš proč!” zavrčela. Teplo, sálající z jeho dlaní, ji přivádělo k šílenství.

„Nemůžu mít Bess,” zašeptal jí do ucha a přitáhl si ji těsněji, „ale můžu mít tebe. Ty můžeš mít mě.”

Zachvěla se. Zavřela oči, protože ji náhle zaplavil příval vzrušujících představ. Zatínala zuby. Bez ohledu na všechno pokušení existovala jen jediná odpověď, jakou mu na podobné návrhy mohla dát. „Ne.”

„Neříkej, že tě to neláká, Elisso,” prohlásil.

Odtáhla se od něj. Několik vteřin jí trvalo, než se znovu ovládla.

„Co takhle jít radši dovnitř a dát si kávu?”

Zaváhal. Pohled mu zalétl k zadním dveřím. Pak si povzdechl a vzdal se.

Později, když seděli uvnitř, sám nechápal, co ho to popadlo, že to na ni zkoušel znovu a znovu. Elissa se mu zkrátka dostala pod kůži a on možná bezděky hledal způsob, jak to ze sebe dostat. Mohl jen doufat, že ho jednoho dne nepostihne naprostá ztráta sebekontroly a nezmocní se jí bez ptaní. Takové pomyšlení ho trochu děsilo. Kdykoliv se Elissy dotkl, na Bess úplně zapomínal. To bylo děsivé taky.

Elissini rodiče se k nim připojili a dali si kávu s nimi. Usmíval se na ně, povídal si s nimi a v duchu jim byl vděčný, že odvádějí jeho pozornost. Jinak by v jeho mysli nebylo místo pro nic jiného než pro vzpomínky na Elissu, jak před ním leží tak nádherná a napůl nahá, s šaty staženými až do pasu.

Dalšího dne ráno King a Elissin otec odjeli ještě před svítáním. Byli už dávno pryč, když Elissa a její matka vstaly. Tina přichystala lehkou snídani a pustila se do uklízení, zatímco Elissa si šla zaplavat do moře. Pak se dala do práce na návrzích, plná divokého odhodlání vybít při práci všechno své zoufalství.

A zabíralo to. Dostala skvělý nápad a hodila na papír sérii návrhů ve zbrusu novém stylu, nápaditých, sexy a moderních. Udělala si přestávku na oběd a chvíli si povídala s matkou, načež se vrátila zpátky na pláž, oblečená v jednodílných plavkách a pestré sukni, natáhla se na ručník a kreslila další skici.

Slunce chvílemi mizelo za mraky. Jak se klonilo k západu, začínala být unavená. Zívla a na chvilku zavřela oči. Už skoro usínala, když na ni padl stín.

Otevřela oči a hleděla do temné Kingovy tváře. Oči měl zúžené a zamyšleně si prohlížel její opálené dlouhé nohy, které byly vidět pod lehce vyhrnutou sukní. Ramínko plavek jí při ležení sklouzlo z ramene a téměř odhalilo jedno ňadro.

„Zatraceně sexy,” zamumlal. V jeho hlase zaznívalo podráždění. „Vypadáš jako mořská víla! Máš štěstí, že tví rodiče jsou odsud na doslech.”

„Sliby chyby,” zasmála se ospale. Nebrala ho moc vážně. Protáhla se a ani si nevšimla, jak mu při tom jejím pohybu ztuhla čelist.

Rozepnul si košili. Ani na okamžik z ní nespustil oči. Tohle už ovšem upoutalo její pozornost. Užasle se zadívala na jeho obnaženou hruď, na mohutné svaly porostlé chloupky, a oči se jí rozšířily.

Když viděl, s jakým výrazem se na něj Elissa dívá, po-ryv touhy ho málem srazil na kolena. Vypadala, že ho vysloveně hltá pohledem. Byla příliš nezkušená, aby dokázala svou touhu skrývat, a to ho vzrušovalo ještě víc. Náhle byl i on mnohem náchylnější podlehnout vášni.

„Říkal jsem si, že si půjdu zaplavat,” vypravil ze sebe ochraptěle. Jeho ruce zabloudily k opasku kalhot.

Volnou ruku zvedl k její bradě, vzal její obličej do dlaně a pevně ho sevřel. Jeho tělo zaplnilo celý její obzor a zakrylo jí výhled na slunce. Jeho tvář jí náhle připadala jako tvář cizince, tvrdá a zarudlá, a vášeň v jeho očích ji téměř děsila.

„Ano,” zašeptal ochraptěle a pokračoval v něžném plenění jejích úst. „Ano, jsi na to připravená… teď je to tak, vid? Vláčná a poddajná… ach miláčku…”

Jeho jazyk jí v jediném pomalém, ostrém výpadu vnikl do úst. Jeho rty se spojily s jejími.

Přidušeně vykřikla a rozechvělé ruce mu zabořila do vlasů. Zatínala mu nehty do zátylku. Vzepjala se proti němu v němé prosbě. Cítil její touhu, a také na ni odpovídal. Jeho ruka jí laskala ňadro a něžně je hnětla. Její jazyk se proplétal s jeho a zdálo se, že skoro přestala dýchat. Nikdy nepocítila nic tak úžasného. Bylo to jako let do ohně. Divoké vzplanutí. Celá se chvěla a nedokázala to zastavit. Byla mu vydaná na milost a nijak to neuměla zatajit.

Náhle se dala do pláče. Slzy jí tryskaly z očí a stékaly až k horečnatě spojeným rtům. Z hrdla se jí draly vzlyky, ale přesto se pořád divoce tiskla k jeho tělu a rukám.

„Elisso,” zašeptal tónem, jakým s ní ještě nikdy nemluvil - bolestně něžným tónem, který zněl téměř zamilovaně.

Přesunul se nad její chvějící se tělo. S uspokojením cítila, jak na ni doléhá plnou vahou. Jeho rty ji něžně laskaly, a pokud šlo o ruce… Ruce cosi prováděly s horní částí plavek. Vzápětí cítila, jak se jeho hrud tiskne na její obnažená ňadra a jak se husté chloupky a tvrdé svaly pod horkou kůží třou o její rozcitlivělé bradavky.

„Pevně se mě drž,” zašeptal se rty u jejích. „Drž mě.”

Nedokázala přestat plakat. Tiskla rty k jeho horkému hrdlu, zachvívala se pod jeho tíhou a bojovala s omračujícími pocity, které v ní vyvolávala taková míra důvěrnosti. Cítila jeho vzrušení a tiše sténala.

„Sladká,” zašeptal jí do ucha. Jeho prsty se jí zatínaly do zad. „Sladká, sladká Elisso!”

Kousla ho do ramene. Sama nechápala, co ji k tomu vedlo, ale nemohla se ovládnout.

„Pssst,” zašeptal. Zvedl ruku k její tváři a prsty ji jemně pohladil. Uhlazoval jí zvlhlé vlasy. Pak jeho ruka sklouzla k jejímu pasu a něžně ji laskala, zatímco jeho rty jí šeptaly do ucha tichá slůvka povzbuzení, aby se uvolnila, tiše ležela, nebránila se.

Když se konečně přestala chvět a ucítila, jak se i jeho napjaté tělo uvolňuje a ztrácí tu děsivou tvrdost, tvář měla celou zmáčenou slzami.

Přetočil se, takže ležel vedle ní na zádech. Přitáhl si její hlavu na rameno a zadíval se do nebe, kde na pozadí sedavých mraků plachtili mořští racci a překřikovali sc jako o závod.

„Musím odjet,” řekl po chvíli. Jeho hlas zněl ochraptěle. „Takhle to dál nejde.”

Instinktivně to chápala i ona. Už několikrát zašel tak daleko, že se málem nedokázal zastavit, a ona na tom byla podobně. V takových chvílích přestávala být schopna přemýšlet. Její tělo mělo svou vlastní vůli, a ta byla tak silná, že se s ní nedalo bojovat. Elissa zavřela oči. Napadlo ji, že snad zemře, pokud to aspoň jednou nedovede do konce.

„Já vím,” zašeptala. Posadila se. Ňadra měla citlivá a zarudlá od toho, jak po nich přejížděly jeho rty.

„Ach, má drahá,” vydechl, zatímco se planoucíma očima díval, jak se zakrývá. „Dokázal bych se na tebe dívat celou věčnost.”

„Nedělej to.” Zavřela oči. Cítila, že King se taky posadil. Vzápětí jí lehce rozechvělýma rukama pomohl zapnout plavky.

„Nevím, co to se mnou poslední dobou je,” přiznal. „Chci tě málem k zešílení. Tebe, Elisso. Ne Bess.” Zadíval se na její smetanově bílá ramena a kochal se jejich dokonalými tvary. „Nechápu, proč to takhle cítím, ale zdá se mi, že zemřu, pokud tě nebudu mít.”

Tomu rozuměla až příliš dobře, protože sama cítila totéž. „Já tě chci zrovna tak,” přiznala tiše. „Ale dodatečně tě za to budu nenávidět,” dodala a zpříma se na něj podívala. „Všechny ty roky, kdy se mi rodiče snažili vštípit určité zásady, nemohou jen tak zmizet. Budu nenávidět tebe a sebe zrovna tak. Nebudu vědět, jak s tím dál žít. Ale,” přiznala plaše a zadívala se na jeho hruď, „nevím, jak budu dál žít bez toho.”

Zvedl se na nohy a přitáhl ji k sobě. Teď se v jeho tváři objevil vážný, zamyšlený výraz. „Pojeď se mnou do Oklahomy.”

Neklidně přešlápla. Ta představa ji vyděsila.

„Pojeď se mnou,” opakoval jemně. Zvedl jí bradu, takže se mu musela podívat do očí. „Slibuju, že kvůli mně nepřijdeš do jiného stavu. Možná nebudu schopen zastavit se včas, ale aspoň se postarám o přiměřenou ochranu.”

„Ne, ne… já…” Hlas jí selhal. „Ale jak vysvětlíme mým rodičům, že s tebou někam jedu?”

Ztěžka si povzdechl a pohladil ji po vlasech. „Jestli tě to trochu utěší, já sám z toho taky nemám žádnou radost.” Jeho prsty sklouzly po její tváři k jejím rtům. Díval se na ni upřeně tak dlouho, dokud ústa nepootevře-la. „Ale prostě jim řekneme, že se chceme zasnoubit a že chceme, abys poznala mou rodinu.”

Vzhlédla k němu napůl s úžasem a napůl potěšené. Když viděl ten výraz, náhle ho zachvátila majetnická touha udělat to doopravdy. Prudce k sobě Elissu přivinul.

„Kčertu - co kdybychom se skutečně vzali?” navrhl nečekaně. „Bess mít nemůžu, a tebe si odříct nedokážu. Tak ať to máme oficiálně a s požehnáním.”

Málem, málem nadšeně vykřikla, že souhlasí, ale udržela se. Dokonale ji paralyzovala strašlivá jistota, že Bess si stejně nakonec zaručeně najde způsob, jak se mu dostat do postele. Pokud bude King navíc ještě ženatý, celá situace se zkomplikuje ještě víc. Bez ohledu na následky a na výčitky, které kvůli tomu bude mít, jí zřejmě nezbude než obětovat vlastní hrdost a zásady a dopřát jim fyzické uvolnění, po kterém oba tak prahnou. Vždyť ho milovala. Možná nic víc nedostane, ale tohle jí zůstane. Bude mu patřit několik nádherných dní, a pak za to zkrátka zaplatí. Nějak už to přežije. Bude mít svoje vzpomínky.

„Já si tě nemůžu vzít,” zašeptala jemně. „Ale pojedu s tebou.”

Zamračil se. „Nevadí mi -”

Přitiskla mu prsty na rty. „Ale jednoho dne začne. Manželství představuje závazek na celý život. Je to posvátný svazek, ne jenom legalizace fyzické touhy. Z toho, co k tobě cítím, žádnou radost nemám, a z toho, co chci udělat, taky ne, ale myslím si, že kdybychom se uvázali v manželství, litovali bychom toho ještě mnohem víc.”

„Zbavilo by tě to dodatečných výčitek,” řekl hlasem plným napětí.

„Zato ty by sis měl co vyčítat,” namítla. „Bess může být… může být jednoho dne volná. Jak by sis připadal, kdyby se to stalo a tys byl připoutaný ke mně?”

Jeho výraz byl nejvýmluvnější odpovědí. „To není spravedlivé, něco takového po tobě žádat.”

„Život občas nebývá spravedlivý,” řekla s povzdechem a snažila se přemoci slzy. Jak k němu vzhlížela, v každém rysu její tváře se odrážela láska a zoufalství. „Ach Kingu,” zašeptala tiše, „já tě taky chci.”

Jeho ruce jí pevněji sevřely ramena. „Pojeď se mnou na ranč,” řekl. Cítil se provinile, ale zastavit se nedokázal. „To ještě neznamená, že to tak dopadne. Možná se nám podaří nad tím zvítězit.”

To jí dávalo jistou naději. Bude se jí to rodičům vysvětlovat mnohem lépe, když nebude definitivně rozhodnutá udělat věc, za jakou by ji rozhodně nepochválili. Usmála se. „Tak dobře.”

Líbil se mu její úsměv. Když se usmívala, vždycky se jí oči rozzářily a tvář uvolnila. Vypadala… překrásně. Koneckonců - Elissa byla krásná, a to navenek i uvnitř. Jeho tělo mělo na její přitažlivost názor naprosto jasný. Při tom pomyšlení se bezděky zasmál.

„Radši se zase obléknu,” utrousil suše a odvrátil se. Ve vodě vůbec nebyl, ale jeho tělo dostatečně důkladně zmáčel pot.

Elissa zvedla plážovou sukni a zase si ji oblékla. Koutkem oka se dívala, jak si King natahuje džíny. Už ji neuvádělo do takových rozpaků pomyšlení, že ji chce. Bylo to tak přirozené, jako kdyby se už ted stala jeho součástí, nebo přímo pokračováním jeho těla. Milovala ho až k zbláznění.

Vrhl na ni rychlý pohled a zachmuřil se, když postřehl její oddaný výraz. Uvědomil si, že Elissa se ho vůbec nebojí a není nervózní z pomyšlení, že by se měla oddat zrovna jemu. Proč? Copak jí na něm záleží? Při tom pomyšlení se zachvěl. Chvatně se odvrátil a zapnul si košili. Zmocnil se ho pocit, kterému vůbec nerozuměl. Když byl znovu oblečený, vzal ji za ruku a pevně ji stiskl. Teprve dodatečně si uvědomil, že Bess za celou dobu nevěnoval jedinou letmou myšlenku.

„Pokud k tomu dojde,” řekl, aniž se na ni podíval, „postarám se, abys na tu chvíli nikdy nezapomněla.”

„To nejspíš nezapomenu, ať už to bude cokoliv protože jsi to ty.” řekla klidně.

Nadechl se, aby se uklidnil, a propletl si prsty s jejími. Dodala mu tolik sebevědomí, že měl pocit, jako by vyrostl až do nebe. Nedokázal pochopit, proč se tolik touží milovat právě s ní, začínal si sice uvědomovat, že v tom není jenom sex. ale nenapadalo ho, co by to mohlo být něco jiného. Zadíval se na její štíhlé tělo a už v duchu viděl , jak se stává jeho součástí. Pocítil vlnu horka, která jím projela od hlavy až k patám. A to nebylo všechno! V zápětí mu totiž sklouzly oči na její ploché břicho a jeho úvahy bezděky zalétly k tomu, jak by asi vypadala, kdyby s ním čekala dítě.

Sevřel její ruku tak pevně, že ji to nejspíš zabolelo, protože se mu vytrhla a překvapeně se na něj zadívala.

„Co se děje?” zeptala se rozechvěle. V duchu si říkala, že si možná vzpomněl na Bess.

Zadíval se jí do očí. „Elisso… máš ráda děti?” zeptal se tiše.

Naprosto nečekaně ji zalila vlna štěstí. Jaktěživ jí podobnou otázku nepoložil. Teď jí dodávala špetku naděje. Usmála se a vykročila zpátky k domu. „Ano, samozřejmě že mám. Jednou bych ráda měla aspoň dvě. Proč?”

Neodpověděl. Oči mu potemněly a objevil se v nich výraz, který téměř hraničil s úzkostí. Po zbytek cesty k domu už nepromluvil ani slovo. Bess tvrdila, že děti nechce. Šokovalo ho, když si uvědomil, že on sám ano. A ještě víc to, že je chce mít s Elissou.

Byl dokonale ponořený do těch znepokojivých úvah. Zatímco Elissa se svou matkou chystala večeři, uchýlil se do společnosti pana Deana, který se díval na televizi. O chvíli později se omluvil a šel telefonovat. Když vyšel z místnosti, Tina využila příležitosti a zeptala se Elissy, co se děje.

„Pozval mě k sobě na ranč,” řekla Elissa s úsměvem. „Myslím, že neví, jak to říct tobě a tátovi.”

Tina se své dceři zadívala do tváře.

„Ty jsi do něj doopravdy hodně zamilovaná, viď, zlatíčko?”

Elissa si povzdechla.

„Ano. Jenže on… Nejsem si jistá, jestli on ke mně něco cítí.”

„Rozhodně po tobě touží.” Tina se usmála, ale její oči zůstaly vážné. „Tohle je jisté, ale víc nic. Pro muže je až příliš snadné cítit fyzickou přitažlivost, a přesto k dotyčné ženě nechovat žádné hlubší city, které by mohly přetrvat. Ten tvůj mladík se mi moc líbí, ale na druhou stranu, nejsem to já, komu od něj hrozí nebezpečí.”

Elissa zabořila tvář do dlaní. Cítila se zoufale. „Nevím, co si mám počít,” přiznala. „Nedokážu si představit, že bych měla být bez něj.”

„Ty moje ubohá holčičko,” zašeptala Tina tiše. Naklonila se k ní a políbila ji na čelo. „Musíš si najít svou vlastní cestu. To dobře víš. Mám tě moc ráda, a na tom se nic nezmění, ať uděláš cokoliv. Možná ti my dva připadáme trošku staromódní, ale máme svoji víru a žijeme tak, aby to bylo v souladu s Božím přikázáním. Pozemské rozkoše jsou pomíjivé. Láska je věčná a sahá mnohem dál než jen k uspokojení chvilkového chtíče. Jinými slovy, drahoušku,” vysvětlovala s úsměvem, „sex nemůže nahradit nedostatek lásky, i kdyby byl sebelepší.”

„No mami!”

Elissa pohoršené spráskla ruce.

„To jsem celá já,” zasmála se Tina. V očích jí zajiskřilo. „Ty si nejspíš ani neuvědomuješ, jak moc se v poslední době svět změnil. Když jsem chodila já na střední školu, dívka klidně mohla být vyloučená, když si na sebe vzala sukni tři centimetry nad kolena. To se považovalo za vulgární.” Našpulila rty. „Poslední dobou je kolem tolik násilí, že bych občas radši byla zpálky v Amazonii,” dodala. „Tam jsem se cítila víc v bezpečí.”

„V tom ti můžu pomoct,” nabízela se Elissa. „Přivezu ti sem Náčelníka, a pak si hned budeš připadat jako v džungli.”

Tina, která už slyšela spoustu historek o tom, co Elisssin obří papoušek dovede, se zatvářila zděšeně. „To ne! Sousedi mají citlivé uši!”

„Nejbližší soused odsud bydlí půl druhého kilometru daleko,” upozornila ji Elissa.

„No právě! Po vodě se zvuk nese! A kromě toho,” zaúpěla, „papoušci dovedou létat. Už teď se dost nazlobím s komáry. Jen si představ, že máš doma něco, co lítá a štípe, a ještě ke všemu to váží půl kila!”

Elissa vyprskla smíchy. Na svého papouška jaktěživa nepohlížela jako na přerostlého komára, ale možná na tom něco bylo. Tohle musí říct Kingovi!

Sotva na něj pomyslela, oči jí zjihly. A pak se zachmuřila. Proboha, do čeho se to řítí? Co se to jenom chystá provést?

Tina jí stiskla ruku. „V zásadě se dá říct, že život jde vždycky dál, ať se stane cokoliv,” připomněla své dceři.

„Bůh nás všechny miluje. Dokonce i zlobivé kluky a rozjívené holčičky.”

Nu, to byla ovšem útěšná myšlenka. Elissa se usmála a místo dalších obav šla radši prostřít stůl.

OSMÁ KAPITOLA

Když Elissa poprvé pohlédla na rozlehlé pláně Oklahomy, bezděky vydechla úžasem. Oklahoma City, kde přistáli a kde si King vyzvedl z letištního parkoviště svého velkého šedého lincolna, bylo překrásné město. Zvláštní ráz mu dodávaly těžební věže, zvedající se k nebi přímo ve městě. Ovšem pohled na zvlněné prérie, táhnoucí se až k obzoru, jí do očí vehnal slzy.

„Nikdy, nikdy jsem neviděla nic podobného,” přiznala rozechvěle. V její tváři se odrážel úžas a nadšení.

King odtrhl oči od silnice a vrhl na ni rychlý pohled. Fascinovalo ho, že Elissa je z okolní krajiny jako u vytržení. „Myslel jsem, že se ti tu nebude líbit,” řekl překvapeně. „Vždyť žiješ na pobřeží.”

Vůbec ho neposlouchala. „Indiáni z prérií… myslíš, že žili právě tady? Siouxové a Čejenové?”

„No… ve skutečnosti sem běloši někdy v období mezi roky 1830 a 1840 odsunuli příslušníky takzvaných Pěti civilizovaných kmenů. Někteří jejich příslušníci bojovali v Občanské válce na straně Konfederace - hrstka Indiánů se totiž sama stala otrokáři, rozumíš - a protože byli poraženi, vláda je donutila odprodat pozemky na Západě. Žili tady Čikasové, Čoktové, Čerokézové, Kríkové… a Seminolové,” dodal po krátké odmlce.

Její tvář se rozjasnila. „Tak to už se nedivím, že se tu cítím jako doma! Možná opravdu existuje něco jako dědičná paměť. Třeba odsud pocházeli moji předkové.”

„Seminolové byli skvělí válečníci,” souhlasil s úsměvem.

„To Apačové taky, pokud vím,” zamumlala. Usmála se na něj a znovu se zadívala na zvlněné kopce. „To je tak nádherná krajina! Ten úžasný prostor, Kingu!”

„To se mi tady líbí. Žádné přelidnění. Spousta místa. Všude jenom ropa a dobytek.”

„Ale ropný průmysl je zrovna v krizi, ne?”

„Bobby i já jsme museli investovat do jiných odvětví,” souhlasil. „Ale když má těžařská společnost dobré vedení, tak tragické to zase není. Tak, a jsme na místě.” Ukázal na prašnou cestu, vedoucí k malému lesíku a rozlehlému domu s bílými okenicemi a velkými verandami. Kolem byly roztroušené další hospodářské budovy a nekonečné ohrady se stády bílohnědého dobytka.

„Tohle je ranč?” vyptávala se vzrušeně.

„Přesně tak.” Rozesmál se, když viděl její výraz. Odbočil z hlavní silnice na polní cestu. „Líbí se ti?”

„Vypadá úžasně!” prohlásila s nadšením. Očima hltala jasně zelené plochy luk a remízky poseté pestrobarevnými polními květinami. „A tamhle jsou opravdové slunečnice!” všimla si náhle.

„Najdeš tu spoustu kytek, které neznáš,” prohodil. „A naopak tu zase nemáme přesličníky a palmy. Rostou tady duby a ořešáky… A laky je tu spousta zajímavých zvířat. Vsadím se, že jsi jaktěživa neviděla losa.”

„Toho už se nemůžu dočkat.”

„Neměla bys být lak nadšená,” poznamenal suše, když si připomněl, jak zoufale ranč nenáviděla Bess, když si ji sem Bobby po svatbě přivedl. Bess byla městský člověk. Vyrůstala v chudinské čtvrti a toužila po okázalosti a luxusu. Venkovský ranč jí pochopitelně připadal nudný. Jenže Bobby stejně jako King zdejší nekonečné pláně miloval. Rád chodil po kopcích. Jako děti se oba bratři toulali venku, kdykoliv mohli, a hledal staré kamenné hroty indiánských šípů. To byla jejich oblíbená zábava. „Jsi přece dáma z města, ne? Na to nezapomínej.”

„Vůbec ne. Já jsem venkovská holka,” namítla. „To že mám práci v Miami, ještě neznamená, že jsem tam zapadla. Mám ráda otevřený prostor, jako jsou pláže a prérie. Myslíš, že když tady teď budu, můžu se sebrat a vyrazit někam na túru? Nebo jsou tu -”

„Divocí Indiáni?” dořekl za ni s potměšilým úsměvem.

Praštila ho do ramene. „Vlci!” opravila ho.

„Nebezpečná šelma jsem tu jenom já,” ujistil ji a mrkl na ni.

Zarazila se. Málem by zapomněla, z jakého důvodu ji sem King přivezl. Pořád ještě ji chtěl. Odráželo se to v jeho očích, v jeho úsměvu. A někde tady poblíž je Bess…

„Kde vlastně Bobby bydlí?” zeptala se náhle.

Úsměv mu z tváře zmizel. „Tamhle.” Ukázal na moderní přízemní dům v dálce. „Tím směrem je městečko Jack’s Corner. Dům stojí skoro na jeho okraji. Bess dřív trávila spoustu času v Oklahoma City, ale Bobby se zmiňoval, že poslední dobou ji začal zajímat i místní společenský život.” Zachmuřil se. „Bohužel jsou to jenom různé návštěvy a čajové dýchánky. Jistě by dokázala udělat spoustu užitečné práce pro charitu, kdyby se s něčím podobným obtěžovala.”

Zastavil přímo u schodiště. Elissa jen zalapala po dechu, když uviděla velká zelená houpací křesla. „To je nádhera!” Usmála se. „A tady dokonce visí houpačka! Můžu se zkusit zhoupnout?”

„Za chvilku,” přislíbil jí. Vystoupil z auta, otevřel jí dvířka a pomohl jí ven s pravou starosvětskou dvorností.

Síťované dveře se prudce otevřely a na verandu vyšla žena ve středních letech. Byla to Margaret Floydová, hospodyně - mohutná, podsaditá šedesátnice s prošedivělými vlasy a tmavýma očima. Tvářila se zavile.

„No to je dost!” prohlásila místo pozdravu a založila si ruce na mohutné boky. Na sobě měla světle žluté domácí šaty a fialové pantofle. Její mohutné břicho kryla poněkud ušmudlaná bílá zástěra. „Měls tu být už před hodinou. Co se stalo, někdo tě cestou přepadnul? Jídlo je úplně zkažené, maso vysušené, a dobře ti tak… Počkat, a kdopak je tohle?”

Vzápětí Elissa ucítila, jak je tažena nahoru po schodech. Než vůbec stihla popadnout dech, King ji nastrčil před sebe jako štít.

„To je Elissa Deanová,” představil ji. Pevně ji držel, aby nemohla utéct, a to i přesto, že se vůbec nebránila.

„No sláva!” Margaretina tučná tvář se rozzářila úsměvem jako slunečnice. „Konečně! Že ti to trvalo!”

Vyrazila kupředu. Vzápětí se Elissa ocitla v pevném objetí, obklopená vůní mouky a jablek.

„Už jsem se bála, že jaktěživ nebude mít dost rozumu, aby vás taky jednou přivedl domů!” Margaret se rozplývala nadšením. „Ten trouba! Pořád se honil za kdejakou hloupou městskou slečinkou, místo aby si našel pořádnou ženskou!” Zpražila Kinga pohrdavým pohledem, načež se obrátila zpátky k Elisse. „Vy konečně vypadáte jako slušná holka. Tvrdil, že pořád bydlíte u rodičů, je to tak?” dodala s neskrývanou zvědavostí.

„No… ano, to je pravda,” vypravila ze sebe Elissa. „Rodiče by mi to nedovolili, kdybych se chtěla odstěhovat.”

Margaret vypadala, jako kdyby pánbůh právě vyslyšel její modlitby a udělal zázrak. Nadšeně se kolem Elissy točila a už se ani neobtěžovala jí vykat. „Holčičko moje, honem pojď dovnitř, já tě nakrmím! K večeři je báječné dušené maso! A právě jsem upekla domácí rohlíky a jablečný štrúdl.”

King se vrátil k autu pro zavazadla. Bylo jen dobře, že Margaret neslyšela, co si mumlal pod fousy. Margaret byla opravdu skvělá kuchařka, ale její zvědavost neznala mezí. Nijak se nerozpakovala klást i ty nejdůvěrnější otázky.

Konečně se Kingovi podařilo vystrnadit ji z kuchyně, takže se mohli najíst v klidu a míru. Tou dobou už byla Elissa rudá až za ušima a on sám taky bojoval s rozpaky. Elissa samozřejmě nemohla tušit, že za celé roky se s podobnou důvěrností a vstřícností hospodyně chovala jedině k Bess. Margaret si vždycky našla ne zrovna jemný způsob, jak naznačit, co si myslí o ženách, které si King v dobách raného mládí dost často vodil domů. Bess se z toho vymykala, protože Margaret věděla, z jakých poměrů pochází, a bylo jí jí upřímně líto.

„Je to báječné jídlo,” vypravila ze sebe Elissa konečně. „Jo, bezvadné,” zavrčel.

Pak už se Elissa o žádnou konverzaci nepokoušela. Dojedla a nechala se od Margaret odvléct do horního patra, kde si měla vybalit věci.

Kinga zase hned po večeři odvlekl předák - Ben Floyd, Margaretin manžel - a vychrlil na něj dlouhý seznam všemožných problémů, se kterými si nevěděl rady, a to ani s pomocí jejich souseda Blakea Donovana.

Margaret zanechala Elissu o samotě a odešla do svého domku vedle stájí. Elissa čekala, že za ní King přijde, ale když se neobjevil do půlnoci, vzdala to a šla si lehnout. Tak tohle byl první den na ranči! Opravdu zajímavá zkušenost.

Dalšího dne ráno ji probudily divné zvuky. Krávy bučely. Kohout kokrhal. Někde štěkal pes. Dole rachotily hrnce a nádobí. Elissa se posadila na posteli, zívla a nadechla se sladkého, čistého venkovského vzduchu. Nu, v tomto ohledu to nebyl zase takový rozdíl proti pobřeží Floridy. Zvuky jsou možná jiné, ale venkov je venkov.

Vstala a oblékla se do džínů a halenky s krátkými rukávy. Měla stejně slunečnou náladu, jako bylo venku počasí. Vlasy si nechala rozpuštěné a neobtěžovala se s líčením.

Dole už King seděl u stolu a snídal. Tvářil se zasmušile. Ovšem vůbec to nebyl King, jakého znala. Tohle byl kovboj z Divokého západu. Zůstala stát ve dveřích a jenom na něj zírala.

Měl vybledlé džíny, zaprášené kovbojské boty a modrobílou kostkovanou košili. Tmavé vlasy mu zakrýval klobouk. Ovšem za tu změnu nemohlo jen oblečení; změnil se i výraz jeho tváře. King náhle působil mnohem přirozeněji. A dokonce - přírodněji.

Vzhlédl od rozečtených novin a nadzdvihl obočí. „No tak! Copak nemáš hlad?”

„Jasně že mám.” Posadila se naproti němu, ale pořád si ho zvědavě prohlížela.

„Už jsi mě přece viděla v džínech, ne?” připomněl jí. Její výraz ho zjevně pobavil.

„Ale takhle jsi nikdy nevypadal.” Zarazila se. Zadívala se mu do očí.

Mrkl na ni.

„Vyspala ses dobře?”

„Skvěle,” řekla s povzdechem. „A co ty?”

„Když jsem se konečně dostal do postele, spal jsem jako zabitý, to je tedy pravda,” zavrčel. „Ale předtím mě tady Ben zavalil prací na pět hodin.”

„Copak se neměl o ranč starat ten váš soused?”

„To měl, a taky to dělal,” ozval se ode dveří hluboký, pobavený hlas, „ale jenom Kingston může Kingstonovým jménem podepisovat šeky.”

Elissa se obrátila za hlasem. Při pohledu na muže, který stál ve dveřích, se bezděky zachvěla. Vypadal nebezpečně; skoro jako divoch. Kudrnaté černé vlasy mu trčely na všechny strany, a právě tak černé bylo i jeho obočí a řasy, stínící pronikavé zelené oči. Přes tvář se mu táhla jizva a nos vypadal, že byl víc než jednou zlomený. Elissa by si nikdy nemyslela, že se King může přátelit s podobným mužem. Zřejmě toho byla ještě spousta, co o svém záhadném sousedovi z Jamajky nevěděla.

„Blake Donovan,” představil cizího muže King. „A tohle je Elissa Deanová. Je tu u nás na návštěvě.”

„Těší mě, pane Donovane,” řekla Elissa váhavě.

Blake Donovan ji lhostejně přejel pohledem a pokývl jí. „Mě taky.” Znovu se obrátil ke Kingovi. „Jestli už nic nepotřebuješ, vyrazím domů. Čeká tam na mě jeden z té právnické sebranky. Aspoň že teď už je to spíš radostná záležitost. Až podepíšu poslední papíry, případ se uzavře a máme to šťastně za sebou.”

King zvedl šálek s kávou. „Tak jsem slyšel, že Meredith Calhounová dostala za svou poslední knihu nějakou literární cenu.”

V Blakeových zelených očích to zajiskřilo a na štíhlé tváři se objevil uzavřený výraz. Dotyčná spisovatelka, ať už je to kdokoliv, pro Blakea Donovana nejspíš přestavuje citlivé téma, usoudila Elissa. Přivedl na to King řeč úmyslně? říkala si.

„Musím jít. Mám spoustu práce,” řekl Donovan stroze.

„Měj se, Ropere. Na shledanou, slečno Deanová.” Na pozdrav zvedl prsty ke krempě klobouku. Vzápětí byl pryč.

„Kdo je Meredith Calhounová?” zeptala se Elissa šeptem, protože si dobře uvědomovala, že dveře zůstaly otevřené.

King si povzdechl. „To je dlouhá historie,” odpověděl. Zjevně neměl chuť pouštět se do jejího líčení.

„Tenhle Blake Donovan vypadá pěkně drsně,” prohodila.

„Tvrdý jako diamant,” souhlasil. „Ale to jen proto, že musel být tvrdý, aby vůbec přežil. Narodil se jako nemanželské dítě a jeho matka při porodu zemřela. Ujal se ho jeho strýc, ale moc laskavě se k němu nechoval. Loni zemřel, načež se seběhli všichni příbuzní a vypukla úplná bitva o dědictví. Za poslední rok zažil Donovan opravdové peklo.”

„Ale vyhrál, a u něj mě to vůbec nepřekvapuje,” prohlásila. Zachvěla se. „Je mladší než ty, vid?”

Temné oči se mu zúžily. „Ano. O osm let. Je mu třicet dva. Proč se ptáš? Zaujal tě?”

Zamrkala. Tohle znělo málem jako žárlivost; neuvěřitelné! Proč by na ni měl proboha King žárlit, když miluje Bess?

Byla tak vyvedená z míry, že se nezmohla na odpověď. Ovšem King na ni stejně nečekal. Rázně vstal od stolu. „Tak já jdu. Dneska mám spoustu práce.”

„To jedeš takhle do kanceláře?” vyzvídala.

„Mám práci tady na ranči,” upřesnil. Sklonil se a vtiskl na její pootevřené rty tvrdý žhavý polibek. „To je pro mě odpočinek, zlatíčko - práce a práce. Jen díky manuální práci mohl tenhle ranč vzniknout.”

„Vypadáš jako kovboj,” škádlila ho, překvapená tím nečekaným polibkem.

„Taky kovboj jsem,” ujistil ji. Zadíval se do jejích modrých očí. „Možná cestuju první třídou a můžu si koupit skoro všechno, na co si vzpomenu, ale stejně jsem nejšťastnější, když pod sebou cítím pořádného koně a kolem vidím otevřené pláně. Nikde se nespí líp než pod nebem plným hvězd.”

„Ty vážně někdy spíš pod širákem?” žasla. Vztáhla k němu ruce, a on se k jejímu překvapení skutečně naklonil k ní a nechal ji, aby ho políbila. Udělala to s vřelostí a něhou a dokonale ji při tom zaskočila měkkost jeho rtůa jejich ochota k důvěrnostem, které neměly nic společného se sexem.

„Nechceš se pak se mnou zajít podívat na telata?” zeptal se, když zvedl hlavu. „Když budeš hodná, budeš si moct nějaké i pohladit!”

„Moc ráda,” souhlasila se smíchem.

Pomalu, potěšené vydechl. Jeho oči se vpíjely do jejího krásného obličeje. „Jsi krásná jako víla,” zašeptal. Znovu se sklonil a otřel se rty o její. „Tak se uvidíme v poledne. Nenech se od naší upovídané hospodyně úplně zničit! Když jí to včas nezatrhneš, bude do tebe hučet, až ti uši upadnou.”

„Margaret je prima,” usmívala se Elissa.

„A Margaret si o tobě taky myslí, že jsi prima, panenko!” ozvala se Margaret, která právě vcházela do dveří s obloženou mísou s vajíčky. Srdečně se zasmála a mrkla na Kinga. „Máš víc štěstí než rozumu, ty kluku.”

K Elissinu úžasu se King začervenal. „Už musím jít. Mám spoustu práce,” zamumlal. Stáhl si klobouk do čela a chvatně vyrazil pryč.

„Takhle vyletí ze dveří, jenom když ho naštvu,” ujistila Margaret Elissu spiklenecky. Usmívala se od ucha k uchu. „Můžu ti říct, že už celé věky se neodvážil přivést mi na oči nějaké děvče. Ty jsi po dlouhé době první! Z toho je vidět, že je v tom až po uši. Ale říkám ti, dávej si na něj pozor. Není to žádný svatoušek. Jakmile je jednou na lovu, dokáže být pěkně nebezpečný.”

Elissa vyprskla smíchy.

„Margaret, ty jsi tedy číslo!” smála se. „Ale nerada bych, aby došlo k nedorozumění. King do mě není zamilovaný. Jsme jenom kamarádi.”

Margaret vážně přikývla. „Jasně, jasně, to je vidět! A já jsem čínský papež,” souhlasila. Nalila si šálek kávy a složila mohutné tělo na židli u stolu. Zpříma se na Elissu podívala. „Tak mi o sobě něco pověz. Slyšela jsem, že prý navrhuješ oblečení.”

Byl to výslech jako u španělské inkvizice. Než se Elisse konečně povedlo vykroutit se a prchnout s tím, že se chce porozhlédnout po okolí, Margaret se o ní dověděla první poslední. Vytáhla z ní úplně všechno, počínaje oblíbenou značkou parfému a konče zevrubnou rodinnou historií. Doslova předla blahem, když slyšela, že si King přivedl domů dceru kněze, a svatbu už považovala prakticky za hotovou věc.

Ranč, to bylo pro Elissu úplně neznámé prostředí. Podívala se do bezvadně udržovaných stájí, kde byli nádherní čistokrevní koně, prošla se kolem ohrady s dobytkem a viděla i býka, který byl podle všeho natolik nesnášenlivý, že bydlel na samotce a měl přiděleného kovboje, který se celé dny staral jenom o něj. Byl hnědobílý jako většina ostatního dobytka a velký jako menší dům. Když King přišel domů na oběd, zastihl ji, jak to děsivé stvoření pozoruje.

„Jmenuje se Kingova pýcha 4120,” informoval ji s potutelným úsměvem. „Je vyšlechtěný ještě z původního stáda Herefordů, se kterým tady Bobbyho dědeček začínal, ale tenhle základ jsem postupným křížením ještě vylepšoval.”

„Proč má číslo?” zeptala se. „To je něco jako vězeňská čísla zločinců?” Rozesmál se.

„Je to trochu složitější.” Ochranitelsky ji objal kolem ramen. Zatímco ji vedl zpátky k domu, vysvětloval, jak probíhá transplantace embryí, jak se u dobytka denně sleduje hmotnostní přírůstek a jaké další finesy má šlechtění skotu. Celá ta záplava informací Elissu úplně zavalila. Moc tomu sice nerozuměla, ale i tak to bylo fascinující.

„Margaret přichystala k obědu obložené chleby s hovězím,” řekla mu, když došli na verandu s houpačkou a křesly.

„Tak co, kolik toho z tebe během dopoledne vytáhla?” zajímal se. Nadzdvihl obočí a přes rty mu přeletěl ironický úsměv.

„Myslíš předtím, než jsme stihly probrat barvu mého spodního prádla?” zasmála se.

King jenom obrátil oči v sloup.

Naobědvali se v tichu. Margaret v kuchyni poslouchala v rádiu zprávy a King podle všeho neměl chuť zapřádat konverzaci. Po obědě osedlal Elisse koně se zručností získanou dlouhou praxí a pomohl jí naskočit. Nu, alespoň tohle bylo známé; během těch dvou let, kdy se přátelili, si na Jamajce několikrát vyjeli na projížďku. Elissa se na Kinga dívala zpod okraje vypůjčeného slamáku a přemítala, jak je na něm poslední dobou všechno důvěrně známé a zároveň úplně jiné.

Zachytil její pohled a usmál se. „Vzpomínáš si, jak jsme tehdy jeli po pláži a ty jsi spadla z koně rovnou do moře?”

„Dneska se budu pevně držet,” prohlásila a pevně sevřela otěže. „Tak jedem, kovboji. Nemusíš se bát, že mě cestou ztratíš.”

„To se ještě uvidí.”

Pobídl hřebce a vyrazil. Elissa ho na klisně následovala. Potěšené se zasmála, když se před ní otevřela širá prérie. Líbila se jí jízda a jeho společnost a slunečné odpoledne.

Telátka nebyla tak malá, jak čekala. Jak jí King vysvětlil, v souladu s jeho šlechtitelským programem se telata začala rodit v únoru a březnu. Teď už byla pěkně vykrmená. Až dosáhnou plánované váhy, porazí je a prodají.

„To je tak smutné, když si představím, že toho drobečka někdo sní,” zamumlala, zatímco hladila jedno bělohlavé telátko a dívala se mu do výmluvných hnědých očí. „Takové roztomilé!”

King se opíral o sloupek ohrady a zamyšleně se na ni díval. „Povídá se, že v dřívějších dobách se stávalo, že si dobytek tak zvykl na honáka, který se o něj staral, že se bez něj nehnul na krok. Kovboj pak musel jít se svými telaty až na jatka, aby se neplašila.”

Elisse se zalily oči slzami. Trochu se styděla za to, že je tak sentimentální, a snažila se ovládnout, ale on si stejně všiml, že pláče. Jemně ji objal kolem ramen a obrátil ji k sobě. Přitáhl si ji do náručí, zvedl ji a odnesl ji zpátky k čekajícím koním.

„Omlouvám se,” zašeptala.

„Ty máš tak měkké srdce! Jsi úplný zelenáč,” popichoval ji s úsměvem. S nekonečnou něhou přejel rty po jejích.

Mělo to být konejšivé gesto, které ji utěší, ale její rty se pod jeho pootevřely a Kingovi se náhle dech zadrhnul v hrdle. Zaváhal, ale jen na vteřinu. Pak změnil směr a místo k čekajícím koním ji odnesl o kousek dál, na louku porostlou hebkou prérijní trávou. Položil ji na zem a jeho štíhlé tělo se přitisklo k ní.

„Kingu!” vydechla.

„Elisso,” zašeptal ochraptěle. Hladově ji políbil. Náhle ho přemohla touha, se kterou bojoval už tolik osamělých nocí. Vsunul ruce pod její zadeček, sevřel jí hýždě a nadzdvihl je proti sobě, takže ucítila důkaz jeho vzrušení. Několik dlouhých úchvatných okamžiků vychutnávali jenom vzájemný dotyk a pocity, které vyvolával.

Pak, když už to začínalo být nesnesitelné, King zasténal a sklouzl na stranu. Přetočil se na záda. Od dob, kdy dospíval, se mu nestalo, že by se takhle přestal ovládat. Teď mohla vidět úplně jasně, jak moc ho vzrušila.

Posadila se a rozšířenýma očima na něj zírala.

„Tohle se mi nikdy nestává,” zašeptal tiše a chraplavě. „Žádná žena mě nedokáže vyvést z míry tak dokonale jako ty. Zatraceně, nemůžu s tím vůbec nic dělat.”

Jak se na něj dívala, její rty se stáhly v úsměvu… ale nebyl to úsměv plný vítězoslávy, nýbrž plný lásky. „Nevadí ti, že jsem na to hrdá?” zeptala se jemně.

Rozechvěle vydechl. „Nejspíš ne.” Posadil se a rukama si objal kolena. „Nechápu, jak jsem to vůbec mohl vydržet tak dlouho.”

Pohladila ho po hřbetě ruky. „Je mi to líto,” zašeptala, když viděla, kolik utrpení se odráží v jeho temných očích. „Ale na druhou stranu mě těší, že po mně aspoň toužíš, když už mě nedokážeš milovat.”

Přitiskl si její ruku ke rtům. „A ty bys chtěla, abych tě miloval?” zeptal se tiše. „Protože to se časem může stát. Vezmi si mě, Elisso.”

Sklopila oči k jeho ruce. „Musím si to rozmyslet,” řekla konečně. Musela se pořádně kousnout do jazyku, aby nepodlehla pokušení okamžitě vykřiknout, že ano. Musí být rozumná. Nesmí dopustit, aby ji její láska k němu ovlivňovala. Musí myslet především na to, co bude nejlepší pro něj - protože on sám na to myslet zjevně nedokáže.

Jeho prsty ji sevřely. Chtěl něco říct, ale pak si to nejspíš rozmyslel. „No dobře.”

Elissa vzhlédla. „Ví Bobby, že jsme tady?”

„Ano,” řekl King. „Před pár hodinami jsem mu volal. Bess odjela do Oklahoma City a zůstane tam do zítřka. Bobby nás zval, abychom pak s nimi jeli na projížďku.”

„Kdy?”

„Zítra odpoledne.” Zvedl jí bradu. „Nemusíš se rozhodnout hned. Už i tak tě čeká dost těžké rozhodování.”

Rty se jí zachvěly. „Mně… mně na tobě záleží,” zašeptala.

Zlehka ji pohladil po tváři. Zalitoval, že jí nedokáže číst myšlenky. Cítil se provinile a nejistě, ale i jemu na ní v jistém smyslu záleželo. „Tak si mě vezmi,” opakoval. Cítil podivnou jistotu, že právě tohle je pro ně oba to správné řešení. „Řekni ano.”

Tiše si povzdechla. Všechen zdravý rozum ji opustil. „Ano.”

Dlouho hleděl do jejích očí. Cítil jasně, jak to mezi nimi dvěma jiskří. Ano, chtěl ji. Líbila se mu a zajímala ho. A jí zase záleželo na něm. To bude stačit. A sotva se oni dva vezmou, Elissa s definitivní platností zůstane stát jako hradba mezi ním a Bess.

Sklonil se k ní a s nesmírnou něhou ji políbil. Teprve pak jí pomohl vstát a nasednout na koně. Cestou domů už neřekl ani slovo.

DEVÁTÁ KAPITOLA

Elissa strávila odpoledne tím, že pomáhala Margaret v kuchyni. King zase odjel ven, nejspíš dokončit práci, kterou tady na ranči měl. Margaret na ni nepřestávala vrhat výmluvné pohledy, a z toho bylo Elisse jasné, že asi vypadá ustaraně.

„No tak to vyklop,” pobídla ji Margaret konečně. „Co se děje?”

„Chce si mě vzít,” odpověděla Elissa, zatímco drhla pánev, na které Margaret pekla steaky do salátu k obědu.

„Sláva!”

„Není to tak jednoduché,” zchladila ji Elissa s trpkým úsměvem. Znovu se věnovala pánvi. „On mě nemiluje.”

„Muži nemají ponětí, co je to láska, dokud do toho nespadnou tak hluboko, že už se nedokážou vyhrabat,” poznamenala Margaret se smíchem. „Všimla jsem si, jak se na tebe dívá. Mezi vámi dvěma to jiskří dost, aby bylo na čem stavět. Vzpomeň si na moje slova!”

Elissa se zachvěla. Ano, King se na ni díval jako hladový vlk na šťavnaté sousto; to byla jistě pravda. Ale pořád ještě je tu Bess, a na to nemůže zapomínat. Povzdechla si.

„Nelam si s tím hlavu,” chlácholila ji starší žena. „Prostě řekni ano, a já se o všechno další postarám. Rozumíš - pozvánky a hostina, šampaňské a předkrm…” mumlala si sama pro sebe.

Elissa mlčela. Dělalo jí to příliš velké starosti, než by mohla jen tak vesele plánovat hostinu.

K večeři zasedly samy, a poté, co uklidily, Margaret konečně odešla domů. Spokojenost z ní přímo sršela. Elissa nandala Kingovi jeho porci na talíř a přikryla ji. Zrovna utírala podlahu, kam při vaření něco ukáplo, když King vešel do dveří.

Byl celý zaprášený a vypadal unaveně. Prohlížel si ji zpod širokého okraje svého stetsonu a kochal se tím obrázkem - ona ve volném zlatobílém kaftanu, jak tu klečí na neposkvrněném, krémově bílém linoleu.

„Je na tebe moc pěkný pohled, víš to?” prohodil škádlivě. „Ty úžasné dlouhé vlasy a velké modré oči, a k tomu to sexy opálení, co se tak krásně odráží od bílé a zlaté.”

Vstala a usmála se. „Zato ty vypadáš přesně tak, jak dá u kovboje čekat,” odpověděla. Nadzdvihl obočí. „To tedy nevím, jestli to myslíš spíš o lichotku, nebo jako kritiku!” Plaše sklopila oči. „Já mám kovboje ráda.”

„Kde je Margaret?”

„Šla domů. Máš tady připravené jídlo. Dám ti ho řát, jestli chceš.”

Zdálo se, že je trochu na rozpacích. Zadíval se na svo-zaprášené boty. „No… popravdě řečeno, tam nahoře a pláních, kde jsme pracovali, byl s námi Jim. Jim chlapům vždycky vaří, když něco dělají daleko od ranče. Uvařil hrnec chili s tortilami a puding. To už jsem neměl, ani nepamatuju, tak jsem si dal taky.” Naklonil hlavu. „Že to nepráskneš Margaret, viď? Jestli zjistí, že Jsem pohrdl její báječnou kuchyní, bude mě ještě týden krmit jenom spálenými topinkami. Myslíš, že tu moji porci můžeš nějak nenápadně zlikvidovat, aby na nic nepřišla?”

Elissa se dala do smíchu. „No jasně.”

„Hned budu zpátky dole, jen co se osprchuju. Pak ti důkladně poděkuju,” přislíbil. Jeho hlas zněl chraplavě.

Když kolem ní procházel a ona zachytila výraz jeho temných očí, srdce jí poskočilo. Dívala se za ním, jak kráčí ke schodišti, a zmocňovalo se jí očekávání.

Uprostřed schodiště se zastavil a zadíval se na ni. „Co kdybychom si pak spolu dali kávu?” navrhl. „Jestli chceš, zapni zatím kávovar, a pak si tu sedneme a popovídáme si.”

Jeho oči sklouzly na její tělo a na okamžik se zastavily. Elissa cítila, jak se jí podlamují kolena. Ne, nechtěl si s ní jenom povídat, to bylo úplně jasné. Věděla úplně přesně, na co myslí. Oni dva byli tak dokonale vyladěni na stejnou vlnu, že měli málem i společný rytmus dechu.

„To je skvělý nápad,” zašeptala ochraptěle.

Přikývl. Jeho oči se na ni smály. „A kdyby se dokonce našel i kousek štrúdlu, to bych si dal říct,” dodal.

„Je ho tam ještě spousta. Já ho nakrájím. Hlavně se v té sprše neutop,” škádlila ho.

„Naštěstí umím plavat.” Naposledy se na ni usmál a vyšel po schodech.

Elissa uvařila kávu a nachystala do obývacího pokoje stříbrný servis. Pak se stočila na pohovce a čekala na Kinga. O pár minut později se k ní připojil, vykoupaný a oblečený v čistých džínech a napůl rozepnuté modré košili. Vlasy měl ještě vlhké a voněl mýdlem a kolínskou. Když se posadil na pohovku k ní, Elissa málem nedokázala odtrhnout oči od jeho vysokého, mohutného těla.

„Naliju ti kávu,” nabídla se. Ale její hlas zněl nervózně a taky se přesně tak cítila. Aby to zamaskovala, začala se věnovat kávě. Sklouzla z pohovky, vmáčkla se mezi něj a konferenční stolek a nalila kávu z těžké stříbrné konvice do připravených šálků z jemného bílého porcelánu.

„Jsi nervózní. Proč?” zeptal se tiše.

Zasmála se.

„Sama nevím.”

Vztáhl k ní ruce a obrátil ji k sobě, takže náhle klečela mezi jeho koleny. Prsty přejížděl po jejích zarudlých tvářích. Upřeně se jí díval do očí. Všechno, co cítila, se jí odráželo v obličeji; z té tváře se dalo číst jako z otevřené knihy, a to, co v ní bylo vepsáno, byl bezmezný obdiv a neskrývaná touha. Kinga šokovalo, jak silnou reakci to v něm vyvolalo. Ten majetnický pocit, který ho zaplavil, mu málem vyrazil dech. Jeho tělo po ní zatoužilo s omračující silou… ale nebyla to jen touha po sexu, nýbrž po něčem víc. Zamračil se. Takovou nutkavou potřebu nikdy nezažil. Ještě žádná žena ji v něm nedokázala vyvolat. Chtěl zkrátka… splynout s Elissou. Poznat ji všemi způsoby, jakými to jen jde.

Náhle si připadal mladý a svěží. Sklonil se k ní a zlehka, dráždivě přejel rty přes její. Vdechoval její květinovou vůni, opájel se její plachou, dychtivou odpovědí. Bylo to jako pokaždé, když byl s ní - jako ptačí let, jako bublinky v šampaňském. Od okamžiku, kdy se jí poprvé dotkl, byla jeho. Ale teď měl pocit, že i on konečně patří jí.

S dlouhým bolestným povzdechem ji přitáhl k sobě, posadil si ji na klín a prohloubil ten pomalý, něžný polibek. S úžasem vychutnávala pocity, které v ní jeho důvěrnosti vyvolávaly. Takové to nikdy předtím nebylo.

Uvolnila se a opřela se o něj. Ovinula mu paže kolem krku, pootevřela rty a poddala se jeho sladké vášni.

Cítila, jak jí jeho ruce sklouzly k pasu. Cestou přejely po obrysech jejích žeber a chvíli vychutnávaly měkkou plnost ňader. Pod kaftanem na sobě měla jenom světle žluté kalhotky. Když si King uvědomil, jak blízko to má k její horké kůži, zalapal po dechu.

Jak ji hladil, celé její tělo se začalo chvět. Jeho pevné prsty ji zkoumaly s neodbytnou naléhavostí. Ústa do sebe vsávala její rty. K uším jí doléhal jeho přerývány, rychlý dech, provázený jejími vlastními tichými vzdechy. Když se jí dotýkal s takovou důvěrností, nedokázala se udržet.

Náhle zvedl hlavu. Vzhlížela k němu něžnýma modrýma očima a neuniklo jí, že se na jeho tváři objevil zvláštní výraz. „Co se stalo?” zašeptala s obavami.

Zadíval se na své prsty, přejíždějící jí po ňadrech, a sledoval, jak se její tělo neovladatelně zachvívá ve vlnách slasti. „Chci tě,” vydechl. „Ale… je to jiné než kdykoliv dřív. Takhle jsem nikdy žádnou ženu nechtěl.” Jeho temné oči se upřely do jejích. „Chci, aby naše těla splynula v jedno. Chci to nádherné souznění…”

Pootevřela rty. „Ano.” To slovo z nich splynulo hladce a bez váhání. Elissa si uvědomovala až příliš dobře, že to, co se mezi nimi dvěma odehraje, může být pouhá jednorázová záležitost. Možná ho pak ztratí - ale napřed mu alespoň na chvíli bude patřit. King ví, že je panna. Bude to něco výjimečného. To nejlepší, co se může stát.

Zvedla ruku a stáhla si zip na kaftanu až do pasu. Viděla, jak se Kingova hrud zdvíhá prudkými nádechy. Dlouze se jí zadíval do očí, a pak jí pomalu stáhl látku z ramen. Pohledem sledoval ten pohyb. Po krátké chvíli se sklonil a jeho rty začaly zkoumat nově nabyté území. Velebil ji každým dotykem a její ňadra, bříško i stehna hořela žárem jeho rtů. Dotýkal se jí jako nikdy předtím. Bezmocně se zmítala a chvěla. Ještě než jí stáhl kaftan a kalhotky, věděla, že je ztracená.

Když se odtáhly aby svlékl i svoje oblečení, nespokojeně zavrněla. Zadíval se na ni. Jeho oči byly potemnělé a plné touhy. Viděla, jak se jeho mohutné tělo lehce zachvívá. Vzápětí se posadil zpátky na pohovku a jemně ji k sobě přitáhl, takže se ocitli tváří v tvář. Když se jejich těla poprvé dotkla jedno druhého, Elissa zalapala po dechu. Kůže přilnula ke kůži, světlá proti tmavé, a tvrdé svaly jeho těla se střetly s hebkou měkkostí toho jejího.

„Nemáš se čeho bát,” zašeptal. S mučivou pomalostí se třel hrudí o její, ale tak zlehka, že se stěží vůbec dotýkal jejích ňader. Boky se jí chvěly, když se střetly s jeho ohromujícím mužstvím.

Pevně sevřela jeho svalnaté paže a čelem se opřela o jeho hrud, aby nemohl z její tváře vyčíst strach. „Bude to bolet?” zamumlala.

„Bude to nádherné,” ujistil ji šeptem a sevřel její zadeček v dlaních. „Ted otevři ústa.”

Zvedla k němu tvář. Z jeho očí vyčetla něhu a starostlivost. Tak tohle je muž, kterému dala své srdce! Tolik ho milovala! To, co cítila, bylo kouzelné, čirá magie, být tu takhle s ním a zažívat tolik nádherné intimity! Její mysl už se dávno ocitla za hranicí, kdy by ještě dokázala chladně posuzovat, jestli je to správné, nebo špatné. Teď už vnímala jen omračující žádost, neodbytné volání vlastního ženství.

Jeho ruce zkoumaly její pás a boky, jemně ji laskaly a něžněji vzrušovaly. Stehny se přitiskl k jejím stehnům.

Jen stěží potlačila zasténání. Pevně se k němu přivinula, dokonale omráčená tím, co se s ní dělo.

„Ach Kingu,” zašeptala roztouženě a vzhlédla k němu.

Nadzdvihl ji a našel nejvhodnější polohu, kdy se jejich stehna dotýkala po celé délce. Nepřestával se jí při tom upřeně dívat do očí. Jeho tvář jí náhle připadala dokonale neznámá: plná smyslnosti a trochu děsivá, ale zároveň prostoupená něčím, co ji svazovalo jako mocné kouzlo. Naklonil se k ní a jeho dech se smísil s jejím. Přejížděl svými rty po jejích a ty pomalé, konejšivé dotyky zmírňovaly její strach.

Zatímco jejich ústa spolu splývala, Kingovy ruce přejížděly po jejím těle, hebkém jako hedvábí. Laskal její ňadra a třel jejich ztvrdlé hroty, až se celá chvěla vzrušením. Vsával do úst její spodní ret, přejížděl jazykem po jejím hrdle a ramenou… a pak konečně vzal do úst i její bradavku.

Skoro se nedokázala nadechnout. Pevně svírala jeho paže, protože potřebovala oporu. Oči měla zavřené a na zádech cítila chladivý vzduch. King se znovu opatrně posunul. Cítila, jak se napínají svaly na jeho stehnech. Prudce se nadechla a zadívala se na něj. Načež se jí hrdlo sevřelo.

Pomalu se pohnul a při tom se jí pořád díval do očí. Dlaněmi sevřel její boky a přiměl ji, aby se přidala k jeho pomalému, vzrušujícímu rytmu. Elissa nechápala, co se to s ní děje. Cítila, jak se jí tělo začíná chvět, a jen lapala po dechu. Pohyb jeho stehen ji strhával jako příboj: nahoru, dolů. Pevně se ke Kingovi tiskla, ochromená takovou nepředstavitelnou důvěrností.

„Kingu… to u toho budeme sedět?” vydechla překvapeně. Její hlas zněl tak přiškrceně, že ho sama málem nepoznávala.

„Psst,” zašeptal. Přejel rty po jejích v další vlně důvěrného laskání. „Uvidíš. Uvolni se a užívej si to, moje milá. Tobě bych nezkřivil ani vlásek na hlavě.”

„Ale… ale to se to dělá takhle?”

Dal se do smíchu, i když jeho tělo se i nadále chvělo touhou. Zadíval se na její ztvrdlé bradavky a přitiskl je na svou mohutnou hruď. Elissa zasténala. Při tom zvuku měl pocit, že se mu krev vaří v žilách.

„Budeš nahlas křičet?” zašeptal s ústy u jejích. „To mi vůbec nevadí.” Jemně jí skousl spodní ret, zatímco rukou laskal její dmoucí se ňadro. Pak jeho dlaň pomalu sklouzla až ke stehnům - a vzápětí mezi ně. Elissa sebou šokované škubla, když ucítila něco tak intimního, a pokusila se o protest. Jenže po chvíli její tělo samo žádalo víc. Vzdala se a nechala Kingovu ruku, ať dál provádí ty nádherné věci. Tiše předla blahem, které to v ní vyvolávalo. Cítila, jak jí z očí vyhrkly slzy a stékají až ke rtům.

Slízl je a vzhlédl k jejím horečnatým očím a zrudlému obličeji. Jeho ruce přitom dál vychutnávaly její sladké tělo. „Budu něžný,” zašeptal. Znovu se o kousek posunul a nadzdvihl jí zadeček. „Uvolni se, Elisso..Odhalím ti tajemství. Teď z tebe udělám ženu.”

Cítila, jak se nadzdvihl, a ze rtů se jí vydral vzdech. Hleděla mu do očí. Pocítila záchvěv bolesti a zděšeně čekala, co bude dál.

Jeho dlaně svíraly její obličej. Znovu se opatrně pohnul. Elissa sebou škubla. „Už jen vteřinku,” sliboval jí šeptem. Jeho hlas byl jemný, tichý, důvěrný. Usmál se na ni. „Uvolni se. Pak už to nebude bolet nikdy, přísahám.” A přitáhl ji k sobě.

Zatímco do ní vnikal, poséval její tvář něžnými polibky. Zarývala mu nehty do zad. V první chvíli ztuhla a chtěla se odtáhnout, ale pak si jen opřela čelo o jeho širokou, potem zmáčenou hruď a přiměla své tělo, aby ho přijalo. Ve skutečnosti pocítila jen krátký záchvěv bolesti. Pak vydechla úlevou.

Jeho dlaně ji hladily a laskaly, nadzdvihávaly a konejšily. Prováděly s ní neuvěřitelné věci. Pak se jeho rty znovu zmocnily jejích. Jazyk jemně zkoumal hlubiny jejích úst.

A pak se jeho tělo začalo pohybovat. V tu chvíli ji náhle zaplavil divoký příval slasti a naplnil ji nevěřícným úžasem. Zřejmě jenom spím a tohle se mi zdá, říkala si omámeně. Ale King se pohnul znovu a ona to úžasné blaho pocítila znovu. A znovu. Zatínala mu nehty do ramen a celá se chvěla. Pod rukama cítila, že se zrovna tak zachvívá i jeho mohutné tělo.

Odtrhl rty od jejích, aby se jí mohl podívat do tváře. „Úchvatné,” zašeptal. „Ten tvůj výraz… tolik divokých citů! Ale není to bolest, že ne?”

„Ne,” zašeptala. Vzápětí vykřikla blahem, když se jeho ruka znovu pohnula. Kousla se do rtu.

„Nemusíš se tomu bránit,” zašeptal. Jeho pohyby se zrychlily a oči potemněly jako nebe před bouří. „Tady tě nikdo neuslyší. Dej tomu průchod. Křič, co můžeš.”

Jeho prsty se jí zatínaly do hýždí a tiskly ji k němu. Elissa si nikdy nemyslela, že by to mohlo být tak skvělé. Zvrátila hlavu dozadu, vzpínala se proti němu a lapala po dechu. Jeho tvář byla stažená touhou, napjatá a zrudlá, a z očí, černých jako noc, sálala vášeň.

Divoce vykřikla a znovu mu zaryla nehty do zad, protože náhle ji zaplavila vlna neuvěřitelné slasti a naplnění. Ze rtů jí ochraptěle splynulo jeho jméno.

King cítil, jak se zachvívá, a úplně ho omráčilo, že Elissa hned napoprvé dosáhla takového vyvrcholení.

Vzápětí i jeho zasáhla tatáž vlna uspokojení. Křičel její jméno znovu a znovu.

Teprve po další dlouhé chvíli se Elissa pomalu snesla zpátky na zem. Pod sebou cítila zpocené, zachvívající se Kingovo tělo. Teď už ji jeho ruce jenom ochranitelsky a něžně objímaly. Zvedl k ní tvář a začal ji jemně líbat. Bylo v tom tolik něhy, že se málem rozplakala. Šeptal její jméno a v jeho hlase zazníval úžas.

Sám tomu skoro nedokázal uvěřit. S Elissou dosáhl nebeských výšin, k jakým se nikdy předtím ani nepřiblížil. Ať už mezi nimi dvěma bylo cokoliv, rozhodně to nebyl jen tak obyčejný sex.

Jeho tělo se pořád ještě chvělo. Líbal ji na zavřená víčka a na tvář. Elissa cítila jeho něhu a starostlivost a připadala si milovaná a hýčkaná. Rty, přitisknuté na jeho zvlhlou hruď, se jí stáhly v úsměvu.

Jazykem si pohrával s jejím ušním lalůčkem. „Cítil jsem, že ti to pěkně vyšlo,” prohodil. „Říká se, že na poprvé se to skoro nikdy nepodaří.”

„Moje tělo zřejmě nevědělo, že by se něco mělo nedařit. Zapomněla jsem ho informovat!”

„Ty čertice,” rozesmál se. Zadíval se jí do očí. „Je to Šokující zážitek, co?” zašeptal. Pak jeho oči posmutněly a úsměv se vytratil. „Jenom doufám, že toho dodatečně nezačneš litovat,” dodal tiše.

Už už měla na jazyku přiznání, že se o žádnou ochranu nepostarala, ale v tu chvíli nadzdvihl boky a záchvěvy slasti se vrátily. Zakrátko znovu nalezli společný rytmus. Už si na to začínala zvykat.

„Taková nádhera,” šeptal jemně. „Tak dlouho jsem o tomhle snil! Říkal jsem si, jaké by to s tebou asi bylo. Ale skutečnost je lepší než moje nejdivočejší sny. Zkrátka… dokonalá,” vydechl a pohladil ji po tváři.

„Panebože, nikdy se mi nestalo, aby to bylo takové. Nikdy.”

Hleděla na jeho chloupky porostlou hruď. Váhavě po ní přejela dlaní a vychutnávala ten dotyk. Líbilo se jí to. „Ty jsi v tom asi vážně dobrý,” řekla plaše. Napadlo ji, kolik žen nejspíš musel mít před ní. To pomyšlení jí trochu vadilo. Připomínala si, že King ji přece nemiluje. Ovšem ona sama jeho milovala. Bylo právě tohle důvodem, proč cítila takové souznění? Proč ji tolik těšilo, že alespoň jednou za život může ležet v jeho náručí a namlouvat si, že je milována? Na tohle radši nechtěla myslet. Naklonila se k němu a políbila ho na hruď.

„Musíš mě naučit, co mám dělat, aby ti to bylo příjemné,” zašeptala.

„No to mě podrž!” rozesmál se. „Ty ještě nemáš dost?” Jemně přejel rty přes její. „Navrhuju, abychom se šli osprchovat. A pak se přesuneme do postele.” Zadíval se jí do očí. „Tedy, pokud ještě pořád budeš chtít.”

Neuhnula pohledem. „Já chci,” ujistila ho.

Odnesl všechny jejich věci nahoru do své ložnice a zavedl Elissu do koupelny. Následujících pár minut jeden druhého mydlili a zkoumali se navzájem, až měla Elissa rty celé naběhlé a jeho tělo se s novou silou dožadovalo dalšího uspokojení.

„Neberu žádné prášky,” zašeptala, když ji pokládal na postel. „Promiň. Měla jsem ti to říct hned na začátku.”

„Mně na tom vůbec nesejde,” vydechl. Jeho tělo bylo jako v ohni, tak jím lomcovala touha. Náhle mu vůbec nezáleželo na následcích. Koneckonců, jsou přece zasnoubeni, tak o co jde? „Kdyby se nám náhodou narodilo dítě, snad to nebude taková katastrofa, ne?”

„Jak by ses se mnou miloval, kdybys chtěl, abych otěhotněla?” zašeptala s očima zjihlýma láskou.

Usmál se a přejel rty přes její. „Přesně tak, jak jsem o udělal tam dole v obýváku,” zamumlal. „Jako kdybys zase byla nevinná panna. Asi bychom se jeden k druhému chovali s úžasnou něhou - zkrátka jako lidé, kteří se navzájem upřímně milují. Nějak… takhle.”

Něha v tom rozhodně byla. Spousta něhy. Zkoumal a hýčkal Elissino tělo, jako by to byl ten nejvzácnější poklad; křehká vzácnost, kterou by i závan větru mohl zničit. Zmocnil se jí jemně a díval se jí při tom do í s výrazem plným citu. Když se přes ně znovu přela vlna vášně a vynesla je až k výšinám nádherného Uspokojení, pořád se jeden na druhého dívali. Nechali se unášet a houpat příbojem něžných záchvěvů hřejivých vjemů, které byly snad ještě krásnější než předchozí divoká vášeň. Když to opadlo, Elissa se bezmocně rozplakala. King držel v náručí, slíbával jí slzy a tiskl ji ke svému rozpalenému, zpocenému tělu.

“S tebou je to tak báječné,” šeptal rozechvěle. „A nejen o fyzickou stránku, rozumíš. Jde o to, že jsi to ty. takovém uspokojení se mi nikdy ani nesnilo.”

„Umíš se krásně milovat,” vydechla.

“Ty taky, kotě.” Přivinul ji k sobě a unaveně si povzdechl. „Chci spát tady vedle tebe, Elisso. Už nikdy tě nepustím.”

Přitulila se k němu těsněji a vychutnávala jeho sílu. S ním se cítila v bezpečí. Připadala si milovaná a spokojená . Kdesi v hloubi duše se ozýval slaboučký hlásek svědomí a připomínal jí, že to není tak docela správné, Ale ona byla tak příjemně unavená, že vůbec neměla chuť mu naslouchat.

„Nezačni mě nenávidět,” zašeptal.

„Jak bych mohla?”

„Pomiloval jsem se s tebou před svatbou.”

„Já se ti nabídla.”

„Vážně? Nebo je to spíš tak, že jsem tě zahnal do kouta, takže jsi neměla na vybranou?” Zvedl hlavu a pohlédl jí do očí. „Vadilo by ti moc, kdybys otěhotněla?”

„Předpokládám, že riziko není zas tak velké,” namítla plaše.

„Při tom, jak důkladně jsme se my dva milovali, rozhodně je,” ujistil ji.

Třela se tváří o jeho. „Budeš mě nenávidět, pokud se to stane?”

„Rozhodně ne.”

„Děti mohou všechno zkomplikovat.” Jeho paže ztuhly.

„Děti, to je ten největší zázrak a štěstí, jaké může člověka potkat. A teď už mlč a koukej spát. Já jsem tak strašně unavený, že už nejsem schopen ničeho jiného než jenom ležet a dýchat, ty neukojitelná malá čarodějnice.”

„Já že jsem neukojitelná?” Elissa vyprskla smíchy.

Jen se usmál a přitiskl ji k sobě pevněji. „Spi už! Jestli toho budeš schopná, pomiluju se s tebou, hned jak se vzbudíš.”

Povzdechla si. „No to je bezvadný způsob, jak člověka uspat!”

„Že jo?”

Zdálo se jí, že jenom na vteřinku zavřela oči, a už k ní doléhaly ranní zvuky probouzející se farmy. Zadívala se na Kinga a usmála se. Byl úplně nahý a ve spánku vypadalo jeho mohutné tělo zranitelně.

„Je ráno!” zašeptala mu do ucha.

„Vážně?” odpověděl taky šeptem a usmál se. Otevřel oči a rovnou ji k sobě stáhl. Jeho úmysly byly naprosto jasné.

„Tak co, cítíš se na další kolo?” zeptal se potměšile.

Přitiskla se k němu. „Chci tě,” zašeptala, než přitiskla rty na jeho.

Přestože cítil hladovou touhu, dal si záležet a nic neuspěchal. Už bylo dost pozdě dopoledne, když měli konečně dost a rozhodli se vstát. King se důkladně protáhl a zadíval se na Elissu, ležící na posteli s tváří zabořenou do peřin.

„Ty jsi úplný zázrak, víš?” zašeptal. „Ted se pěkně otoč na záda, ať se na tebe můžu dívat, zatímco se budu oblékat.”

Udělala, co si přál, a usmála se na něj. Sama se na oplátku dívala na něho. Pozorovala ho, jak otevírá zásuvky, bere si ze skříně džíny a k nim si obléká kovbojskou košili. „Vzrušující je nejen to, když se svlékáš, ale dokonce i když se oblékáš,” přiznala se smíchem.

„To já tebe mám radši bez šatů, andílku,” ujistil ji. Sklonil se k ní a pokryl polibky její ňadra. „Poslední dobou tě v jednom kuse chci. Ale dělám, co můžu, abych se udržel!” Zvedl hlavu a podíval se jí do očí. „Teď naposledy jsem cítil, jak jsi sebou škubla. Přece jenom je to tam dole ještě trochu citlivé, co?” řekl jemně. „Když je ti to nepříjemné, musíš mi to říct včas! Teď tě radši chvíli nechám na pokoji. Má to být přece potěšení, a ne utrpení.”

„Ty jsi tak vnímavý,” zamumlala.

„A ty jsi tak velkorysá,” zašeptal. „Tolik mě chceš potěšit, že kladeš moji touhu na první místo. Ale to není to, co chci. Já z toho žádné potěšení nemám, když ho nemáš i ty.”

„Och… ale já ti chci dát všechno. Chci, aby se ti to líbilo,” řekla prudce. „Je mi jedno, že to třeba trochu bolí-”

Uťal její tirádu dalším polibkem. Pak se na ni usmál.

„Ale mně to není jedno! Tak se obleč a přijď za mnou dolů. Vyjedeme si na projížďku - ale autem! Tam se dá sedět pohodlně. Dneska se žádné ježdění na koni nekoná.” Mrkl na ni.

Elissa se začervenala. „Dobře.”

Díval se na ni. Tak nevinná, tak plná zábran, a přesto se mu dokázala oddat s takovou divokou vášní! Záleželo jí na něm, to bylo vidět, a nejen trochu. Náhle si byl téměř jistý, že ho Elissa miluje. To pomyšlení ho trochu vyvádělo z míry. Je to opravdu možné? Hltal ji hladovým pohledem. Celou noc byli spolu, a přesto ji pořád chtěl. Dostala se mu pod kůži. Přiváděla ho k šílenství! Bess a všechny problémy, které s ní měl, náhle vybledly a úplně přestaly být důležité. Ať už je mezi ním a Elissou cokoliv, daleko to přesahuje pouhý chtíč a flirt. Chtěl se o ni starat, chtěl u ní být, kdykoliv jí bude smutno. Povzdechl si. Při pomyšlení, že si vezme Elissu za ženu, se usmál. Bude v jeho posteli každou noc. Tento zázrak se bude opakovat.

Viděla, s jakým výrazem si ji King prohlíží, a usmála se. „Nelituješ toho, vid že ne?” zašeptala. „Neměl by sis to vyčítat. Já si to nevyčítám taky.”

„Vážně?” zeptal se tiše.

„Ani v nejmenším,” řekla. Hlásek svědomí se snažila ignorovat.

„Nemyslel jsem zrovna na to, že bych snad něčeho litoval,” přiznal. „Jen jsem si říkal, jestli jsi do mě zamilovaná,” dodal s otřesnou upřímností. Viděl, jak Elissa zrudla. „Připadá mi,” pokračoval, „že bys nebyla schopna takhle dokonale se oddat muži, kterého nemiluješ. Ty zkrátka nejsi ten typ.” Pohladil ji po tváři. „Neskrývej to,” zašeptal, protože náhle zjišťoval, že výraz lásky v jejím obličeji ho nesmírně těší a vzrušuje. Dech se mu zadrhl v hrdle. Mohl jen žasnout, jak je možné, že mu na tom najednou tolik záleží. „Proto jsi byla schopna milovat se se mnou bez zábran, viď?” zeptal se pomalu. „Proto jsi i napoprvé cítila rozkoš. A proto se ti to líbilo.”

„Víc, než si dokážeš představit,” přiznala. „Vadí ti to?”

Zavrtěl hlavou. „Záleží mi na tobě, Elisso.”

„I kdybychom pak přestali být milenci,” začala a oči se jí naplnily obavami, „zůstaneš pořád mým přítelem?”

To pomyšlení ho zabolelo. Posadil se k ní a přitáhl si ji na klín. „Panebože!” vyrazil ze sebe a pevně ji objal. „Ty blázínku! Nejsi tak bláhová, aby sis myslela, že jsem se s tebou celou noc miloval jen tak z chtíče, že ne?”

„Doufala jsem, že to tak není.”

„Chci si tě vzít za ženu,” ujistil ji šeptem. „Tohle není žádný románek na jednu noc. Proboha, Elisso, teď jsi součástí mého já.”

Zachvěla se, když slyšela naléhavost v jeho hlase. Přejela rty po jeho hrdle a políbila ho.

„Děkuju,” zašeptala.

„Nechci od tebe vděčnost.” Zvedl hlavu a zadíval se jí do očí. Jeho výraz jí připadal napůl vzrušující a napůl záhadný. Temnýma očima pomalu přejel po jejím těle a upřeně se zahleděl na její ňadra.

„Sám jsem si to neuvědomoval, ale ve skutečnosti jsem ze staré školy,” řekl nečekaně. „Kdybys dovolila nějakému jinému muži, aby se tě dotýkal tak jako já, zakroutil bych mu krkem!”

„Co si prosím tě myslíš -” začala, ale jeho rty se divoce zmocnily jejích a uťaly tu větu v půli.

„Jsi moje žena,” zašeptal s ústy u jejích. „Patříš jenom a jenom mně. Vezmeme se, a pak si spolu budeme užívat dalších osmdesát nebo kolik let.” Položila mu ruce kolem krku a po několik dlouhých závratných minut vychutnávala dotyk jeho rtů, než se jeho hlad utišil. Konečně King zvedl hlavu.

„Běž se obléct,” zašeptal. „Jinak to nevydržím a zalezu k tobě do postele znovu!”

Jemně se usmála. „Ty jsi úžasný.”

„Ty taky,” zašeptal. I on se usmál. Ten úsměv byl jiný než dřív: majetnický a plný vřelosti. Výraz dokonalého uspokojení v Elissině tváři v Kingovi vyvolával pýchu, že to byl on, kdo ji tak skvěle pomiloval - a že se to povedlo hned napoprvé.

„Vypadáš pěkně nafoukaně,” popíchla ho.

Šťouchl do ní, až spadla zpátky na postel, naklonil se nad ni a tvrdě ji políbil. „Taky pěkně nafoukaný jsem! A teď vstávat!”

„Jasně, Vaše Veličenstvo!”

Cestou ke dveřím se k ní ještě obrátil. Než za sebou zavřel, vrhl na ni poslední úsměv. Nevzpomínal si, kdy byl naposledy sám se sebou tak spokojený, kdy byl tak naplněný radostí a přesvědčením, že zvládne všechno na světě.

Elissa se chvatně oblékla. Cestou se zastavila ve svém pokoji, aby trochu rozházela vzorně ustlanou postel - načež zjistila, že King už tu byl a přesně tohle udělal. S úsměvem pospíchala do přízemí, naplněná sladkou iluzí, že miluje a je milována.

Když vešla do kuchyně, King seděl za stolem a upíjel kávu. Vrhl na ni vědoucí pohled, plný typicky mužské arogance. Jeho oči majetnický sklouzly po jejím těle a hřály ji jako žhavé uhlíky.

Rozechvěle si k němu přisedla. Její rty zvláčněly, když ji na uvítanou políbil.

„Tady pro tebe něco mám,” zašeptal.

Podívala se na jejich spojené ruce a uviděla, jak jí navleká na prst nádherný smaragd. Byla to jemná zlatnická práce, od pohledu starožitnost, a padl jí naprosto přesně. Zatajila dech.

„Patříval mé babičce,” řekl a tvář mu zjihla. „Jednou bys ho měla dát svému nejstaršímu synovi…”

„Kingu.” Z očí jí vyhrkly slzy. Vrhla se mu do náručí a celá se chvěla. Kdyby tak jen dokázala přestat myslet na to, že on dělá tohle všechno jen z pocitu viny a zodpovědnosti! Věděla, že ji nemiluje, i když mu na ní záleží a líbí se mu její tělo. Ale možná se časem naučí ji milovat. Přitiskla se k němu. „Já tě tolik miluju,” zašeptala rozechvěle. Měla zavřené oči, takže jí unikl blažený výraz, který se objevil v jeho snědé tváři. „Tolik!”

Pevně ji držel v náručí a jemně ji kolébal. V obličeji měl spokojený výraz. Panebože, byla tak hebká. Tak sladká! Tak úchvatně ženská! Voněla po květinách a on by ji nejradši držel v náručí celý den. Usmál se a zavřel oči.

„No páni, to je ale pěkný obrázek!” povzdechla si dojatě Margaret od dveří. Vrhla na ně úsměv plný pochopení.

„Podívej!” vypravila ze sebe Elissa v slzách. Vůbec se nepokoušela chvatně slézt z Kingova klína. Místo toho ukázala hospodyni prst se smaragdem.

„Panenko skákavá!” křižovala se Margaret. „Tak to asi bude vážně svatba!”

„Už to tak vypadá, co?” prohlásil King vřele.

„Utíkám to říct Benovi.” Margaret se usmála a vyšla ze dveří.

Elissa právě chtěla něco říct, když zazvonil telefon.

„Já to vezmu,” řekl King a sundal si ji z klína. Vyrazil do haly a zvedl sluchátko. Chvíli naslouchal. Pak se prudce nadechl. „Co ho to zatraceně napadlo?” vyštěkl zuřivě. „Ne, má milá, neplač! Neplač! Je mi to moc líto. Panebože, tolik líto. Poslouchej, zlatíčko. Nepanikař. Vydrž. Hned budu u tebe. Všechno bude v pořádku, uvidíš. Už tam jedu.”

Zavěsil a sáhl do kapsy u kalhot pro klíčky od auta. „Bobby spadl z koně,” řekl úsečně. „Bess se včera večer vrátila, a dneska ráno se spolu jeli projet. Má otřes mozku a zlomenou nohu, a kdo ví, jestli to není ještě něco horšího. Musím do nemocnice. Bess je z toho úplně zničená. Potřebuje oporu.”

Elissa na něj omráčeně zírala, ale on už jí nevěnoval ani špetku pozornosti. Bez jediného dalšího slova se odvrátil a vyřítil se ze dveří. Hnal se za Bess a po ženě, kterou právě požádal o ruku, se ani neohlédl. Elissa zavřela oči. Cítila, jak se jí zpod víček derou slzy. Jestli je tohle první náznak toho, co ji v budoucnu čeká, pak se řítí přímo do pekel.

DESÁTÁ KAPITOLA

Když se Margaret zakrátko vrátila, Elissa seděla u stolu, v dlaních svírala šálek s chladnoucí kávou a tvářila se zasmušile.

„Kampak šel?” zeptala se hospodyně stroze.

„Bobby spadl z koně,” vysvětlovala Elissa chvatně. Vzhlédla. „Má zlomenou nohu a otřes mozku. Jel za ním do nemocnice.”

Margaret hvízdla.

„Já věděla, že se to jednou stane!” Potřásla hlavou. „Bobby není žádný pořádný jezdec. Prostě to nemá v krvi, i když se pořád snaží. Je to vážné?”

„Bess se o tom zřejmě nezmínila,” zamumlala Elissa. Hlas se jí vytratil.

Starší žena se posadila ke stolu a zkoumavě se na ni zadívala. „Tahle mladá dáma má víc volného času, než je zdrávo, a manžela si moc neužije,” řekla bez obalu. „Já znám oba naše chlapce odmalička. Zažila jsem, když zlobili a prali se spolu, a dívala jsem se, jak vyrůstají v muže. Bobby je úplně posedlý tím, aby se vyrovnal svému bratrovi, a kvůli tomu není ani zdaleka tak dobrý, jak by být mohl. Pořád samá práce! Nenechá toho, ani když sem někdy přijde na večeři. A Bess tady potom sedí a tak smutně se na něj dívá, a on ji vůbec nevnímá. Chápu, proč Bobby tohle všechno dělá, to zase jo, ale Bess není žena, se kterou by měl její muž takhle zacházet. Bůh ví, že měla opravdu těžký život… rozumíš, celá ta její rodina a vůbec…”

Margaret strávila dobrou půlhodinu líčením poměrů, z jakých Bess pochází. Poté, co probrala otce alkoholika, věčně těhotnou matku i zoufalou chudobu, v jaké Bess vyrůstala, Elissa začala blondýnu litovat mnohem víc, než si kdy vůbec dokázala představit. Jenže faktem bylo, že Bess stačilo jenom kývnout prstem, a King se za ní rozběhl, až mu za patami hořelo; a na tom sebe-truchlivější vyprávění nic nezmění. Opravdu Bess jenom litoval a chtěl jí pomoct v těžké chvíli, nebo je za tím něco víc?

„Tobě vadí, že jel za Bobbym do nemocnice?” zeptala se Margaret náhle.

„Proboha, samozřejmě že ne!” zděsila se Elissa. „Já bych tam ihned jela taky, jen kdyby mě o to požádal.” Pokrčila rameny a stěží přemáhala slzy. „Myslím, že si King říkal, že Bess potřebuje oporu.”

Margaretiny oči se zúžily. „Bess miluje Bobbyho,” řekla tiše. „Možná čas od času flirtuje s nějakým jiným mužem, ale to není nic vážného. A Kingston tě přece požádal o ruku, ne?”

„Ano, ale asi jenom proto, že -” Elissa se zarazila a kousla se do rtu. Tváře jí zrudly. Margaret našpulila rty a nadzdvihla obočí. „Protože ví, že jsem do něj zamilovaná,” dokončila rychle. „Má pocit viny.”

„No to je dobře! Snažila jsem se ho vychovávat tak, aby měl svědomí,” řekla hospodyně stroze. „Byla jsem u jeho matky jako hospodyně od doby, kdy se narodil. Co se naučil, naučil se ode mě, ne od ní. Té to bylo vždycky jedno, co z dětí vyroste. Pokračovala jsem tam, kde Kingstonův otec skončil. Chudák chlap; už se prostě na ty její věčné zálety a večírky nemohl dívat. Je to dobrý člověk.”

Elissa si ji tiše prohlížela.

„Kingův otec je ještě naživu?”

Margaret se vlídně usmála. „No to si piš! Je svěží jako rybička. Bydlí v domově důchodců ve Phoenixu - ale v dobrém domově, ne v nějakém útulku. Pořád si píšeme. Aspoň jednou za měsíc mu dávám vědět, co je tady nového.”

„Neměla bys o tom říct Kingovi?” zeptala se Elissa s obavami.

„Zlatíčko, Kingston by zuřil. Myslí si, že ho jeho otec zradil a opustil, a jaktěživ s ním nechtěl mít nic společného. Neodvážila bych se přiznat, co dělám.”

„Ale jednoho dne jeho otec zemře,” namítla Elissa.

„Mně nepřísluší, abych mu něco říkala,” odpověděla Margaret. Zadívala se do Elissiných utrápených očí. „Ale ty bys možná mohla. Tebe by poslouchal.”

Elissa se smutně zasmála. „To bych se divila.” Zadívala se na smaragdový prsten. Chladivý kov a chladné gesto; dar z pocitu povinnosti, který má nejspíš zmírnit Kingův pocit viny a dopřát mu iluzi, že dostál svým povinnostem. Zavřela oči. Včera v noci jí připadalo, že za takový úžasný zážitek všechny budoucí oběti stojí. V chladném světle skutečnosti, když mysl zase převzala vládu nad tělem, se náhle ukázalo, že to celé bylo špatně. Jak mohla něco takového udělat?

Byl to zkrátka zoufalý pokus; sázka na jedinou kartu, usoudila zachmuřeně. Vedla ji k tomu naděje, že ho okouzlí natolik, že na Bess zkrátka zapomene. Jenže nefungovalo to. Bess pro něj pořád zůstávala na prvním místě. A nejspíš to tak zůstane navěky.

„Jestli ho chceš, tak o něj bojuj,” ozvala se Margaret nesmlouvavě. „Máš jednu výhodu, kterou ona nemá. Tebe má Kingston rád. To, co ve skutečnosti cítí k ní, je jenom soucit a možná trocha sympatií. Když si ji Bobby tehdy vzal, byla ještě úplné dítě. Kingston jí pomáhal přenést se přes první krize a hádky.”

Elissa se zadívala na svoje štíhlé prsty. „To, že mě má prostě trochu rád, nestačí.”

„Ale soucit nestačí zrovna tak,” prohlásila Margaret a vstala. „Dej si pořádnou snídani. Musíš nabrat síly! Protože pokud Bobby nějakou dobu v nemocnici zůstane, pravděpodobně se nám sem nastěhuje návštěvnice.”

Elissa cítila, jak ji zaplavuje zoufalství. Zatímco se dívala, jak Margaretina mohutná záda mizí ve dveřích, pocit beznaděje se ještě vystupňoval. Zatím si vůbec neuvědomila, že by sem King mohl Bess přivést. Ale sotva se nad tím zamyslela, bylo jí úplně jasné, že přesně tohle udělá. Jakou lepší příležitost si může Bess přát, pokud chce proniknout jeho obranou? A co si má Elissa počít, aby tomu zabránila?

Podle očekávání se o několik hodin později objevil King a jemu v patách vzlykající pobledlá Bess. Měla na sobě pořád ještě jezdecké kalhoty a drahou hedvábnou halenku, která odhalovala hlubokou úžlabinu mezi jejími ňadry a ve které vypadala oslnivě přitažlivá. Medově zlaté vlasy jí v jemných vlnách splývaly na ramena. Držela se Kinga, jako by to byl záchranný pás.

„Odvedu ji nahoru,” řekl King. Vrhl rychlý pohled na Elissu. „Mohla bys poprosit Margaret, aby jí šla pomoct se svlékáním? A nemáš prosím tě navíc nějakou noční košili, kterou by si mohla půjčit?”

„Ano, samozřejmě,” řekla Elissa otupěle. Vykročila za nimi. „Jak je Bobbymu?”

„Bude v pořádku,” řekl. Ochranitelsky objímal svou švagrovou kolem ramen. „Má zlomenou nohu a pořádně ho bolí hlava, ale za pár dní ho z nemocnice pustí.”

„Díkybohu,” vydechla Elissa. Ale nikdo se k jejímu úlevnému povzdechu nepřidal, nebo přinejmenším nikdo z té dvojice vpředu.

Elissa s sebou měla dvě noční košile; tak proč se se svou protivnicí nepodělit, že? Když nesla košili plačící blondýně do druhého hostinského pokoje, Margaret na ni vrhla zachmuřený pohled.

Elissa se pomalu vracela zpátky do přízemí. Margaret odnesla Bess polévku a King, který měl včera a předevčírem večer tolik neodkladné práce, že ho ani nenapadjo dělat Elisse společnost, najednou nespěchal nikam a našel si spoustu času, aby mohl svou švagrovou utěšovat. A proč taky ne? říkala si Elissa zoufale. Vždyť Bess miluje.

King snědl svou večeři na podnosu v Bessině pokoji, což Margaret očividně přivádělo k zuřivosti, a Elissu nechal, aby jedla sama nebo s hospodyní.

„Ten hlupák!” soptila Margaret, když před Elissu postavila misku s dušeným masem. „Je úplně slepý!”

„Jen mě prosím tě nezačni litovat,” zamumlala Elissa. „Věděla jsem, co dělám. Nikdo mě k ničemu nenutil. Na druhou stranu,” dodala tiše a zadívala se na prázdný, nic neznamenající symbol na prsteníčku, „bych asi měla zvážit rychlý ústup do Miami. Tady jsem jenom na obtíž.”

„Přece nemůžeš odjet!” zděsila se Margaret. „Pokud to uděláš, budou tu spolu sami! Z toho budou řeči.” Vrhla na Elissu rychlý pohled. „Tví rodiče by to taky neschvalovali. Kdepak, milá dámo, ty se odsud nemůžeš hnout. Je mi líto, ale pokud se necháš utrápit výčitkami svědomí, nemůžeš udělat vůbec nic.”

Co ty víš, jaké výčitky mám už teď, říkala si v duchu Elissa. Nemáš ponětí. Ale nahlas neřekla nic. Konvence nebo ne, ona odsud musí pryč. Když to neudělá a bude se tu muset dívat na to, jak jsou King a Bess spolu, zabije ji to. Odvahu sice měla, ale nebyla sebevrah. Už teď cítila, jak se jí srdce láme.

Když se vracela nahoru, King byl pořád ještě v Bessině pokoji. Zaťala zuby a zadívala se na dveře. Zůstaly pootevřené, což byla zaručeně Margaretina práce.

King seděl na kraji postele a držel rozzářenou Bess za ruku. Mluvili o Bobbym. Elisse úplně stačil ten pohled, aby se jí udělalo špatně - a co teprve když zaslechla, co říkají!

„Cítím se tak provinile,” vrkala Bess. „Ale nemohla jsem si pomoct, Kingstone. Víš, jak se mnou Bobby zachází. Cítím se tak osamělá! A on se nikdy nezmění; to přece víš stejně dobře jako já.”

„Ten kůň byl hřebec. Varoval jsem Bobbyho, aby na něm nezkoušel jezdit,” řekl King.

„Jenže on spadl, protože jsem mu řekla, že chci požádat o rozvod,” vyrazila ze sebe Bess zoufale. Elissa cítila, jak jí tuhne krev v žilách. „Ach Kingstone, já nemůžu žít s mužem, který už mě nemiluje! Ted je to o tolik horší! Zato když jsem s tebou -”

Elissa rázně zaklepala na dveře. Nevydržela by to, kdyby slyšela ještě víc; a kromě toho s tím nemohla otálet, aby to nevypadalo, že tajně poslouchá. Ti dva nadskočili leknutím, jako by je doopravdy přistihla při něčem zavrženíhodném.

„Jak se cítíte?” zeptala se Elissa Bess. Úporně se snažila, aby její tvář nevyjadřovala nic než zdvořilý zájem a přátelství.

Bess si neklidně poposedla a vyprostila ruku z Kingova sevření. „Och… já… je mi mnohem lépe, děkuju,” vypravila ze sebe. Tváře jí zrudly. „Úplně jsem zapomněla, že jste tu na návštěvě.”

„Vzhledem k okolnostem je to celkem pochopitelné,” řekla Elissa vlídně a vyloudila na tváři úsměv. „Je mi líto, že měl Bobby takovou nehodu, ale doufám, že se brzy uzdraví.”

„Říkali, že ho pustí za pár dní.” Bess si povzdechla a zatvářila se otráveně. „A potom se hned zase vrhne k těm svým papírům a na obchodní schůzky. Už ted je v nemocnici bez sebe vzteky, že ho nechtějí nechat telefonovat.”

Elissa zaváhala. Na Kinga se nedokázala ani podívat. „No… tak se opatrujte. Přišla jsem vám jenom říct dobrou noc.”

Vyšla z místnosti s pocitem, že jí srdce v hrudi puká. Celá ztuhla, když zaslechla, jak King Bess něco šeptem vysvětluje a pak vstává. Vzápětí vyšel za ní. S toporně napřímenými rameny zůstala stát před svými dveřmi a počkala na něj.

„Jsem ráda, že je Bess v pořádku,” vypravila ze sebe. Usmála se, ale do očí se mu nepodívala. Schylovalo se přesně k tomu, co bezděky předpověděla, když Kingovi tam na Floridě vysvětlovala, proč si ho nemůže vzít. Tehdy mu řekla, že Bess bude třeba jednoho dne volná. Právě tohle se zjevně co nevidět stane. Bess se rozvádí. A zatímco předtím byla Elissa pro Kinga vítaným prostředkem, jak se zbavit sexuálního napětí, náhle se změnila v pouhou překážku, která mu stojí v cestě. Zadívala se na prsten na své ruce. Dovedla si představit, jak trpce asi King lituje, že jí ho dal. Možná si říkal, že stačilo pár hodin počkat…

„Bess se žádná nehoda nestala,” řekl stroze. „Je jenom rozrušená. Ale jet jsem za ní musel, to chápeš, ne?”

Za ní, ne za vlastním bratrem! King si možná sám neuvědomoval, co právě řekl, ale Elisse jeho volba slov neunikla. „Samozřejmě.”

Zaváhal, což u něj bylo neobvyklé. „Elisso…”

Vynutila na tváři úsměv.

„Ano?”

„Pokud jde o včerejší noc…” začal pomalu.

„Ach ano. Včerejší noc.” Stáhla si z prstu smaragdový prsten a vtiskla mu ho do dlaně. Jak se dotýkala jeho prstů a cítila jejich sílu a teplo, až příliš živě jí to připomnělo, jaké to bylo, když přejížděly po její nahé kůži. Na okamžik zavřela oči. Nejradši by se na místě propadla hanbou. „Tohle jsi chtěl, ne?”

Prudce se nadechl. Co tím chce říct, že tohle chtěl? Proboha, oni dva se přece milovali! Tvrdila mu, že o něj stojí. Chtěli se vzít! No tak přivedl Bess domů; a co má být? Copak se dalo dělat něco jiného? Přece si po tom, co spolu včera v noci prožili, Elissa nemůže myslet, že on ke své švagrové ještě něco cítí!

„Co bych měl podle tebe chtít?” vyrazil ze sebe zuřivě. „Říkám ti snad, že mi máš ten zatracený prsten vracet?”

„Nesnaž se mi tvrdit, že tě to nenapadlo,” odsekla a vrhla na něj vyčítavý pohled. „Zaslechla jsem, co Bess říkala, Kingu,” přiznala. „Že se chce s Bobbym rozvést. Možná je to tak nejlepší. Jestli spolu nedokážou vyjít, budete oba volní a… Zkrátka, všechno se vyřeší.” Sklopila oči na jeho mohutnou hrud. Několik horních knoflíčků košile měl rozepnutých. Bezděky ji napadlo, jestli se to Bess bude taky tak líbit, až ho bude hladit po hrudi, jako se to líbilo jí.

Odvrátila se. Moc nechybělo, aby se rozplakala, a to rozhodně nechtěla dopustit.

Zíral na ni, jako by přišla o rozum. Souhlasila, že se za něj provdá, a teď se z toho najednou snaží vycouvat?! Samozřejmě - byly doby, kdy i on sám věřil, že touží po Bess, a Bess teď mluví o rozvodu. Pak už by vztahu mezi ním a jeho švagrovou nestálo nic v cestě. Uznával, že si kdysi třeba myslel, že Bess chce. Ale to už bylo dávno pryč. Necítil k ní nic. Chtěl Elissu, chtěl ji naprosto zoufale, a ona tu teď stála a mrštila mu zásnubní prsten do tváře. Zachvátil ho náhlý a naprosto iracionální vztek.

„A co bude s tebou?” vyštěkl ostře a dal si ruce v bok.

Už otevřela dveře do pokoje, ale po těch slovech zvedla bradu a zpříma se na něj podívala. „Co by se mnou mělo být?” zeptala se stroze.

„Mohla jsi otěhotnět,” vypálil beze všech servítků. Vypadal, že má sto chutí začít tady chodit a třískat věcmi, a že to první, čím mrští o podlahu, bude ona.

„Pokud k tomu došlo, je to můj problém, ne tvůj.”

„K čertu s tím!” vyrazil ze sebe. „Můj problém je to taky, a opovaž se na to zapomínat.”

Ten jeho nešťastný smysl pro zodpovědnost, říkala si trpce.

„No dobře, dobře,” souhlasila neochotně. „Pravděpodobně to stejně žádný problém nebude. Ráda bych zítra odjela.”

Musel se zhluboka nadechnout, aby to strávil. Jeho oči planuly vzteky. „Tak takhle to je, rozumím tomu dobře? Bereš to celé jenom jako zábavu na jednu noc? Jenže už jsi souhlasila, že si mě vezmeš! Na to laskavě nezapomínej.”

„To bylo předtím,” odsekla. „Ted už si tě vzít nechci. Nechci dopadnout jako Bess, připoutaná k muži, který mě nemiluje a který skoro nevnímá, že vůbec existuju! Ne, milý pane, to není nic pro mě. Tohle se svým životem udělat nechci. Co by to bylo za manželství, kdybys utíkal za Bess, kdykoliv si vzpomene a zavolá tě?”

„Bobby se ošklivě zranil,” připomněl jí. „Musel jsem tam jet.”

„No jistě - za ní,” souhlasila. Zvedla hlavu. „Mě ses vůbec nezeptal, jestli bych do té nemocnice třeba nechtěla jet taky. Bess tě potřebovala, tak jsi zkrátka okamžitě jel.”

„A co jsem měl dělat?” vyrazil ze sebe. Docházela mu trpělivost a v jeho tmavých očích se zablýsklo vzteky. „Když přijde nějaká krize, Bess se vždycky sesype. A můj bratříček se o ni nepostará, takže za ni cítím zodpovědnost.” Teprve když to vyslovil, najednou si uvědomil, že říká čistou pravdu. Doopravdy to bylo přesně takhle. Tohle ho pohánělo celou dobu. „Zatraceně, vůbec nechápu, co ti vadí.”

„Zato já to naopak pochopila úplně přesně; konečně. Konečně se mi otevřely oči!” odsekla. „Vidím úplně přesně, jak by to bylo dál a co by mě v budoucnu čekalo, a toho se rozhodně účastnit nechci. Bess je křehká a bezmocná a potřebuje ochranu, je to tak. Zatímco já jsem drsná a necitelná a nepotřebuju nikoho?”

„Tak mi to vždycky připadalo, dámo,” vyštěkl. Byl dokonale zmatený a ztrácel trpělivost. „Ty vždycky všechno zvládneš. Je vidět, že žádnou pomoc nepotřebuješ. Jsi tak zatraceně nezávislá.”

Tohle ji ranilo, ale vynutila na tváři úsměv, aby to nepoznal. „Přece nebudu lidi na kolenou prosit, aby si mě všimli,” ujistila ho sladce.

„Copak tebe si někdo může nevšimnout?” zavrčel.

„Třeba ty, když je Bess někde v okruhu třiceti kilometrů,” odsekla. „Nemusíš mít obavy, že bych snad umřela láskou k tobě. Šílená zamilovanost už mě přešla! Tak se seber a utíkej za Bess, aby se měla komu vyplakat na rameni. Já mám ještě spoustu práce s balením.”

Když King viděl Elissinu zarytou tvrdohlavost, zachvátil ho opravdový vztek. „Co řekneš svým rodičům?” zeptal se chladně.

Zhluboka se nadechla. „Že se mi začalo stýskat po domově. Co bych jim asi tak mohla říct?” Přirazila mu dveře před nosem. Blesklo jí hlavou, že by je mohl chtít otevřít, a tak je pro jistotu ještě zamkla. Vzápětí ale slyšela, jak se jeho rázné kroky nasupeně vzdalují chodbou, a zrudla, když si uvědomila, jak byla bláhová. Copak se bude King dobývat do pokoje k ní, když má Bess takhle po ruce? Ještě oblečená se vrhla na postel a plakala a plakala, dokud všechny slzy nevyschly.

Když přišlo ráno, podařilo se jí odněkud vydolovat poslední zbytky hrdosti. Oblékla se do toho nejoslnivějšího vlastního modelu, jaký tu s sebou měla: byl to úchvatný bílý kalhotový kostým, doplněný rudou hedvábnou halenkou. K tomu si vzala lodičky na vysokém podpatku ve stejném odstínu rudé, jaký měla blůza, celé to doplnila elegantní bílou kabelkou. Dlouhé vlasy svázala do uzlu a pečlivě se nalíčila. Vypadala uhlazeně a světácky - zkrátka jako hrdá, protřelá, elegantní žena. Její představy se konečně staly skutečností, ale teď, když měla, co chtěla, ji to nijak zvlášť netěšilo. Oči si zakryla růžově tónovanými slunečními brýlemi, aby nebylo vidět, že plakala.

Nehodlala se odtud plížit jako poražené vojsko, a tak sešla ke snídani s úsměvem a celá rozzářená. King a Bess už tady byli, tak si k nim přisedla.

„Dobré ráno vespolek!” zdravila je se zvonivým smíchem a se zadostiučiněním přejížděla očima z Kingovy šědé šokované tváře na bledou Bessinu. „Dneska je skvělé počasí na cestu. Margaret, prosila bych jenom topinku a kávu. Díky. Když mám plný žaludek, vždycky špatně snáším cestování v letadle.”

Margaret si povzdechla. „Takže přece jenom odjíždíš?” zeptala se, čímž prozradila, že ví úplně přesně, o co tady jde.

„Samozřejmě!” ujistila ji Elissa rozjásaně. „Před půl hodinou jsem si rezervovala letenku. Za dvě hodiny musím být na letišti, takže jsem si objednala taxi. Naštěstí je Jack’s Corner dost velké město, aby tam nějaké taxíky měli.”

„Já tě na letiště odvezu,” řekl King stroze.

„To tedy neodvezeš,” prohlásila Elissa. Dokonce se jí podařilo usmát. „Neblázni. Vždyť musíš jet do nemocnice navštívit svého bratra.”

„Já se chci rozvést!” oznámila Bess chvatně Elisse.

„Ano, doneslo se mi,” utrousila Elissa bez zájmu. „To je asi pro vás pro oba nejlepší. Určitě si najdete někoho, kdo bude pozornější než váš manžel. Hlavně aby neměl tak náročnou práci, že mu začne přerůstat přes hlavu.”

„Bobby je neuvěřitelně pracovitý!” řekla Bess prudce. Znělo to skoro, jako by Bobbyho hájila. King na ni vrhl zvědavý pohled.

Elissa se jenom usmála. Poděkovala Margaret, která před ni postavila šálek černé kávy a dvě medově zlaté topinky potřené máslem.

„Bolí tě hlava, že sis vzala brýle?” ptal se King.

„Ano,” odpověděla. „Ale nemusíš mít obavy, není to tak zlé, abych kvůli tomu nemohla odjet.”

„Proboha! Už toho mám plné zuby!” vybuchl a udeřil pěstí do stolu. Bess nadskočila leknutím. „Nikdy jsem tě nežádal, abys odjela!”

„Jasně že nežádal, to se ví!” Elissa mu nezůstávala nic dlužna. Přes stůl ho probodávala zuřivým pohledem. „Nejsem slepá! Teď už jsem ti na obtíž. Stydíš se, když se na mě podíváš! A už se nemůžeš dočkat, až se mě zbavíš!”

„Žádal jsem tě o ruku!” odsekl.

Bess se rozšířily oči úžasem a poklesla jí čelist.

„Než abych si vzala tebe, to radši… radši Blakea Donovana!”

„Tak si posluž, zlatíčko. Pokud vím, je volný!”

Elissa prudce vstala. Celá se třásla. Netoužila po ničem jiném než popadnout nejbližší židli a hodit mu ji na hlavu. Ten černooký ďábel si tam seděl namyšleně jako indiánský náčelník a zuřivost z něj přímo sálala. Nu, ona za ním pozadu nezůstane. Už se od něj nikdy nenechá deptat.

„Díky za informaci, tohle stojí za úvahu,” zavrčela. Hlas se jí třásl - ovšem vzteky. Odvrátila se a vyrazila do svého pokoje, aby dobalila posledních pár věcí. Kávy a topinek se ani nedotkla, ale zkrátka nedokázala jen tak sedět za stolem, klidně si dávat snídani a přitom se dívat, jak jsou King a Bess spolu.

Když taxi přijelo, Margaret za ní přišla nahoru. „Je mi líto, že odjíždíš,” povzdechla si.

„Já s ní nemůžu bojovat,” řekla Elissa prostě. „Záleží mu na ní a pečuje o ni takovým způsobem, jakým se o mě nikdy starat nebude. Nejspíš s tím ani on sám nemůže nic dělat.”

„Ale co bude s tebou, zlatíčko?” zeptala se Margaret jemně. V jejích očích bylo tolik starostlivosti a účasti, že Elisse vyhrkly z očí slzy. Margaret ji k sobě přivinula, jako by Elissa byla malá holčička, která potřebuje utěšit. „No tak, no tak,” chlácholila ji. „Však on jednou přijde k rozumu. Muži jsou od přírody trochu natvrdlí, chápeš? A Bess jsme tady mívali moc rádi a všichni jsme se o ni starali. Kingston je zřejmě v tuhle chvíli tím vším vyvedený z míry, ale jen co bude mít trochu času, aby tě začal postrádat, přiběhne za tebou. Vzpomeň si na moje slova!”

„Myslíš, že to tak bude? Já ne.” Elissa si otřela oči, vysmrkala se a vecpala balíček kapesníčků zpátky do kabelky. Pak si zase nasadila sluneční brýle. „Tak co? Vypadám moc hrozně?”

„Vůbec ne. A hlavu měj zvednutou,” radila jí Margaret. „I kdyby sis měla jazyk prokousnout, tu radost jim nesmíš udělat, aby viděli, že tě zlomili! Takové hrozné věci se tu dějí, a chudák Bobby je v nemocnici a nemůže s tím nic dělat -”

„Chudák Bobby,” přerušila ji Elissa ironicky, „možná přesně tohle potřebuje, protože když na chvíli zvedne nos od papírů, třeba si konečně všimne, že mu něco uteklo. Škoda že se nepodíval dřív. Mohl si ušetřit spoustu srdečních problémů.”

„To máš tedy pravdu. No, tak šťastnou cestu.”

„Díky. Byla jsi ke mně moc milá, Margaret.”

Margaret se na ni tiše dívala. „To není nic těžkého, být hodný na hodné lidi. Doufám, že se zase uvidíme.”

„O tom pochybuju,” řekla Elissa, „ale děkuju za přání.”

Posbírala svoje zavazadla a vyrazila dolů. Když procházela chodbou, zaslechla z Kingovy pracovny hlasy. Náhle se na chvíli odmlčely. Slova vystřídal tichý vzlyk, který upoutal Elissinu pozornost. Vrhla rychlý pohled tím směrem. Zahlédla Bess v Kingově náručí, jak k němu vzhlíží s dojetím a vřelostí.

Ten pohled ji zabolel snad ještě víc než všechno, co se stalo předtím. Rychle prošla kolem pracovny ke vstupním dveřím.

King slyšel, jak ty dveře bouchly, a zvedl hlavu. „Kdo to je?” zavolal.

Pustil Bess, došel k oknu a vyhlédl ven. Právě včas, aby viděl, jak Elissa chvatně nastupuje do taxíku. Práskla za sebou dveřmi. Vzápětí se taxi prudce rozjelo po příjezdové cestě.

„Panebože,” zaklel. „Musím jít.”

„Opravdu musíš?” zeptala se Bess rozechvěle. Její vlahé oči byly plné nejistoty a zoufale k němu vzhlížely. „Zrovna jsme si chtěli promluvit!”

„A to taky uděláme. Ale až potom,” prohlásil. Pomalu vydechl, protože si uvědomil, že Bess nejspíš právě dospěla ke stejnému závěru jako on sám: jejich vzájemná rádoby přitažlivost, která hrozila přerůst v rádoby důvěrný vztah, byla z jeho strany vyvolána pocitem zodpovědnosti a něžnou starostlivostí a z její strany zoufalou osamělostí. Samozřejmě to spolu ještě dodatečně proberou, ale King si byl téměř jistý, že žádná ostrá slova při tom nepadnou a dramatické výjevy se neodehrají. Lehce ji pohladil po plavých vlasech. „Jsi krásná žena, Bess,” řekl jemně, „ale já jsem zkrátka až po uši zamilovaný do té, která právě vyšla ze dveří.”

Bess si povzdechla. „Já to stejně tušila.” Vzhlédla k němu. „Bylo to zkrátka jenom… tedy, já…” Hlas se jí zlomil. Nebyla schopna vysvětlit mu všechny ty zmatené důvody, které k jejímu zájmu o něj vedly.

„Netrap se tím,” chlácholil ji s úsměvem. „Až se vrátím, ještě to všechno probereme a pak zajedeme na návštěvu k Bobbymu. Platí?”

Mdle se usmála. „Dobře.”

Doběhl ke svému lincolnu a rozjel se na letiště, přičemž nejspíš strhl všechny rekordy a porušil všechny předpisy. Zatraceně. Elissa ho nejspíš viděla s Bess a vyložila si to úplně špatně. Chtěl si s ní co nejdřív promluvit a tohle drobné nedorozumění vysvětlit. Mohl si jen domýšlet, jaké výčitky svědomí asi má z toho, co spolu dělali. Když si to připomněl, zaplavilo ho horko.

Téměř o dvě hodiny později dostihl Elissu v letištní hale, kde čekala na odbavení.

Když vzhlédla a uviděla ho, jak k ní míří, oblečený v opraných džínech a od pohledu rozčílený, její nalomené srdce se rozlomilo docela. Skoro jí to přišlo k smíchu, když si představila, jak se jí doopravdy sypou z hrudi střepy, jenže bolest byla příliš ostrá. Nepokoušela se vstát. Jen tam seděla, ukrytá za tmavými brýlemi, a dívala se na něj, jako by byl nějaký obtížný hmyz.

Posadil se vedle ní. Vrhl rychlý pohled na její spolucestující, kteří už se začínali shromažďovat u přepážky. „Musím si s tebou promluvit,” řekl stroze.

„To už jsme snad udělali, ne?” odpověděla klidně.

„Nevím, co jsi viděla, ale není to tak, jak si myslíš -” začal.

„Do tvého soukromého života mi nic není,” řekla prostě. „A kromě toho mě to ani nezajímá.”

„Můžeš mě zatraceně poslouchat?” vybuchl. „Máme jen pár vteřin!”

„Pak bys měl ten proslov radši přiměřeně zkrátit,” odpověděla.

Zhluboka se nadechl, aby se uklidnil. Měl co dělat, aby svůj vztek udržel na uzdě. Tahle záležitost už jeho zásoby trpělivosti téměř vyčerpala. Chtěl jí toho říct tolik, že nevěděl, kde začít - a tak vychrlil to první, co ho napadlo. „Jestli si mě nechceš vzít, prosím! Ale jestli zjistíš, že jsi těhotná, chci, abys mi okamžitě dala vědět,” řekl jí. „Slib mi, že to uděláš! Jinak zavolám tvým rodičům a řeknu jim o celé téhle nechutné záležitosti.”

Nechutné. Tak takhle to King vidí. Ano, možná to opravdu nechutné bylo. Taková pokoutní jednorázová soulož, na kterou rychle zapomene, sotva se s Bess ožení. Srdce se jí rozlomilo docela. Z její hrdosti už moc nezbývalo, a teď jí hrozilo, že přijde i o tu poslední špetku. Pomyšlení, že King ví o její lásce k němu, ji bolelo nejvíc ze všeho.

„Jasně, kdyby z toho něco bylo, dám vědět,” vypravila ze sebe konečně. „A jestli se bojíš, že budu tuhle událost kdovíjak oplakávat, nemusíš si dělat vrásky. Ať už jsem k tobě cítila cokoliv, láska to rozhodně nebyla.”

Ztuhl. Cítil, jak ho zaplavuje chlad.

„To je lež,” zašeptal.

„Do nechutných záležitostí lásku netahej,” řekla. Hlas se jí málem zlomil. „Nic víc to nebylo. Jen takové… ubohé, laciné muchlání v seně.”

„Ne!” ohradil se tiše. Oči mu planuly. „Tak to není!”

Odvrátila se a zvedla svou tašku. Právě ohlašovali její let. Měla nejvyšší čas. „Už musím jít,” prohlásila a vstala.

Chytil ji za paži, ale vytrhla se mu a bez ohlížení vyrazila pryč. „Elisso, zatraceně…”

„Musím jít!” opakovala. „Tak se měj, kovboji.”

„Proboha, budeš mě chvíli poslouchat?!” vykřikl zuřivě. Vůbec si nevšímal zvědavých pohledů, které na ně vrhali kolemjdoucí.

„Ne.” Bylo to jen jediné slůvko, ale pohrdání z něj přímo sálalo. V Elissiných modrých očích se varovně zablýsklo. Jen ať se King opováží snažit se ji přesvědčovat.

Zaklel tak strašně, že zrudla až po uši. Odvrátila se a odešla bez jediného dalšího slova. King si strhl z hlavy klobouk a mrštil jím o zem. Znovu zuřivě zaklel, odvrátil se a vyrazil k východu. Jen ať si jde! On se jí doprošovat nebude. Co je mu po ní? Vždyť ona ho stejně nemiluje - jasně mu to řekla! Prý ubohé, laciné muchlání v seně!” Temné oči mu zuřivostí potemněly ještě víc. Tohle doopravdy ranilo jeho pýchu: to, že právě takhle pohrdavě nazvala ten nejúžasnější a nejkrásnější zážitek, jaký měl.

Domů se vrátil pořád ještě rozzuřený, a ještě k tomu bez klobouku. První, na koho narazil, byla Margaret. Tvářila se sveřepě jako generál, který se právě chystá dát povel k útoku. „Tak jsi ji odsud vyštval, co?” obořila se na něj. „Gratuluju! To se ti opravdu povedlo! První ženská, které na tobě skutečně záleželo! První, které šlo o tebe, a ne o tvoje peníze, a ty ses jí zbavil. Nechápu, co tě to napadlo. Jestli si myslíš, že uděláš kdovíjaké štěstí s Bobbyho manželkou -”

„Mlč!” vyštěkl King. Oči se mu nebezpečně zúžily.

„Hlupáku!” křikla na něj. „Co si myslíš - že se tě leknu? Bess je z tebe možná celá vyděšená, ale já se tak snadno zastrašit nenechám.”

Vrhl na ni znechucený pohled. „Co tím chceš říct, že je vyděšená?”

„Před chvílí, když tě zahlédla oknem a viděla, jak se tváříš, utekla nahoru. A jen si vzpomeň, jak to bylo u snídaně! Když jste si tady s Elissou vyměňovali jízlivosti, ani nedutala a dělala, že tu není.” Margaret si odfrkla. „Chudinka Bess nemá ani za mák odvahy! Ta není jako Elissa. S tebou by nevydržela ani měsíc, to si piš. Ty sám bys ji vynesl v zubech - tedy, pokud by sama dřív neutekla. Copak si nepamatuješ, co prováděl její otec, když se opil? Jak dokázal být surový a zuřivý? Samozřejmě, ty se většinou dokážeš ovládnout a asi bys ji jaktěživ neuhodil, ale ona má chuděrka z dětství hluboké jizvy. Muž jako ty, to je to poslední, co potřebuje!”

Jako kdybych už to nepochopil sám, říkal si King zuřivě. Elissa byla pryč, jemu bylo mizerně a Margaret mu tady dělala kázání! Vrhl na hospodyni otrávený pohled.

„A kdepak máš klobouk?” zeptala se.

„Na letišti,” zavrčel. „Chytá myši.”

„Já se mu nedivím! Pořád lepší, než kdyby musel tobě sedět na hlavě!”

King si nalil šálek černé kávy. Jen litoval, že to není radši whisky. Cítil se vyprahlý a prázdný, obklopený chladem. Bess byla pořád ještě zamčená někde nahoře, a on bezděky přemítal nad tím, co mu Margaret řekla. Je možné, že se ho Bess najednou tolik bojí? Třeba ji opravdu dokáže vyděsit sebemenší projev silnějších emoci, a vzteku obzvlášť.

Ovšem Elissa má pro strach uděláno, připomněl si a přes rty mu přeletěl letmý úsměv. Byla zrovna tak vášnivá jako on a ve všech ohledech s ním dokázala držet krok. Zavřel oči a vybavil si ji. Viděl před sebou její tvář, cítil její tělo jako tehdy v noci, vzpínající se k němu. Oči jí plály divokou touhou a z úst se jí draly slastné výkřiky…

Prudce vstal. Pouhá představa stačila, aby byl celý jako v ohni.

Ve dveřích stála Bess. Vypadala váhavě. Byla plavo-vlasá a překrásná, ale když se na ni díval, viděl jen Elissiny rozesmáté modré oči a černé vlasy.

„Copak?” zeptal se krátce.

Bess si skousla ret. „Zlobíš se na mě?” zeptala se.

Tvář mu zjihla. Bess byla v mnoha ohledech pořád ještě dítě. Došel k ní a jemně ji objal kolem ramen.

„Ne, samozřejmě že ne,” řekl vlídně. „Nedokázal jsem Elissu zadržet. Myslí si, že jsem zamilovaný do tebe a že chceš opustit Bobbyho, aby sis mohla vzít mě. Nedokázal jsem ji přimět, aby mě chvíli poslouchala. Rozčiluje mě, že jsem jí to nebyl schopen vysvětlit. To je všechno.”

„Není to moje chyba, viď že ne?” zeptala se a pohlédla mu do očí. „Je mi to moc líto. Byla jsem tak strašně sama. A ty jsi byl ochoten se se mnou bavit, a dokonce mě i poslouchat,” dodala s melancholickým úsměvem. „Byla jsem z toho u vytržení, že mi někdo věnuje aspoň trošku pozornosti. Ale nechtěla jsem ti zkazit život! Je mi moc líto, že jsem to takhle zkomplikovala.”

„Nedělej si starosti. Já už to nějak vyřeším,” prohlásil.

Zírala na košili na jeho hrudi. „Elissa tě miluje, vid?”

„Myslel jsem si to,” přiznal tiše. „Ale teď už si tím nejsem tak jistý.”

Bess vzhlédla a usmála se. „Mně se moc líbí. Vůbec se tě nebojí. Nic ti nedaruje.”

Rozesmál se. „To tedy ne. Ta si nenechá nic líbit. A to je jedna z věcí, které se mi na ní tolik líbí.” Pozorně se na ni zadíval. „Ty se chceš vážně rozvádět, Bess?”

Povzdechla si.

„Ne,” přiznala konečně. „Vždyť já mám toho hloupého chlapa hrozně ráda! Jen kdyby se tak konečně probudil a uvědomil si, že jsem si ho nebrala pro peníze! Chtěla jsem jeho a pořád ještě chci, ale on je tak strašně zaujatý tím, aby vydělal peníze, že si toho vůbec nevšiml.”

„Tak proč,” začal King pomalu, „mu tohle všechno neřekneš?”

Zamrkala. „Myslíš… říct mu…” „Ano. Přesně to, cos řekla teď mně.” Bess nervózně přešlápla. „No…”

„Zbabělče!” popichoval ji. V temných očích mu zajiskřilo.

Bess se náhle rozesmála. „No dobře! Proč vlastně ne? Horší už to nebude!”

Vzal ji za ruku. „Dokud člověk žije, má naději,” Zamumlal. Sám ji potřeboval taky. Ještě stále neměl ponětí, jak to dát s Elissou do pořádku. Pokusila se to, co mezi nimi dvěma bylo, zredukovat na něco nízkého a nechutného. Začínal litovat, že radši nepostupoval trochu tradičnějším způsobem. Měl ji zkrátka napřed odtáhnout před oltář. Jak ji k tomu má přimět ted? Elissa je odhodlaná nadále už k němu nic necítit a vymýtit ho ze svého života. Copak si doopravdy myslí, že on pořád ještě chce Bess? Skutečně může být tak bláhová?

Vyšel za Bess ze dveří. Na tváři měl zachmuřený výraz. Dobrá, dopřeje Elisse trochu času, aby mohla vychladnout a aby si stihla uvědomit, že jeden bez druhého nemohou žít a že se potřebují navzájem. Znal ji natolik dobře, aby věděl, že na to musí přijít sama.

JEDENÁCTÁ KAPITOLA

Elissa nejela domů ke svým rodičům. Ještě se necítila na to, aby mohla čelit jejich otázkám. Místo toho rovnou přestoupila na nejbližší letadlo na Jamajku. Říkala si, že King teď bude stejně plně vytížený flirtováním s Bess, takže sama snadno může využít toho času a vyřídit pár záležitostí.

Nejdřív se zastavila v jeho vile a vzala si Náčelníka. Pak odtamtud bez ohlédnutí odešla. Tuhle vilu už jaktěživa neuvidí. Už měla přesný plán.

Náčelník na ni dělal smutné oči a celý načepýřený se díval, jak balí. Věděla, že za jeden den to stejně nestihne, takže si na to dopřála dost času. Musela vyplnit všemožné papíry a vyřídit si povolení, pokud chtěla Náčelníka odvézt do Států, a taky se musela sejít s realitním agentem. Měla v úmyslu svou chatu prodat. A až se jí to podaří, už nikdy se na Jamajku nevrátí.

Svou chatu si tak zamilovala, že to bylo jako opustit domov; ale věděla, že na světě je spousta krásných míst a že si časem jistě najde jiné. Pokud se totiž ukáže, že je doopravdy těhotná, obstarat si domek bude nutné. Ještě se nerozhodla, co svým rodičům řekne, ale v žádném případě nemůže žít s dítětem u nich. Pomyšlení, že by jim měla povědět pravdu, jí připadalo nesnesitelné.

Na Jamajce zůstala tři dny. Poté, co dostala povolení, odnesla Náčelníka v pevné přepravní kleci na letiště a s definitivní platností ostrov opustila. Náčelník byl jediná připomínka minulosti, kterou s sebou vezla, protože jeho se zkrátka nedokázala vzdát.

O pár hodin později zaparkovala před domem svých rodičů. Její otec byl zrovna v knihovně a připravoval si kázání. Matka v kuchyni vařila. Když viděla, co Elissa nese domů, vytřeštila oči.

„Ale ne!” zaúpěla. „To je ten zelený komár!”

„Jen počkej,” prohlásila Elissa vlídně. „Za chvíli si tě omotá kolem pařátku, uvidíš!”

„Toho se právě bojím,” zamumlala Tina. Kousla se do rtu a zamračila se.

Elissa odložila klec na židli. Náčelníkovi stačil jediný pohled na Tinu, a začal poskakovat, natřásat se, mhouřit oči, vydávat roztomilé zvuky a vůbec předvádět, že je papoušek k pomilování. Okamžitě Tinu okouzlil.

Klekla si ke kleci a zblízka si ho prohlížela. Náčelník štěbetal a hvízdal, až se Tina rozesmála.

„Ty jsi tedy úžasný pták!” prohlásila nadšeně. „Hned bych tě vzala do ruky!”

„To já tedy ne,” utrousila Elissa suše. „Má rád lidi, a to tak strašně, že ti ze samého nadšení uklovne nos.”

„Chápu,” zachichotala se Tina a vstala. „Má ještě nějakou větší klec, než je tahle přepravka?”

„Samozřejmě. Je venku v autě.”

Tina se okny zadívala na Elissino auto z půjčovny. „Prosím tě, jak se ti podařilo vecpat tak obrovskou klec do takového miniaturního auta?”

„S obtížemi,” přišla suchá odpověď. „Ale já jsem zkrátka úporná.”

Tina naklonila hlavu na stranu a zadívala se na Elissu. „Počkej chvíli. Ten pták byl na Jamajce, ne?” zeptala se. „Tak jak je možné, že ho máš u sebe, když jsi byla v Oklahomě? A kde je vůbec Kingston?”

„To je na dlouhé vyprávění,” řekla Elissa. „Co kdybych si napřed vynosila věci z auta a převlékla se? Pak si můžeme dát kávu a popovídat si.”

Tina si povzdechla.

„Ajéje.”

Elissa přikývla.

„No, tak se to dá taky říct.”

„To je mi moc líto, holčičko.”

„Můžu být ráda, že jsem na to přišla včas,” odpověděla Elissa. Tina si uvědomila, že její dcera vypadá i mluví mnohem dospěleji, než když odjížděla. „Jinak bych si ho třeba mohla nějakým nedopatřením vzít a zničit nám oběma život.”

„On tě požádal o ruku?” zeptala se Tina.

Elissa přikývla.

„Dokonce mi dal zásnubní prsten,” řekla a bezděky se usmála, když si připomněla ten nádherný křehký šperk. Vzápětí jí vyhrkly z očí slzy. „A já mu ho musela vrátit, mami!” štkala a vrhla se Tině do náruče. „Je zamilovaný do své švagrové… a ta se bude rozvádět… a to on zjistil, až když mi ten prsten dal,” vzlykala. „Musela jsem mu ho vrátit! Vždyť by mě pak celou dobu nenáviděl… že jsem mu na obtíž!”

Z jejího zmateného proslovu byla Tině jedna věc jasná, a to naprosto: že Elissa je do toho svého zoufale zamilovaná a že se ho z lásky vzdala. Paní Deanová se usmála. „Ale no tak, no tak, zlatíčko,” konejšila ji. „Zachovala ses správně. Láska není žádná pořádná láska, když nemáš sílu nechat toho druhého odejít, pokud je to nutné.”

„Já jsem z toho tak zoufalá,” zašeptala Elissa nešťastně. „Jela jsem na Jamajku, zařídila jsem prodej chaty a vyzvedla si Náčelníka. Nebude to vadit, když se sem na nějakou dobu nastěhuju?”

„Zlatíčko, to víš že ne,” ujišťovala ji Tina šokované. „Co tě to napadlo, že se na to vůbec ptáš? Vždyť jsi tady doma!”

Elissa zvedla uplakanou tvář a zadívala se na svou matku. Nejradši by jí řekla úplně všechno, ale nevěděla, jak to Tina přijme. Oči se jí znovu zalily slzami.

Tina Deanová odhrnula své dceři zvlhlé vlasy z čela. „Řekla bych, že teď je nejvhodnější možná chvíle k tomu, aby sis šla promluvit s tátou,” řekla s úsměvem. „Znáš to staré přísloví, že v nouzi poznáš přítele? Nu, asi je načase, aby ses dověděla, že žádný člověk není dokonalý. Tak pojď.”

Cestou do otcovy pracovny Elissa marně přemítala, co tím asi matka chtěla říct. Její otec seděl za psacím stolem, psal si do bloku poznámky a mračil se.

„Podívej, kdo přijel!” oznámila Tina rozjásaným tónem a vrhla na svého manžela významný pohled.

„Ahoj, má milá dceruško!” rozzářil se otec. „Tak jsi zase doma?”

„A možná se tu chvíli zdržím,” odpověděla Elissa. Načež se znovu rozplakala.

„Ale, ale,” povzdechl si pan Dean a vrhl rychlý pohled na svou ženu. „Potíže v ráji, co?”

Tina přikývla. „Možná by pomohlo, kdybys jí vyprávěl tu starou historku o jednom mladém knězi a milencích bez svatby. Víš, co myslím?”

Pousmál se. „No samozřejmě. Uvaříš nám kávu, viď, drahoušku?”

„Ráda.” Tina vyšla ven a zavřela za sebou dveře.

Pan Dean obešel psací stůl, objal svou dceru a odvedl ji k houpacímu křeslu. Sám se opřel o desku stolu a zadíval se do jejího uplakaného obličeje. Pak se na dceru vřele usmál.

„Elisso, chtěl bych ti vyprávět příběh o jednom mladém muži, kterého jsem znával… no, před nějakými pětadvaceti lety,” začal. „Byl to takový drzý spratek, a navíc surovec. Bylo mu nějakých třiadvacet a uměl se dobře prát, takže všechno řešil pěstí a nezajímal ho ani okolní svět, ani jeho vlastní budoucnost. Zrovna se vrátil z Vietnamu. Chlastal tak, že už měl mozek úplně vybílený alkoholem, takže dostal ten stupidní nápad, že vykrade samoobsluhu. A protože měl smůlu, tak ho při tom chytili.”

Zadíval se na své naleštěné černé boty. „No, abych to zkrátil… ocitl se takhle ve vězení. A zatímco tam seděl, přesvědčený, že na něj Bůh i všichni lidé zapomněli, vzbudil soucit jednoho mladého kněze, který do té věznice docházel. Tohle totiž ještě není všechno. Ten chuligán měl rád hezké holky, a zvlášť jednu mladou dámu,” dodal bodře. „Do té se zamiloval až po uši. Jednoho krásného dne, nebo spíš večera, zašli trochu moc daleko, a to nezůstalo bez následků. A chudák tahle holka teď byla úplně sama, milence měla ve vězení a dítě na cestě.”

Povzdechl si.

„Mladý kněz našel schopného právníka, který se ujal obhajoby a našeho chuligána z toho vysekal, takže ten skončil jenom s podmínkou. Pak mu taky našel práci, oddal ho s jeho dívkou tak rychle, jak to jenom bylo společensky únosné, a ještě jim zařídil bydlení v malém nájemním bytě.”

Elissa se usmála. Jak poslouchala, slzy jí stihly oschnout. Byla si jistá, že ten mladý kněz byl její otec. „To se k nim zachoval opravdu hezky,” prohodila.

„To bych řekl.” Její otec si povzdychl a opětoval její úsměv. „Abych to uzavřel - mladý delikvent mu byl natolik vděčný, že se rozhodl vstoupit do semináře a splatit svému zachránci svůj dluh tím, že se sám taky stane knězem a bude pokračovat v podobné záslužné práci.”

„Kněz měl jistě radost, že se mu povedlo obrátit toho kluka na správnou cestu.”

Otcovy oči dostaly smutný, nepřítomný výraz. „Vlastně ani ne,” povzdechl si. „Rozumíš, ten kněz byl vojákem v záloze, a vzápětí poté ho povolali do Vietnamu. A zatímco ten chuligán, o kterém jsem mluvil, vyšel z celého toho pekla bez jediného škrábnutí, kněz hned první den, kdy přijel na frontu, šlápl na minu. Byl na místě mrtvý.” Hlas se mu zachvěl dojetím. „Zemřel, aniž se vůbec dověděl, že mladík, kterého zachránil, se rozhodl jít v jeho stopách a taky si obléknout sutanu.”

Elissa cítila, jak jí po zádech přeběhl mráz. „To jsi byl ty,” zašeptala.

Přikývl. „Já a tvoje matka. Mně bylo dvacet tři let; jí dvacet.” Naklonil se, vzal Elissinu ruku do dlaní a pevně ji stiskl. „Ted už chápeš, proč jsme se tě snažili chránit před všemi nástrahami a pokušením, viď? Moc dobře rozumíme vášním mládí. Možná až příliš dobře!” Vřele se na ni usmál. „Tak mi teď pověz, co se stalo. Třeba ti dokážu pomoct.”

Elissa se rozplakala. Za celý život nebyla nikdy tak hrdá na to, že je jeho dcera. „Nevím,” zašeptala.

„Někdy,” prohodil její otec, „musíme spadnout do propasti, abychom se mohli dotknout nebe. Důležité je mít na paměti, že Bůh nás všechny miluje, a to bez ohledu na to, co jsme udělali. Často se stává, že se k Němu obracíme o pomoc teprve ve chvíli, kdy se ocitneme na samém dně. A on nám tu pomocnou ruku podá.”

Elissa ho vřele objala. Za poslední dny to byl první okamžik, kdy pocítila klid a mír. „Mně by se teď pomocná ruka docela hodila.”

„Jednu ti můžu nabídnout i já. Jen si řekni, co potřebuješ.”

A Elissa vyprávěla. Vylíčila mu všechno, co se stalo. Když skončila, šli spolu do kuchyně, kde už na ně čekala matka s chutnou studenou večeří a sklenkami ledového čaje. Nikdo Elisse nic ani slůvkem nevyčetl.

Zdálo se, že její matka všechno pochopila i bez vysvětlování. Vřele se na Elissu usmála. „Nedělej si starosti,” řekla jemně. „Nemáš se čeho bát.”

Elissa objala rukama skleničku. „Jenže mohla bych být těhotná.” Těch pár slov vyjádřilo její největší a nejtajnější strach.

„A on o tom ví?” zeptala se Tina.

„Ano,” odpověděla Elissa. Vzhlédla. „Musela jsem mu slíbit, že kdyby to tak bylo, dám mu vědět. Ale nedovedu si představit, k čemu by to mohlo být dobré. Nechci ho zahnat do kouta a připoutat ho k sobě násilím! Vždyť miluje Bess. Možná by si mě vzal, ale ze špatných důvodů.”

„To je moudré rozhodnutí,” mínil její otec. „Ale zdá se mi, že svého mladého muže podceňuješ. Chvilkové okouzlení rychle pomine, když zmizí překážky, které udržovaly touhu. Když uvidí, že by mohl Bess mít, možná si uvědomí, že o to vlastně ani nestojí. Brzy ho to přejde - pokud o ni vůbec ještě nějaký zájem má.”

„Anebo naopak, pokud ji miluje,” namítla Elissa. „Bess se chce rozvést. Oba budou volní. Takhle to od začátku chtěli.”

„A víš to jistě?” Pan Dean si ji prohlížel zpod brýlí a usmíval se. „No, však uvidíme! Dej si ještě šunku, zlatíčko.”

Elissa klouzala očima z jednoho na druhého.

„Vy se na mě nezlobíte?” začala váhavě. „Vůbec vás to nerozčílilo?”

Tina nadzdvihla obočí.

„A co by nás mělo rozčílit?”

„Dítě - tedy pokud jsem těhotná!”

„Já mám miminka ráda,” řekla Tina.

„A já taky,” souhlasil její otec.

„Ale bude to nemanžel -” začala Elissa váhavě.

„Bude to prostě dítě,” přerušila ji Tina. „Zlatíčko, pokud ti to náhodou uniklo, musím ti připomenout, že jsem za poslední roky přivedla do naší kongregace pěkných pár svobodných matek. Pro jejich děti pořádáme různé kroužky a staráme se o ně. Miminka nejsou zodpovědná za okolnosti, za jakých byla počata. Jsou to zkrátka děti, a my je milujeme. Tak už koukej sníst tu šunku, Elisso. Podle toho, co víme, je klidně možné, že už jíš za dva.”

Elissa si povzdechla. Nikdy své rodiče úplně nepochopila, ale rozhodně je měla ráda. „O čem bude to kázání, které píšeš?” zeptala se otce.

Vlídně se na ni podíval. „O tom, že se musíme naučit odpouštět sami sobě, poté, co to učiní Bůh. Víš, někdy nás On trestá mnohem méně, než se trestáme my sami.”

Začervenala se. Připadalo jí, že jí snad čte myšlenky. „Z toho se můžeme poučit všichni,” zamumlala.

Její otec mrkl na svou ženu. „To tedy ano,” souhlasil. Pak se zase soustředil na jídlo.

Náčelník už byl zase zpátky ve své kleci a dělal takový rámus, že by probudil mrtvého. Elissa si ho odnesla do pokoje. Dala rodičům dobrou noc a zavřela za sebou dveře.

„Tak už přestaň, nebo nás odsud naši ještě vyhodí,” obořila se na papouška.

„Pomooóc!” kvílel Náčelník. „Pusťte mě!”

„Koukej spát,” zamumlala, přitáhla si k sobě jeho zobák a dala mu na zelenou hlavičku pusu na dobrou noc. Začal si prozpěvovat, pohvizdovat a švitořit po papouščím způsobu. Dala mu ještě jednu pusu a zakryla klec.

Když se o pár minut později ukládala do postele, říkala si, kde asi teď spí King a jestli je šťastný. Doufala, že ano. Také doufala, že není těhotná. Přestože si tak zoufale přála mít s ním dítě, nebylo by to správné, nutit ho volit mezi jejím miminkem a Bess. Přála mu štěstí, a proto ho musela nechat jít. Zabořila tvář do polštáře. Děkovala Bohu, že má takové milující rodiče a naději na nový začátek.

Ale brzy se ukázalo, že naděje nestačí. O šest týdnů později, poté, co si užila pořádných záchvatů ranní nevolnosti, se objednala k rodinnému lékaři, aby udělal potřebné testy. A těhotenství se potvrdilo.

Nespěchala to říct rodičům. Byli jí sice oporou a věděla, že se na ně může spolehnout, ale s touto situací se stejně bude muset vypořádat především ona sama. Zajela do centra, usadila se v tiché restauraci a dvě hodiny tam popíjela kávu, než si připomněla, že kofein možná není pro těhotné ženy dobrý. Přešla tedy na dietní nápoje, načež se začala strachovat, že obsahují kdovíjaké umělé přísady. V čaji, kávě a většině limonád je kofein, z bylinkového čaje se jí dělá špatně a čistou vodu nemá ráda. Konečně dospěla k závěru, že její možnosti se omezují na kávu bez kofeinu, mléko a minerálku. To jí bude muset příštích několik měsíců stačit.

Myšlenka na dítě byla nová a fascinující. Seděla tam plná zmatku a přemítala o tom. Bude to chlapec, neb holčička? Bude mít barvu očí, vlasů a kůže spíš po n nebo po Kingovi? Usmála se, když si představila, jak z vlahých letních večerů houpe v náručí miminko s černýma Kingovýma očima.

Když tak o budoucnosti přemýšlela, připadala jí čím dál lákavější. Možná nebude mít Kinga, ale alespoň nepatrná částečka jeho bytosti jí zůstane. Nová malá bytůstka, kterou bude moct chovat v náručí a milovat Možná to bude lék na zlomené srdce. Usmála se. Za plavila ji něha. Nemusí se bát, že by přišla o práci; tě hotenství jí jistě nebude bránit navrhovat oblečení A její rodiče ji na ulici nevyhodí. Jen se trochu bála, jestli její stav svobodné matky nevyvolá v kongregaci po bouření a neohrozí otcovu kariéru. Možná by si radši měla najít nějaký domek trochu dál na pobřeží, aby z toho nebyly řeči. Otec by si ve svém věku dost těžko hledal jiné povolání. Jistě jí to bude rozmlouvat, protože ji má rád, jenže ona má zase ráda jeho a nechce svým rodičům způsobit ještě víc problémů, než už se stalo. Nu tohle si bude muset pečlivě rozmyslet.

V tuhle chvíli se hlavně musí vzchopit. Zatím se pořád ještě nepřenesla přes to, že Kinga ztratila. Trápila se tak, že se nedokázala na nic soustředit. Bude se muset smířit s tím, že za ní nepřišel. Těch pár posledních týdnů vrhala toužebné pohledy na telefon a pokaždé nadskočila, když někdo zavolal. Byla jako u vytržení, když u jejich domu nějaké auto zpomalilo. Každý den s nadějí prohlížela schránku na dopisy.

Jenže z Oklahomy nikdo nevolal. Návštěvy se nekonaly. A dopisy se třeba cestou ztratily, ale mnohem spíš zkrátka žádné nebyly. Nakonec ji začala opouštět i její hrdost. King konečně dostal Bess a Elissu definitivně a důkladně vymýtil ze svého života. Zjevně s ním musí přestat počítat a udělat si vlastní plány. Chystala se odstěhovat někam daleko a nehodlala nikomu říct, kam přesně - dokonce ani rodičům. Časem jim samozřejmě napíše, ale najde nějaký vhodný způsob, jak to zařídit, aby z poštovního razítka nepoznali, kde se usadila. Tohle musí zvládnout sama. A až její dítě vyroste, přijde den, kdy mu poví o jeho otci.

Pak si ale připomněla, že King neví, kde je jeho vlastní otec, a celý život mu klade za vinu, že ho opustil. Tehdy, když jí Margaret prozradila, že si s jeho otcem dopisuje, si v duchu umínila, že to musí Kingovi říct a přimět ho, aby se s ním sešel, promluvil si s ním a vyslechl si také jeho verzi. Ted to sice nevypadalo, že by měla právo se do této záležitosti plést - ale jisté je přinejmenším to, že nemá právo Kingovi existenci jeho dítěte zatajit. Koneckonců mu slíbila, že mu dá vědět.

Vrátila se domů, rozhodnutá udělat správnou věc, ať to bolí sebevíc. Když Kingovi zavolá, Bess u toho zaručeně bude, ať už je rozvedená nebo ne. Možná už si Bess a King plánují svatbu. Chvíli váhala, ale nakonec zvedla sluchátko a vytočila číslo, které jí King kdysi dal pro případ, že by ho sháněla na ranči.

Její rodiče byli zrovna na návštěvě u jednoho nemocného, takže to byla vhodná chvíle, kdy podobný telefonát uskutečnit. Nechtěla, aby u toho byli, až se pokusí Kingovi povzneseně a chladně vylíčit, jaká je situace, a skončí místo toho v slzách.

Telefon zazvonil jednou, podruhé, potřetí, počtvrté. Už se chystala zavěsit, když se na druhém konci ozval rozechvělý, povědomý ženský hlas.

„Haló?”

„Bess?” Elissa zaváhala.

„To jste vy, Elisso?” přišla nadšená odpověď. „Kingston tu zrovna není, ale…”

„A nevíte, kam bych mu mohla zavolat?”

„Asi teď nebude na telefonu, ale můžu mu vyřídit vzkaz.”

„Ne. Děkuju.” Elissa zaváhala. Zoufale se toužila dovědět, jestli rozvod už proběhl, ale nechtěla se ptát takhle přímo. „Je už Bobby v pořádku?” zeptala se tedy jenom.

„Už je zase zpátky v práci,” řekla Bess. V jejím hlase zaznívala nečekaná něha. „Má sádru a berle a tak, ale… Poslyšte, vážně nemám Kingstonovi něco vyřídit? Nejsem si jistá, jestli bude večer doma, ale mohla bych -”

„Ne. Jsem ráda, že je vašemu… ehm, Bobbymu lépe. Na shledanou.”

„Počkejte!”

Ale Elissa už zavěsila. Celá se chvěla. Nu, tak teď to tedy ví jistě. Bess žije s Kingem.

Málem to nechala být a další pokusy vzdala, ale pak si řekla, že by to bylo zbabělé, kdyby se odstěhovala, jak plánovala, a Kingovi nedala vědět. Zatelefonovala tedy do jeho kanceláře, ale tam jí sdělili, že není přítomen a že nikdo neví, kdy se vrátí. Nechala mu vzkaz, ale sekretářka nepůsobila zrovna spolehlivě. Hned jak zavěsila, napsala strohý dopis, dala ho do obálky a odnesla na poštu. Adresovala ho do Kingovy kanceláře v Oklahomě. Možná si King přece jen najde čas ten lístek si přečíst. Pak se pustila do práce na svých návrzích.

Dokončila celou kolekci, návrhy odeslala Angele Mahoneyové a vybrala si malebné městečko poblíž St. Augustine, kam se odstěhuje. Sbalila si věci a dávala si přitom dobrý pozor, aby si její rodiče zavazadel nevšimli. Měla v plánu odjet druhý den ráno. Touto dobou už to bylo víc než týden, co posílala Kingovi vzkaz, takže si byla jistá, že měl příležitost si ho přečíst. Možná usoudil, že nepotřebuje žádné komplikace, a naprosto vědomě se rozhodl, že bude ten dopis ignorovat. To se mu sice moc nepodobalo, ale když je člověk zamilovaný, někdy se chová nelogicky. Toužil po Bess tak dlouho, a teď ji konečně získal. Snad mu ani nemohla vyčítat, že chce hledět do budoucnosti, a ne se ohlížet zpátky.

Náčelník byl poslední dny zamlklý, jako kdyby cítil, že kdyby dělal rámus, snadno by taky mohl skončit na ulici. Štěbetal a roztomile povídal, když se s ním Elissa mazlila, ale přestal křičet za svítání a za soumraku. Elissa si skoro říkala, jestli není nějaký nemocný.

Ona sama si užívala ranní nevolnosti až až, a taky začala doopravdy pociťovat, že je těhotná. Kalhoty ji začínaly škrtit v pase a ňadra měla citlivá. Ale tyhle drobné nepříjemnosti jí nevadily. Na tomhle nesejde, protože přece bude mít miminko, a to je ten největší zázrak na světě. Už teď cítila, že ho miluje, a byla odhodlaná milovat ho i nadále, aby její dítě vždycky vědělo, že je chtěné.

Když se tu noc ukládala ke spaní, byl právě úplněk a nebe bylo poseté hvězdami. S povzdechem zavřela oči. King se možná také zrovna dívá z okna na měsíc a v posteli po jeho boku nejspíš leží Bess. Jen doufala, že se k němu Bess zachová hezky. Oči se jí zalily slzami. Místo aby to bylo snazší, pomyšlení, že Kinga už nikdy neuvidí, jí s každým dalším dnem připadalo nesnesitelnější. Ale měla by si na to radši zvyknout. Nikdy je dlouhá doba.

Bylo kolem druhé hodiny v noci, když Elissu a Náčelníka probudilo hlasité bušení na dveře. Elissa si rozespale protřela oči a přehodila si přes noční košili žinylkový župan. „Kdo je?” křikla.

„Kingston Roper,” přišla strohá odpověď.

Elissa utíkala otevřít. King měl sako přehozené přes ruku a kolem krku mu visela povolená kravata. Tvář měl neoholenou a zachmuřenou. Vypadal vyčerpaně a ztrhaně, ale přesto působil neuvěřitelně přitažlivě. I kdyby byl od hlavy k patě od bahna, Elisse by na tom nezáleželo.

„Pojď dál,” vyzvala ho. Srdce jí divoce bušilo v hrudi a jen stěží se jí dařilo přemáhat popud vrhnout se mu do náručí, ale nakonec dokázala udržet chladný výraz.

Stál tam a díval se, jak za ním zavírá dveře. V jeho temných očích byl zoufalý a hladový výraz. Přesto se ale nepohnul. Zdálo se, jako by snad vrostl do země. Jenom ji hltal pohledem.

„Co to bylo za rámus? Och… dobrý den, pane Ropere!” Tina s úsměvem vyhlížela ze dveří do obývacího pokoje. „Vypadáte unaveně. Elisso, v kuchyni je ještě trochu uvařené melty, kterou bys mohla ohřát, a zbytek koláče. Jestli se pan Roper zdrží, můžeš ho ubytovat v pokoji pro hosty. Dobrou noc, drahoušku.”

Znovu zavřela dveře. King se obrátil k Elisse.

„Ohřeju ti tu kávu, jestli chceš,” řekla tiše.

Hleděl do její tváře a hledal v ní nějaké známky toho, že je tu vítán, ale nespatřil nic. Jeho oči pohasly. Tak zoufale si přál, aby se jí po něm stýskalo alespoň z tisíciny tolik jako jemu po ní! Úmyslně se držel zpátky; s obrovským úsilím přemáhal touhu okamžitě se za ní rozjet a alespoň z dálky ji zahlédnout, protože doufal, že když jí poskytne čas, dožene ji k tomu, že se jí po něm přece jenom také zasteskne. Pak možná sama pochopí, že bez něj nemůže být.

Ale teď viděl, že to vůbec nezabralo. Díval se na ni a říkal si, že snad na místě zemře žalem, pokud ho Elis-sa vyhodí ze dveří. Zatím ho tu sice nechávala, ale radost z toho zjevně žádnou neměla. Bez jediného dalšího slova za ní šel do kuchyně a uvnitř si připadal prázdný a chladný jako vykradený hrob.

DVANÁCTÁ KAPITOLA

King se posadil na židli, kterou mu Elissa nabídla, a díval se na ni, jak se ladně pohybuje po kuchyni. Krájela koláč a v malé mikrovlnce ohřívala dva šálky melty. Vypadala nádherně. Celá zářila. Počkat… neříká se tohle náhodou o těhotných ženách? Pomalu se nadechl. Jak tu možnost zvažoval, zaplavila ho vlna vřelé radosti. Sledoval ji majetnickým pohledem. Však on ji dostane zpátky! Vybojuje si ji! Musí.

„Nečekala jsem tě,” ozvala se.

„Dnes večer jsem kvůli něčemu zašel do kanceláře,” řekl, zatímco pokládala na stůl šálky s kouřící kávou, dezertní talířky, vidličky a nakrájený koláč. „Předtím jsem byl na Jamajce,” dodal a vzhlédl.

„Vážně?” Uždíbla kousek koláče.

„Ve tvé chatě bydlí nějaká mladá rusovláska,” prohodil. „Říkala, že jí ten dům od tebe koupili rodiče. Náčelník byl taky pryč.”

„Mám ho tady,” řekla. Ukousla si další kousek koláče, ale na Kinga se vůbec nepodívala. „Takže jsi večer našel můj dopis, ano?”

„V celém stohu jiné pošty, kde mohl snadno zapadnout,” potvrdil. Nechal svůj koláč nedotčený a opřel se o židli. S šálkem v ruce se na ni upřeně díval. „Na nic lepšího ses nezmohla?” dodal. „Jenom na takové dvě strohé věty? Prý ,potřebuju s tebou mluvit, až budeš mít čas; měj se, Elissa’?”

Začervenala se. „Předtím jsem ti zkoušela volat na ranč a pak do kanceláře. Vypadalo to, že nikdo nemá ani ponětí, kde můžeš být.”

„A nějakou dobu to taky nikdo nevěděl,” přiznal. Nezmínil se, že během těch několika uplynulých týdnů zažíval pravé peklo. Náladu měl tak mizernou a choval se tak zuřivě, že dokonce dva jeho podřízení nevydrželi s nervy a dali výpověď. Tolik tedy k pokusům s odloučením, při kterém má srdce zjihnout a naplnit se vřelostí a láskou! Vztekle usoudil, že to se tedy rozhodně nepovedlo. On sám se za tu dobu mohl zbláznit, zatímco ona vypadala, že se jí to ani v nejmenším nedotklo. Chladně si ji prohlížel. „Tak co? Máš ranní nevolnosti?”

Málem upustila šálek.

„Čemu se divíš? Těžko si představit, že by ses jinak obtěžovala mi psát!” zavrčel. „Z lásky to jistě nebylo. Když jsi odcházela, řeklas mi celkem jasně, co ke mně cítíš.” Jak si ji přes stůl měřil, v jeho temných očích se zablýsklo zuřivostí. „Existuje jen jediný možný důvod, proč se mnou chceš mluvit, a to je ten, že jsem tě přivedl do jiného stavu. Nu, tak tady mě máš.” Už nedodal, že málem koupil celé letadlo, aby se sem dostal takhle rychle.

„Tak spěchat jsi zase nemusel,” řekla. „Všechno už jsem si zařídila. Rodiče o tom vědí,” dodala zjihle. „Nic mi nevyčítali ani se nezlobili, prostě to vzali, jak to je. Řekli…” Kousla se do rtu, aby se nerozplakala. „Řekli, že jsme všichni jenom lidé a máme lidské slabosti.”

„Panebože,” zašeptal ochraptěle. Celou dobu si říkal, že by to doopravdy vítal, kdyby byla těhotná protože pak to jistě znovu zváží a třeba se za něj provdá -, ale nemyslel na to, jak se k podobné věci postaví její rodiče. Na druhou stranu ho ale nepřekvapovalo, že ji podpořili. Přece jen to byli hodní lidé a měli ji upřímně rádi.

„Všechno je v pořádku. Vydělávám dost peněz, abych se dokázala postarat o sebe i o dítě. A ty můžeš jezdit na návštěvy, pokud o to budeš stát,” řekla mu. „Ale byla bych radši, kdybys s tím ještě nějakou dobu počkal,” dodala a zvedla k němu unavené oči. „Nechci se dostat do řečí, a ty zrovna teď jistě taky nepotřebuješ podobný druh komplikací.”

Otupěle na ni zíral. Bess mu řekla, že Elissa volala. Když spolu ty dvě mluvily, jistě si vyjasnily, že Bess je zase zpátky u Bobbyho. Pokud se i přesto Elissa chová takhle chladně, asi o něj doopravdy nestojí. „Je to moje dítě,” řekl přesto. „Chci se o vás o oba postarat.”

„Díky, ale nepotřebuju, aby se o nás někdo staral,” prohlásila s nuceným klidem. V duchu si připomínala, že za celých sedm týdnů neudělal sebemenší pokus znovu se s ní sblížit a že Bess bydlí u něho.

Zuřivě vydechl. Naklonil se dopředu a probodl ji pohledem. „Jsem za tebe zodpovědný,” řekl. „Je to moje chyba.”

„Já ti to nedávám za vinu,” odsekla. „To, že jsem ti dala vědět, jsem nedělala proto, že bych snad od tebe něco chtěla. Považovala jsem to za svou povinnost, když jsem ti to slíbila.”

Na okamžik se skoro nemohl nadechnout. „Žádný jiný důvod jsi k tomu neměla?”

Bezstarostně pokrčila rameny. „A jaký bych asi tak mohla mít?”

Měl sto chutí něčím pořádně praštit.

Kdysi jsi mě milovala!” vybuchl.

„To už je dávno za mnou,” ujistila ho. Vstala a odnesla do dřezu prázdné šálky. V duchu se modlila, aby se s tou chladnou odpovědí spokojil a nepostřehl, jakou agónii prožívá ve skutečnosti. Polykala slzy.

„Bylo to jen takové chvilkové pobláznění. Byla jsem trošku naivní, chápeš, a ty zase úžasně zkušený. Když jde o takového pěkného chlapa, snadno se stane, že holka ztratí hlavu. Já byla možná naivní až moc. Rozumíš -” Obrátila se, aby mu do tváře vmetla ještě pár dalších lží, ale on už tam nebyl. Vzápětí slyšela, jak se vstupní dveře tiše otevírají a zase zavírají. Pak se ozval zvuk motoru. Auto se rozjelo.

Ještě ani nestihlo zmizet v dálce, když zařinčel telefon. To je tedy noc, říkala si Elissa zničeně. Jenom děkovala Bohu, že se dokázala ovládnout a neztratit tvář. King vůbec nepostřehl, jak moc se jí po něm stýskalo, a to bylo co říct. Ted ji nejspíš nechá na pokoji. A ona se zkrátka zaměří na svoje dítě. Bude žít jen pro ně. Není nutné, aby kvůli ní King obětoval šťastnou budoucnost s Bess.

Telefon zazvonil ještě jednou, než zvedla sluchátko. Jen doufala, že ten zvuk znovu neprobudil rodiče. „Haló?” vypravila ze sebe, zatímco si hřbetem ruky otírala slzy.

„Elisso?”

Byla to Bess. Elissa nevěřícně zírala na telefon. „Jestli sháníte Kinga, nemusíte se namáhat. Ted tady byl, ale už zase jede zpátky k vám,” zavrčela. „Nedělejte si starosti. Já ho už nikdy nebudu obtěžovat. S dítětem to dokážu skvěle zvládnout sama.”

„S dítětem?!”

Zdálo se, že to Bess naprosto šokovalo.

„King vám to jistě celé vylíčí. Ale jeho problém už to není.” Chystala se praštit telefonem.

„Prosím vás, nezavěšujte!” vyjekla Bess.

Elissa zaváhala. „Dokážu si představit, co mi chcete říct, ale -” začala.

„Ne, to tedy nedokážete!” přerušila ji Bess jemně. „Mně je to líto. Panebože, mně je to tak strašně líto! Vím, že jsem vám a Kingstonovi zkomplikovala život. Málem jsem zničila i svoje vlastní manželství, a to jenom proto, že jsem se neodvažovala na rovinu si s Bobbym promluvit. Zkrátka… zkrátka jsem mu nedokázala říct, co doopravdy chci. Elisso, prosím vás, poslouchejte. My se s Bobbym nerozvádíme. Konečně jsem sebrala odvahu, spolkla jsem pýchu a řekla jsem mu, co cítím. Proboha, vždyť já miluju jenom jeho! A jemu konečně došlo, že když se takhle honí, nikam to nevede. Ted už jsme si všechno vyjasnili a zase jsme spolu. Myslela jsem, že Kingston vám to dávno řekl. Byl to právě on, kdo mě přesvědčil, že si s Bobbym musím promluvit. Právě on zachránil naše manželství,” dodala.

Elissa byla tak omráčená, že se nezmohla na slovo.

„Když jste předtím volala, pokoušela jsem se vám to říct, ale vy jste zavěsila. Ten den jsme byli s Bobbym u Kingstona na návštěvě -”

Elissa se skoro nedokázala nadechnout. „Na návštěvě?” opakovala ochraptěle.

„Zastavili jsme se tam cestou domů, protože jsme ho nemohli nikde zastihnout, a Margaret nám řekla, že odjel neznámo kam. Dovedu si představit, co jste si asi pomyslela, když jsem zvedla telefon já. Celou dobu to možná vypadalo, že je mezi námi kdovíco, ale ve skutečnosti to byla jen taková moje představa. Chudák Kingston se ocitl v prekérní situaci, a to jenom proto, že se mnou měl soucit. Rozumíte… on byl vždycky jako můj starší bratr a já ho nikdy nepřestanu obdivovat. Ale kdybyste ho viděla těch posledních pár týdnů, bylo by vám jasné hned, že o mě vůbec nestojí… rozhodně tedy… v takovém smyslu, jak si možná myslíte. Vrhnul se do práce a málem se udřel k smrti… šíleně riskoval, když tady na ranči krotil jednoho hřebce… a po nocích jezdí po okolí v tom svém novém sportovním autě rychle jako blázen. Margaret říká, že se snad chce zabít. Přemlouvala ho, aby za vámi zajel, ale to on odmítal. Prohlašoval, že bude čekat, dokud se neozvete jako první, protože to by znamenalo, že ho pořád ještě máte ráda. Margaret tvrdí, že je do vás zamilovaný až po uši, a jenom si to odmítá přiznat. Ale myslím, že už to pochopil. Jenom doufám, že mou vinou nepřijde o poslední šanci, jak se s vámi usmířit. Bez vás se zblázní, a to je čistá pravda.”

Elissa se pořád ještě nezmohla na slovo. „Já… já ho poslala pryč,” vypravila ze sebe konečně. Vzlykla. „Myslela jsem si, že… že se chce oženit s vámi. Nechtěla jsem, aby obětoval svoje štěstí… jenom proto, že jsem náhodou těhotná.”

„Panebože! Já bych se radši neviděla! Všechno je to moje vina,” zaúpěla Bess. „Poslyšte… nemůžete ho ještě zastavit?”

„Nemám ponětí, kam odjel,” vzlykala Elissa.

„Pokud se vrátí sem, rovnou ho pošlu zase zpátky,” přislíbila Bess. „Víte co? Běžte si lehnout a pořádně se na to vyspěte. Takový stres, to není pro dítě nic dobrého. Všechno se to vyjasní, uvidíte. A… páni, my s Bobbym vlastně budeme teta s strýček! To je nádhera! No tak se netrapte, zlatíčko. Bude to v pořádku. Slibuju.”

Elissino srdce celé zjihlo, protože v Bessině jemném hlase zaznívala opravdová vřelost a nadšení. „Budu v pořádku,” řekla. „Dáte mi vědět, jestli se King objeví v Oklahomě?”

„Samozřejmě že ano! A hodně štěstí.”

„Díky.” Elissa s povzdechem zavěsila. Nu, štěstí si poslední dobou moc neužila. Vyrazila ke dřezu a opláchla si uplakaný obličej. Moc to nepomohlo, a tak si řekla, že zajde na chvilku na pláž. Svěží vzduch od moře a krátká procházka - to je přesně to, co potřebuje, aby si pročistila hlavu.

Vyšla zadními dveřmi jen tak v županu. Srdce se jí svíralo bolestí tak, že skoro neviděla, kam jde. To je ale ironie, říkala si zoufale. Právě poslala Kinga pryč, a úplně zbytečně.

Vůbec si nevšimla temné postavy ve stínu písečné duny, dokud k ní nedolehl známý hlas. „To je nápad, chodit ven v županu! Vždyť ještě nastydneš.”

Elissa se prudce otočila. Zatajila dech. King tam seděl a kouřil. Košili měl rozepnutou, takže pod ní byla vidět jeho nahá, tmavými chloupky porostlá hrud.

„Co tu prosím tě děláš?” zeptala se rozechvěle. „Myslela jsem, že jsi odjel.”

„Už jsem seděl v autě, ale pak jsem to vzdal,” řekl pokojně. „Uvědomil jsem si, že stejně nemám kam jít.”

„V Miami je přece spousta hotelů,” začala. Hlas se jí zachvěl. Očima hltala pohled na jeho mohutné tělo, vpíjela do sebe každou křivku, která se ve tmě dala zahlédnout.

„Ty tomu nerozumíš.” Odhodil cigaretu. „Ty jsi ten jediný domov, který mám, Elisso,” řekl tiše. „Nemohu být nikde, kde nejsi ty.”

Oči se jí zalily slzami. Ani když jí Bess odhalila všechny ty skutečnosti, o kterých předtím neměla tušení, se jí ani nesnilo, že o ni King stojí tolik. Chvěla se vzrušením a zároveň obavami. Doklopýtala těch několik kroků a klesla na kolena k němu.

„Myslela jsem, že jsi s Bess,” zašeptala.

Vzhlédl k ní. V jeho temných očích byl majetnický výraz. „I já si ze začátku myslel, že stojím o ni,” přiznal. „Ale pak jsi mě úplně okouzlila ty. Nejdřív moje tělo, pak moje srdce. Nakonec jsem si uvědomil, že to, co cítím k Bess, je jenom soucit a zodpovědnost. Snažil jsem se ti to vysvětlit, ale ty jsi neposlouchala,” dodal ochraptěle. „Sedm týdnů jsem se držel zpátky a doufal, že se ti po mně bude stýskat. Dnes večer jsem se sem hnal jako šílenec, a k čemu to bylo? Jen abys mi řekla, že tobě na tom nezáleží ani za mák.”

Umlčela ho svými rty. Položila mu ruce kolem krku. Cítila, jak se chvěje. Stačilo málo, aby ho zbavila rovnováhy a povalila do písku. Zády dopadl na dunu a ona ho následovala. Tiskla se k němu a její měkké tělo celé tálo v jeho objetí. Oči ještě měla zarudlé od pláče a její rty chutnaly po slzách.

„Posloucháš mě?” zavrčel s ústy u jejích. Pak zasténal a přitiskl ji k sobě. Obklopil ji žár jeho mohutného těla. Jeho ústa se pootevřela. Elissa cítila, jak do jejích úst vniká jeho jazyk a jak mu v hrudi divoce buší srdce. Byl její.

Vsávala do úst jeho dolní ret. Pak zvedla hlavu a zadívala se na něj. Byl to zbožňující pohled plný lásky. Dlaněmi mu uhlazovala vlasy a sama pro sebe se usmála, když si uvědomila, s jakou důvěrou a jak majetnicky ho hladí.

„Není čistě náhodou možné, že se mě pokoušíš svádět?” zašeptal. Srdce mu divoce bušilo a jeho tělo mělo jasný názor na to, co chce. Pokusil se ji od sebe trochu odstrčit, aby nebylo tak zjevné, jak moc jí podléhá, ale ona se obalamutit nenechala.

„Jen klidně lež,” prohlásila vyzývavě. „Vím moc dobře, že mě chceš, takže nemá smysl to skrývat!”

Zadíval se na ni.

„Tak se do toho dej!” zamumlal.

Sklonila se a s bolestnou něhou ho políbila na víčka. „To chceš dneska v noci spát na pláži?” zašeptala.

„Pokud mě nepustíš dál, zůstanu tady a nehnu se odsud,” zavrčel zuřivě.

Je to drsný muž, říkala si zamilovaně, zatímco se na něj dívala. Bude pěkně těžké s ním vyjít! Ale věděla, že ho zvládne. Byli přátelé dávno předtím, než se stali milenci, a pořád ještě přesně věděla, jak ho vyvést z míry.

Posadila se a rozhalila si župan. „Ráda bych ti něco ukázala,” oznámila bez sebemenší stopy rozpaků. Jenom nenápadně vrhla pohled k domu, aby se ujistila, že rodiče nenapadlo jít ji hledat. Pod županem měla jenom kratičkou noční košilku a nepatrné modré kalhotky.

Omráčeně se díval na její odhalené bříško, jako by nemohl uvěřit tomu, co vidí.

„Tohle jsi mi udělal,” zašeptala něžně. Vzala ho za ruce a přidržela ho v místě, kde se její bříško nepatrně vzdouvalo.

„Moje děťátko…” Jeho hlas byl něžný a plný úžasu.

Přitáhla k sobě jeho hlavu a nasměrovala ji ke svým rozcitlivělým bradavkám. Objímala ho a jemně ho kolébala a z očí se jí při tom draly slzy. Jeho ústa ji laskala, ale nebylo v tom nic sexuálního. Jeho ruce ji hladily pod županem a tiskly ji tak pevně, že se skoro nemohla nadechnout. A Elissa plakala dojetím, protože viděla, že mu na ní záleží, a protože ho sama tolik milovala.

„Ty čertice,” zašeptal a přejížděl rty po jejím hrdle.

„Jsem z tebe úplně šílený. Nejradši bych tě popadl do náručí a odnesl tě až do Oklahomy. Pěšky!”

Přejela rty po jeho tváři. Vzápětí zatajila dech, když se sklonil a s mučivou něhou začal líbat její ňadra.

Jeho ruce se vzápětí přidaly. Jemně ji stáhl na zem, položil ji na její vlastní župan a zadíval se na ni. Vychutnával křivky jejího měnícího se těla a myslel na dítě, které Elissa nosí pod srdcem.

„Naše děťátko,” zašeptal. Prsty se mu chvěly. Pomalu si lehl vedle ní. Obklopovala je tma a šumění příboje.

I ona se zachvěla dojetím. „Vím úplně přesně, kdy se to stalo,” zašeptala.

Pohlédl jí do očí. „To já taky! Na vteřinu přesně. Víš… když jsem se s tebou miloval, bylo to upřímné. Možná jsem byl trochu zmatený kvůli Bess, ale to už se vyjasnilo. Když jsi odletěla a já se vrátil z letiště, začal jsem pracovat na tom, aby bylo jejich manželství zase v pořádku. Promluvil jsem si s ní. Přiznala, že miluje Bobbyho a že se mnou trochu flirtovala jen z osamělosti. Nikdy ho milovat nepřestala, ale bála se mu říct, co doopravdy cítí. Pak se toho ale odvážila, a teď jsou si ti dva bližší než kdy dřív. Dokonce mluví o tom, že by chtěli mít dítě.”

Elissa se rozesmála. „Bess mi před chvílí volala. Chtěla, abychom si to vyjasnily.”

„Hodná holka. Jsem moc rád, že jsou s Bobbym konečně zase spokojení.” Pátravě se jí zadíval do očí. „A když už mluvíme o citech - víš, co cítím já k tobě, nebo ti to mám ještě opakovat?” zeptal se jemně.

„Opakovat? Tys to přece nikdy neřekl,” namítla.

Trpce se usmál.

„Ne. Ale předtím jsem nikdy nechtěl.”

„Kdy jsi dospěl k závěru, že chceš?”

„Věděl jsem, co cítíš ty, když jsi tam na Jamajce přiznala, jak daleko bys byla ochotna se mnou zajít.” Rozesmál se, když viděl její omráčený výraz. „Přesně tak, drobečku - věděl jsem to o tobě možná dřív než ty sama. Ale byla tady Bess a já se zkrátka necítil na jakékoliv závazky. Ovšem… když jsem tě pak viděl, jak ležíš v mé posteli v té sexy noční košilce, a najednou jsem byl vzrušený jako nikdy předtím…” Sklonil se a přejel rty přes její. Vychutnával její něžnou, rozechvělou odpověď. „Pak už to se mnou šlo od deseti k pěti. Tam na ranči jsem vůbec neměl v plánu tě svést, ale moje tělo mě vůbec neposlouchalo.”

„Mě to moje taky ne,” povzdechla si a otřela se tváří o jeho. Zavřela oči. „Je dost těžké s tím pomyšlením žít, Kingu,” zašeptala.

„Tak co třeba začít znovu?” Dotkl se jejího bříška. „A měla by ses rozhodnout rychle. Mám pocit, že už pěkně narostlo!”

Usmála se na něj. Připadala si jako opilá štěstím. „Jako kdybych měla na vybranou! Copak myslíš, že tě dokážu přestat milovat?” Rozesmála se. „Celých sedm týdnů! Já bych tě přece praštila, Kingu!”

Přitiskl své rty na její. Cítila, jak z něj vyzařuje mužnost a síla. „To já tebe taky!” zavrčel. „Říkat tomu ,muchlování v seně’, když jsem v životě žádnou ženu takhle nemiloval; no prosím! Pošlapalas moji pýchu, ranila moje ego! Stáhl jsem se do křoví a lízal si rány, pak jsem vyrazil na Jamajku, abych ti položil své srdce k nohám… a co nevidím, ty jsi pryč! Prodala jsi chatu, odvezla sis papouška, a realitní agent měl ještě tu drzost mi vykládat, že prý Jamajku nenávidíš a jaktěživa už se tam nechceš vrátit.” Oči se mu zúžily. „Hned jsem si domyslel, že mnohem spíš nenávidíš mě! A tak jsem letěl do Oklahomy a málem se tam zbláznil. Prováděl jsem všemožné šílené věci a je to čirý zázrak, že jsem pořád naživu!”

„Zatímco já tady žila v přesvědčení, že s Bess chystáte svatbu,” zašeptala. „Věděla jsem, co cítíš…”

„Co si myslím, že cítím,” opravil ji. Něžně ji políbil. „Jediná noc s tebou stačila, aby mi bylo jasné, že už nikdy žádnou jinou ženu nechci. Každou noc se mi o tobě zdá! Taková nevinná, a takovou rozkoš jsi mi dokázala dát.”

Usmívala se. Cítila, jak ji zaplavuje pýcha.

„A to jsme to ještě dělali vsedě!” zamumlala. Vzápětí se začervenala.

„Nedělej si z toho legraci, ty prostopášnice!” škádlil ji. „Asi bych měl navštívit psychiatra. Každou noc jsem se modlil, abys byla těhotná,” přiznal, „protože jsem doufal, že pak se ozveš. Tvůj smysl pro čest tě k tomu donutí, a já pak za tebou budu moct zajet a postarat se o tebe a nějak tě donutit, aby ses se mnou zase milovala.” Prstem přejížděl po křivce jejího ňadra a v měsíčním světle se díval, jak bradavka tvrdne vzrušením.

„Nezapomeň,” zašeptala, „že rodiče jsou doma.”

Jemně ji políbil. „To já rozhodně nezapomínám,” řekl s ironickým úsměvem. „A udělám všechno pro to, aby mě neodmítli, až je budu žádat o tvou ruku.” ,

Pomohl jí obléknout se do županu a přitáhl si ji na klín.

„Jak by mohli odmítnout otce svého vlastního vnuka?” zašeptala vřele. „Tím spíš, že bude úplně po tátovi. Vysoký, snědý, nebezpečně přitažlivý… a něžný.”

„S modrýma očima,” prohlásil.

„S hnědýma!” ohradila se a přitiskla své rty na jeho.

O dlouhou chvíli později King zvedl hlavu. „Elisso?”

„Ano?” zašeptala zasněně.

„Myslím, že máme společnost.”

Elissa vzhlédla. Kousek od ní seděl její otec, oblečený jenom v županu, z něhož vykukovala jeho kostnatá kolena, a díval se na moře. Její matka v podobném úboru seděla na protější straně.

„To máme ale hezkou noc,” prohodil pan Dean.

„Krásné počasí,” mínila jeho žena.

King a Elissa vyprskli smíchy. „Potřebné formuláře a snubní prstýnky mám tady v kapse,” řekl King. „Potřebujeme jenom udělat krevní testy a sehnat kněze, ale doufáme, že toho třeba najdeme v nejbližším příbuzenstvu. Ehm… zapomněl jsem se zmínit, že jsme trochu přehodili obvyklé pořadí jednotlivých úkonů,” dodal s provinilým úsměvem.

„Naše dcera tu celé dny pojídá kyselé okurky s vločkami a mlékem, a on řekne, že to trochu přehodili!” zaúpěl pan Dean a zadíval se na svou ženu.

„Jo, mně už se to doneslo,” prohlásila paní Deanová se smíchem.

„Mimochodem… nemusíte se obávat, že jsme tu teď před chvílí páchali nějaké nepravosti,” zamumlal King a vrhl na Elissu zlomyslný pohled. „Jenom jsme se dohadovali, jakou barvu očí asi bude náš syn mít.”

„Já bych radši holčičku!” namítl pan Dean.

„A co je na klukovi špatného?” zeptala se Tina nevinně.

„Třeba to budou dvojčata,” mínil pan Dean. „Podle toho, kolik těch okurek dokáže sníst za den!”

„Já dvojčata zbožňuju,” prohlásil King. Když se zadíval na překrásnou ženu ve své náruči, v očích mu jiskřilo radostí. Zadíval se na její rodiče. „Jistě byste byli radši, kdybychom to pojali trochu více konvenčně, ale mně zkrátka chvíli trvalo, než jsem si dokázal přiznat, že jsem zamilovaný.”

„Na druhou stranu - řekl bych, že milování zvládáš pěkně, synku,” ucedil pan Dean suše.

„To není jeho chyba!” ozvala se Elissa. „Já ho tak trochu… donutila.”

„To tedy ne!” vyrazil ze sebe King.

Pan Dean se naklonil ke své ženě. „Myslel jsem, žes ji dávno poučila o sexuálním životě!” ozval se divadelním šepotem.

„Co já? Ty jsi ji měl poučit!” bránila se Tina se smíchem.

„No… možná to budeme muset ještě probrat,” prohlásil pan Dean. „Tak jdeme, děti. Sedneme si dovnitř, dáme si kávu a všechno naplánujeme.” Vstal a vzal svoji ženu kolem pasu. „Je to milý mladík, ne, tak o co jde?”

„Taky bych řekla,” mínila paní Deanová. Pak se ale ještě zarazila a obrátila se ke Kingovi, který džentlmensky pomáhal Elisse vstát. „Jenom jedna drobnost, Kingstone,” prohodila a zachmuřila se. „Možná bych se na takové věci neměla ptát, ale… dokážeš ji i s dítětem uživit? Chápu, že s platem automechanika možná budete mít potíže vyjít, a chci vám říct na rovinu, že když budete potřebovat, budeme vás podporovat.”

King vyprskl smíchy. Přitáhl si Elissu k sobě a obrátil se k jejím rodičům. „Až si dáme tu kávu,” prohlásil suše, „můžeme taky probrat historky ze života ropných magnátů.”

O dva týdny později byli King s Elissou zpátky na Jamajce. Bydleli v jeho vile i s Náčelníkem, spokojeně usazeným v kleci na jeho oblíbeném místě. Ale zatímco papoušek si s chutí užíval toho, co znal, jeho majitelé vyrazili na pláž sbírat nové a nádherné zkušenosti. Tohle bylo období, kdy se oba ještě učili. Poznávali jeden druhého bez bariér nejistoty a nedůvěry.

Ještě předtím, než na Jamajku odjeli, si Elissa našla vhodnou příležitost a řekla Kingovi o tom, že jeho otec je pořád ještě naživu v domově důchodců. King ji skutečně vyslechl až do konce. Pak se uzavřel do sebe a dlouho o tom mlčky přemítal. Nakonec vstal a vyrazil k telefonu. Když se vrátil, vypadal spokojeně a dojatě. Teprve dodatečně Elissa zjistila, že svému otci zavolal a přislíbil mu, že jen co bude po líbánkách, zajede za ním na návštěvu. To je opravdový přelom, říkala si Elissa.

Zatím ale byli tady. Šli spolu po mokrém písku a chystali se k akci právě tak přelomové.

„Někdo nás uvidí,” vypískla, když z ní King stáhl župan. Nahá a nádherná stála na bílé pláži.

„Jediná osoba, která by nás případně mohla vidět, bydlí ve tvé chatě, a ta je na týden pryč. Já si to zjistil!” prohlásil se smíchem. I on si sundal župan. „No tak, jdeme! Tohle se ti bude líbit.”

Vedl ji do teplé vody, po níž přebíhaly drobné vlnky. Elissa hladce vklouzla do saténového objetí moře. Vydechla blahem. Koupání bez plavek v ní vyvolávalo úchvatný pocit svobody. Chvíli plavala a splývala, a nakonec doplula k usmívajícímu se Kingovi.

„Ted už chápu, co se ti na tom tak líbí,” zašeptala. „Je to… úžasné.”

„To bych řekl!” Ale nedíval se na moře. Jeho ruce toho měly spoustu na práci pod hladinou. Prováděly s jejím tělem věci, při kterých se jí ze rtů draly napřed slastné vzdechy a pak hlasité výkřiky.

Umlčel ji tím, že se zmocnil jejích úst. Teď mohl využít příležitosti a v tichu rozdmýchávat její touhu. Sám cítil vášeň a žár. Zvedl Elissu do náručí a nesl ji na břeh. Jemně ji položil na velkou deku. Zůstal stát nad ní. Jeho vzrušené tělo se nad ní tyčilo a oči ji hltaly s hladovou touhou. „Chci tě,” zašeptal ochraptěle.

„Tak proč si nelehneš sem ke mně a něco s tím neuděláš?” zašeptala bez dechu.

Ulehl k ní a pevně ji objal. Cítila tíhu jeho těla a slanou vlhkost jeho kůže. Nadšeně to vychutnávala.

„Tváříš se úplně stejně jako tehdy poprvé,” řekla jemně.

„Tehdy jsem po tobě taky tolik toužil,” zašeptal. „Byl jsem touhou napůl šílený. A pořád jsem. To… je těžké vůbec popsat.” Nadzdvihl stehna a vzápětí si našel polohu, ve které se jí dotýkal mnohem intimněji. „Jen trpělivost,” škádlil ji. „Napřed hodlám pronést dlouhý proslov.”

„Zkrať to!” prosila.

Vsál do úst její spodní ret a laskal ho jazykem. Jeho ruce sklouzly k jejímu pasu. Zatajila dech a zatínala prsty do jeho širokých ramen. Hluboko v ní se probouzel žár.

Díval se na jejich propletená těla. Usmál se, když si prohlížel její dlouhé štíhlé nohy a vnímal, jak se chvějí. „Jsou stovky způsobů, jak dosáhnout uspokojení,” zašeptal. Zadíval se jí do očí. „Vyzkoušíme něco nového.” Sklonil se a vsál do úst její ztvrdlou bradavku.

„Myslela jsem… že chceš… pronášet proslovy,” vypravila ze sebe.

Ochraptěle se zasmál. „Asi změním plány. Na mluvení se zrovna necítím. Ach miláčku,” vydechl a hladově se zmocnil jejích rtů. Přitiskl své tělo k jejímu a nepřestával, dokud se málem nerozplakala přemírou citů.

Její nehty drásaly jeho kůži a z úst se jí draly výkřiky.

„Omlouvám se,” zašeptala rozechvěle, když si to opět uvědomila. „Nerada bych -”

„Jen kousej, škrábej a křič!” vyrazil ze sebe. „ co se ti líbí, a ber si, co chceš. Dám ti cokoliv. Tak jaké máš přání.”

Tak to udělala, sama zaskočená těmi smyslnými návrhy, které mu šeptala do ucha. Vzhlížela k němu a viděla, jak mu oči planou láskou. Jeho tvář byla plan vášně, ale zároveň i něhy. Elissa zvrátila hlavu a vykřikla, když ji zasáhla první žhavá vlna uspokojení. Vzápětí se jeho hlas připojil k jejímu a křik jich obou se spojil v jediný.

Dlouho leželi v objetí, než se její dech zklidnil a začala vnímat hvězdy, zářící na nebi nad jeho hla Na zpocené kůži ucítila vlahý větřík od moře.

„Jako kdybychom byli první muž a první žena na světě. Pro ně to muselo být právě takové,” zašeptala mu do ucha. „Sami na celém světě… pod nebem plným hvěz spojeni.”

„Spojeni,” zašeptal. „Ze dvou bytostí se stala jedna.” Zvedl zpocenou hlavu. „A co miminko, je v pořádku?” zeptal se s obavami. „Nechoval jsem se neurvale?”

„Myslím, že jemu se to taky líbí,” ujistila ho s úsměvem.

„Je to úžasné pomyšlení,” pokračoval, „že máš v sobě dítě, které jsem pomáhal stvořit.” Opřel se o předloktí. „Když se my dva milujeme, není to jenom sex.”

Usmála se. „Ano, já vím.” Hltala ho očima a cítila jak se v ní znovu probouzí vzrušení. „Ani napoprvé to nebyl jen pouhý sex.”

„Čteš mi myšlenky,” zamumlal spokojeně.

„Možná proto se toho nemůžeme nabažit,” zasmál se. Najednou ho chytila za ramena a převalila ho do písku. Vztyčila se nad ním. „Tak, a teď něco nového předvedu já tobě.”

„Elisso…” začal váhavě.

„Uvolni se,” zašeptala. V očích jí ďábelsky zajiskřilo. „Budu něžná a vůbec ti neublížím!” Nadzdvihla se a nalehla na něj.

„Buď opatrná! Pro mě je tohle poprvé!” bránil se se smíchem.

„Ty jsi ale prudérní! Že ty se bojíš, že v téhle poloze otěhotníš?”

Vyprskl smíchy a pevně ji k sobě přitiskl.

„Ty jsi mě očarovala,” zamumlal. „Popichuješ mě, týráš mě, ničíš mi nervy! A já tě tak šíleně miluju, že to snad nepřežiju.”

To bylo poprvé, kdy to doopravdy řekl. Oči se jí zalily slzami. Zabořila tvář do chloupků na jeho hrudi a pevně se k němu přitiskla. „A já miluju tebe,” zašeptala. „Vždycky budu.”

Přivinul ji k sobě a vzdychl. „Všimla sis někdy, jak blízko se zdají hvězdy, když člověk leží na zádech?”

Rozesmála se a přitiskla tvář na jeho horkou svalnatou hruď. „Vím, jak blízko je cítím,” zašeptala.

Nad nimi ubíhaly cáry mraků přes zářící měsíc. A vzadu ve vile papoušek zatrylkoval ze spaní.