Maya Banks

Bez dechu 01. Pád

Prolog

„Mio, vrátný volal, že už pro tebe přijelo auto,” křikla Caroline z vedlejší místnosti.

Mie se zadrhl dech, natáhla se pro smlouvu, která ležela vedle ní na okraji postele.

Byla lehce pomačkaná a nesla znaky častého obracení listů, jak si ji Mia nepočítaněkrát pročítala.

Zapamatovala si každičké slovo a pořád a pořád si tu smlouvu v mysli přehrávala. Spolu s tím se jí před očima objevovaly představy. Jí a Gabea. Spolu. Gabea, který ji ovládá a vlastní.

Uložila smlouvu do kabelky, vstala a přešla k šatní skříni, aby se naposledy prohlédla

v zrcadle. Šlo poznat, že spala jen málo. Pod očima měla tmavé kruhy, které ani make-up nedokázal zakrýt. Z tváří jí zmizela barva. Ani vlasy ji neposlouchaly, byly zplihlé a zacuchané.

Teď s tím už nic nenadělá, musí jít.

Zhluboka se nadechla, vyšla ze své ložnice a přešla přes obývací pokoj ke vstupním dveřím.

„Mio, počkej!” ozvala se Caroline a pospíšila si za Miou, která stála v otevřených dveřích.

Caroline ji pevně objala, pak ustoupila a zastrčila Mie pramen vlasů za ucho.

„Hodně štěstí. Celý víkend jsi to nebyla ty. Jestli tě to tak stresuje, nedělej to.” Mia se usmála. „Díky, Caro. Mám tě ráda.”

Caroline jí poslala přehnaně mlaskavou pusu, Mia se otočila a odešla.

Když opustila budovu, vrátný jí otevřel dveře auta a usadil ji. Mia se opřela o opěradlo pohodlného koženého sedadla a zavřela oči, zatímco se auto odlepilo od obrubníku a zamířilo od jejího bytu na Upper West Side do centra, kde sídlila společnost HCM.

Včera volal její bratr Jace a Mia se teď cítila velmi provinile, protože mu o tomhle neřekla. Omluvil se jí, že ji nezastihl na otevíračce, a řekl jí, že kdyby věděl, že přijde, určitě by také dorazil.

Mluvili spolu přes půl hodiny. Jace se zeptal, jak se jí vede, a pak jí pověděl, že

na několik dní odlétá s Ashem do Kalifornie. Domluvili se, že spolu stráví večer, až se vrátí. Když Mia zavěsila, bylo jí smutno, protože si s Jacem byli velmi blízcí. Nikdy před ním neměla žádné tajnosti. Vždy tu pro ni byl a naslouchal jí. I v období úzkosti a obav,

kterým si projdou všechny dospívající dívky, ji vždy dokázal utěšit. Lepšího staršího bráchu si nemohla přát, a teď před ním skrývala tajemství - obrovská tajemství.

Cestu sotva vnímala a po nějaké době auto zastavilo.

„Jsme na místě, slečno Crestwellová.”

Otevřela oči a zamžourala do jasného světla podzimního slunce. Skutečně stáli před budovou HCM. Řidič už obešel auto a právě jí otevíral dveře. Promnula si tváře, aby se zbavila otupělého pocitu, a pak vystoupila. Chladný vánek jí rozvířil vlasy.

Opět se viděla, jak kráčí do budovy a vyjíždí výtahem do čtyřicátého druhého patra. Měla pocit déj? vu. Stejní motýlci v břiše. Stejně zvlhlé dlaně. Stejně napnuté nervy. Jen tentokrát panikařila o to víc, protože věděla, co ten muž chce. Přesně věděla, co ji čeká,

když na tu dohodu přistoupí.

Když vešla do recepce, Eleanor vzhlédla, usmála se a oznámila: „Pan Hamilton vzkazuje, abyste šla rovnou dovnitř.”

„Děkuji vám, Eleanor,” odvětila tiše Mia, když procházela kolem Eleanořina stolu.

Dveře Gabeovy kanceláře byly otevřené. Těsně před nimi zaváhala a upřela na něj pohled, na muže, který se s rukama v kapsách díval obrovským oknem na panoráma Manhattanu.

Byl to pohledný, velmi krásný muž. Přestože stál uvolněně, sálala z něj syrová moc.

Náhle si uvědomila, proč ji to k němu tak táhne - nebo si alespoň uvědomila jeden

z mnoha důvodů. Cítila se s ním v bezpečí. Jen být poblíž něj ji uklidňovalo. Cítila se s ním v bezpečí a pod ochranou.

Už ze své podstaty by jí vztah, jenž jí nabízel, měl přesně tohle poskytnout. Bezpečí.

Jistotu. Útěchu. Ochranu. To vše jí už zaručil. Ona jen musela odsouhlasit, že mu dá nad sebou plnou moc.

Jakékoli zdráhání ji opustilo, nyní se cítila lehce, téměř v euforii. Rozhodně tu smlouvu nepodepíše vyděšená k smrti. Takhle se nový vztah začít nedá. Nakráčí tam sebejistě

a přijme vše, co jí Gabe slíbil. A na oplátku se mu celá odevzdá s vědomím, že on si toho daru bude vážit.

Gabe se otočil a spatřil ji stát ve dveřích. Úleva v jeho očích ji překvapila. Copak se snad bál, že nepřijde?

Přešel k ní, vtáhl ji do kanceláře a zavřel za ní dveře. Než stihla říct jediné slovo, přitáhl si ji do náručí a pevně políbil.

Tiše zasténala, když jí dlaněmi přejel po pažích až na ramena a pak ještě výš po jejím hrdle, až v dlaních sevřel její obličej. Políbil ji, jako by po ní lačnil. Jako by byl dlouho vězněn, nesměl být s ní a nyní se konečně osvobodil. Políbil ji tak, jak se jí o tom zatím vždy jen zdálo. Ještě nikdy se necítila tak pohlcena.

Nebylo to jen výrazem jeho nadřazenosti. žádal ji o kapitulaci. Chtěl ji. A chtěl jí ukázat, jak moc ji chce. Jestli někdy pochybovala, zda po ní skutečně touží, nebo se jen nudí a hledá nové povyražení, nyní si už byla jistá.

Jednu dlaň odtáhl od její tváře, objal ji a přitáhl k sobě.

Na podbřišku cítila jeho tvrdý penis. Byl vzrušený, látka jeho drahých kalhot to nedokázala zakrýt. Když se od ní odvrátil a oba zalapali po dechu, uslyšela tichá slova.

Shlížel na ni a oči se mu zaleskly. „Nevěřil jsem, že přijdeš.”

1. kapitola

O ČTYŘI DNY DŘÍVE

Gabe Hamilton měl shořet v pekle a bylo mu to jedno. Od chvíle, kdy Mia Crestwellová vkročila do sálu hotelu Bentley, kde právě společnost HCM rezorty a hotely pořádala slavnostní otevření, z ní Gabe nespustil oči.

Byla zakázaným ovocem. Mladší sestřičkou jeho nejlepšího přítele. Jen už dávno nebyla malá holka a on si toho samozřejmě všiml. Byl jí posedlý. Vzdoroval tomu, ale její kráse nebyl schopen odolat.

A už tomu déle vzdorovat nebude.

Skutečnost, že tu dnes večer byla a Jace se nenacházel nikde v dohledu, Gabeovi jen potvrdila, že teď nastal ten pravý čas, aby udělal, po čem touží.

Upil ze sklenice vína a zdvořile naslouchal skupince lidí, s nimiž právě hovořil. Nebo spíše, u které se právě náhodou zastavil, aby dostál pověsti zdvořilého hostitele, zatímco si razil cestu davem.

Netušil, že tu bude. Jace se o tom ani slovem nezmínil. Možná o tom ani nevěděl. Ano, nejspíš to tak bude, protože tomu není ani pět minut, co se odtud Jace s Ashem vykradli s vysokou dlouhonohou brunetkou a zamířili do luxusního apartmá v nejvyšším patře.

Jace by se odtud nevykradl - ani kvůli ženské - kdyby věděl, že Mia přijde. Ale tak či onak, Jace tu nebyl. A tím se mnoho věcí usnadňovalo.

Gabe sledoval, jak Mia vklouzla do sálu, obočí svraštělé soustředěním, očividně někoho hledala. Zastavil se u ní číšník a nabídl jí víno. Přijala elegantní sklenici na dlouhé stopce, ale ke rtům ji nezvedla.

Na sobě měla svůdné šaty, jež jí lnuly k tělu na těch správných místech, doplněné lodičkami na vysokém podpatku a volným drdolem, který prakticky žadonil, aby ho muž rukama rozcuchal. Tmavé prameny jí volně spadaly na krk a přitahovaly pozornost

ke štíhlému hrdlu, jež prosilo o pozornost mužských rtů. Zatraceně ho pokoušela. Toužil přejít sál a zabalit ji do svého pláště, aby nikdo kromě něj nemohl spatřit, co v nitru považoval za své. Ježíši, zešílel. Ona přece není jeho. Což se ale brzy změní.

Koktejlky s odhalenými rameny přitahovaly zrak k jejím ňadrům a on naprosto jistě nechtěl, aby se na ni díval někdo jiný kromě něj. A že se muži dívali. Už po několika vteřinách přitáhla pozornost mnoha párů očí. Pozorovali ji - stejně jako on - dravčím pohledem.

Okolo krku jí visel jemný řetízek s diamantovým přívěskem a diamanty měla také

v náušnicích. Obojí jí loni věnoval on sám. Dárek k Vánocům. Potěšilo ho, že si pro dnešní večer vybrala doplňky, které jí koupil on. Pro něj to znamenalo jen další krok na cestě, na jejímž nevyhnutelném konci bude Mia jeho.

Ona to sice zatím nevěděla, ale už čekal dost dlouho. Léta se cítil jako ten nejhorší kriminálník jen proto, že toužil po sestřičce nejlepšího kamaráda. Když dosáhla dvaceti let, začal se na ni dívat úplně jinak, jenže jemu bylo třicet čtyři a věděl, že na to, co od ní bude chtít, je stále ještě příliš mladá. A tak čekal.

Byl jí posedlý. Nerad to přiznával, ale stala se pro něj drogou, jež mu koluje v žilách

a kterou si nechce odepřít. Nyní jí bylo dvacet čtyři a jejich věkový rozdíl se již nezdál tak nepřekonatelný. Nebo si to alespoň namlouval. Jace určitě zešílí - koneckonců, Mia vždy bude jeho mladší sestřičkou - ale Gabe byl teď ochoten přijmout riziko, jen aby už

konečně to zakázané ovoce ochutnal.

Ach, ano, má s Miou své plány. Jen je proměnit v činy.

Mia si opatrně usrkla vína - sklenku přijala jen proto, aby se mezi všemi těmi krásnými bohatými lidmi necítila úplně mimo - a nedočkavě se rozhlížela, zda nezahlédne Jace. Povídal, že tu bude, a ona se rozhodla, že zajde na slavnostní otevření nejnovějšího hotelu společnosti HCM a překvapí ho.

Hotel postavili na Union square, byl moderní a nablýskaný a zcela očividně určený pro vyšší společnost. Jenže právě ve světě bohatých Jace a jeho dva nejlepší přátelé žili a dýchali. Tvrdě pracovali, aby se vyšplhali vysoko, a dosáhli úspěchu většího, než si

většina lidí dokáže představit, a to dříve než oslavili třicáté narozeniny.

Nyní jim bylo třicet osm a byli považováni za jedny z nejúspěšnějších hoteliérů světa. Pro ni to ale přesto byli jen její bratr a jeho nejlepší přátelé. No, až na Gabea, ale možná už je čas, aby zapomněla na všechny ty trapné puberťácké fantazie, v nichž hrál hlavní roli. V šestnácti se to ještě dalo pochopit. Ve čtyřiadvaceti se už kvůli nim cítila jen zoufalá a pošetilá.

Ash s Gabem se ve světě bohatých narodili. Ona a Jace nikoli a stále ještě se v kruzích, do nichž se její bratr svým úspěchem dostal, necítila příjemně. Přesto byla na bratrův úspěch mimořádně hrdá, zvláště když se po celou dobu musel starat i o svou mladší sestru, poté co jejich rodiče neočekávaně zemřeli.

Gabe si byl se svými rodiči blízký, nebo alespoň do chvíle, dokud byli svoji. Pak se z ničeho nic jeho otec po třiceti devíti letech manželství rozhodl s Gabeovou matkou rozvést. Ash Jeho situace byla nejzajímavější. Což je velmi diplomatické označení. On si se svou rodinou nerozuměl - s nikým z celé rodiny. Už velmi mladý si šel svou cestou,

odmítl rodinný obchod - a peníze - a možná i proto Ashova rodina z jeho úspěchu nebyla nadšená. Protože ho dosáhl bez nich.

Mia věděla, že Ash za svou rodinou nikdy nejezdí. Většinu času trávil s Jacem a Gabem, ale především s Jacem. Jace dal Mie zcela jasně najevo, že Ashova rodina jsou, jeho slovy, naprostí kreténi, a ona se s tím spokojila. Ne že by měla možnost se s nimi setkat. Celá Ashova rodina předstírala, že impérium HCM neexistuje.

Když se k ní vydali dva muži na tvářích úsměv, jako by věděli, že u ní zcela jistě zabodují chtěla se jen otočit a utéct. Ale zatím nenašla Jace a nehodlala tak brzy

odejít, když strávila až směšné množství času tím, aby se na tuto událost připravila. Co kdyby náhodou narazila na Gabea, což bylo samo o sobě ubohé, ale tak to bylo.

Usmála se a obrnila se, odhodlaná neztrapnit svého bratra tím, že by se chovala jak panna o svatební noci.

A pak se k jejímu překvapení před ní objevil Gabe, rázoval si to davem a mračil se jak bůh pomsty. Předběhl oba muže, vzal ji za paži a odvedl ji stranou dřív, než k ní oba muži došli.

„Taky tě zdravím, Gabe,” řekla roztřeseně.

V tom muži bylo něco, co ji nutilo dělat ze sebe hlupačku. Nedokázala mluvit, nedokázala myslet, nedokázala dát dohromady jedinou souvislou větu. Nejspíš si myslí, že jen zázrakem získala titul a promovala s vyznamenáním. I když si on i Jace mysleli, že je to titul naprosto zbytečný. Jace chtěl, aby studovala ekonomii. Chtěl, aby pomáhala spravovat „rodinný” byznys. Ale ona si nebyla jistá, co chce sama. Což jen umocňovalo Jaceovo podráždění.

Cítila se provinile, protože na rozdíl od bratra měla dost času na svá rozhodnutí. Jace k ní byl vždy štědrý. Dostala byt i vše, co si přála, přestože po ukončení vysoké si sama vydělávala, aby nebyla zcela závislá na jeho podpoře.

Lidé, se kterými promovala, nastoupili do zaměstnání. Budovali si kariéru. Ona se stále ještě lopotila na částečný úvazek v cukrárně a snažila se zjistit, co chce po zbytek života dělat.

Nesnažila se ovšem tolik, což mělo velmi pravděpodobně mnoho společného s jejími pošetilými fantaziemi o muži, který ji právě táhl pryč. Musí se už přes něj přenést

a pohnout se dál. Nemůže strávit celý život v naději, že si jí třeba jednoho dne všimne a rozhodne se, že ji chce.

Prohlížela si ho lačně jako závislák vyhlížející další dávku - jako by už příliš dlouho jen přežívala bez pohledu na tohoto muže. Muže, který zaplnil místnost jen svou přítomností. Černé vlasy měl střižené nakrátko, upravené trochou gelu jen natolik, aby dodal účesu draze elegantní vzhled.

Vypadal jako muž, jenž stojí za hřích, jako někdo, po němž všechny ženy šílí. Vše

přehlížel lhostejným pohledem, a co chtěl, to získal. Právě jeho sebevědomí a arogance ji na něm tolik přitahovaly - vždycky to tak bylo. Nedokázala té touze vzdorovat. Jen bůh ví, že se o to pokoušela celé roky, ale posedlost tímto mužem ji nikdy neopustila.

„Mio,” vydechl tiše. „Nevěděl jsem, že přijdeš. Jace nic neřekl.”

„Jace to neví,” opáčila s úsměvem. „Chtěla jsem ho překvapit. Mimochodem, kde je?” Gabeovi se v očích jen krátce mihlo znepokojení. „Odvolali ho. Nevím, jestli se vrátí.”

Úsměv jí ze rtů zmizel. „Aha.” Rozpačitě shlédla na své šaty. „Nejspíš jsem tedy ty šaty zbytečně vytáhla ze skříně.”

Pomalu si ji prohlédl a ona okamžitě získala pocit, jako by ji svlékal očima. „Jsou to nádherné šaty.”

„Měla bych jít. Když tu Jace není, není důvod, abych se tu dále zdržovala.”

„Můžeš tu zůstat se mnou,” vyhrkl.

Vykulila oči. Gabe se s ní nikdy nesnažil trávit čas. Spíš to vypadalo, že se jí záměrně vyhýbá. Což byla jen voda na mlýn jejího komplexu. Ano, byl k ní milý. K různým příležitostem jí posílal dárky. Ujišťoval se, že má, co potřebuje - ne že by to její bratr někdy zanedbal. Gabe se ovšem nikdy dřív nesnažil strávit víc než jen pár okamžiků v její přítomnosti.

„Chtěla bys tančit?” zeptal se.

Upírala na něj zmatený pohled, ptala se sama sebe, kam se ukryl skutečný Gabe Hamilton. Gabe nikdy netančil. Ano, uměl tančit, jen to moc často nedělal.

Parket byl zaplněn dalšími páry, některými staršími, jinými v Gabeově věku. Neviděla tu nikoho stejně starého jako ona sama. Přece jen patřila většina návštěvníků k vrstvě

superbohatých, ultrakrásných lidí, mezi nimiž se příliš čtyřiadvacetiletých nenašlo.

„Hm, no, jistě,” kývla. Proč taky ne? Přijela sem. Dvě hodiny se na tuto příležitost připravovala. Proč by měly přijít její dokonalé šaty a úchvatné boty nazmar?

Položil jí ruku na záda, téměř jako by si ji označoval. Taktak že potlačila zachvění, když

ji vedl k taneční části sálu. Tanec s ním byl v mnoha ohledech špatný nápad. Jak ji může tento muž přestat okouzlovat, když nikdy neodolá jeho blízkosti? Šanci ocitnout se v jeho náručí ovšem nehodlá promrhat. I kdyby jen na několik minut. Několik nádherných, úchvatných minut.

Sálem zazněly tóny saxofonu doprovázené jemnou melodií piana a hlubokými podtóny basy. Vklouzla Gabeovi do náručí a hudba se jí vlila do žil. Byla omamná a opojná, až měla Mia pocit, jako by se ocitla uprostřed velmi živého snu.

Objal ji a jeho ruka sklouzla po látce šatů. Těsně nad zadečkem se šaty lehce řasily, což jim dodávalo svůdný prvek. Právě kvůli tomu se dlouho rozmýšlela, zda zvolí právě tyto koktejlky. Nyní byla velmi ráda, že si je vybrala.

„Je ztraceně dobře, že tu Jace právě teď není,” poznamenal Gabe. Lehce naklonila hlavu na stranu a tázavě k němu vzhlédla. „Pročpak?”

„Protože kdyby tě viděl v těchhle šatech, dostal by infarkt. Ne že by na nich bylo dost látky, aby se jim tak dalo říkat.”

Usmála se a v tvářích se jí objevily dolíčky. „Jelikož tu Jace není, nemůže k tomu nic

říct, nemyslíš?”

„To sice ne, ale já ano,” oznámil.

Úsměv jí z tváře zmizel, zamračila se. „Nepotřebuju dva starší bratry, Gabe. Buď si jistý, že jeden je víc než dost.”

Pevně stiskl rty a zadíval se jí do očí. „Netoužím být tvým starším bratrem, tím si buď zatraceně jistá naopak ty.”

Podívala se na něj s bolestí v očích. Když je pro něj její blízkost takovým utrpením, proč za ní tedy přišel? Proč ji prostě neignoroval tak jako doposud?

Ustoupila. Teplo z blízkosti jeho těla, z jeho náručí, z rukou na jejím těle pomalu vyprchávalo. Neměla sem chodit. Byl to hloupý a ubohý nápad. Měla zavolat Jaceovi. Sdělit mu, co má v úmyslu, aby jí mohl říct, že tu nebude. Pak by tu nestála uprostřed tanečního parketu a necítila se trapně kvůli Gabeovu odmítnutí.

Přimhouřenýma očima sledoval její reakci, pak si povzdechl, otočil se a téměř ji z parketu odtáhl směrem k balkonu. Dveře na terasu byly otevřené, dovolovaly tak chladnému nočnímu vánku, aby proudil dovnitř. Vyšel ven a ochranitelsky ji objal.

Opět se ocitla v jeho náručí. Zaplavilo ji teplo. Cítila jeho vůni, a zatraceně, voněl tak úžasně.

Nezastavil se, dokud nebyli od dveří co nejdál, ukryti ve stínu vrhaném převisem.

Světla města se mihotala a ozařovala oblohu, ticho noci narušovaly jen zvuky dopravy. Dlouhou chvíli ji jen pozoroval a ona přemýšlela, co provedla, že ho to tak urazilo.

Pohlcovala ji jeho vůně. Jen lehce kořeněná, ne však pronikavá. Ta kolínská se k němu hodila. Doplňovala jeho přirozenou mužnou vůni a obohacovala ji o nádech dřeva, divokosti a elegance.

„Kašlu na to,” zamumlal. Znělo to rezignovaně, jako by se vzdával neznámé přesile.

Než stihla zareagovat, přitáhl si ji k sobě a ona mu tvrdě narazila do hrudi. Ústa otevřela překvapením, tiše vydechla. Její rty byly tak blízko jeho. Tak dráždivě blízko. Vnímala jeho dech, viděla, jak se mu napínají svaly na spáncích. Pevně svíral čelisti,

zatínal svaly, jako by se snažil držet zpátky. A pak v jednom okamžiku ten souboj prohrál.

Jeho rty se přitiskly na její, tvrdě, horce, dychtivě. Bože můj, jak ona to milovala. Jeho jazyk, horký a smyslný, si pohrál s jejím, poté se laškovně otřel o patro jejích úst, aby se opět ponořil do víru tance s jejím jazykem. Nebyl to pouhý polibek. Podmanil si ji. Ovládl ji

jediným polibkem. Na tu kratičkou chvíli plně Gabeu Hamiltonovi patřila. Všichni ostatní muži, kteří ji kdy políbili, upadli v zapomnění.

Vzdychla a rozplynula se v jeho objetí. Zapomněla na své tělo, jen žádala víc. Víc a ještě více tohoto muže. Toužila po jeho teple, jeho doteku, jeho hříšných rtech.

Po všem, o čem kdy snila. Její fantazie, její představivost se nedaly srovnat se skutečností.

Přejel zuby po její puse a zlehka skousl jeden plný ret. Jemně jí tak dal na vědomí, kdo je tu pánem. Něžné polibky vystřídaly smyslné hrátky jazyka a pak ji zlehka políbil na křivku rtů.

„Bůh mi pomáhej, ale už tak dlouho jsem po tom toužil,” řekl chraplavým hlasem.

Ztuhla. Zakolísala, kolena se jí roztřásla. Modlila se, aby se na vysokých podpatcích nezhroutila. Nic na světě ji na to, co se právě stalo, nemohlo připravit. Gabe Hamilton ji políbil. Nejen políbil, on ji odtáhl na terasu a zmocnil se jí.

Rty ji stále lehce brněly po smyslném útoku jeho úst. Byla jako omámená. Zcela omámená. Jako by vypila příliš mnoho alkoholu. Ale tolik toho nevypila, takže věděla velmi dobře, že takto na ni nezapůsobil alkohol. To on. Čistě a jednoduše. Ničil její sm ysly.

„Přestaň se na mě takhle dívat, jinak si koleduješ o vážné problémy,” zavrčel.

Jestli těmi problémy myslel jisté smyslné aktivity, pak proti problémům vůbec nehodlá protestovat.

„Jak se na tebe dívám?” zajímala se.

„Jako bys chtěla, abych z tebe stáhl tu chatrnou napodobeninu šatů a vojel tě hned tady na téhle terase.”

Polkla. Ztěžka. Bude lepší, když na to nic neřekne. Nebyla si jistá, co by se stalo pak.

Smysly měla rozbouřené, nedokázala vůbec pochopit, že ji Gabe Hamilton právě políbil a pak jí vyhrožoval sexem.

Přitiskl se k ní, až ji plně pohltilo jeho teplo. V hrdle jí bušil tep, dech měla trhaný.

„Přijď zítra za mnou, Mio. Do mé kanceláře. Přesně v deset.” „P Proč?” zadrhla se.

Výraz měl neústupný a jeho oči zářily pronikavým světlem, které si nedokázala vysvětlit.

„Protože jsem to řekl.”

Vytřeštila oči, zatímco on se natáhl pro její ruku a vedl ji zpátky ke vchodu do sálu.

Nezastavil se, šel dál, dokud nedošli ke dveřím. Popobíhala, aby stačila jeho odhodlanému kroku, a její podpatky na nablýskaném mramorovém povrchu klouzaly.

V hlavě jí vířily otázky. „Gabe, kam jdeme?”

Vyšel ven a pokynul portýrovi, který ve chvíli, kdy Gabea spatřil, okamžitě přiběhl.

O několik vteřin později před hlavním vchodem do hotelu zastavilo elegantní černé auto a Gabe do něj Miu usadil.

Nyní stál skloněný u auta, aby viděl dovnitř černého vozu, zatímco v ruce pevně svíral rám dveří.

„Pojedeš domů a sundáš ze sebe tyhle zatracený šaty,” přikázal jí. „A zítra v deset přijdeš ke mně do kanceláře.” Začal dveře auta zavírat, ale pak se zarazil a naposled se k ní sklonil. „A Mio? Buď tam přesně.”

2. kapitola

„Počkej, jestli to chápu dobře. Ty jsi odmítla jít se mnou a holkama do klubu, abys mohla jít na nóbl slavnostní otevření hotelu svého bratra, a zatímco jsi tam byla, tak tě Gabe Hamilton odtáhl na terasu, políbil tě a pak tě poslal domů s instrukcemi, aby ses dnes ráno v deset dostavila do jeho kanceláře.”

Mia se schoulila na gauči, kde seděla se svou spolubydlící a nejlepší kamarádkou Caroline, a promnula si oči, aby se zbavila mlhy, která ji obklopovala. V noci toho moc nenaspala. Jak by taky mohla? Gabe převrátil její svět naruby a teď, když se už blížila desátá hodina, stále ještě netušila, co by měla udělat.

„Jo, tak nějak,” odpověděla Mia.

Caroline nasadila přehnaně překvapený výraz a pak se začala ovívat rukou. „A já si myslela, že si na tom otevření neužiješ tolik jako my. Jenže já na rozdíl od tebe nelíbala miliardáře.”

„Ale proč?” zeptala se Mia a do hlasu se jí vloudila frustrace. Tuhle otázku si v mysli přehrávala pořád a pořád po celou noc, kdy nemohla zamhouřit oka. Proč ji políbil? Proč ji teď chtěl vidět, když se jí tak dlouho vyhýbal?

Nebyla to prosba, ale Gabe Hamilton nikdy o nic neprosil. Rozkazoval a očekával výsledky. A ona netušila, co to vypovídá o ní samé, že jí tato vlastnost připadá tak sexy. To vědomí ji hřálo a rozechvívalo.

Caroline obrátila oči v sloup. „Chce tě, holka. A proč by neměl? Jsi mladá a kus a já se s tebou klidně vsadím, že se mu už dobrý rok dva o tobě zdají pěkně žhavý sny.”

Mia nakrčila nos. „Od tebe to zní trochu zvráceně.”

„Panebože. Jako bys ty po něm nešílela už od puberty. A on se po celou dobu držel zpátky. Teď je ti dvacet čtyři. Ne šestnáct. To je velký rozdíl.”

„Jen bych ráda věděla, co chce,” pronesla Mia s obavou v hlase.

„Jestli se na tohle musíš ptát po tom, co tě málem přefikl na terase, pak ti nedávám

žádnou naději,” opáčila Caroline podrážděně.

Dramaticky se podívala na hodinky a pak zabodla do Mii zrak.

„Kamarádko, máš hodinu na to, aby ses připravila. Pak budeš muset jít. Navrhuju ti, abys slezla z gauče a udělala ze sebe nádhernou ženskou.”

„Ani nevím, co si vzít na sebe,” odvětila Mia.

Caroline se usmála. „Ale já ano. Pojď. Ty toho muže okouzlíš.”

Okouzlím? Mia měla chuť se zasmát. Jestli tu byl někdo okouzlen, pak to byla ona. Tak ji události předchozí noci překvapily, že až, a pokud vůbec, vejde do Gabeovy kanceláře, nevypraví ze sebe ani slovo.

Gabe zaťukal špičkami prstů na smlouvu, kterou připravil, a shlédl na přední stranu.

V mysli si připravoval, co přesně chce Mie říct. Tohle pro něj bylo nové, nikdy předtím si své další kroky nemusel dopředu plánovat. Vždy jednal jen jedním způsobem. Přímo.

Přesně takto vedl osobní vztahy stejně jako obchodní záležitosti. Emoce tak nedostávaly

žádný prostor, dokonce ani ve vztahu. Jen jednou slevil - a aby byl sám k sobě upřímný,

byl tehdy naprosto zaslepený - a přísahal si, že se to už nikdy znovu nestane.

Nic není horšího než se nechat oblbnout ženou, jíž bezmezně věřil, a znovu to zažít nehodlal.

Ne že by na ženy naprosto zanevřel - na to je měl až příliš rád. Zbožňoval, když měl

nad poddajnou ženou naprostou moc. Ale jeho chování se změnilo. Způsob, jakým s nimi jednal, se změnil. Neměl na vybranou.

Ale Mia

Nemohl předstírat, že je stejná jako všechny ostatní ženy, které měl. Nebyla. Nebyla to jen další hezká tvářička, na niž by se mohl podívat se zájmem a víc se s ní nezaplést.

ženy, které si vybíral, věděly, na čem jsou. Věděly, co se od nich očekává a co mohou

čekat na oplátku.

Mia byla Jaceova mladší sestřička. Mimo toho to byla dívka, kterou viděl vyrůstat.

Zatraceně, dokonce byl i na oslavě její maturity. Nepřátelsky se mračil na toho nevycválance, který ji přijel vyzvednout. A s pobavením sledoval, jak se tomu kreténovi scvrkávají koule, když mu on, Jace a Ash jednoznačně dali najevo, co se stane, jestli Miu jakkoli zneuctí.

Vídával ji, když přijela za Jacem na prázdniny a když za ním přijela ze školy. Dokonce šel na její promoci.

Bylo to pro něj peklo, protože Mia vyrostla v přenádhernou mladou ženu. Ztratila rysy mladší, nevinné dívky. Ani nechtěl pomyslet na to, kolik už měla milenců. To by ho jen rozzuřilo. Navíc se myšlenkami na ně nechtěl zdržovat, protože oni patřili minulosti a tam taky zůstanou.

Mia to ještě nevěděla, ale brzy bude jeho. Jen ještě nepřišel na správný způsob, jak s ní tom jednat. Ona byla jiná. Mladší, to ano, ale také klidnější, možná naivnější. Nebo to asi jen předpokládal. Kdo může vědět, co vyváděla celou dobu, kdy ji Jace nehlídal svým ostřížím zrakem?

Bez ohledu na to, jak se nakonec rozhodne s ní jednat, bude to muset provést obratně, aby ji nezahltil a nevyděsil ji dřív, než vůbec vstoupí do dveří. Protože když už se rozhodl, rozhodně nehodlá couvnout, ani nevezme ne jako odpověď.

A pak tu byl ten proklatý Jace. To byl jediný prvek jeho plánu, který zatím ještě nevyřešil, ale nad tím nehodlá přemýšlet teď, dřív než vůbec Miu získá. S Jacem to bude holt muset vyřídit později.

Zpoza dveří se ozval hluk. Otráveně tím směrem vzhlédl. Recepční společnosti HCM dal jasné instrukce. Nehodlá být vyrušován. Nikým. A ještě nebylo tolik hodin, aby na něj za dveřmi čekala Mia. Zbývala hodina.

Dovnitř vtrhli Jace s Ashem a Gabeovo otrávení jen vzrostlo. Co tu sakra dneska dělají?

Oba měli být na palubě letadla do Kalifornie, kde se měli sejít s dodavatelem a probrat s ním plány na nové letovisko.

Všichni tři často cestovali a rozdělovali si dohled nad zahraničními i domácími projekty. V tuto chvíli měli několik rozběhlých projektů v různých fázích vývoje, včetně hotelu, který

se měl co nevidět začít stavět v Kalifornii, a jednoho v Paříži, který se musí teprve naplánovat. Ještě měli také vyhlédnutou lokalitu v Karibiku, kde by v budoucnu mohlo stát luxusní letovisko. Až donedávna byl ale Gabe zaseknutý zde ve městě, kde dohlížel

na finální úpravy Bentley, jejich nejnovějšího luxusního hotelu na náměstí Union square. Zbývalo tak malinko. A na to, aby tento úkol svěřil svým přátelům, byl až příliš posedlý kontrolou.

Jace a Ash byli prostředníci, jak jim říkal Gabe. Přestože oba byli ve společnosti rovnocennými partnery, Gabe měl na starosti projekty, vybíral je a upravoval, dokud

nebyl naprosto spokojený. Pak přišli Jace a Ash, prohlédli si plány, zahájili stavbu a dávali pozor, aby vše běželo jako na drátkách. A pak se vrátil Gabe a doladil poslední detaily.

Tento způsob spolupráce vyhovoval všem třem. A všichni tři také řešili každodenní zádrhely ve všech jejich hotelích.

Všichni tři se přátelili od vysoké. Když se Gabe ohlédl zpět, ani si nevzpomínal, jestli je tehdy spojilo i něco jiného než alkohol, večírky a zástupy dívek. Dali se dohromady a už se neodloučili.

Pro Jace nastaly krušnější časy poté, co se jeho rodiče zabili při autonehodě a on dostal na starosti mnohem mladší sestru, ale Gabe s Ashem ho podrželi, nabídli mu svou podporu, nedovolili, aby se s tím vypořádal sám.

Později to byli právě Jace s Ashem, kteří ho během jeho ošklivého a veřejně propíraného rozvodu podrželi.

Možná je tak i Mia zodpovědná za silné pouto, které tyhle tři kamarády svazuje. Jak ironické, protože pokud to Gabe neukočíruje správně, pak právě Mia by mohla jejich přátelství ukončit.

„Co se tváříš jak nasranej brigadýr?” uchechtl se Ash ve chvíli, kdy se zabořil do jednoho z křesel před stolem.

Jace usedl do druhého, mlčky a uctivěji než Ash.

Jo, Jace a Ash byli jediní dva lidé, které považoval za své přátele v pravém smyslu toho slova. Důvěřoval jim - byli jedinými lidmi, kterým plně důvěřoval - a oni si mohli být jisti jeho věrností, což nenabízel každému.

Jace byl z těch dvou tišší, zatímco Ash byl okouzlující playboy, na kterého se ženy lepily jak mouchy na cukr. Gabe byl přesvědčen, že právě spojení jich obou přivádělo ženy

k šílenství. Fronta žen, jež se nemohly dočkat, až si v posteli užijí trojku s oběma muži, nebyla nijak krátká.

O Ashe byl vždy zájem. Uměl flirtovat, byl přátelský, bral ženám dech. Gabe na vlastní oči viděl, jak šarmantní umí Ash být a jak na ženy působí. Jace povětšinou zůstával

v pozadí a tmavýma očima tiše vše pozoroval. Pro ženy představoval výzvu, možná Ashe považovaly za snadný cíl, ale po Jaceovi šly s odhodláním, jen aby pak zjistily, že k němu jen tak neproniknou.

Všichni tři muži měli, co se sexu týče, své výstřednosti a netajili se jimi - další věc,

o níž na vysoké zjistili, že mají společnou. Vydělali dost peněz a dosáhli úspěchu, jaký si ani v těch nejdivočejších snech nedokázali představit, tudíž najít si ochotné partnerky pro sex nebo i pro vztah pro ně neznamenal žádný problém. ženy si ovšem musely být vědomy, jak se věci doopravdy mají.

Tři přátelé uzavřeli tichou dohodu, že hrát budou tvrdě, ale žít budou svobodně. Zvláště po tom debaklu s Gabeovým manželstvím.

Stejně jako Gabe s Ashem pomohli Jaceovi, když byl náhle sám na výchovu Mii, tak byli

Ash a Jace pro Gabea neochvějnou podporou poté, co se s ním Lisa rozvedla. A také stáli za ním, když Lisa vznesla nepodložená obvinění, která navždy pošpinila Gabeovu pověst jak na osobní, tak na profesionální úrovni. Dodnes Gabe nedokázal pochopit, co Lisu

k takovému podlému útoku přimělo. Ale Jaceovi a Ashovi byl vděčný za to, že ho během nejhorších měsíců jeho života bezpodmínečně podporovali.

Byl tím nejlepším manželem pod sluncem? Nejspíš ne, ale Lise dával všechno, po čem si myslel, že touží a chce. V posteli si užívali zvrhlosti jen po vzájemném souhlasu. Nikdy

ji nenutil do ničeho, co sama nechtěla, a přesto se v něm při vzpomínce na to, z čeho všeho ho obvinila, začala pěnit krev.

V médiích i u soudu při rozvodovém řízení ho propírali jako zločince. A Lisa z toho všeho vyšla v očích veřejnosti jako oběť manipulativního násilnického parchanta.

Od té doby si nikdy nic s nikým nezačal, aniž by jasně vysvětlil, oč ve vztahu půjde, a bez smluv podepsaných oběma zúčastněnými. Někdo by to mohl vidět jako trochu extrémní řešení - možná to bylo až směšné - ale on toho mohl až příliš ztratit na to, aby riskoval, že se objeví další Lisa a celá záležitost se bude opakovat.

„Měl jsem za to, že už budete v letadle do Kalifornie,” prohlásil Gabe netrpělivě.

Jace přimhouřil oči. „Odjíždíme na letiště za půl hodiny. Volal náš pilot. Prý je

na letadle mechanická porucha. Nejdřív bychom mohli odletět v jedenáct, chvíli bude trvat, než sežene náhradní letadlo a vyplní odletové papíry.”

Gabe v duchu rychle počítal. Budou pryč dřív, než dorazí Mia. Jen doufal, že není z těch dochvilných puntičkářek, které kamkoli radši dorazí o něco dřív. Jakkoli dochvilný byl on sám a jakkoli nesnášel lidi, kteří nechodili nikam včas, tentokrát by zpoždění rád

prominul.

Ruce pod deskou stolu sevřel v pěsti, uvolnil je a pak pohyb zopakoval. Od chvíle, kdy Mia včera večer vešla do sálu hotelu, ji nedokázal pustit z hlavy. Když si konečně dovolil smýšlet o ní jinak než jen jako o mladší sestře svého přítele, hlavou se mu honily všemožné představy toho, co její nový status může obnášet.

Cítil jediné Nedočkavost. Očekávání. žilami mu proudil adrenalin. Otřásla jeho pečlivě uspořádaným světem a obrátila ho naruby. Nemohl se dočkat, až ji sevře v náručí, až ji ovládne. Krev se mu vařila jen tím pomyšlením.

Ježíši, jen z myšlenky na ni se mu postavil, a to seděl přímo před svými dvěma nejlepšími přáteli. Slovo nepříjemné bylo jen slabým označením celé této situace. Mohl jen doufat, že zůstanou, kde jsou, a ničeho si nevšimnou.

A pak, protože věděl, že kdyby to téma neotevřel, Jace by se později ptal, proč se o tom Gabe nezmínil, vzhlédl ke svému kamarádovi a poznamenal: „Včera v noci jste se

na otevření hotelu minuli s Miou.”

Jace se v křesle narovnal a zamračil se. „Ona tam byla?”

Gabe přikývl. „Chtěla tě překvapit. Dorazila krátce poté, co jste zmizeli s tou brunetkou.”

Jace zaklel a znechuceně vydechl. „Zatraceně. Netušil jsem, že má v plánu přijít. Kdyby mi alespoň dala vědět. Nechtěl jsem si ji nechat ujít. Co se stalo? Mluvil jsi s ní? Jak dlouho se zdržela?”

„Postaral jsem se o ni,” odpověděl Gabe nenuceně. „Řekl jsem jí, že tě odvolali.

Zatančil jsem si s ní jeden tanec a pak ji poslal domů jedním naším autem. Z toho, co měla na sobě, bys dostal infarkt.”

Ash zkřivil koutek úst. „Naše malá Mia vyrostla.”

Jace na něj zavrčel: „Sklapni, chlape.” Pak se podíval na Gabea. „Díky, že jsi na ni dohlédl. Nebyla to událost, na které bych ji chtěl vidět, zvláště vzhledem k tomu, co jsi řekl o jejích šatech. Bylo tam plno zazobaných ženáčů, co hledají povyražení. Mia by pro ně byla svatý grál. Ať se propadnu, jestli z ní bude jen další zářez na jejich postelích.”

Gabe by se měl cítit provinile. Ale už tak věděl, že je odsouzen smažit se v pekle za to, co pro Miu chystal a co s ní měl v úmyslu. Ona rozhodně nebude jen zářezem na jeho posteli, takže Jaceova rozhorlená výhrůžka se ho netýká.

Gabeův telefon zašuměl a pak se ozvalo: „Pane Hamiltone, za panem Crestwellem a panem McIntyrem dorazila slečna Houstonová.”

Gabe povytáhl obočí. „Berete s sebou do Kalifornie tu brunetku?” Ash se zakřenil. „No jasně. S ní nám let rychle uteče.”

Gabe zavrtěl hlavou. „Pošlete ji dovnitř, Eleanor.”

O vteřinu později vešla do kanceláře nádherná hnědovláska, kterou včera viděl odcházet s Jacem a Ashem. Její vysoké podpatky na mramorové podlaze klapaly a pak její kroky utichly, když vstoupila na koberec.

Ash natáhl ruku, žena mu vklouzla na klín a pak směrem k Jaceovi natáhla nohy. Jace jí položil dlaň na lýtko a pomalu po něm přejel až ke kolenu, aniž by se na ženu jedinkrát podíval. Beze slov jí tak připomněl, že alespoň v tuto chvíli patří jemu.

Gabe si nemohl pomoct, ale v duchu ženu sedící v Ashově klíně porovnával s Miou, což byla hloupost, protože tato žena nesahala Mie ani po kotníky. Byla starší, zkušenější

a zatraceně dobře věděla, jak si s Jacem a Ashem stojí. Mia netušila, co si pro ni Gabe přichystal, a on bude hovořit o štěstí, pokud mu s křikem neuteče z kanceláře.

Ještě před časem by Gabeovi podobná scéna nevadila. Nebylo neobvyklé, že si Jace

s Ashem přivedli do práce ženu. Ale dnes se nemohl dočkat, až odtud vypadnou. Nechtěl, aby se Mia cítila nepříjemněji, než bude nutné, a taky jistojistě nechtěl Jace zasvětit do toho, co má v úmyslu s jeho mladší sestrou.

Velmi nápadně se podíval na hodinky a pak sklouzl pohledem na Ashe, který ženu majetnicky objímal. Ani se ji nesnažil představit, což samo naznačovalo, že s nimi nijak dlouho nepobude.

„Vyzvedne vás tu auto?” zeptal se Gabe.

„Zdržujeme tě?” opáčil Jace.

Gabe se zapřel do křesla a zatvářil se znuděně. „Jen tu mám tunu e-mailů a zpráv,

které musím vyřídit. Včera jsem dodělával poslední detaily galaotevření, na e-maily jsem se vykašlal.”

Ash si odfrkl. „Zdá se mi to, nebo nám nenápadně připomínáš, že jsme se odtamtud s Jacem vytratili a ty jsi na všechno zůstal sám? Jenže my dobře víme, jak posedlej kontrolou jsi. My jsme se ti do toho ani nesnažili kecat, protože ty prostě všechno musíš mít po svém, jinak by se ti snad zbořil svět.”

„Přesně tak, ty manipulativní bastarde,” přisvědčil Jace.

Brunetka se zachichotala a ten zvuk Gabea jen podráždil. Možná byla starší

a zkušenější než Mia, ale nemohl si vzpomenout, že by se Mia někdy chichotala jako pitomá puberťačka.

„Vypadněte odtud,” zavrčel Gabe. „Na rozdíl od vás mám práci. Odleťte do Kalifornie a promluvte s dodavatelem. Chci si být jistý, že začneme stavět na čas. Nechci mít

v kanceláři bandu nasranejch investorů, když mi trvalo tak dlouho, než jsem je dostal tam, kde je chceme mít.”

„Už jsem tě někdy zklamal?” zeptal se Ash pobaveně.

Gabe jen mávl rukou, jako by je propouštěl. Ne, Ash ho nikdy nezklamal. O to se Gabe nikdy nebál. Ti tři tvořili tým. Navzájem doplňovali své silné stránky a vyvažovali slabiny.

HCM nebyla jen firma. Byla to společnost vybudovaná na základě přátelství

a oddanosti. A právě tyto dvě věci nyní Gabe podrobí zkoušce, a to jen proto, že je poblázněný do Jaceovy mladší sestry. Ježíši, tohle je totálně postavený na hlavu.

Díkybohu se Jace zvedl a spustil ruku z ženiny nohy. Natáhl se, aby jí pomohl zvednout se z Ashova klína, a ona se do nich na cestě ke dveřím zavěsila.

Pak se Jace zarazil a se zamračeným čelem se otočil. „Zkusím Mie během cesty zavolat, ale zatímco budu pryč, mohl bys na ni dohlédnout? Dát pozor, aby bylo všechno v pořádku a jestli něco nepotřebuje? Nelíbí se mi, že jsem se s ní včera večer minul.”

Gabe krátce pokývl a dával si pozor na výraz ve tváři. „Postarám se o ni.”

„Díky, kámo. Brzy se uvidíme.”

„Informujte mě, jak to tam jde,” řekl Gabe. Ash se zakřenil. „Jo, seš posedlej kontrolou.”

Gabe na něj ukázal prostředník a Jace s Ashem vyšli ven se svým posledním úlovkem mezi sebou. Gabe se opřel do křesla, zkontroloval hodinky a úlevou vydechl. Pořád zbývá půl hodiny, než Mia dorazí. Jace s Ashem budou do té doby dávno pryč.

3. kapitola

Mia vystoupila z taxíku na Páté avenue, kousek od budovy, kde sídlilo ředitelství HCM,

a krátce si povzdechla. Počasí se opravdu vyvedlo. Vítr jí cuchal vlasy, ale už v něm byla cítit nevyhnutelně se blížící zima. Jak se podzim pomalu překlenoval v zimu, dny byly

stále chladnější.

Gabe bydlel na Páté avenue číslo 400, v elegantním moderním bytovém komplexu, zatímco Jace bydlel na Upper West Side blíž Mie - která byla přesvědčena, že právě ona je důvodem, proč se Jace nikdy nepřestěhoval blíž kancelářím své společnosti. A Ash bydlel v čísle 1 na Morton Square, odkud měl výhled na řeku Hudson.

Mia vešla do mrakodrapu, v němž sídlila HCM, a kvapně vytáhla bezpečnostní průkaz, který ji opravňoval k průchodu turnikety směrem k výtahům. Jace jí nechal průkaz vystavit, když ji před rokem provázel kancelářemi, ale příliš často ho nepoužívala, protože když už do budovy vcházela, obvykle to bylo s Jacem. Je docela možné, že ta zatracená kartička třeba už ani není platná a ona se bude muset zaregistrovat u pracovníka bezpečnosti. Takové zdržení by jí dalo čas si vše rozmyslet, vycouvat a odjet.

Díkybohu žádný problém s kartičkou nenastal.

Cestou v plném výtahu sledovala hodinky, a jak v každém patře nastupovali další lidé, byla nucena více a více couvat do zadní části kabiny. Bylo za pět minut deset. Mia nesnášela, když měla zpoždění. Ne že by jí to nyní hrozilo - alespoň zatím ne - ale byla jednou z těch lidí, kteří vždy radši dorazí s předstihem. Zpoždění ji znervózňovalo a myšlenka, že někam přijde takto natěsno, ji zneklidňovala.

Ne že by Gabeův příkaz musela uposlechnout. Za zpoždění by jí určitě hlavu neukousl. Ale přesto V jeho hlase slyšela něco, co ji varovalo, ať si z něj nedělá nepřítele. A aby byla upřímná, nemohla se dočkat, až zjistí, proč s ní jednal tak panovačně.

Caroline ji poslala do sprchy a pak jí vybrala šaty, jako by Mia byla dítě, které neví, co si vzít na sebe. K džínům, jež jí obepínaly křivky, si vybrala tílko a nadměrně velké

ustřižené triko, které jí odhalovalo jedno rameno. Sahalo jí těsně k pasu a při chůzi odhalovalo velmi úzký pás kůže.

Caroline vysušila Mie dlouhé vlasy a natočila je na natáčky, takže výsledkem byl rozcuchaný divoký vzhled. Přísahala, že takové vlasy přivedou muže k šílenství. Mia si nebyla jistá, jestli chce Gabea k čemukoli přivést. Ano, byl sice hlavním aktérem jejích snů a fantazií jak v období dospívání, tak v dospělosti, ale když teď vztah nabyl poněkud osobnější roviny, cítila nesmírnou moc, již ten muž vyzařoval.

Bála se jí a radši si dvakrát rozmýšlela, jestli se chce s mužem jako on do něčeho zaplést.

Mia si na tvář nanesla jen minimum make-upu. Ne že by se mu úplně vyhýbala, jen měla pocit, že kdyby se na tajuplnou schůzku s Gabem vyšňořila až příliš, vypadala by pak zoufale. Jako by si nad hlavu zavěsila neonový nápis oznamující, jak moc ji okouzlil.

Co když se ta schůzka bude týkat něčeho naprosto obyčejného? Kdyby se vymódila a on by se jí pak jen zeptal, jak se má, cítila by se jako naprostá blbka. Kdo kdy vůbec věděl,

co se tomu chlapovi honí hlavou? Gabe nebyl ten typ, co by své pocity a myšlenky

vykřikoval do světa.

Přesně za minutu deset vystoupila z výtahu a popoběhla do recepce, která otevírala kanceláře HCM. Recepční Eleanor se usmála a blížící se Miu pozdravila. Mia ani neměla čas uvažovat, jestli se vážně nezbláznila, když se schůzkou souhlasila, ani se nestihla uklidnit, než se vrhne do plamenů. Měla jen jednu minutu, aby se dostala do Gabeovy kanceláře.

„Mám se v deset sejít s Gabem,” řekla Mia udýchaně.

„Dám mu vědět, že jste dorazila,” oznámila Eleanor a zvedla sluchátko.

Mia se otočila. Nevěděla, jestli si pro ni přijde, nebo má ona jít za ním. Kdykoli sem přišla za Jacem, šla rovnou do jeho kanceláře. Nečekala u recepce, jako by měla se svým bratrem sjednanou schůzku.

„Můžete jít,” řekla jí Eleanor.

Mia se rychle obrátila, přikývla, zhluboka se nadechla a vykročila chodbou. Minula Jaceovu kancelář, až došla na konec, kde měl rozlehlou rohovou kancelář Gabe. Přede dveřmi se zastavila a zadívala se na nalakované nehty na nohou, které jí vykukovaly ze sexy lodiček, jež jí doporučila Caroline.

Najednou se cítila jak největší idiot na světě. Ať už do Gabea minulé noci vjelo cokoli, ona si to určitě jen špatně vysvětlila. A ještě se na to vymódila.

Právě se chtěla otočit a zamířit zpátky k výtahům tak rychle, jak jen jí to vysoké podpatky dovolí, když se dveře kanceláře otevřely a v nich stál Gabe a upřeně Miu pozoroval.

„Přemýšlel jsem, jestli změníš názor,” řekl.

Začervenala se a doufala, že žádnou z jejích myšlenek nezaslechl. Nejspíš se teď tvářila ryze provinile.

„Přišla jsem,” oznámila mu statečně a vystrčila bradu. Ustoupil a mávl rukou dovnitř. „Pojď dál.” Nadechla se a vstoupila do jámy lvové.

Už Gabeovu kancelář jednou navštívila, když ji Jace vzal na obhlídku prostor HCM, ale tehdy byla nadšená a vše prolétla jen v rychlosti. Nyní si Gabeovu kancelář prohlédla pomalu a se zájmem.

Místnost byla zařízena na pohled drahým vybavením. Tmavý mahagon, naleštěná mramorová podlaha částečně zakrytá elegantním orientálním kobercem. Sedačka potažená tmavou kůží starobylého vzhledu. Tři zdi zdobily malby, zatímco čtvrtou pokrývala vestavěná knihovna zaplněná rozmanitými díly.

Gabe miloval knihy. Jace a Ash si z něj dělali legraci, že je úplný knihomol, ale Mia

s Gabem tuto vášeň sdílela. Gabe jí sice dal k Vánocům náhrdelník a náušnice, které si vzala předchozí noci na otevření hotelu, ke stejným Vánocům ale Mia dala Gabeovi podepsané první vydání románu od Cormaca McCarthyho.

„Vypadáš nervózně,” řekl Gabe a přerušil tok jejích myšlenek. „Já nekoušu, Mio.

Alespoň zatím ne.”

Povytáhla obočí a Gabe jí pokynul ke křeslu před svým stolem. Odtáhl křeslo dál,

a když ji usazoval, položil jí dlaň na záda. Teplo jeho doteku ji rozechvělo a Gabe dlaň ponechal, kde byla, ještě vteřinu poté, co Mia usedla.

Když kolem ní nakonec prošel na druhou stranu stolu, špičkami prstů ji lehce polaskal po rameni. Usadil se a poté se na ni zadíval spalujícím pohledem, pod nímž jí do hrdla a tváří vstoupila horkost. On se na ni nedíval. On ji svým pohledem pohlcoval.

„Chtěl jsi mě vidět,” řekla tiše.

Zvlnil koutek úst. „Chci více než tě jen vidět, Mio. Kdybych tě chtěl jen vidět, včera večer bych s tebou strávil více času.”

Roztřeseně vydechla a na krátkou chvíli úplně zapomněla, jak se dýchá. Olízla si rty a jazykem si neklidně přejela po spodním rtu.

„Proboha, Mio.”

Vykulila oči. „Co se děje?”

Ruce na desce stolu sbalil v pěst. „Chci, abys pro mě pracovala.”

Na seznamu věcí, které by po ní mohl chtít, jí tahle chyběla. Zkoprněle na něj zírala, jak se snažila v mysli zpracovat informaci, že jí právě nabídl práci. Dobrý bože, téměř ze sebe udělala naprostého magora. Ponížením jí ztuhly rysy.

„Já práci mám,” řekla. „A ty to víš.”

Její slova jen odmávl a netrpělivě si odfrkl.

„To není práce hodná tvých schopností a vzdělání. To víš i ty.”

„Nehodlám tam pracovat navěky,” bránila se. „Jsou tam na mě ale hodní a nemají lidi, takže jsem slíbila, že tam zůstanu, dokud nenajmou někoho jiného.”

Netrpělivě se na ni zadíval. „Jak dlouho už ti tohle tvrdí, Mio?” Začervenala se a sklopila zrak.

„Máš na víc než jen dělat číšnici v cukrárně. Jace neutratil všechny ty peníze a ty jsi nestrávila tolik času studiem jen proto, abys roznášela koblihy.”

„Neplánuju tam zůstat věčně!”

„To rád slyším. Takže dej výpověď a pojď pracovat pro mě.”

Opřel se do křesla a pronikavě ji pozoroval, zatímco čekal na její odpověď.

„Jakou práci mi nabízíš?”

„Budeš moje osobní asistentka.”

Při těch slovech jí po páteři přejel mráz. Nemohlo být pochyb, že slovo osobní zdůraznil.

„Nemíváš osobní asistentky,” opáčila. „Nikdy jsi žádnou neměl. Nesnášíš je.”

„Je pravda, že budeš po dlouhé době moje první osobní asistentka. Věřím, že se prokážeš jako velmi schopná zaměstnankyně.”

Teď ona pozorovala jeho. Přimhouřila oči a sledovala jeho intenzivní, neochvějný výraz.

„Proč?” vyhrkla. „Co chceš, Gabe? A když už jsme u toho, vysvětli mi, co měl znamenat ten včerejšek? Protože já ho naprosto nechápu.”

Pomalu a smyslně arogantně se usmál. „Tak moje koťátko má drápky.” Jeho koťátko? Význam toho slova jí neunikl.

„Nehraj si se mnou. O něco tu jde. Proč chceš, abych pro tebe pracovala?”

Několikrát se kousl do rtů a Mia spatřila, jak se jeho nosní dírky rozšiřují a stahují, jak na ni upřeně hledí.

„Protože tě chci, Mio.”

Rozhostilo se ticho, naplnilo místnost, dusilo ji a v uších jí duněl tep jejího srdce.

„Já já ti nerozumím.”

Na tváři se mu rozlil úsměv dravce, pohladil ji jako nejjemnější hedvábí. „Ach, já myslím, že mi rozumíš.”

žaludek se jí scvrkl, v hrudi se jí rozlétli motýlci a zalechtali ji v hrdle. Tohle není pravda. To musí být jen sen.

„Navrhuješ nemožné,” řekla. „Jestli pro tebe budu pracovat nemůžeme “

„Nemůžeme?” zopakoval pobaveně. Pomalu a sebevědomě se ještě víc zapřel

do křesla, poté se k ní otočil bokem a protáhl si dlouhé nohy. „Tvá práce bude mít jediný účel: abys mi byla vždy po boku. A vezmu si tě, kdy budu chtít a jak budu chtít.”

Tělo jí zalila horkost. Zavrtěla se, propletla si ruce.

„Tohle je na mě trochu moc,” přiznala. Chabě. Bránila se velmi chabě, ale co na to asi tak mohla říct? Nedostávalo se jí slov.

Srdce jí každým okamžikem hrozilo vyskočit z hrudi. Věděla, že za těmi slovy se toho skrývá mnohem více. V tmavých očích se mu zračil plný význam jeho slov. Cítila se jako kořist. Pronásledovaná.

„Pojď sem, Mio.”

Oparem zmatených myšlenek k ní dolehl jasný, ale něžný příkaz. Podívala se na něj lehce vytřeštěnýma očima a uvědomila si, že on skutečně čeká, až k němu přijde.

Vstala, nohy se jí však třásly. Aby získala rovnováhu, otřela si ruce do džínů. A pak vykročila a obešla stůl až ke Gabeovu drahému kancelářskému křeslu.

Natáhl se po její ruce a ve chvíli, kdy propletl prsty s jejími, si ji přitáhl do klína. Dosedla poněkud nepohodlně, ale on si ji povytáhl a pootočil, takže se mu nakonec opírala o hruď a tiskla k boku. Volnou ruku zapletl do jejích vlasů, ovíjel je kolem prstů, zatímco druhou rukou stále svíral tu její.

„Vztah, který ti nabízím, není právě tradiční,” řekl. „Nechci, abys do něj vstoupila, aniž bys věděla, na čem si stojíš a co od toho můžeš čekat.”

„Velmi dospělý přístup,” poznamenala suše.

Lehce ji zatahal za vlasy. „Holčičko.” Díval se na ni přivřenýma očima. Vytáhl jí ruku

z vlasů a přitiskl jí prsty na rty, špičkou ukazováku kopíroval linii jejího horního rtu. „Chci tě, Mio. A musím tě varovat. Jsem zvyklý, že vždy dostanu, co chci.”

„Takže chceš, abych pro tebe pracovala, a chceš taky mě. Tedy fyzicky.”

„Ano,” zašeptal. „Přesně tak.”

„A ten vztah, který tedy navrhuješ Co přesně myslíš tím, že je poněkud netradiční?” Krátce zaváhal. „Budeš mi patřit,” řekl pak. „Tvé tělo i tvá duše. Oboje budu vlastnit.” Páni. To znělo vážně. Její mozek to nedokázal zpracovat. V ústech jí vyschlo a chtěla

si olíznout rty, ale pak si vzpomněla, jak zareagoval, když to udělala před chvílí.

„Vše ti vysvětlím,” doplnil ještě něžněji. „Nehodlám tě předhodit vlkům. Budu tě učit všemu, co je pro takový vztah potřeba. Můžeš počítat s mou trpělivostí.”

„Ani netuším, co na tohle říct,” vyhrkla.

Pohladil ji po čelisti a po tváři. Oči měli ve stejné úrovni, ústa jen na dech vzdálená.

„Myslím, že právě v tuhle chvíli bys mi měla říct, jak se na to díváš ty,” prohlásil Gabe.

„Chceš mě tak, jako já chci tebe?”

Můj bože, opravdu se to děje? Odváží se říct ta slova nahlas? Cítila se, jako by stála na římse na střeše mrakodrapu a dívala se přes okraj. Vítr ve tváři a vědomí, že stačí jeden krok a padáte do neznáma.

Přiklonil se k ní, minul její ústa a polaskal ji na linii čelisti jen lehounkým dotekem rtů.

Vzal mezi ně ušní lalůček a vyslal tím do jejího těla třas, při němž jí naskočila husí kůže.

„Pověz mi to,” přikázal jí zastřeným hlasem tiše do ucha. „A ano,” vydechla.

„Anoco?”

„Ano, chci tě.”

Přiznání, jež se zdráhala vyslovit, jen tiše vydechla. Ani se mu nedokázala podívat do očí.

„Mio, podívej se na mě.”

Jeho klidný autoritativní hlas ji přinutil uposlechnout. Plně si uvědomit, že tu s ním je,

že tu je s tímto mužem. Chtěla ho ještě více než předtím.

Otočila se na něj a zadívala se mu do očí. Opět propletl prsty do jejích vlasů a lehce jí za ně zatahal, hrál si s prameny jejích kadeří.

„Mám napsanou smlouvu,” řekl. „Popisuje vše, co se v našem vztahu bude dít. Chci, aby sis ji přes víkend velmi pečlivě pročetla, a chci, abys mi v pondělí přišla říct své rozhodnutí.”

Rychle zamrkala, překvapil ji, nenacházela správná slova. Když konečně dokázala opět promluvit, jazyk jí v ústech ztěžkl.

„Smlouvu? Ty chceš, aby byl náš vztah založen na smlouvě?”

„Nemusíš být tak zděšená,” řekl hlubokým hlasem. „Je to jen na tvou ochranu. A mou také.”

Zmateně potřásla hlavou. „Nechápu to.”

„Mám velmi extrémní chutě, Mio. Přečti si tu smlouvu a, jak jsem řekl, přečti si ji pečlivě. Rozmysli se, jestli se dokážeš zavázat k takovému vztahu, jaký ti nabízím.”

„Ty to myslíš vážně.”

Svraštil obočí a napjal rty. Pak se k ní naklonil, jednou rukou jí sevřel pas, aby jí zabránil vyklouznout mu z klína. Natáhl se ke svému stolu a ze zásuvky vytáhl silný sloupec papírů sepjatých sponkou. Pak jí ho pustil do klína.

„Máš na to víkend. Přečti si to. Chci, aby sis byla jistá, že všemu rozumíš. Rád bych v pondělí ráno znal tvou odpověď. Pokud něco z toho budeš potřebovat dovysvětlit, probereme to v pondělí.”

„Takže takhle je to,” řekla stále zmatená vším, co se právě dělo. „Mám jít domů,

přečíst si smlouvu a v pondělí se sejdeme, abychom dojednali poslední podmínky našeho vztahu?”

Opět stiskl rty, ale přikývl. „Ve zkratce ano, ačkoli tak, jak to popisuješ, vyznívá má nabídka sterilněji, než jak je ve skutečnosti myšlena.”

„Nejsem si jistá, jestli celá tahle tvoje nabídka může být ještě sterilnější,” opáčila.

„Jako bys vyjednával podmínky obchodu. Jako by šlo jen o další tvůj hotel nebo rezort.”

„Já nevyjednávám,” oponoval tiše. „To si zapamatuj, Mio. Přečti si smlouvu. Buď ji podepíšeš, nebo ne. Ale pokud ano, pak počítám s tím, že podmínky dodržíš.”

Přejela dlaní po svazku papírů a zvedla ho z klína. Zhluboka se nadechla a vstala.

Musela se volnou rukou zapřít o Gabeův stůl, aby nabyla rovnováhu, a stůl obešla. Kéž by ji nohy poslouchaly o něco více.

„Jak ses sem dostala?” zeptal se Gabe.

„Taxíkem,” odpověděla tiše.

Zvedl telefon. „Můj řidič tě domů odveze a také zařídím, aby pro tebe přijel v pondělí ráno.”

„Jsi si sám sebou velmi jistý,” zašeptala. „A mnou také.”

Odtáhl sluchátko od rtů a zabořil do ní pohled. „Jediné, čím jsem si jistý, je, že jsem

čekal zatraceně dlouho, abych tě mohl mít.”

4. kapitola

Místo toho, aby se nechala odvézt k bytu, kde na ni s výslechem čekala Caroline, nechala se Mia vysadit na Západní 81. ulici jen dva bloky od své práce na Západní 83. ulici. Blízko se nacházel park, kde v tuto ranní hodinu nebývalo mnoho lidí. Většinou se tam procházely chůvy s kočárky a dohlížely na předškoláky.

Smlouvu si nesla v kabele, kterou si tiskla k boku, zatímco kráčela k prázdné lavičce nejdále od hřiště, kde bude mít určité soukromí.

Do práce měla přijít až v poledne, ale tušila, že až si smlouvu přečte, bude potřebovat čas, aby vše zpracovala. V hlavě se jí ozýval Gabeův příkaz, aby odešla ze stávající pozice a začala pracovat pro něj.

Ne, neplánovala, že v cukrárně bude pracovat navěky, ale manžele, kteří obchod vlastnili, měla ráda. Byli na ni hodní. Už dřív do té cukrárny chodívala a s postarším párem se dávala do řeči. A ne, nebyla to práce hodná peněz, které Jace investoval do jejího vzdělání. Za ty roky toho pro ni udělal víc než dost. Nechtěla, aby s ní měl další starosti.

Posadila se na lavičku a rozhlédla se, jestli není nikdo tak blízko, aby viděl, co si čte.

Pak vytáhla smlouvu z kabely a zvedla titulní stránku, aby se začetla do samotného obsahu.

Čím dál četla, tím víc třeštila oči. Automaticky otáčela stránky, jak se v ní mísily nevíra a zvědavost, co spatří na dalších řádcích.

Nelhal jí, když říkal, že ji chce vlastnit. Pokud tuto smlouvu podepíše a se vztahem bude souhlasit, pak mu nad sebou předá veškerou moc.

Ve smlouvě byly stanoveny jasné požadavky, aby mu byla kdykoli k dispozici. Bude

s ním cestovat, bude mu při ruce. Pracovní dobu bude mít takovou, jakou ji Gabe zvolí, a během těchto hodin bude výhradně s ním.

Panebože, co se sexu týče, měl také jasné požadavky.

Tváře jí zahořely a Mia se rychle rozhlédla ve strachu, že ji někdo pozoruje a ví, co čte.

A ona rozhodně nechtěla, aby se k ní někdo přiblížil natolik, aby viděl, co je na stránkách papírů vytištěno.

Jestli to podepíše, odsouhlasí tím, že mu předává veškerou moc nejen v ložnici, ale

také co se všech aspektů jejich vztahu týče. Veškerá rozhodnutí budou na něm. Ona bude jen poslouchat.

Na smlouvě ji nejvíc znepokojovalo, že navzdory tomu, jak detailní byla, nejjednodušší popis toho, co od ní bude očekávat, byl poměrně vágní. Podstatou toho všeho bylo, že mu dá, co bude chtít, kdy to bude chtít a jak to bude chtít.

Na oplátku jí smlouva zaručuje naplnění všech jejích potřeb fyzických i finančních.

V celé smlouvě nebyla ani zmínka o potřebách emočních. To nebyl Gabeův styl. Znala ho dost na to, aby věděla, že co se týče žen, není schopen důvěry. S ženami si užívá sex.

S ženami uzavírá rádobyvztahy, jaké popisuje tato smlouva, ale intimita do hry nepatří. A už vůbec ne emoce.

Gabe si vyhrazoval právo kdykoli od smlouvy odstoupit, pokud jeho partnerka nedostojí podmínkám, s nimiž souhlasila. Velice chladná slova. Stejná, jaká mívají smlouvy

o zaměstnání v paragrafu o ukončení pracovního poměru. Tahle smlouva nabízí ale dvě práce. Jedna z ní udělá jeho osobní asistentku, druhá jeho milenku. Jeho hračku. Jeho m ajetek.

Pozice osobní asistentky byla jen zástěrka, která mu k ní umožní neomezený přístup. Chtěl ji mít na dosah a zavolat si ji do kanceláře či ji vzít, na jakoukoli pracovní cestu si zamane. Ale on pokročil ještě dál, protože její čas strávený mimo kancelář bude také patřit jemu.

Dospěla na poslední stránku a zamračila se. Bylo jen dobře, že na přečtení

a rozmýšlení bude mít celý víkend a že má na rozhodnutí čas do pondělí, ale ve smlouvě nebylo řečeno nic kromě toho, že se mu vzdává po všech stránkách a že on přebírá zodpovědnost za všechny aspekty jejího života. Bez specifikací! Co to celé má znamenat? Co od ní chce?

To ji snad plánuje přivázat ke stolu a co půl hodiny si s ní užít? Má předpokládat, že po ní bude chtít, aby mu to při konferenčních hovorech udělala pusou? Jedinou nápovědou, kterou ve smlouvě nalezla, byla klauzule, jež mu dává svrchované právo vyžadovat sexuální praktiky zahrnující svazování i hry na bolest.

Nedokázala si ani představit, o co by mohlo jít.

Co se sexu týče, nebyla úplně nezkušená. Nebyla panna a měla několik vážných vztahů. Ale ve všech byl sex v rovinách normálnosti a jí to tak vyhovovalo. Nikdy ji ani nenapadlo vyzkoušet něco zvrácenějšího.

Celé jí to připadalo jako zápletka z pornofilmu. Nejhloupější na tom všem bylo, že opravdu existuje smlouva, kterou když podepíše, vzdá se práv na své tělo.

Čím déle seděla a znovu a znovu vše pročítala, tím víc to na ni doléhalo.

Prolétla očima další odstavec, v němž se opakovalo oznámení, že je velice důležité,

aby přesně porozuměla, k čemu se zavazuje. Podpisem smlouvy se zavazuje také k tomu, že vztah s Gabem nevylíčí jakémukoli zdroji informací včetně médií.

Vážně? Média? Co si myslí, že udělá? Zajde do Dobré ráno, Ameriko a vypoví světu, že ze sebe dobrovolně udělala hračku Gabea Hamiltona?

Když se dostala k dalšímu odstavci, vykulila oči ještě víc.

Gabeův osobní lékař jí doručí plnou lékařskou zprávu o Gabeově zdravotním stavu a od Mii se očekává, že se podrobí stejným zdravotním testům, aby byly obě strany ujištěny o svém zdraví. A navíc se podpisem smlouvy také zavazuje k pobírání

antikoncepce a kondomy budou používány pouze při schůzkách, jichž se zúčastní i jiné osoby kromě Gabea.

S otevřenou pusou si smlouvu položila do klína. Co má tohle znamenat? To se od ní očekává, že bude krátit volné chvíle i jiným mužům, které Gabe zvolí?

Hlavou jí vířily všemožné myšlenky.

Rozhodně se nemýlila, když se sama sebe ptala, jestli je schopná přijmout muže, jako je Gabe. Byl tak naprosto mimo její ligu, že to už ani vtipné nebylo. O polovině věcí popsaných ve smlouvě ani nikdy v životě neslyšela.

Opět v mysli slyšela jeho slova, že ji trpělivě seznámí se vším, co od ní očekává. Chtěla se smát. Zatraceně, na tenhle výlet bude opravdu potřebovat průvodce. Strýček Google bude mít později plné ruce práce, protože si hodlá vyhledat všechny věci, které byly

ve smlouvě zmíněny.

Ruce se jí třásly, když znovu zvedla smlouvu a přečetla poslední stránku. Tohle je

šílené. Ale ještě šílenější je fakt, že to rovnou neroztrhala na cáry a neřekla Gabeovi, kam si ty papíry může strčit.

Opravdu přemýšlí o tom, že to podepíše?

Jediné, co se jí teď honilo hlavou, byla slova do prdele a panebože. Částečně byla zvědavá, jak zvrácený Gabe je. Soudě podle smlouvy jsou jeho chutě na hony vzdálené čemukoli, co je považováno za normální.

Jen vzdáleně si vzpomínala na důsledky jeho rozvodu s Lisou, ale to už je několik let a ona byla mladá. Věděla, že to nebylo hezké a že celá aféra ovlivnila jeho vztah k ženám obecně, ale měli spolu právě takovýhle vztah? Opravdu ho to až takto poznamenalo?

Nikdo normální by si přece takhle neošetřil všechny detaily svého budoucího vztahu.

Přemýšlela o ženách, s nimiž Gabe navazoval známosti. Ne že by jí některou z nich někdy představil, ale slyšela o nich mluvit Jace a Ashe. A skutečnost, že měl smlouvu už připravenou, byla jasným důkazem, že s velkou pravděpodobností stejnou smlouvu předkládá všem svým partnerkám.

Ta myšlenka jí v ústech zanechala hořkou pachuť. Ne, nepředpokládala, že se nějak od těch ostatních žen liší, ale bylo hezké si myslet, že je něčím zvláštní nebo alespoň jedinečná. Nikoli hozená na jednu hromadu se všemi ženami, s nimiž kdy spal.

Měla by být ráda, že s ní jednal na rovinu a neuváděl ji v omyl. Alespoň věděla, jak si s ním stojí. A Gabe dal jasně najevo, že chce, aby do toho šla s otevřenýma očima. Zatraceně, potom, co si přečetla tu smlouvu, už oči nikdy nezavře.

Zkontrolovala hodinky a uvědomila si, že je nejvyšší čas, aby vyrazila do cukrárny.

Srovnala papíry, uklidila je zpátky do kabelky a zamířila do La Patisserie.

Za chůze vylovila z kabelky telefon a ani ji nepřekvapilo, když zjistila, že na ni od její nejlepší kamarádky čeká dobrý půltucet zpráv. Ve všech se Caroline ptala, jak to šlo s Gabem, a vyhrožovala, že jestli jí to okamžitě nevyklopí, zabije ji.

Co na tohle měla odpovědět? Napsat: Gabe chce, abych byla jeho osobní hračkou, se jí nějak nezamlouvalo, ačkoli Caroline by potom nejspíš omdlela.

A bože, jestli to zjistí Jace

Nadechla se. Jace znamenal velký problém. Jestli tohle někdy zjistí, zešílí. Ale Gabe už na to určitě pomyslel. Nebo snad ne?

Její bratr se o tomhle nikdy nesmí dozvědět. Zničilo by to jeho přátelství s Gabem

a nejspíš by to zničilo i jejich společnost. A především by to určitě ani nepochopil a mezi Miu a Jace by celá tahle záležitost zasadila hluboký klín.

Ona o tom doopravdy uvažuje. Nejspíš ano, když přemýšlí o všemožných důsledcích, ne? Copak se zbláznila?

Okamžitě by se měla obrátit a co nejrychleji se vydat přesně opačným směrem, a přesto

Za deset minut už otevírala dveře do La Patisserie. Ozval se zvonek a poté podruhé, když za sebou zavřela dveře, a Mia se na uvítanou usmála na Grega a Louisu, majitele obchodu.

„Ahoj, Mio!” zvolala Louisa zpoza pultu.

Mia jí odpověděla mávnutím ruky a rychle zapadla dozadu pro zástěru a čepici. Měla povinně nosit takový směšný francouzský baret a ona se v něm vždycky cítila hrozně hloupě, ale Greg s Louisou je po svých zaměstnancích vyžadovali.

Když se vrátila zpátky do prodejny, Louisa na ni mávla.

„Budu za kasou. Greg bude vzadu péct. Dnes musí být hotová jedna velká objednávka, vzala by sis tedy stoly?”

„Jistě,” odpověděla Mia.

V maličké kavárně bylo jen pět stolů. Spíše si sem lidé chodili pro kafe s sebou

na cestu, pro croissanty a lahodné koláče, ale několik pravidelných zákazníků sem rádo zavítalo i o poledních pauzách. Poseděli a v klidu si vychutnali kávu a dezert. Na chodníku stály další čtyři stolky, ale tam si zákazníci nosili jídlo zakoupené u pultu a Mia se tak o ně starat nemusela.

„Už jsi jedla?” zeptala se Louisa.

Mia se usmála. Louisa se vždy strachovala, že Mia dost nejí nebo že vynechává hlavní jídla, a tak se jí snažila k jídlu přinutit.

„Snídala jsem. Něco si vezmu, než půjdu.”

„Dobře. Zkus pak Gregův nový sendvič. Bude chtít znát tvůj názor. Dneska ho nabízel na zkoušku několika zákazníkům. Chce ho přidat do naší nabídky.”

Mia přikývla a pak zamířila ke stolku, k němuž si právě sedl pár.

Během následující hodiny, kdy v poledne nastal největší nápor zákazníků, Mia pracovala tak usilovně, že na Gabea pořádně ani nemyslela. Myšlenka na něj jí ale stále kolovala v hlavě. Proto se nedokázala soustředit tak jako obvykle a spletla dvě objednávky, což se jí stávalo jen zřídka.

Louisa vrhala jejím směrem starostlivé pohledy, ale Mia co nejvíc pracovala. Nechtěla, aby si o ni starší žena dělala starosti, nebo hůř, aby se jí zeptala, jestli se něco neděje.

Ve dvě polední shon opadl, neustálý proud zákazníků se rozptýlil a v prodejně teď bylo téměř prázdno. Mia se právě chystala, že si dá pauzu, napije se a na chvíli si sedne. Když ale vzhlédla, spatřila, že do cukrárny vešel Gabe.

Klopýtla a málem spadla na zem. Gabe přispěchal a zachytil ji. Pevně ji svíral

za nadloktí i poté, co už stála pevně na nohou. Tváře jí zahořely rozpaky a rychle se rozhlédla, jestli si někdo její nešikovnosti nevšiml.

„Jsi v pořádku?” zeptal se Gabe tiše. „Ano,” přinutila se říct. „Co tu děláš?”

Rty se mu zvlnily ve slabém úsměvu a pomalu ji přejel pohledem. „Chtěl jsem tě vidět.

Proč bych sem jinak chodil?”

„Protože máme dobrou kávu?”

Vykročil ke stolku v rohu a stále ji držel za loket.

„Gabe, musím pracovat,” zašeptala.

„Můžeš přijmout mou objednávku,” řekl, když se usazoval.

Unaveně si povzdechla. „Ty tu obvykle nejíš a víš to. Nedovedu si představit, že bys jedl na místě, jako je tohle.”

Povytáhl obočí. „Chceš tím snad naznačit, že jsem snob?”

„Jen konstatuju holý fakt.”

Zvedl menu a chvíli ho pročítal, než ho zas položil. „Kávu a croissant.”

Zavrtěla hlavou a odešla k pultu, aby připravila jeho objednávku. Díkybohu byla Louisa vzadu s Gregem a neviděla tak, komu to věnuje tolik pozornosti. Mia rozhodně netoužila odpovídat jí na zvídavé otázky o Gabeovi.

Musela počkat, až se jí ruce přestanou třást, než zvedla šálek s kávou. Pak kávu

a talířek s croissantem odnesla Gabeovi a položila je na stolek před něj. Když se chtěla vzdálit, Gabe ji chytil za ruku.

„Sedni si na chvíli, Mio. Nikdo tu není.”

„Nemůžu si sednout. Jsem v práci, Gabe.”

„Nesmíš si dát ani pauzu?”

Rozhodně mu nehodlala přiznat, že právě když vešel, měla pauzu v plánu. Zatraceně, klidně by se vsadila, že než vešel, čekal venku, až v obchodě nebude ani noha, aby si byl jistý, že nebude mít co na práci.

Mia si rezignovaně povzdechla a posadila se naproti němu.

„Proč tu jsi, Gabe? Slíbil jsi, že mám čas do pondělí.”

„Chtěl jsem vědět, proti čemu stojím,” přiznal otevřeně.

Rozhlédl se po obchodě a pak se s tázavým výrazem v očích podíval na Miu.

„Tohle opravdu chceš, Mio? Tady chceš být?”

Ohlédla se přes rameno, aby zjistila, jestli jsou Greg nebo Louisa na dohled. Pak se otočila zpátky na Gabea. Kolena se jí pod stolem třásla.

„Je tam toho popsáno hodně V té smlouvě.” Skoro to slovo ani nemohla vyslovit.

Sklopila zrak, protože se na něj už nedokázala dívat. „Je toho hodně, o čem musím přemýšlet.”

Když znovu pohled zvedla, v jeho očích spatřila naprosté uspokojení.

„Takže sis to už pročetla.”

„Jen jsem to prolétla,” zalhala. Snažila se znít nad věcí. Jako by podobné nabídky dostávala každou chvíli. „Chci si to podrobně pročíst až večer.”

„Dobře. Rád bych, aby sis byla jistá.”

Natáhl se přes stůl a pohladil ji na zápěstí. Tep jí poskočil, srdce na ten lehký dotek zareagovalo, na pažích jí naskočila husí kůže.

„Odejdi z práce, Mio,” pronesl tak tiše, že jeho hlas nedolehl ani k vedlejšímu stolku.

„Ty víš, že tohle není místo pro tebe. Já ti nabízím mnohem větší příležitost.”

„Pro sebe nebo pro mě?” opáčila.

Opět se usmál, a to tak zatraceně svůdně, že se mu na místě málem poddala.

„Nabízím vzájemně výhodnou domluvu.”

„Nemůžu odejít hned teď, to by měli ještě míň lidí, než teď mají. Nebylo by to správné, Gabe.”

„Zajistím jim dočasnou výpomoc, než najdou někoho na tvou pozici. Mnoho lidí dnes potřebuje práci, Mio. Millerovi tě jen nechtějí nechat jít. Nikoho nehledají, protože jsou s tebou spokojení a klidně by tě tu zaměstnali na tak dlouho, jak jen budou moct.”

Mia zaváhala a jednou rukou si nervózně odhrnula vlasy z tváře. „Popřemýšlím o tom.”

Gabe se usmál, v očích se mu rozlilo teplo. Než stihla jakkoli zareagovat, přitáhl si ji k sobě a bradu jí nadzvedl jedním prstem. Jeho rty se přitiskly na její, horké, bez dechu.

Nepohnula se, neodtáhla se. Poddala se, a když polibek prohloubil, naklonila se k němu ještě víc.

Jeho jazyk se ovinul kolem jejího, lehce si s ním pohrál a pak se stáhl. Olízl jí spodní ret a jemně za něj zatahal, vsál ho mezi rty.

„Popřemýšlej o tom, Mio,” zašeptal. „Budu čekat na tvé rozhodnutí.” Odtáhl se a vyšel z obchodu k čekajícímu autu.

Mia se dívala na ulici ještě dlouho poté, co se vůz odlepil od obrubníku. Rty jí polibkem brněly, přitiskla si na ně špičky prstů. Cítila ho, stále vnímala, jak se jeho tělo tisklo k

jejímu.

Ještě když se ozval zvonek a dovnitř vešel zákazník, byla stále lehce omámená. Zezadu přišla Louisa a obsloužila hosta, zatímco Mia uklízela Gabeovo nedopité kafe a netknutý croissant.

Byl akorát čas, aby pro dnešek skončila. Pracovala jen několik hodin, obvykle během poledního shonu a občas v sobotu a neděli ráno, pokud ji potřebovali.

Pomalu odešla dozadu, aby si sundala zástěru a baret. V hlavě se jí stále zmateně

honily všemožné myšlenky. Greg pekl koláče a Louisa se vrátila dozadu, aby mu pomohla. Mia stála ve dveřích už dlouhou chvíli, když Greg konečně vzhlédl a spatřil ji.

„Děje se něco, Mio?” zeptal se.

Zhluboka se nadechla a pomalu vydechla. „Musím vám něco říct.”

5. kapitola

„No sakra, tys dala výpověď?” vykřikla Caroline.

Mia pomalu přikývla a obrátila pozornost ke sporáku, na němž se voda v hrnci už téměř

vařila. Přidala do ní sůl a špagety.

„No tak, musíš mi toho říct víc. Co že ses tak rozhodla? Už jsem si začala myslet, že hodláš dělat kariéru jako šéfcukrářka nebo tak něco.”

„Úplně slyším Gabea,” zamumlala Mia.

Caroline přimhouřila oči. „To kvůli němu jsi odešla? Vyklop to, kámoško. Zatím jsi mi o té dnešní schůzce nic neřekla a už mě to dovádí k šílenství!”

Mia zaváhala a stiskla rty. O té smlouvě nemůže Caroline říct. Ani o čemkoli, co se schůzky s Gabem týče. Jestli s tím má souhlasit - o čemž vážně uvažovala - nechtěla, aby byly komukoli známy detaily jejího soukromého života - života s Gabem. Ani její nejlepší kamarádce.

Ale něco jí říct musela. Rozhodla se pro menší zlo.

„Nabídl mi práci,” řekla Mia.

Caroline vykulila oči. „Počkat. On tě políbil. Vyhrožoval, že tě vojede na terase hotelu.

A to proto, aby ti nabídl práci?”

Ano, i Mie ta historka připadala dost chabá, ale o smlouvě nehodlala prozradit ani slo vo.

„No, mohlo by v tom být něco víc, ale v tuhle chvíli jen chce, abych mu dělala osobní asistentku. Myslí si, že v La Patisserie mrhám svým talentem.”

Caroline oběma nalila víno a Mie její sklenici pošoupla přes bar. Mia zamíchala omáčku a rychlým okem zkontrolovala těstoviny.

„No, v tom s ním souhlasím. Nechodilas na vysokou, abys lidem nalévala kafe

a nabízela jim croissanty,” poznamenala Caroline suše. „Ale osobní asistentka? Myslím, že Gabe dává slovu osobní úplně nový rozměr.”

Mia zůstala zticha, na návnadu neskočila.

„Takže když jsi teď odešla z práce, znamená to, že ses už rozhodla, je to tak?” Mia si povzdechla. „Nerozhodla jsem se, zatím ne. Mám termín do pondělí.”

Caroline jen pokrčila rameny. „Myslím, že tu není nic k rozmýšlení. Je bohatý, je pohledný a chce tě. Snad nechceš tuhle kombinaci odmítnout?”

„Ty jsi nenapravitelná,” povzdechla si Mia vyčerpaně. „Peníze nejsou všechno, víš.”

„Říká někdo, koho rozmazluje starší bratr, který má jen náhodou víc peněz než samotný Bůh.”

Mia nemohla popřít, že Jace je stejně majetný jako Gabe, ani že pro ni mnoho udělal.

Koupil jí tento byt - ačkoli se mu nijak nelíbilo, že do práce chodí dvacet bloků pěšky. Nepotřebovala spolubydlící, ale Caroline hledala bydlení a Mia chtěla společnost. Ovšem snažila se nebýt na Jaceovi závislá. Nerozhazovala. Po pravdě se naučila se svými skromnými příjmy dobře vycházet.

„Myslím, že víc než co jiného jsem zvědavá,” přiznala Mia. „Vždycky mě fascinoval. Byla jsem do něj zakoukaná, co si pamatuju.”

„Zvědavost je přijatelný důvod, proč se dát s chlapem dohromady,” podotkla Caroline.

„Jak poznáš, jestli se k sobě hodíte, dokud na to neskočíte?”

Skočit na to bylo vhodné označení. Jen tady nešlo o malý skok. Ona se měla vrhnout po hlavě z útesu. Prsty ji svrběly, jak moc chtěla vytáhnout smlouvu a ještě jednou si ji pročíst, ale před Caroline to udělat nemohla, což znamená, že bude muset počkat na později.

Vytáhla z hrnce jednu špagetu a skousla ji. „Hotovo. Vezmi si talíř a já ty špagety zatím sleju.”

„Dojdu pro další víno,” nabídla Caroline. „Jsi dokonalá kuchařka, Mio. Kéž bych uměla vařit jako ty. Chlapi to zbožňujou.”

Mia se zasmála. „Jako bys někdy měla s chlapama problém.”

Což byla pravda. Caroline byla překrásná. Byla jen o něco málo vyšší než Mia, měla výraznější křivky a vyzařovala z ní svěžest, která přitahovala muže jako mouchy. Měla nádherné sytě kaštanové vlasy, které se na slunci leskly různými odstíny rudé a zlaté. Přidejte k tomu teplé, tmavě hnědé oči a výsledkem je krásná žena s milou povahou, která získávala přízeň všech, s nimiž se setkala.

„Problém je najít toho správného chlapa,” povzdechla si Caroline.

Mia se ošila. Litovala neopatrných slov. Ne, Caroline neměla s muži žádný problém, pokud za problém nepovažujete skutečnost, že všechny přitahovala. Jenže poslední muž, s nímž se seznámila, se po čase ukázal ve skutečném a nijak dobrém světle.

Ve snaze zamaskovat svou chybu zvedla sklenku a řekla: „Na to se napiju.”

V Gabeově kanceláři se ozval telefon, ale on ho nechal zvonit a dál dopisoval zprávu, na níž pracoval. Pracovní doba už skončila. Nikdo by mu už do kanceláře volat neměl.

Místností se rozhostilo ticho a pak začal telefon vyzvánět nanovo. Gabe střelil

pohledem na číslo volajícího a zauvažoval, že nechá hovor spadnout do hlasové schránky.

S povzdechem zvedl sluchátko a stiskl tlačítko Přijmout hovor. Ačkoli věděl, proč mu matka volá, nemohl ji ignorovat.

„Haló,” ohlásil se.

„Gabe, tady jsi. Napadlo mě, že budeš stále v kanceláři. V poslední době tolik pracuješ.

Copak si nikdy nevezmeš dovolenou?”

Musel přiznat, že ho ta myšlenka láká. A ještě více ho lákala myšlenka vzít Miu s sebou. Odjet někam na několik dní, zapomenout na okolní svět, aby ji mohl nerušeně vtáhnout do svého světa? Rozhodně o tom bude uvažovat.

„Ahoj, mami. Jak se máš?”

Naučil se, že je lepší se jí na to ptát, tak se jí také ptal. Problém s tím, že se své matky vždy zeptal, jak se má, spočíval v tom, že ona si se zdvořilostí v tomhle směru hlavu nelámala a neodpovídala dobře tak, jak většina lidí, ať už se dobře mají, nebo ne.

„Nemůžu uvěřit, co dělá,” odpověděla rozrušeně. „Dělá z nás blázny, ze sebe i ze mě.” Gabe si povzdechl. Jeho otec se po téměř čtyřiceti letech manželství odstěhoval, poslal

jeho matce žádost o rozvod a teď se podle všeho rozhodl v co nejkratším čase sbalit co nejvíce co možná nejmladších modelek. Jeho matka to nepřijímala nijak lehce, což bylo pochopitelné. A Gabea si naneštěstí zvolila za svého nedobrovolného posluchače.

Gabe svého otce miloval, jenže ten se choval jako naprostý kretén. Gabe tomu

nerozuměl. Jak mohl s někým být tolik let a pak se jednoho rána probudit a rozhodnout se, že odejde?

Nevěděl, jestli by vztah s Lisou někdy dospěl do bodu, kdy by podal žádost o rozvod. To ona odešla od něj. Možná nebylo správné zůstávat dál ve vztahu, v němž už láska i přitažlivost dávno vyprchaly, ale bolesti a ponížení, jaké přicházejí s rozvodem, by ji

ušetřil. Na druhou stranu ona ho nehodlala ušetřit ničeho. Ten rozvod jí nevyčítal. Možná měl něco udělat předtím, než se to dostalo tam, kam se to dostalo. Ale nevěděl, že Lisa je až takhle nešťastná. Vyčítal jí způsob, jakým při rozvodu jednala.

„Je to taková ostuda, Gabe. Četl jsi dnes ráno noviny? V každé ruce držel jednu ženu!

Co chtěl dělat s dvěma ženami?”

Tak na tuhle otázku Gabe nehodlal odpovídat. Oklepal se jen při pomyšlení, že by jeho otec Ne, na to myslet nehodlá.

„Mami, přestaň číst společenskou rubriku,” řekl Gabe trpělivým hlasem. „Vždyť víš, že tě to jen rozruší.”

„Dělá to naschvál, aby mě potrestal,” vybuchla.

„Proč by tě měl trestat? Co jsi mu tak mohla udělat?”

„Ukazuje mi, že zatímco já sedím doma a rmoutím se nad koncem manželství, on si užívá života. Tím mi jen dává najevo, že on šel dál a už pro mě nemá v srdci místo.”

„Omlouvám se, mami,” řekl Gabe něžně. „Vím, že tě to musí bolet. Co kdybys vyrazila ven a něco podnikla? Máš kamarádky. Sponzoruješ mnoho zvířecích útulků, dobrovolničíš. Jsi stále mladá a krásná. Jakýkoli muž by byl štěstím bez sebe, kdyby na něm spočinulo tvoje oko.”

„Já ještě nejsem připravená jít dál,” řekla upjatě. „Bylo by nevhodné, kdybych si tak brzy po rozvodu našla muže. To, že se tvůj otec chová pod svou úroveň, neznamená, že já dekorum nezachovám.”

„Musíš se přestat starat, co si kdo myslí, a soustředit se na to, co dělá šťastnou tebe,” prohlásil Gabe otevřeně.

Na druhé straně se rozhostilo ticho a pak si jeho matka povzdechla. Nebyl rád, že je jeho matka tak nešťastná. Bolelo ho, když ji viděl, jak se trápí. Snažil se zůstat stranou afér svých rodičů, ale v poslední době to bylo nemožné. Matka mu volala každý druhý den, aby si stěžovala na to, co jeho otec dělá, zatímco jeho otec se mu co chvíli snažil představit svou přítelkyni. Problém byl, že kdykoli se s ním setkal, měl pokaždé jinou přítelkyni, a navíc se příliš snažil překonat propast, kterou ve vztahu se synem způsobil, jedinou věcí, a sice akceptováním. Chtěl, aby ho Gabe přijal a odpustil mu. A zatímco se

Gabe snažil svému otci odpustit - těžko mu mohl jeho rozhodnutí vyčítat, přece jen to byl jeho život a jeho štěstí - nedokázal přijmout jinou ženu v roli, kterou po celý Gabeův život hrála jeho matka.

„Omlouvám se, Gabe,” pronesla jeho matka tiše. „Vím, jak musíš moje telefonáty nenávidět. Pořád si jen stěžuju na tvého otce. Neměla bych to dělat. Ať už vyvádí cokoli, je to pořád tvůj otec a já vím, že tě miluje.”

„Co kdybychom si o víkendu zašli na večeři?” navrhl Gabe, aby ji trochu povzbudil.

„Vezmu tě do Tribeca Grillu.”

„Určitě máš moc práce.”

„Na večeři se svou matkou si čas udělám. Tak co říkáš?” Úplně slyšel v jejím hlasu úsměv.

„To by bylo skvělé. Už je to dlouho, co jsem byla někde venku.”

„Dobře. Vyzvednu tě.”

„Ne, to nemusíš!” vykřikla. „Do města dojedu.”

„Řekl jsem, že tě vyzvednu,” trval na svém. „Na cestě zpátky si můžeme popovídat.

A po večeři tě můj řidič odveze domů.”

„Budu se tedy těšit,” řekla a v hlase se jí ozývalo upřímné nadšení.

Už je to dlouho, co ji slyšel z něčeho takhle se radovat. V tu chvíli byl rád, že se ji pokusil vytáhnout z jejího dobrovolného exilu. Potřebovala vyjít ven a postavit se světu a zjistit, že nedospěl ke svému konci jen proto, že skončilo její manželství. Dal jí čas truchlit a ukrýt se před vším v domě, z něhož se jeho otec odstěhoval. Ale co je moc, to je

příliš. Zatraceně, možná by jí měl navrhnout, ať prodá dům ve Westchesteru a přestěhuje se do města. Teď už nebyl důvod, aby si ho nechávala. Pro ni představoval jen místo plné bolestných vzpomínek. Potřebovala začít znovu.

On o tom věděl až příliš mnoho. Po rozvodu si, stejně jako jeho matka nyní, prošel obdobím, kdy chtěl, aby ho všichni nechali na pokoji. Chápal to, ale také věděl, že čím dřív z toho domu odejde a začne zase žít, tím dřív bude schopná jít dál.

„Mám tě ráda, synu,” řekla hlasem ztěžklým emocemi.

„Také tě mám rád, mami. Uvidíme se tedy v sobotu večer, ano?”

Ukončil hovor a podíval se na fotografii, která mu stála na stole. Jeho rodiče při třicátém devátém výročí. Vypadali tak šťastně. Celé to byla jen lež. Dva týdny poté, co byla fotka pořízena, jeho otec odešel z domu a okamžitě se nastěhoval k jiné ženě.

Gabe potřásl hlavou. Čím dál víc si začínal uvědomovat, že žádné manželství není jisté.

Rozvod může potkat kohokoli. Proto je lepší se emocionálně nezaplétat, usnadní to rozchody. A rozhodně je to pádný důvod k tomu, abyste se ochránili před obrovskou finanční ztrátou. Rozvody jsou neporovnatelně dražší než manželství.

Naprosto mu vyhovovalo, jaké vztahy navazuje nyní. Bez finančního či emocionálního risku. Bez pošramocených eg. Bez zraněných citů. A bez zrad.

Vzal do ruky telefon a našel si v něm fotografii Mii, kterou pořídil před několika týdny.

Netušila, že ji fotí. Neviděla ho, nevěděla ani, že tam vůbec je.

Vycházela z obchodu na Madison avenue jen několik kroků od něj a jeho ohromilo, jak vypadala. Stála na chodníku, mávala na taxi a vlasy jí načechrával lehký větřík.

Touha ho téměř ochromila. Ne že by to už tehdy nevěděl, ale v tu chvíli si plně uvědomil, že ji musí mít. Něco na ní ho přitahovalo tak, že tomu nedokázal odolat. Jeho fascinace Miou dosáhla téměř posedlosti. Vyfotil si ji, aniž by o tom věděla, aby se pak mohl vždy na fotku podívat a vidět ji tak, jak ji viděl toho dne.

Mladou, plnou života. Tak překrásnou. A ten její úsměv. Když se usmála, celý svět kolem ní se rozzářil. Nedokázal pochopit, jak se na ni někdo může v její přítomnosti nedívat.

Byla uchvacující.

Nevěděl, co je na ní tak zvláštního. Možná za tím byla jen skutečnost, že mu byla zapovězená. Byla sestrou jeho nejlepšího kamaráda. Byla o čtrnáct let mladší než on.

Byla to žena, kterou by měl nechat být.

Ale co má udělat a co udělá, byly dva odlišné pojmy. Chtěl ji a udělá cokoli, aby ji měl.

6. kapitola

PONDĚLÍ, KANCELÁŘE SPOLEČNOSTI HCM, PŘÍTOMNOST

Mia stála ve dveřích Gabeovy kanceláře a nespouštěla z něj zrak.

Očividně si jí tedy nebyl tak jistý, jak se zdálo. V tmavě modrých očích se zračila úleva.

Rozevřela rty, aby mu řekla, že zatím nevyslovila své definitivní rozhodnutí, ale nejspíš není dobrý nápad ho popichovat. Zdál se napjatý a naštvat ho bylo to poslední, co chtěla.

„Jsem tu,” řekla ochraptěle.

Vzal ji za ruku a vedl ji k sedačce na opačné straně kanceláře, než měl stůl.

„Dáš si něco k pití?” zeptal se.

Zavrtěla hlavou. „Ne, děkuji. Jsem příliš nervózní, než abych dokázala něco vypít.” Usadil ji na malou koženou pohovku, posadil se vedle ní a pak si ji přitáhl do klína.

„Nechci, abys byla nervózní nebo se mě bála, Mio. To v žádném případě nechci. Dal jsem ti velmi detailní popis toho, jaký vztah navrhuji, právě abych rozptýlil veškerý tvůj strach či zmatek. Chci, abys věděla přesně, co s sebou naše domluva přinese. Ale rozhodně tě nechci vyděsit ani vystrašit.”

Dívala se na něj, odhodlána jednat sebevědomě a přímo. „Věřím ti, Gabe. Vždy jsem ti věřila. Proto jsem se rozhodla tvůj návrh přijmout.”

V jeho očích se objevilo něco divokého. Náhle se cítila zranitelně, ale ten pocit byl tak hříšně úchvatný, mrazilo ji z toho.

„Ale mám několik vlastních podmínek,” pokračovala opatrně. Povytáhl jedno obočí a rty se mu pobavením zvlnily. „Ano?”

Pokud si nebude pevně stát za svým, nikdy nebude mít v tom vztahu šanci. Bez ohledu na to, že veškerou moc předá Gabeovi, se nehodlá všemu podvolit, aniž by vyjádřila svůj názor.

„Jistá klauzule mě zneklidnila.”

„Ato?”

Snažila se potlačit červenání, protože téma, které chtěla probrat, bylo velmi osobní.

„Ta část o antikoncepci a kondomech.”

Zamračil se. „Nemůžeš brát antikoncepci? To není problém, Mio. Nikdy bych tě nenutil do ničeho, co pro tebe není ze zdravotních důvodů možné. Ačkoli já osobně kondomy používám nerad, na tvou ochranu je používat budu, když není jiná možnost.”

Zavrtěla hlavou. „Nech mě to dopovědět. Mluvím o tom, že kondomy budou používat jen ostatní. Nechápu, co to znamená. Ale pokud to znamená, co si myslím, že to znamená, pak si chci vyhradit právo nesouhlasit. Děsí mě pomyšlení, že by si se mnou mohl někdo jiný dělat, co by se mu zlíbilo. Bojím se toho.”

Gabeův výraz zněžněl. Zvedl ruku k její tváři a přejel jí prsty po hraně čelisti. „Mio, poslouchej mě. Ta smlouva sice stanovuje, že mi přenecháváš veškerou moc a já tak nad tebou získám naprostou kontrolu, ale je to trochu zavádějící. Sice vše přesně vymezuje, ale můžu tě ujistit, že nikdy neudělám nic, co by pro tebe bylo nepříjemné. Mým úkolem

bude uspokojit tvé potřeby a touhy. Nebyl bych hoden říkat si muž, pokud bych to pro ženu neudělal. Nejvyšší moc je ovšem v tvých rukou. Protože ty budeš řídit, co udělám. Chci tě potěšit. Je pro mě velice důležité, abych tě potěšil. Chci tě uspokojit. Chci tě rozmazlovat, hýčkat a opatrovat, až nakonec nebudeš chtít být s nikým jiným než se mnou.”

Polkla, stěží dokázala potlačit úlevné vydechnutí, které se jí dralo z úst.

„Ještě něco ti dělá obavy?” zeptal se. Přikývla. Spustil ruku z její tváře. „Pověz mi to.”

„Nemluví se tam o stopce, o bezpečnostním slovu,” vyhrkla. „Vím o tomto druhu vztahů dost, abych věděla, že většina lidí používá slovní pojistku. Ale v té smlouvě se

o ničem takovém nemluví.”

„Přemýšlím, co si představuješ, že ti udělám,” zašeptal.

„V té smlouvě jsou slova jako svazování a bolest,” pronesla. „Myslím, že se bojím oprávněně.”

„Ano, to ano,” přisvědčil. „Ale žádnou stopku smlouva nestanovuje, protože pro mě je touto stopkou jednoduše tvoje ne.”

Svraštila obočí. „Ta smlouva jasně stanovuje, že tu možnost mít nebudu. že pokud to podepíšu, pak se vzdávám práva říct ti ne.”

Povzdechl si. „Nejsem zrůda, která tě bude zneužívat, Mio. Máš pravdu, že slovo ne nemám zrovna v lásce. A doufám, že ho nebudeš používat příliš často. Byl bych rád, kdyby to slovo zaznělo jen velmi zřídka, pokud by ses doopravdy bála nebo se cítila nepříjemně.

Nechci, aby ses k němu obracela jen proto, že si nebudeš jistá a budeš mít z něčeho špatný pocit, aniž bys tomu dala šanci. Ale pokud se ocitneš v situaci, v níž doopravdy

nebudeš chtít dál být, pak ne plně postačí, abych přestal. Možná se mi to nebude líbit, ale nebudu to slovo ignorovat. Nikdy. Na to ti dávám své slovo. Probereme, co by ti mohlo být nepříjemné, a buď si o tom promluvíme a já upokojím tvé obavy, nebo to necháme být a už se k tomu nevrátíme.”

„Takže si nemám dělat zbytečné starosti,” shrnula to.

„Přesně tak.”

Uvolnila se, část jejích obav rozptýlil. Lehce ji vzrušovalo pomyšlení, že je tak blízko tomu, po čem toužila od chvíle, kdy se coby dospívající dívka měnila v ženu.

„Ještě něco?” zeptal se a s očekáváním v očích ji pozoroval.

Přikývla a zhluboka se nadechla. Její další podmínku možná přijme, ale možná také ne.

Ale jednalo se o něco, v čem nehodlala ustoupit.

„Celý jeden odstavec se týká mé věrnosti vůči tobě. Nicméně ve smlouvě není ani zmínka o tom, že ty budeš věrný mně.”

Jeho oči se pobaveně zatřpytily. „Je to pro tebe důležité.”

„Zatraceně že je,” řekla důrazněji, než zamýšlela. „Pokud smlouva stanovuje, že patřím tobě, pak v ní taky musí být stanoveno, že ty patříš mně.”

Zvrátil hlavu a rozesmál se. „Dobrá. Není problém tuto doložku přidat. Je to všechno?” Pomalu zavrtěla hlavou. „Ještě jedna věc. A hodně důležitá. Nejdůležitější ze všeho,

na čem jsme se dohodli.”

Trochu se odtáhl a zadíval se na ni se svraštělým obočím. „Očividně je to pro tebe zásadní.”

Přikývla. „Také je.”

„Poslouchám.”

„Jestli to uděláme Jace se to nesmí dozvědět. Pravdu, myslím.”

Výraz na Gabeově tváři se jí nelíbil, proto rychle dodala: „Není to tak, jak si myslíš. Já se za tebe nestydím nebo něco takového. Ale pokud by se Jace všechno dozvěděl, nikdy by to neskousl. Přece jsi o tom musel přemýšlet, Gabe. Nikdy bys nic takového nenavrhl,

aniž by ses zamyslel nad tím, jaký to bude mít dopad nejen na vaše přátelství, ale také na vaše obchodní partnerství. Jace to nepochopí. On mě pořád vidí jako svou malou sestřičku, jako někoho, koho musí přehnaně chránit. Zatraceně, doteď detailně prověřuje kohokoli, s kým jdu na rande.”

„To doufám,” zavrčel Gabe.

„Dovedeš si představit jeho reakci, až zjistí, že máme spolu vztah, který mi tu navrhuješ?”

„Neměl jsem a ani nemám v úmyslu seznámit ho s detaily našeho poměru,” prohlásil Gabe klidným hlasem. „Bude vědět, že pro mě pracuješ. A já jsem velmi diskrétní.

Nemám zájem, aby se můj soukromý život propíral v médiích, jako to bylo při mém rozvodu s Lisou. Lidé mohou spekulovat, jak chtějí, ale já jim nehodlám cokoli potvrzovat.”

„Jace ale ani ty spekulace nepřijme nijak dobře,” řekla tiše. „A já mu nechci lhát.”

„Nebudeš mu lhát, jen mu neřekneš celou pravdu. A pokud budeme diskrétní, pak se domněnky ostatních omezí jen na to, zda spolu nějaký poměr máme. Jace drby pochopí. Bude vědět, že pro mě pracuješ a že to nějaké zvěsti nejspíš podnítí. Dokud mu nedáme důvod, aby si myslel cokoli jiného, bude jen naštvaný, že drby kolují, a postará se, aby všechny klepy rychle ustaly.”

„Je mi to jasné. Já jen, že s tebou mám trávit všechen svůj čas, a to nebude fungovat.

Mám vlastní byt. Mám přátele “

Odmlčela se. Uvědomila si, že se staví do obrany dřív, než vůbec jejich poměr započal.

Nenáviděla to slovo. Přála si, aby ho Gabe nikdy nepoužil. Znělo tak špinavě. Jako by

byl ženatý a ona jeho milenka. Jako by byla jeho temné tajemství a ona přitom nějakým zvráceným způsobem předpokládala, že je to naopak. On byl její temné tajemství.

„Čeká tě rozhodnutí, Mio,” řekl tvrdším hlasem. „Nenutím tě, abys přikývla. Ale pokud to odsouhlasíš, pak očekávám poslušnost. Na překážkách zapracujeme. Neříkám, že nebudeš mít čas věnovat se svým zájmům. Jen budou mé zájmy na prvním místě.”

Jeho arogantní přístup by ji měl přinutit vycouvat. Měl by ji rozčílit tak, jak to nikdy předtím nepoznala. Ale místo toho jí to přišlo tak sexy a tak neodolatelné, až se jí v břiše rozlétli motýlci.

„Nechceš tedy, abych se přestěhovala ?”

„Ne. Chápu, že pokud Jace nemá zjistit, že se z nás stali milenci, pak musíš zachovat zdání, že je vše při starém, a ponechat si vlastní byt. Ale svůj čas budeš trávit především se mnou na místech, která zvolím já. Caroline tě jistě Jaceovi neprozradí.”

Přimhouřila oči. „Jak víš o Caroline?”

Usmál se, v očích měl výraz dravce. „Není toho mnoho, co o tobě nevím, Mio.”

Konsternovaně se kousla do vnitřní strany tváře. Nikdy nepředpokládala, že jí Gabe někdy věnoval pozornost. Ano, při zvláštních příležitostech jí dal dárek. Byl na obou jejích promocích. Ale nikdy si ani nepředstavovala, že by znal detaily jejího osobního života. Proč by měl? Vždyť byla jen mladší sestrou jeho nejlepšího kamaráda. Jen někdo známý, někdo, koho vídal jen ve spojitosti s Jacem.

Začínala si uvědomovat, že Gabe o ni projevoval mnohem živější zájem už velmi dlouho, déle, než by si dokázala představit. Nevěděla, jestli by ji ten fakt měl znepokojovat nebo jestli by měla být nadšená.

„Takže jak zní tvá odpověď?” pobídl ji. „Domluveno? Upokojil jsem všechny tvé obavy, nebo chceš ještě něco probrat?”

Cítila z jeho hlasu netrpělivost. Vypadal přesně tak jako kdykoli, když uzavíral důležitou obchodní smlouvu. Tvrdě. Neústupně. A nekompromisně. Až na to, že on přistoupil

na několik kompromisů. Ustoupil v bodech, o nichž si nikdy nemyslela, že to udělá, a to ji uklidnilo. Získala díky tomu pocit, že rovnováha sil není tak úplně v její neprospěch.

Nebylo pochyb, že v jejich vztahu si nebudou rovnocenní a že moc bude spadat výrazně na jeho stranu, ale přesto nezůstala zcela bez možností. A to, že dokázal, že není zcela neústupný, jí dodalo odvahu udělat ten rázný krok.

„Domluveno,” řekla tiše.

Natáhla se pro svou kabelku a vytáhla z ní smlouvu, na níž se už skvěl její podpis.

Podala mu ji a nenáviděla ten nepříjemný pocit způsobený tím, že se její sexuální život stal předmětem obchodního vyjednávání.

„Nevěděla jsem, co dělat ohledně těch změn. Myslím tím ty věci, co jsem chtěla

změnit, a taky tu záležitost s Jacem. Myslela jsem, že bude lepší, když bude vše sepsáno, takže jsem to vepsala a přepsala přímo do daných odstavců.”

Nejdřív se zatvářil překvapeně a potom se rozesmál hlubokým, hrdelním smíchem, který ji rozechvěl, po páteři se jí přelila rozkoš.

„Takže pokud by se ti nezamlouvaly mé odpovědi, odešla bys?” zeptal se. Vzhlédla k němu, podívala se mu do očí a přikývla.

S úsměvem od ní převzal smlouvu. „Dobře. V obchodě je tvou největší silou ochota odstoupit od smlouvy. Nejsi myška, za kterou tě Jace má. Myslím, že si jako má asistentka povedeš velmi dobře.”

Vstal a nabídl jí ruku, aby jí pomohl zvednout se na nohy. Vklouzla dlaní do jeho

a vychutnávala si teplo a sílu jeho stisku. Mít jeho ruku ve své, teď když se povaha jejich vztahu změnila, ji naplnilo očekáváním. Jeho doteky už nebudou nahodilé. Každý teď bude mít hlubší význam. Byla jeho. Jeho majetek. Patří mu.

„Pojď ke stolu, parafuji tvé změny a podepíšu to. Můj právník smlouvu uzavře a pošle ti kopi.”

Nakrčila nos a on se na půli cesty ke stolu zastavil. Jen tázavě povytáhl obočí a Mia si povzdechla.

„Jen to zní tak Ani pro to nemám slovo. Já vím, že to ode mě zní hloupě. Ještě nikdy jsem neměla vztah, do nějž by byl nejdříve zatáhnutý právník. Je to tak chladné.”

Gabe se dotkl její tváře, aby ji tak jednoduchým gestem uklidnil. „Dělám to na svou

ochranu, stejně jako na tvou. Ale Mio? Jednu věc ti zaručuji. Náš vztah nikdy nebude chladný. Budeš ho moct popsat mnoha slovy, ale chladný mezi nimi nebude.”

Nechal ruku klesnout a dovolil jí, ať si přebere horkost jeho pohledu a smyslnost jeho doteku. A tichou přísahu jeho hlasu. Ne, nemyslela si, že jejich vztah bude chladný.

Horoucí. Vášnivý. Dechberoucí. Pohlcující. Tato slova si dokázala představit. Ale rozhodně ne chladný.

Přešel ke stolu, rychle naškrábal své parafy a na poslední stránku dodal vedle jejího podpisu ten svůj. Pak se otočil a postrčil smlouvu po desce stolu.

„Je toho mnoho, co je potřeba zařídit. Domluvím ti schůzku s mým osobním lékařem, který provede nezbytná vyšetření a také ti zařídí antikoncepci, pokud ještě žádnou nebereš. Nechám ti poslat kopii zprávy s výsledky mých posledních vyšetření a také kopii mých krevních testů. Ale nejdříve zajdeš za mým personalistou, aby sepsal podmínky tvého pracovního poměru a samozřejmě také veškeré benefity a plat.”

„Dobře,” řekla přiškrceně. Náhle na ni dopadla rychlost, s jakou se její život měnil. Byla na to připravená?

„Všechno bude v pořádku, Mio,” prohlásil tiše. „Důvěřuj mi, postarám se o tebe.”

Uklidnila se. Přemohla ji radost. Jako by se ocitla na horské dráze a dorazila na vrchol, jen aby se poté vrhla do propasti, vítr ve tváři a srdce bijící dvě stě úderů za minutu.

„Věřím ti, Gabe. Nebyla bych tu, kdyby tomu bylo jinak.”

A možná to nebyla tak úplně pravda. Lhala by, kdyby řekla, že se ani trochu nebojí, že si ukousla mnohem větší sousto, než je schopná polknout. Ale když tu stála, slyšela, co jí říká, a cítila intenzitu a upřímnost jeho slov Opravdu mu věřila, musela, protože by byla

tím největším bláznem na světě, kdyby s podobným vztahem souhlasila, aniž by plně věřila muži, jemuž svým podpisem právě předala moc nad svým životem.

Jen doufala, že svého rozhodnutí nebude litovat.

7. kapitola

Zbytek dne Mie rychle uplynul. Hodinu strávila na oddělení lidských zdrojů, vyplňovala papíry k zaměstnání, probírala plat a další výhody. Na sumu, kterou jí za práci Gabeovy asistentky nabídli, jen vykulila oči. Netušila, že jí hodlal platit tolik, zvláště když oba věděli, že pracovní pozice je jen zástěrkou pro jejich vztah. Ani nevěděla, kolik skutečné práce pro něj udělá, ale možná ji tím také překvapí.

Rozhodně jí to ovšem přidalo na klidu, protože na něm - ani na Jaceovi - nebude závislá. A také myslela na to, že si musí ušetřit tak velkou sumu, jak jen bude možné, protože jednoho dne ji Gabe už nebude chtít. Nebyla tak namyšlená - nebo hloupá - aby věřila, že jejich vztah bude mít trvání delší než jeho předchozí vztahy.

Sice detaily neznala, ale vyposlechla dost rozhovorů Jace s Ashem, aby věděla, že co se žen týče, je pro Gabea rok maximum, nejčastěji ani to ne, jeho normou bylo spíš šest měsíců.

Za jednu věc byla ale Gabeovi vděčná. Díky němu poznala, že potřebuje dělat něco víc než jen pracovat v La Patisserie. Promarnila by své vzdělání jen proto, že neměla srdce odejít od Grega a Louisy. A částečně se možná bála vstoupit do světa obchodu.

A jak lépe obchod poznat než pracovat pro Gabea? Když nic jiného, alespoň získá zkušenosti a v životopisu se bude jeho jméno vyjímat. Usnadní jí to hledání jiné práce, až se s ní Gabe rozejde. Ať už ta jiná práce bude cokoli

Často si připomínala, že její vztah s Gabem nebude mít dlouhého trvání. Chtěla se otupit vůči nevyhnutelnému. Až nastane čas, jen přijme fakta.

Už nebyla puberťačka, přestože v ní Gabe probouzel velmi puberťácké reakce. Byl čas dospět a ve vztahu dvou dospělých být tou dospělou.

Poté co na oddělení lidských zdrojů vše vyřídila, nastoupila do auta a nechala se odvézt na několik bloků vzdálenou kliniku, kde s ní jednali jako s velmi důležitou osobou.

Nečekala. Nemusela vyplňovat žádné papíry, což jí přišlo zvláštní. Vymočila se

do kelímku, nechala si vzít krev a odpověděla na několik lékařových otázek včetně těch, jakému typu antikoncepce dává přednost a zda ji potřebuje předepsat.

Její známé sice šly s dobou a využívaly alternativní postupy, místo aby každý den braly pilulku, Mia ale neměla s některými metodami antikoncepce štěstí a jiných se bála. A tak oddaně brala prášek každý den.

Když návštěva u lékaře skončila, byla unavená a emocionálně vyšťavená ze všeho toho stresu. Jako by nebylo zvláštností dost, Gabe nechtěl, aby hned další den nastoupila

do práce. Místo toho jí sdělil, aby si vzala den volna a odpočívala, skoro jako by věděl, jak unavená po dnešku bude.

Vděčná, že má den navíc, aby mohla pouvažovat o domluvě, s níž souhlasila, odjela domů autem, které jí Gabe přidělil. Řidič dostal instrukce, aby ji pozítří před prací přijel vyzvednout. Muž jí dal svou vizitku s poznámkou, že pokud by potřebovala kdykoli kamkoli odvézt, má mu zavolat. A pak na ni již nepromluvil.

Už teď měla pocit, že Gabe přebírá nad jejím životem kontrolu. Vyplňuje každý kout a puklinu. Usídlil se v jejích myšlenkách. Brzy si vezme i její tělo.

Lehce ji zamrazilo. Vyjela výtahem do svého bytu. Zkontrolovala na hodinkách čas a zadoufala, že Caroline ještě nebude doma. Mia potřebovala přemýšlet. Potřebovala

ticho, chvíli na to, aby mohla vstřebat vše, co se dnes událo. A zvážit, jak moc se její život brzy změní.

Byla nadšená i k smrti vyděšená zároveň.

Když vešla do bytu, hruď se jí stáhla úděsem, když spatřila nejen Caroline, ale také tři další kamarádky. Chessy, Trish a Gina seděly v obývacím pokoji. Jakmile spatřily Miu, okamžitě vyskočily, gratulovaly jí a hvízdaly.

Mia jen zmateně zírala. Caroline k ní s úsměvem přišla a objala ji kolem ramen.

„Pověděla jsem jim, že jsi dostala novou ‚pracovní příležitost’ týkající se sexuálního boha Gabea Hamiltona.”

„Pro boha živého, Caro,” zamumlala Mia.

Vzápětí se k ní seběhly i kamarádky. Mia nedokázala dát najevo, jak je z jejich společnosti ve skutečnosti podrážděná. Zahrnuly ji otázkami a Mia byla v pokušení se jim se vším svěřit. Sdělit jim, k čemu se doopravdy zavázala. Ale nemohla to riskovat. Nemohla o tom svým kamarádkám říct.

„Je ten chlap pořádně vybavený? Víš, má ho velkýho?” protáhla Chessy.

„Myslíš snad, že ho při pracovním pohovoru vytáhl?” opáčila Mia nevěřícně. Ostatní se rozesmály a začaly žertovat a spekulovat o Gabeově penisu.

„Vsadím se, že on ví, co s ním má dělat,” prohlásila Trish posmutněle. „A ne jako můj poslední přítel. Možná by mu měl Gabe dát pár tipů.”

Gina si odfrkla. „Co my víme, třeba je Gabe v posteli mizernej. Nebo je možná gay.

Vždyť víte, všichni úžasní chlapi, pro který by holka nejradši umřela, jsou stejně nedostupný. Ačkoli kdybych dostala šanci, určitě bych ho zkusila obrátit na náš tábor.”

Mia zasténala. „Není gay.”

„A to víš jak?” povytáhla Chessy obočí.

„Je to Jaceův nejlepší kamarád,” vysvětlila Mia vyčerpaně. „Prakticky jsem s ním vyrostla. Byl ženatý a žen neměl nikdy nedostatek.”

Gina pokrčila rameny. „Možná jen zatím nenašel toho pravého muže.”

„Já bych mu chtěla být pravou ženou,” přihlásila se Trish. „A rozhodně bych neváhala, abych mu mohla dělat osobní asistentku. Máš zatracený štěstí, Mio.”

„A já bych moc ráda pracovala pro Jace,” řekla Chessy. „S tímhle chlapem bych klidně otročila přes čas.”

Mia si zakryla uši a hlasitě zasténala. „Přestaň. Děsíš mě. Nechci si tě představovat s Jacem. Je to můj bratr. To je nechutný, Chessy, nechutný!”

„Myslím, že bychom měly vyrazit ven a oslavovat,” navrhla Caroline.

Mia po ní střelila vylekanýma očima. Chessy a ostatní vypadaly, že je návrh zaujal, a čekaly, co Caroline dodá.

„Měly bychom vyrazit do klubu,” řekla Caroline. „Jestli odteď bude Mia pracovat

od devíti do pěti, pak naše noční jízdy s ní končí. Alespoň přes týden. Znám vyhazovače ve Vibu. Slíbil, že mě a moje děvčata dostane dovnitř, když tam zajdeme.”

„Sakra, musím ráno brzy vstávat,” prohlásila Trish lítostivě.

„No tak, žij trochu,” pobídla ji Chessy. „Jako bys nemohla pracovat a přitom spát.

Mimoto spánek můžeš dohnat zítra po práci. Dneska se půjdeme bavit. Už je to dlouho, co jsme spolu někam vyrazily.”

Trish vypadala nerozhodně, ale nakonec přikývla. „Dobře, jdu do toho.” „Mio?” zeptala se Caroline.

Všechny oči se obrátily na Miu v očekávání její odpovědi. Po pravdě by se Mia nejradši trhla a o samotě zpracovala dnešní den. Gabea. Všechno. Ale měla své kamarádky ráda

a věděla, že odteď bude její volný čas omezen, alespoň dokud to mezi ní a Gabem neskončí.

„Jdu do toho,” usmála se Mia nakonec. „Jen se potřebuju převléknout. Mám na sobě oblečení do kanceláře. Jestli máme jít ven, nechci vypadat jako sekretářka.”

„Jen běž,” pobídla ji Chessy.

„Počkat! Já taky nejsem oblečená do klubu!” vykřikla Trish. „Jestli máme jít, chci se nejdřív zastavit doma.”

„Jo, já taky,” přidala se Gina.

Caroline zvedla dlaně. „Dobře, mám návrh. Všechny se v rychlosti převlečeme, upravíme a za hodinu a půl se sejdeme před klubem. Domluveno?”

Dívky se už zvedaly z pohovky a mířily ke vstupním dveřím. Mávaly a loučily se a pak zmi zely.

Mia se začala zvedat, aby se odešla do ložnice převléknout, ale Caroline ji zastavila.

„Všechno v pořádku, Mio? Připadáš mi tichá. Nebo alespoň jiná.”

Mia se usmála. „Jsem v pohodě, Caro. Jen jsem trochu utahaná. Byl to divný den.”

„Nechceš jít?” zeptala se Caroline ustaraně. „Můžu jim zavolat a zrušit to.”

Mia zavrtěla hlavou. „Ne, půjdeme. Nejspíš na to v nejbližší době nebudu mít čas.

Alespoň dokud nezjistím, jak to bude s Gabem vypadat. Netuším, jaký budu mít pracovní program. Očekává, že budu v práci, kdykoli tam bude on.”

Mia vykročila ke své ložnici. Když došla ke dveřím, Caroline se jí ještě jednou zeptala.

„Víš určitě, že to chceš? Pracovat pro Gabea?”

Mia se na Caroline podívala a úzkost, která jí drtila hruď, trochu polevila. „Ano, chci

to.”

Chtěla Gabea. Práce byl jen způsob, jak ho mít. A pokud získá zkušenosti navíc proti

tomu, co dělala v kavárně, bude to jen další výhoda.

Učesala si vlasy a právě si upravovala make-up, když jí zazvonil telefon melodií signalizující přijatou textovou zprávu. Vylovila telefon z kabelky, kterou předtím hodila na zem pod umyvadlo, a na displeji spatřila neznámé číslo s místní předvolbou.

Zítra odpočívej, ale v 19 hodin buď v mém bytě. Neopozdi se.

- Gabe

Zhluboka se nadechla a ruka se jí roztřásla tak, že sotva viděla na písmenka.

Hra právě započala.

8. kapitola

Auto mělo Miu vyzvednout v šest třicet a vzhledem ke Gabeově příkazu, aby nepřijela pozdě, si dala Mia pozor, aby byla připravená dlouho před příjezdem vozu. Chtělo se jí zívnout, ale potlačila to. Byla s kamarádkami dlouho do noci venku, což pro ni ale nebyla výmluva, když měla celý den na to, aby si odpočinula a zbavila se kocoviny. Jen pak nemohla usnout, jak moc se nadcházející cesty do Gabeova bytu obávala.

Bylo to směšné. Doufala, že se brzy zbaví nervozity, která ji opanovala, kdykoli se měla ocitnout v jeho přítomnosti. Pro boha živého, vždyť má mít s tím mužem sex, a přitom

na něj nemůže ani pomyslet, aniž by se uvnitř celá rozechvěla. Toliko ke snaze o trochu stylu. Člověk by si myslel, že je snad červenající se pannou, která nikdy neviděla nahého muže. Ačkoli věděla zcela jistě, že ještě nikdy neviděla nahého muže, který by se podobal Gabeovi. Alespoň ne osobně.

Muži, s nimiž zatím byla, byli nejlépe by je popsalo slovo kluci. Mladíci stejně

nezkušení jako ona. Její poslední vztah - odmítala to označovat za jednorázovku, protože si ve skutečnosti vyšli více než jednou - jí přinesl jedinou pořádnou sexuální zkušenost

a Mia byla přesvědčená, že to bylo jen proto, že David byl starší než její ostatní partneři. A zkušenější.

To kvůli němu poté ztratila zájem o muže svého věku a to on byl důvod, proč se tak fixovala na Gabea. David byl v posteli úžasný. Věčná škoda, že v ostatních aspektech života zas tak úžasný nebyl.

Někde v hloubi věděla, že Gabe bude mimořádný a že David se s ním nebude moci poměřovat. A říct to už teď něco znamená, protože doteď byl David mezi muži - dobře, mezi chlapci - jasná jednička.

Řidič ji vyhodil před Gabeovým bytem přesně za pět minut sedm. No dobře, nevyhodil ji, ale po celou cestu ani jednou nepromluvil. Jen se objevil, odvezl ji a pak zase zmizel, jen aby se znovu ukázal později, až bude čas odvézt ji domů. Trochu ji to zneklidňovalo. Skoro jako by měl nakázáno v její přítomnosti nepronést ani slovo.

Vchod do bytového domu hlídal strážný. Nebyl to ovšem obyčejný bytový dům. Tato budova měla vytříbené doplňky, díky kterým bydlení v ní připomínalo spíš hotel, jen se zde bydlelo v bytech, nikoli v pokojích či apartmánech.

Poté co ukázala svůj průkaz, zavolal strážný do Gabeova bytu, aby si potvrdil, že je opravdu pozvána. Zadoufala, že si tímhle nebude muset procházet při každé návštěvě.

O chvíli později ji strážný doprovodil k výtahu. Pak do zámku vložil klíčovou kartu pro Gabeovo poschodí - samozřejmě bydlel ve střešním bytě. Poté jí zdvořile pokynul a vystoupil z výtahu.

Dveře se otevřely v padesátém poschodí přímo v obývacím pokoji Gabeova bytu. Stál tam, čekal, sledoval ji, když vystoupila z výtahu. Dveře se za ní zavřely. Nyní s Gabem osa měla.

Opájela se pohledem na něj. Jen zřídka ho vídávala v džínách, seděly mu naprosto dokonale. Oprané a obnošené, jako by byly jeho nejoblíbenější a on se s nimi nechtěl rozloučit. Měl na sobě triko Yankees, které mu obepínalo vypracovanou hruď

a zdůrazňovalo svaly na pažích.

Posiloval. Jinak se nedá vysvětlit, aby muž, který tráví většinu času v kanceláři, vypadal takhle dobře a měl takovouhle postavu.

Náhle jí připadalo, že se oblékla až příliš formálně. Vzala si jednoduché námořnicky modré šaty, které jí sahaly ke kolenům a odhalovaly lýtka. Obula si boty s vyššími

podpatky, aby se alespoň o trochu přiblížila Gabeově výšce, ale když nyní stála před ním, stále si připadala malá.

Měl mohutnou postavu, dokonce i v těch vybledlých džínách a triku vyplňoval celou místnost. Nedal se ignorovat. Pod jeho pohledem se cítila luxusně.

Pomalu ji přejel očima, pokožka se jí rozehřívala, jako by se jí doopravdy dotkl. Když dospěl k jejím očím, usmál se a jen k ní natáhl ruku.

Vykročila k němu a vklouzla rukou do jeho. Sevřel jí dlaň a pak si ji přitáhl

k dechberoucímu polibku. Upíjel z jejích rtů, pak je poškrábal svými zuby a zatahal za ně jen natolik, aby ji zašimraly. Potom jí jemně olízl uzavřené rty, přemlouval je, dokud je neotevřela a nedovolila mu polibek prohloubit.

„Objednal jsem nám večeři. Doufám, že máš hlad,” řekl chraplavě.

„Umírám hlady,” přiznala. Zamračil se. „Jedla jsi dnes?”

„Měla jsem pomerančový džus. Nějak jsem na jídlo neměla chuť.”

O kocovině a minimu spánku se mu nezmínila, ani o tom, že se jí doteď jen z pomyšlení na jídlo chtělo zvracet.

Odvedl ji ke stolu v elegantní jídelně, skrze jejíž okna se nabízel výhled na Manhattan.

Komíhající se světla dalších mrakodrapů zdobila temné siluety budov, jež se v západu slunce tyčily nad městem.

„Už nejsi nervózní?” zeptal se, když ji usazoval.

Zasmála se. „Brodím se v neznámých vodách, Gabe. A ty to víš.”

Překvapil ji, když ji políbil na vršek hlavy a pak se odtáhl. O chvíli později se vrátil s dvěma talíři. Jeden z nich, s lahodně vonícím steakem, před ni položil. Vonělo to tak lákavě, až jí zakručelo v břiše.

Zamračil se. „Už nebudeš vynechávat žádná jídla, Mio.”

Přikývla a sledovala, jak se vrací zpátky do kuchyně. Tentokrát se vrátil s lahví vína.

Posadil se naproti ní a naplnil jim sklenky.

„Nevěděl jsem, jaká jídla máš a nemáš ráda. Určitě si o tom musíme promluvit, abych věděl, čemu dáváš přednost. Ale napadlo mě, že s filetem mignon chybu neudělám.”

„Ne, to vůbec ne,” řekla. „Dobrý steak je snad ten nejlepší lék.”

„S tím nemůžu než souhlasit.”

Vrhla se na jídlo a koutkem oka sledovala Gabea. V hlavě jí vířil milion otázek, ale nechtěla ho jimi zaplavit. Jak sám řekl, budou mít spoustu času se navzájem poznat. Většina lidí se nejdříve s tím druhým detailně seznámí, než se vrhnou na sex, ale předpokládala, že Gabe je zvyklý dělat si věci po svém a podle té zatracené dohody. Mimoto si nebyli navzájem úplnými cizinci. Gabe byl součástí - jakkoli nepřístupnou součástí - jejího života po mnoho let.

Ticho se protahovalo. Cítila na sobě jeho pohled, věděla, že ji pozoruje stejně jako ona

jeho. Téměř jako by se navzájem poznávali dva soupeři předtím, než se proti sobě vrhnou do bitvy. Jenže Gabe nevypadal tak nejistě a rozpačitě, jako se ona cítila. Působil sebevědomě. Jako dravec dohánějící svou kořist.

V břiše se jí rozlétli motýlci a slétli níž, až musela stehna pevně přitisknout k sobě, aby alespoň o trochu utlumila bolest.

„Nejíš,” poznamenal Gabe.

Dívala se na talíř a uvědomila si, že přestala jíst a jen drží vidličku nad zpola snědeným steakem. Položila ji na talíř a zvedla oči ke Gabeovi.

„Ničí mi to nervy, Gabe. Tohle všechno je pro mě nové. Nikdy jsem nebyla v podobné situaci. Netuším, co mám dělat. Co mám říkat. Co nemám říkat. Ani jestli mám vůbec mluvit! A ty tu jen tak sedíš naproti mně a pozoruješ mě, jako bych byla zákusek, a já netuším, jestli je tohle vůbec obyčejná večeře. Schůzka na uklidněnou. Řekni něco, protože já se ztrácím.”

Horní ret se mu zvlnil v úsměvu. V očích mu zajiskřilo pobavením. „Mio, drahoušku, ty jsi zákusek.”

Při pohledu na hlad v jeho očích, který neměl nic společného se steakem na talíři před ním, se zajíkla.

„Jez,” pronesl tichým hlasem, který nepřipouštěl žádné dohady. Byl to příkaz. Takový, jehož neuposlechnutí odmítá tolerovat. „Nehodlám na tebe skočit tady u stolu. Konečná odměna bude očekáváním jen o to sladší.”

Uchopila nůž a vidličku a uřízla si kus masa, ale netušila, jak chutná. Jedla mechanicky, tělo se jí chvělo vědomím toho, co bude následovat. Gabe očividně neměl v nejmenším úmyslu jít na to pomalu. To by pak nebyl on. On šel do všeho naplno. Byl to jeho styl a jen díky tomu se stal tak úspěšným obchodníkem. S jasným odhodláním šel po tom, po čem toužil. A nyní toužil po ní.

Upila vína jen proto, aby něčím naplnila napjaté ticho. Netušila, jestli chtěla jen zpomalit a jídlo si vychutnat, aby pro sebe získala více času, nebo jestli se do toho chtěla vrhnout a rychle dojíst, aby mohli přistoupit k zákusku.

Gabe dojedl první, zapřel se do opěradla, upíjel víno a celkově se zdál klidný. Dokud se mu nepodívala do očí. Ty prozrazovaly naprostý opak. Oči mu hořely netrpělivostí a potlačovanou touhou.

Na talíři nechala jen poslední sousta, odstrčila talíř a opřela se o svou židli. Ačkoli

nahlas tu otázku: A teď co? nevyslovila, ta slova se vznášela ve vzduchu mezi nimi. Gabe si ji líným pohledem prohlédl a přikázal: „Jdi do obývacího pokoje a postav se doprostřed,

Mio.”

Polkla, nadechla se a vstala tak elegantně, jak toho jen byla schopná, odhodlaná zůstat klidná. A sebejistá. Ten muž ji chtěl. Ji. Ne nějakou jinou ženu. Patřila sem, bylo na čase se podle toho začít chovat.

Přešla po podlaze z tvrdého dřeva, do ticha klapaly podpatky. Když došla do středu místnosti, pomalu se otočila a spatřila, že Gabe přešel ke křeslu umístěnému šikmo ke kožené pohovce.

Usedl do něj a jednu nohu si zapřel o druhou v nenuceném gestu, které dokazovalo, jak uvolněný nyní je. Kéž by mohla říct totéž o sobě. Stála před ním, na sobě cítila jeho

pohled a připadala si jako předmět aukce.

„Svlékni se,” řekl hlasem, který ji rozechvěl.

Oplácela mu pohled vytřeštěnýma očima a v duchu zpracovávala jeho příkaz. Povytáhl obočí. „Mio?”

Začala si zouvat boty, ale on ji zastavil.

„Boty si nech. Jen ty boty.”

Zvedla ruce ke třem předním knoflíčkům a pomalu je rozepnula. Pak si stáhla ramínka a nechala šaty sklouznout po těle. Zůstala jen v podprsence a kalhotkách.

Gabeovi se zvětšily zorničky. Ve tváři se mu zračil syrový hlad. Celá se rozechvěla.

Bradavky jí ztuhly a otíraly se o hedvábí podprsenky. Ten muž na ni měl smrtící vliv a to se jí ještě ani nedotkl. Ale ten jeho pohled. Když si ji pomalu prohlédl odshora dolů a zpátky, jako by ji sežehl plamen.

„Nejdřív podprsenku nebo kalhotky?” zeptala se chraplavě. Usmál se. „Mio, ty dokážeš člověka potrápit. Nejprve kalhotky.”

Zahákla si palce za krajkový tenký lem a pomalu kalhotky stáhla. Instinktivně se pokusila zakrýt, aby si uchovala tu trochu cudnosti, která jí zbyla, ale přinutila se nechat ten kousek látky sklouznout až na zem. Vystoupila z něj a špičkou boty kalhotky odkopla.

Pak zvedla ruce, stáhla si vlasy dozadu a přehodila si je přes rameno, aby dosáhla na zapínání podprsenky. Rozepnula ji, košíčky poklesly a odhalily ňadra.

„Teď vrať vlasy, jak byly,” zašeptal Gabe.

Jednou rukou si přidržela podprsenku na prsou a druhou si stáhla vlasy na záda. Pak pomalu nechala ruku s podprsenkou klesnout. Ramínka jí sama sklouzla z paží. Svlékla si i tento poslední kousek a nechala ho padnout na zem na hromádku ostatního oblečení.

„Překrásná,” řekl Gabe hlasem, v němž znělo uznání.

Stála tam, zranitelná, a čekala na jeho další rozkaz. Bylo zřejmé, že nemá v úmyslu nijak pospíchat a že si hodlá vychutnat okamžiky, kdy se pro něj vůbec poprvé svléká.

Pažemi si stále zakrývala bříško a pak je zvedla k prsům.

„Ne, nezakrývej se přede mnou,” zastavil ji něžně Gabe. „Pojď sem, Mio.”

Rozechvěle k němu pomalu vykročila. Další krok a další, dokud nestála jen několik centimetrů od něj.

Vrátil nohu na zem a rozevřel kolena, aby mezi nimi zůstala mezera. Mezi stehny měl znatelné vyboulení napínající denim a zip džínů. Vztáhl k ní ruku, zval ji k sobě.

Vkročila mezi jeho stehna a přijala jeho dlaň. Přitáhl si ji k sobě a pak jí pokynul, aby se mu usadila do klína.

Zapřela se mu koleny do boků, nohy měla vtěsnané mezi něj a područky křesla. Usadila

se na patách a čekala. Nedostávalo se jí dechu. Svaly se jí napínaly, jak čekala, co bude dál.

Uchopil ji za zátylek a přitáhl si ji k sobě v drtivém polibku. Tváře jí ovanul jeho dech, horký, zrychlený. Prsty jí zabořil do vlasů, uchopil několik pramenů, aby si ji přidržel ještě pevněji.

Vzápětí ji stejně náhle od sebe odtáhl, ale její vlasy nepustil. Dýchal zrychleně, hruď se mu ztěžka zvedala. Jeho oči žhnuly touhou, syrová horkost jeho těla ji rozechvívala.

„Máš vůbec ponětí, jak moc tě chci?” zašeptal.

„Také tě chci,” odpověděla tiše.

„Budeš mě mít, Mio. Každým myslitelným způsobem.”

Jeho slib ji polaskal po kůži jako hedvábí, horké, vábivé. Hříšně sexy.

Uvolnil prameny jejích vlasů, přitiskl ruce na její břicho a pomalu je sunul až k ňadrům.

Vzal je do dlaní, sklonil hlavu a vzal jednu bradavku mezi rty.

Zasténala a zachvěla se. Jazykem obkroužil pevný vrcholek a Mia zaťala prsty do opěradel křesla a zvrátila hlavu.

Laskal obě ňadra, hrál si, vzrušoval ji. Sál ji a olizoval, špičkou jazyka si pohrával s bradavkami, které toužily jen po jeho doteku.

Pustil jedno ňadro a špičkami prstů přejel po jejím boku až dolů na bříško a mezi její roztažená stehna. Svými prsty pročísl chloupky a pak vsunul ruku dál, mezi citlivou tkáň jejího těla. Jedním prstem hladil její klitoris a celé její tělo ztuhlo.

Dráždil vlhkou úžlabinu, prstem obkroužil vstup do jejího těla, zatímco palcem dál něžně týral tolik citlivý vrcholek.

„Gabe,” zasténala.

Sklonila hlavu jen natolik, aby ho viděla zpod přivřených očí. Ústa měl pevně uzamknutá na jejím ňadru, sál její bradavku. Bylo to vzrušující, erotické, a ještě více to podněcovalo její už tak neovladatelnou touhu.

Vklouzl do ní jedním prstem a Mia opět zasténala. Jeho palec ještě přitlačil, krouživým pohybem ji dál mučil, zatímco jeho prst vnikal stále hlouběji. Pak uchopil do zubů její bradavku a lehce ji poškrábal.

Zvedla ruce k jeho ramenům, zabořila do nich své prsty a vyklenula se ještě víc.

Zazmítala se, blížila se k vrcholu. Bylo nemožné čekat nehybně. Celé tělo měla rozbolavělé, hluboko v podbřišku se jí to napínalo očekáváním.

„Udělej se, Mio,” pobídl ji Gabe. „Chci cítit, jak se na mé ruce uděláš.”

Jeho prst vklouzl ještě hlouběji a přitiskl se na její bod G. Zalapala po dechu, když jeho palec rozdráždil její klitoris ještě víc a zároveň vsál do úst její bradavku. Zavřela oči a vykřikla jeho jméno, když se přes ni převalila první vlna. Bouřlivá a zničující.

„Přesně tak. Mé jméno, Mio. Řekni ho ještě jednou. Chci ho slyšet.”

„Gabe,” vydechla.

Vzepjala se a on neustával, neúnavně ji nutil vystoupat stále výš. Zazmítala se a poté se k němu přitiskla, pevně se chytila jeho ramen, visela na něm a ztěžka oddechovala.

Pomalu stáhl ruku, pak Miu objal a přitáhl si ji k sobě, do tepla svého těla. Položila si čelo na jeho rameno a zavřela oči. Intenzita orgasmu ji zničila.

Hladil ji po zádech, něžně ji uklidňoval a konejšil. Vjel jí rukou do vlasů a zatáhl, až zvedla hlavu a jejich oči se setkaly.

„Drž se,” řekl.

Sotva se ho stihla chytit, když si poposedl a vstal i s ní v náručí.

„Obtoč mi nohy kolem pasu.”

Povytáhl si ji výš, dlaněmi podebral její zadek a držel ji. Mia si zahákla kotníky kolem jeho pasu. Přešel přes obývací pokoj a chodbou do ložnice.

Předklonil se, pomalu ji položil na postel, pak se odtáhl a strhal ze sebe oblečení.

Ležela před ním, omámená rozkoší, její tělo se stále samovolně otřásalo dozvuky

orgasmu. Mezi nohama jí tepalo a bolelo. Chtěla víc. Chtěla jeho.

Zvedla hlavu, aby viděla, jak si právě rozepíná džíny a stahuje je z boků. Byl tak zatraceně sexy, když tu tak stál, s pevnou erekcí a očima, které ji spalovaly horoucím pohledem. Viděla v nich, jak moc po ní touží, ta touha sálala z každého centimetru jeho dokonalého těla. Mohla by ho pozorovat celé hodiny. Byl to nádherný muž, hřebec, alfa samec. Když se po ní natáhl, svaly na pažích se mu vyduly. Vzal ji za nohy, tvrdě ji stáhl na hranu postele, roztáhl je a vkročil mezi ně.

„Nedokážu být něžný, Mio,” řekl hlasem zastřeným a zdrsnělým. „Chci být v tobě víc, než chci dýchat. Musím tě mít. Hned teď.”

„Taky tě chci,” vydechla tiše. Ani na chvíli neodtrhla pohled od jeho sytě modrých očí.

Přitáhl si ji k sobě a o vteřinu později ucítila, jak se jeho penis noří do jejího dychtivého tepla. Krátce se zastavil a pak do ní plně vstoupil, ponořil se hluboko do jejího těla.

Zalapala po dechu společně s ním. Překvapení z jeho síly ji téměř dohnalo přes okraj.

Copak může tak brzy opět vyvrcholit?

Naprosto ji přemohl pocit z jeho těla uvnitř sebe. Naplnil ji. Zcela. Obepínala ho tak těsně, až se ptala sama sebe, jak by se vůbec mohl uvnitř pohnout. Nebo jak se mu vůbec povedlo vstoupit tak hluboko.

Zabořil prsty do jejích boků a pak stisk povolil, téměř jako by si připomněl, že k ní musí být něžnější. Pohladil ji a polaskal, přejel jí dlaněmi na bříško a vzhůru k ňadrům, vzal je do dlaní a poškádlil bradavky.

„Ublížil jsem ti?” zachraptěl.

Ačkoli se sotva ovládal a zoufale toužil ji mít, v jeho hlasu se ozývala starost. Věděla naprosto jistě, že pokud by řekla, aby přestal, uposlechl by ji. Jakkoli šílený touhou v tu chvíli byl, přestal by.

A ona se opájela pocitem, že takhle šílí. Po ní. Chce právě ji. Zavrtěla hlavou. „Ne. Vůbec. Prosím, nepřestávej.”

žadonila. Jestli přestane, umře.

Zvedla ruce k jeho zápěstím. V dlaních svíral její ňadra. Sjela mu po pažích, vnímala jejich sílu. Mohla by se ho dotýkat věčně.

Na krátký moment překryl její ruce svými a vzápětí jí prudce zvedl ruce za hlavu. Měl výraz dravce, oči přimhouřené, z hrdla se mu dralo tiché vrčení.

Přitiskla dlaně do matrace za hlavou a on se k ní sklonil, držel ji na místě, aby se nemohla hnout. Aby nemohla vzdorovat.

V břiše se jí zatřepetalo vzrušením a ten pocit se jí rozlil do těla jako droga. Byla jím omámená. Jeho silou a mocí, jakou nad ní vládl. Jeho dominancí.

Po tomhle toužila. Po jeho těle nad ní, v ní, po jeho absolutní kontrole nad ní.

Nedokázala se nadechnout. Hlava se jí točila rozkoší a očekáváním.

Stáhl se a znovu se do ní ponořil, její tělo odpovídalo na jeho vpády.

Vpíjel se jí pohledem do očí, tak intenzivně, až se zachvěla. Hrdelním a tak zatraceně sexy hlasem zachraptěl:

„To se neboj. Nepřestanu. Ne, když jsem na tebe tak dlouho čekal.”

Ne, když jsem na tebe tak dlouho čekal. Bože, skoro se udělala jen z jeho slov.

Představa, že po ní tento muž, chlap tak naprosto mimo její ligu, vůbec toužil, ji přiváděla

k šílenství. Nikdy si ani nepředstavovala, že by se k ní pnul stejně jako ona k němu.

Hledala správná slova. Pnutí se zdálo příliš silné. Netušila, jaké city k ní chová nebo jak moc ho přitahuje, jen si uvědomovala, kolik času strávila představami, že bude právě

tady. Pod ním, pod jeho tělem, s jeho penisem tak hluboko v sobě, až ani nevěděla, jak je možné, že ho do sebe dokázala přijmout.

Nedá se říct, že by byl mimořádně obdařený. Určitě nebyl nijak zvlášť velký, ale rozhodně byl větší než kterýkoli z jejích předchozích milenců. A Gabe sakra dobře věděl, jak svou chloubu používat.

Uvolnil stisk jejích rukou, ale když s nimi chtěla pohnout, propálil ji pohledem a pak její ruce ještě jednou sevřel, než je opět pustil. Byl to zřejmý příkaz a ona ho splnila;

ponechala ruce, kde je položil, a nespouštěla z něj zrak, zatímco bez dechu čekala, co udělá dál.

Natáhl se, vzal ji za nohy a zvedl je, aby si je obtočil kolem pasu - a pak se na ni opět podíval. Jeho pohled ji rozechvěl, dával jí jím jasný příkaz, aby nechala nohy přesně tam, kam je dal. Pak sklouzl dlaněmi dolů, pod její zadek, a následovně do ní opět začal vnikat, tvrdě, mocně, v pravidelném rytmu, který její tělo rozezpíval vlnami rozkoše.

Instinktivně se po něm natáhla. Potřebovala kotvu v bouři, jakou byla jeho touha po ní.

Sekl po ní pohledem, čelist se mu napjala. Vrátila ruce tam, kam je položil.

„Příště ti je svážu,” řekl. „Neprovokuj mě, Mio. Já rozhoduju. Vlastním tě. Jsi má. Takže těma rukama ani nepohneš, dokud ti neřeknu. Je to jasné?”

„Ano,” zašeptala. Tělo měla tak rozbolavělé, tak na pokraji vrcholu, že víc nezvládla. Tep se jí zrychlil, srdce jí téměř vybuchlo. Při pohledu na jeho svůdný, drsný pohled jí

pulz poskočil. Jeho pohled byl plný příslibů. Všech věcí, které s ní zamýšlel udělat. Všech věcí, ke kterým ji přinutí. A bože, pomoz jí, nemohla se dočkat.

Bušil do ní, roztřásal její tělo. Zavřela oči a pevně stiskla rty, aby potlačila výkřik, jenž se dral na svobodu.

„Oči,” nařídil. „Dívej se na mě, Mio. Vždycky se na mě dívej. Nezavírej oči. Když budu v tobě, chci vidět tvé oči. Nikdy je nezavírej.”

Otevřela je a ihned se na něj zadívala. Přerývaně vydechla.

Odtáhl se a pak se do ní opět ponořil, v dlaních pevně sevřel její zadek. Ještě dlouho poté na něm bude mít otisky jeho prstů. Podržel si ji, roztáhl jí nohy ještě víc a bušil do ní. To nemůže vydržet. Nevydrží to. Bylo toho na ni příliš. Příliš všeho.

„Řekni mé jméno, Mio. Kdo tě vlastní? Komu patříš?”

„Tobě,” vydechla. „Gabe. Tobě. Jen tobě.”

V jeho očích se objevilo uspokojení. Výraz měl zuřivý a majetnický, čelist se mu napínala.

„Přesně tak, zlatíčko. Mně. Chci, abys při vyvrcholení vykřikla mé jméno.” Vklouzl rukou mezi ně, našel její klitoris a dráždil ho, zatímco do ní dál přirážel.

„Udělej se,” přikázal. „Ještě jednou. Pro mě, Mio. Chci na svém penisu cítit, jak se uděláš. Tak měkká a hedvábná. Tak těsná. Jsem v nebi.”

Ostře vykřikla, její vzrušení ještě povyrostlo. Pohltil ji orgasmus, vybuchl v ní, intenzivnější než předtím. Byl hluboko. Neuvěřitelně hluboko. Uvnitř nevnímala nic než jeho pulzující tvrdost nořící se do její hebkosti.

Jeho stehna pleskala o její pozadí, otřásala jí. Tělo ji bolelo, chtěla víc, potřebovala víc.

A on dál přirážel, v jeho tváři se zračilo obrovské vypětí.

„Moje jméno,” zavrčel. „Až se uděláš, řekni mé jméno, Mio.”

„Gabe!”

V očích se mu zatřpytilo vítězství, když se pod ním svíjela. Tělem jí projel orgasmus takové intenzity, jakou do té chvíle považovala za nemožnou.

Padla bezvládně na postel, necítila své tělo, byla vyčerpaná a uspokojená a on do ní dál přirážel. Zpomalil, jako by si chtěl každý okamžik vychutnat. Zavřel oči, pohroužil se hluboko a opět se vynořil. Stiskl rty a poté se začal pohybovat, jako by znovu nabral sílu. Hluboko. Tvrdě.

Jeho pevné tělo do ní naráželo, svaly na pažích a hrudi se mu napínaly. Přesunul dlaně z jejího zadečku tam, kde jí nad hlavou spočívaly ruce. Uchopil je, vtiskl hluboko

do matrace a klesl na ni tak, až jejich těla téměř splynula v jedno.

„Má,” procedil skrze zuby. „Má, Mio.”

Klouzal po jejím vlhkém těle, dál přirážel a bušil hluboko do ní. Jeho vyvrcholení

nebralo konce. Cítila vlhkost mezi jejich těly, slyšela vlhké zvuky, jak se do ní hroužil stále znova a znova.

A pak vrazil hluboko a zůstal tam a pomalu klesl, až ji svým tělem celou zakrýval. Hruď mu ztěžkla, na hrdle ji ovanul jeho horký dech. Byl stále pohroužen hluboko do ní. Stále byl tvrdý jako skála i navzdory tomu, jak dlouhé vyvrcholení právě prožil. Bože, bylo to úžasné.

„Můžu se tě dotknout?” zašeptala. Potřebovala se ho dotýkat. Nedokázala se už dál ovládat. Té potřebě nedokázala dál odolávat.

Neodpověděl, ale jeho ruce sklouzly z jejích, osvobodil ji, a ona to gesto pochopila jako souhlas.

Nesměle mu přejela rukama po ramenou, a když nic nenamítl, dodala si víc odvahy.

Dala svým rukám volnost a vychutnávala si žár jeho těla. Sklouzla dlaněmi tak nízko po jeho zádech, kam jen dosáhla, a pak jimi pomalu přejížděla vzhůru, hladila ho, utěšovala ho se stejnou něhou, jakou on nabídl jí.

Vydechl uspokojením a její tělo na ten smyslný zvuk zareagovalo. Zasténal, když se uvnitř sevřela kolem jeho penisu, a políbil ji těsně pod lasturu jejího ucha.

„Tak krásná,” zašeptal. „A moje.”

Potěšilo ji, že ji nazval krásnou, ale mnohem více pro ni znamenalo, že si na ni činil nárok. Ať už bude jejich vztah trvat jakkoli dlouho, byla jeho. Doopravdy jeho. Tak, jak mnohé ženy mužům nenáležejí.

Každičká část jejího těla nesla známky jeho vlastnictví. Byla unavená, rozbolavělá a dokonale uspokojená. Pohnout se nepřicházelo v úvahu, a tak čekala, s Gabem stále zabořeným hluboko do jejího těla.

9. kapitola

Gabe ležel Mie po boku a naslouchal jejímu tichému dechu. Tiskla se k němu teplá a měkká a on se cítil podivně spokojeně. Hlavu měla podloženou jeho paží, kterou

pomalu přestával cítit, ale nechtěl se pohnout, protože se mu líbilo, jak mu leží po boku.

On nebyl zrovna milovník objímání. Od krachu svého manželství odmítal při milování jakoukoli intimitu. Ne že by u něj ženy nezůstávaly až do rána, ale vždy si zachovával odstup, vždy se mezi ním a ženou jakoby tyčila neviditelná bariéra.

Mia mu ale nedala na vybranou. Jakmile z ní vystoupil a oba omyl, přivinula se mu k boku a usnula. A on se to nepokusil nijak změnit.

Místo toho přemítal nad pomíjivostí jejich společného orgasmu.

Trýznil ho pocit viny. Slíbil jí, že bude trpělivý a že na ni, co se fyzického aspektu jejich vztahu týče, půjde pomalu. Měl zpomalit, měl být něžnější. Měl se více ovládat.

Ale pravda byla, že od chvíle, kdy vešla do jeho bytu, ho ovládala nezkrotná touha ji mít. Nebylo možné, aby jejich milování bylo pomalé nebo něžné. Ošukal ji tvrdě a s naléhavostí, kterou si nedokázal vysvětlit.

Podíval se na její nyní zavřené oči, na pocuchané vlasy a křivky prsou tisknoucích se

k jeho boku. Představoval si, že po ukojení chtíče získá nad svou posedlostí po ní kontrolu a že s ní bude nadále jednat tak, jak jednal se všemi předchozími partnerkami. Ale tohle jejich první milování jen zostřilo jeho vzrušení. Hladověl po ní ještě víc. Jeho spalující

touha po ní nepolevila ani o ždibec. Chtěl ji znovu. Ať mu Bůh pomůže, ale chtěl ji hned teď.

Zapomněl na všechny své sliby, že ji do světa svých příkazů zasvětí pomalu. Chtěl ji svázat a šukat tak dlouho, dokud oba neodpadnou únavou. Chtěl s ní udělat milion dalších věcí a žádná z nich nebude pomalá, ani mírná. Chce vyvrcholit. V ní. Nebude to mírné. Ani jeho vyvrcholení, ani co s ní bude předtím dělat. Chtěl do ní pronikat tvrdě, hluboce,

dlouze, dokud nepřestane pochybovat o tom, že mu patří.

Zavrtěla se, ve spánku si povzdechla a přesunula paži na jeho hruď. Pohladil ji po celé délce paže a ta prostá potřeba se jí dotýkat ho zaskočila. Zatřepotala víčky, otevřela oči a podívala se na něj ospalýma očima.

„Jak dlouho jsem spala?”

„Ne moc dlouho. Asi hodinu.”

Začala se zvedat, v očích se jí zračila nejistota.

„Promiň. Nechtěla jsem usnout. Měla bych jít.”

Zamračil se a přitáhl si ji zpátky k sobě, dlaní jí přejížděl po těle, přes křivku boků

k ňadrům. To tak, nikam nepůjde. Copak nepochopila, že je jeho? Být jeho neznamená,

že se minutu po orgasmu zvedne z postele.

„Zavolej své spolubydlící, ať ti připraví věci na přespání. Pošlu pro ně řidiče a zítra ráno můžeš jet do práce se mnou.”

Mia se na něj zadívala s obavami v očích. „Jak to bude vypadat, když do práce dorazíme společně?”

Zamračil se ještě víc. „Nebude to vypadat jinak, než že jsme se sešli na snídani,

abychom probrali tvé pracovní povinnosti, a pak jsme spolu přijeli do práce.” Tiše přikývla.

„Vedle postele je telefon, zavolej Caroline.”

Uvolnil stisk, aby se mohla odtáhnout, a dlouze ji pozoroval. Dovolil si pohled na její holá záda a kulatou prdelku. Bože, byla překrásná.

Násilím od ní odtrhl zrak a otočil se pro svůj mobil. Zatímco tiše mluvila se spolubydlící, zavolal řidiči a zařídil, aby v Miině bytě vyzvedl tašku s jejími věcmi.

Když se otočil zpět, Mia seděla na posteli a tvářila se nejistě a rozpačitě.

Chtěl si ji přitáhnout pod sebe a vniknout do ní. Byl tvrdý jako skála, díkybohu měl přikrývku shrnutou kolem pasu, takže jeho vzrušení neviděla. Ne že by ho brzy neměla spatřit. Přesto ji nechtěl mít hned teď. Ačkoli si tu myšlenku nedokázal vysvětlit, protože toužil být opět v ní, chtěl, aby co nejdříve roztáhla svá překrásná stehna a odhalila se jeho pohledu.

Kdyby to byla jakákoli jiná žena, uspokojil by svou touhu nebo by navrhl, aby šli spát, otočil by se na bok a odmítl jakoukoli intimitu. Ale s Miou se v něm probudily jiné

potřeby. Potřeby, kterým nerozuměl. Nechtěl o nich ale nijak dále uvažovat, nechtěl se v nich hrabat. Nebyl si jistý, jestli by se mu líbilo, co by objevil.

„Pojď sem,” řekl a nabídl svou paži, aby si mohla lehnout tak, jak ležela před chvílí. Mia si přitáhla přikrývku, ulehla po jeho boku a podložila si hlavu jeho ramenem. Po dlouhou dobu leželi oba tiše a potom Mia otočila hlavu, aby na něj viděla.

„Nebudeš chtít, abych ti říkala můj pane nebo tak něco, že ne?”

Obočí mu vystřelilo vzhůru, a když se na ni podíval, spatřil v jejích očích rošťácké jiskřičky. Zavrtěl hlavou. Pobavila ho a on se přistihl, že jen těžko odolává smíchu. „Ne. Zní to směšně, nezdá se ti? Tyhle stereotypy jistého životního stylu mě moc neberou.”

„Takže žádné ano, pane a ne, pane?”

Uvolnil se a laškovně ji plácl po zadku. Bylo mu s ní příjemně, uvědomil si, že si tuhle chvíli s ní užívá. Nebo co to bylo. Mohl by ji znovu opíchat, a přesto mu úplně stačilo, že tu jen leží na posteli a vidí její úsměv. Do horoucích pekel, jestli se takhle svůdně a nevinně usměje na jiného muže, nemůže za sebe ručit.

„Už tak v sobě, ty malá mrško, neumíš vykřesat ani špetku respektu, takže ne, neříkej mi pane. Připadám si pak jako tvůj otec, a už tak je věkový rozdíl mezi námi příliš velký,

než abych si ho chtěl ještě připomínat.”

Zvedla se, její vlasy se mu přelily přes hruď, a shlédla na něj. Byla úchvatná. A její nádherné vlasy se teď rozlévaly po jeho těle. Náhle ho opustila veškerá hravost, zaplavila ho touha přitáhnout si ji pod sebe a milovat se s ní další čtyři hodiny.

„To ti můj věk tolik vadí? Jestli ano, proč bys pak chtěl tohle. Myslím nás.”

Povzdechl si a alespoň na několik dalších minut se přinutil ovládnout. Jeho penis na něj křičel, ale Mia si chtěla povídat a on jí toužil vyhovět.

„Vadil mi dřív. Teď už ne. Ale mezi námi je čtrnáct let. Jsi o tolik mladší. Dělí nás celý svět.”

Zamračila se, v očích se jí objevil hloubavý pohled.

„Na co myslíš?” zeptal se, její zaváhání ho překvapilo.

Hruď se jí nadzvedla, jak se zhluboka nadechla. „Naznačil jsi, že jsi na mě čekal

hodně dlouho. Jak dlouho, Gabe?”

Chvíli mlčel, snažil se najít ta správná slova. Ten rozhovor mu nebyl příjemný, ale otázku v jejích očích nedokázal ignorovat. Nemohl jí odmítnout odpovědět, když ji ještě před chvílí pobízel, aby se ptala.

„Myslím, že to začalo, když ses vrátila z Evropy, když sis tehdy dala pauzu od studií, abys vyjela do zahraničí. Nevídal jsem tě nijak často. Jen při různých příležitostech, když jsi přijela za Jacem, nebo o prázdninách. A pak když jsi promovala. Už tehdy jsem tě nevnímal jako malou holku, jako Jaceovu mladší sestru. Viděl jsem v tobě žádoucí ženu. ženu, kterou jsem toužil mít. Zastihlo mě to naprosto nepřipraveného.”

„Proč teď?” zeptala se tiše. „Když ne tehdy, proč teď?”

Na to nedokázal odpovědět, snad jen jak na něj zapůsobila tehdy, když ji viděl na ulici toho dne, kdy pořídil její fotografii. Byla to jako rána na solar. Všechny touhy a potřeby, které tak dlouho potlačoval, se náhle draly na povrch. Měl ji pod kůží, nedokázal ji ze sebe dostat. A ani teď, když ji měl, jeho touha po ní neustávala. Byla jen intenzivnější než dřív.

„Teď nastal ten správný čas,” vysvětlil prostě. „A ty, Mio? Kdy ses rozhodla, že mě chceš?”

Odvrátila zrak a tváře jí zrůžověly. „Byla jsem do tebe zakoukaná už na střední. Celé roky jsem o tobě snila, ale ty jsi byl vždycky naprosto mimo moji ligu.”

Něco v jejím hlasu ho znepokojilo. Otřáslo to jím. A pak si uvědomil, o jakou katastrofu si to říká, pokud Mia nebude schopna oddělit emoce od jejich čistě fyzického vztahu.

Možná proto se tak dlouho držel zpátky. Kromě věkového rozdílu šlo také o to, že Mia je žena. Mladá žena, která za sebou nemá zkušenosti ze vztahů tak jako ženy, jež obvykle vyhledával.

„Nezamiluj se do mě, Mio,” varoval ji. „Neber to mezi námi vážněji, než to je. Nechci ti ublížit.”

Rty se jí zkroutily opovržením, přivřela oči. Odtáhla se, chtěla být od něj co nejdál.

Nezamlouvalo se mu to. Toužil ji mít u sebe. Prahnul po jejích dotecích. Chtěl na sobě cítit měkkost a teplo jejího těla.

Naklonil se k ní, objal ji paží a přitáhl si ji k sobě, opřel si ji o hruď. Nezamlouvalo se jí to.

Její smůla. Ať chce říct cokoli, může to říct v jeho objetí.

Mračila se. Bylo to sladké a roztomilé, ale kdyby to řekl, jen by ji tím naštval. Koutky rtů mu cukaly, násilím potlačil úsměv, trpělivě se na ni zadíval a čekal, co řekne.

„Tohle bylo od tebe dost ošklivé, Gabe. Arogantní a hloupé. Tvé požadavky jsou jasně vepsány do smlouvy. Nejsem blbka. To vážně předpokládáš, že ti k nohám padne každá žena, že se do tebe každá žena zamiluje a nemůže už bez tebe dál žít?”

Přestal úsměvu vzdorovat a jí se jeho smích viditelně nezamlouval. Vypadala jako naštvané kotě, co právě zjistilo, že má drápky. Hrudí se mu rozlila úleva. Ano, překročil meze, když se chtěl ujistit, že plně chápe podmínky jejich smlouvy, ale nelíbilo se mu, že by jí mohl někdy ublížit. A pokud by Mie zlomil srdce, nenávratně by to poškodilo jeho přátelství s Jacem. Nechtěl jí zlomit srdce. Byla pro něj mnohem víc než jen milenka.

„Pochopil jsem,” ustoupil Gabe. „Už to nebudu znovu vytahovat.”

Znovu se na něj zamračila, zapřela se mu dlaněmi o hruď a odtáhla se. Tak to ani

nápad. Přitáhl si ji zpátky s takovou silou, až mu narazila do hrudi, její rty se ocitly jen několik centimetrů od jeho.

Políbil ji a zavrčel, když se mu její rty nepoddaly. Sklouzl rukou na její břicho, mezi

jejich těla a dovnitř do hedvábného tepla jejího klína. Dráždil jí klitoris, dokud nezalapala po dechu a neotevřela ústa jeho jazyku.

„Tak je to lepší,” zašeptal jí do úst jen vteřinu předtím, než se jí vrhl na sladké rty. „Co tvůj řidič?” vydechla mezi polibky.

„Máme čas.”

Chytil ji za boky, zvedl ji a pak si ji přesunul obkročmo na sebe. Strhl z nich přikrývky a odhodil je stranou. Divoce, bolestivě po ní toužil.

„Dej mi ruce na ramena a nadzvedni se,” zavrčel.

Když uposlechla, vzal do ruky penis, druhou rukou uchopil její bok a stáhl ji dolů, přímo na čekající erekci.

„Osedlej si mě, Mio.”

Vypadala tak nejistě. Dal jí obě ruce kolem pasu, vyklenul se a ponořil se hluboko do ní. Držel ji na místě, udával rytmus, pomáhal jí najít svůj vlastní. Věděl, že to bude

rychlé, spalující a naprosto neovladatelné. Když šlo o ni, zdálo se, že není schopen žádné sebekontroly.

„Přesně tak, zlato,” vydechl. „Dokonalé.”

Povolil stisk, když pocítil, že získala sebevědomí a pomalu přebírá otěže. Obepínala ho horká, vlhká, hedvábná, těsná. Svírala ho tak hříšně. Už teď byl připraven vyvrcholit, ačkoli ona tomu nebyla ani zdaleka blízko.

Jako by mu četla myšlenky, sklonila se k němu, vůbec poprvé převzala iniciativu

a políbila ho. Bože, byla tak sladká. Cítil ji na jazyku, tu svůdnou sladkost jejích rtů. Ano, byla jeho. Bez pochyb. A nehodlá ji nechat jít, dokud nebude naprosto a plně uspokojen.

„Nečekej na mě,” zašeptala.

Vzal její tváře do dlaní a hluboce, žhavě ji políbil. Pak vyklenul boky, čekal, až se zvedne a opět klesne na jeho připravený penis. Nechal ruce klesnout a popadl ji za boky. Věděl, že příštího dne bude mít modřiny jako důkaz jeho žádostivosti. Ta představa rozohnila jeho touhu ještě víc. Uvnitř těla se mu rozpoutalo peklo toužící se vydrat na svobodu.

Vybuchl v ní, jeho vyvrcholení svou silou až bolelo. Sotva dokázal potlačit výkřik, řev uspokojení, vítězství. Jako by právě ulovil kořist. Byla s ním, v jeho náručí, s jeho ptákem zabořeným hluboko do ní. Jeho. Už nemusí čekat. Už se nemusí dusit primitivní

žádostivostí. Získal ji a teď mu byla vydaná na milost, může si s ní dělat, co bude chtít. Mysl mu zaplňovaly bláznivé představy. Představy, v nichž je uvázaná za ruce a nohy,

vydaná na pospas jeho chtíči, představy, v nichž si ji bere zezadu, v nichž se jí noří mezi rty, představy, v nichž se jí zmocňuje stále znovu a znovu, dokud nebude myslet jen na to, že patří pouze jemu.

Objal ji, přitáhl si ji k sobě a přitiskl k hrudi. Zvedala se a klesala v rytmu jeho dechu, její vlasy se mu ovíjely kolem tváře. Jednou rukou ji uchopil za zadek a ještě jednou se vyklenul, aby do ní vklouzl hlouběji, aby byli propojeni tím nejintimnějším způsobem.

Bože, proti touze tak mocné nebylo obrany. Nikdy předtím nic podobného nezažil

a nebyl si jistý, jestli se mu to líbí. Zneklidnilo ho to, znejistilo. Donutilo ho to zapochybovat o svých úmyslech.

Byl sobecký parchant. O tom nebylo pochyb. Bral si svou rozkoš, bral si, co chtěl. Vždy.

Ale Mia ho přinutila chtít, aby byl lepším. Nechtěl být surovým monstrem, které si jen bere, aniž by cokoli dávalo na oplátku. Chtěl k ní být něžný, chtěl dávat její rozkoši přednost před tou svou. Nebyl si jistý, jak to ví, ale zatraceně to chtěl zkusit.

Překvapilo by ho, kdyby od něj po dnešku neutekla. Zničil ji, ne jednou, ale dvakrát.

Ošukal ji s téměř brutální silou, aniž by na ni bral ohled, a podruhé ani nedosáhla vrcholu.

Zavřel oči a snažil se vzpamatovat. Mia na něm ležela a on měl náruč plnou této sladké, hebké ženy.

Nakonec se i s ní převalil a vyklouzl z jejího teplého těla. Políbil ji na čelo. Netušil, co říct, a tak neřekl nic a zvedl se z postele.

Sledovala, jak tam vedle postele stojí nahý. Nic z jejího pohledu nevyčetl. V jejích očích se nezračilo odsouzení ani opovržení, ale ani přijetí. Jen ho pozorovala a z jejího zamyšleného pohledu mu kůže začala mravenčit.

Odvrátil se, a když se natahoval po svém oblečení, řekl: „Zůstaň tady. Tvé věci vyzvednu já.”

„Dobře,” odvětila tiše.

Natáhl si kalhoty a věděl, že musí vypadat zničeně. Na hony vzdálený od neústupného, nedotknutelného muže, za jakého se vždy vydával. Nechtěl, aby ho takhle někdo viděl. A zvláště ne Mia.

10. kapitola

Mia usnula uspokojená, zachumlaná v teple přikrývek a ve snech se jí zjevoval Gabe.

A pak se probudila vzrušená, když ji skutečný, nesnový Gabe vytáhl zpod peřiny, kterou měla až k bradě.

Ve tváři měl známý výraz, v pronikavých modrých očích pohled, z něhož se jí stáhly útroby, a ona okamžitě sevřela stehna, mezi nimiž ji slastně zabolelo.

„Klekni si.”

Proklatě, z jeho příkazu se jí podlomila kolena.

Nebyla si jistá, jak to myslel. Chtěl ji mít doslova na kolenou? Nebo myslel na všechny

čtyři? A pokud myslel na všechny čtyři Zachvěla se, když si tu možnost představila.

Viděla, jak zúžil oči netrpělivostí. Rychle se převrátila na bok a pak na břicho. Než se stihla zvednout na kolena, položil jí ruku na záda a tiskl ji k matraci.

„Zůstaň tak. Bude jednodušší, když to udělám teď.” Když udělá teď co?

Srdce jí bušilo, oči měla pevně zavřené. Věděla, že pokud se nebude dívat na něj, pak je lepší, aby měla oči zavřené.

Něžně vzal do ruky nejprve jedno její zápěstí a poté druhé a obě jí přitisknul k sobě a položil na prohlubeň zad. Mia prudce otevřela oči, když si uvědomila, že jí zápěstí omotává provazem a pevně je spoutává k sobě.

Sakra, sakra, sakra. Takže o tom svazování nežertoval!

Neuvědomila si, že ztuhla, dokud se k ní Gabe nesklonil a rty jí neotřel o lasturu ucha.

„Uvolni se, Mio. Neublížím ti. To přece víš.”

Při tom příslibu sevření svalů povolilo a Mia nyní ležela pokojně, ale mysl jí nedopřála klid. Byla vzrušená, nervózní, vyděšená, ale především vzrušená. Smysly se jí zbystřily. Bradavky ztvrdly, tlačily se do matrace a mezi nohama se jí nedočkavostí svíralo.

Potom jí zvedl zadek, takže jí kolena vklouzla pod tělo a tváří se bořila do matrace, ruce měla za zády pevně spoutané.

Cítila na sobě jeho konejšící ruce. A pak jeho prst sklouzl po jejím pozadí, až se zastavil u konečníku. Hlas měl Gabe chraplavý, zdrsnělý, když promluvil.

„Těším se, až ti ošukám tvůj sladký zadeček, Mio. Můžeš si být jistá, že to udělám.

Zatím nejsi připravená, ale brzy budeš. Užiju si každou vteřinu, až budu v tobě až po koule.”

Neovladatelně se rozechvěla, na odhalené pokožce jí naskákala husí kůže.

„Prozatím tě ošukám do tvé kundičky, ale tak, jak jsi teď, se zadkem vysoko, abych si mohl představovat, že tě šukám do něj.”

Kousla se do rtu, tělem jí projel chtíč a zanechal ji červenolící, vzrušenou, zoufalou touhou po jeho doteku a jeho nadvládě.

Pak se postel prohnula a ona ucítila tlak jeho těla. Uvědomovala si, jak jí po zádech sjely jeho dlaně až k poutům kolem zápěstí. Masíroval jí ztuhlé prsty a pak zatahal za provaz, zkoušel, jestli je pevně svázaná.

Nemohla dýchat. Topila se v záplavě pocitů. Byla naprosto bezmocná, a přesto věděla,

že je v bezpečí. Věděla, že by jí neublížil. Nikdy by to nenechal zajít tak daleko.

Jednou rukou jí dál svíral spoutané ruce, zatímco druhou jí sjel mezi nohy až k jejímu rozkroku. Pak ruku stáhl, aby připravil svůj penis ke vstupu do jejího těla. Škádlil ji hlavičkou a poté do ní vstoupil na pouhých několik centimetrů.

„Jsi tak zatraceně nádherná,” řekl chraptivě. „V mé posteli, na kolenou, s rukama svázanýma za zády nemůžeš nic než přijmout vše, co ti dám.”

Chtěla křičet zoufalstvím. Ocitla se na hraně, a on přesto jen dál tiskl hlavičku ke vstupu. Pokusila se na něj přirazit, přinutit ho, aby do ní vstoupil hlouběji.

Vykřikla do prostěradel, když ji ostře plácl po zadku. Pak se uchechtl. On se smál!

„Tak netrpělivá,” řekl pobaveně. „Bude to po mém, Mio. Jak snadno zapomínáš. Chci být v tobě stejně zoufale, jako mě v sobě chceš mít ty, ale toužím si užít každou vteřinu, kdy tě mám v posteli svázanou. Jakmile do tebe vejdu, nevydržím dlouho, takže si chci každou vteřinu vychutnat.”

Zavřela oči a zasténala.

Znovu se uchechtl a vstoupil do ní o několik dalších centimetrů. Vzdychla, napjala se, čekala, celé její tělo se chvělo a bolelo, uvnitř celá pulzovala, chtěla ho v sobě hlouběji. Chtěla ho v sobě celého. Chtěla ho.

„Chceš mě celého, Mio?” zeptal se zastřeným hlasem, který jí zatančil na pokožce. Bože, ano.

„Ano,” vydechla.

„Neslyším tě.”

„Bože, ano!”

„Hezky popros,” prohlásil sametovým hlasem. „Popros o to, po čem toužíš, zlato.”

„Chci tebe,” řekla. „Prosím, Gabe!”

„Chceš mě nebo mýho ptáka?”

„Obojí,” odpověděla přidušeně.

„Správná odpověď,” zašeptal a sklonil se, aby jí vtiskl polibek na záda.

Sevřel pevněji její zápěstí a přirazil. Zalapala po dechu, vytřeštila oči, ústa otevřela v tichém výkřiku, který jí rezonoval v hlavě.

„Zatraceně správná odpověď,” zašeptal jí do ucha.

Zakryl ji svým tělem, překryl ji, tiskl se proti jejím spoutaným rukám. Trhla sebou, vyklenula se, neschopna potlačit svou touhu.

Nikdy by ji ani nenapadlo, že za jednu noc lze zažít tolik orgasmů. Co za noc, za několik hodin! Bylo to tak šílené, že ani v nejdivočejších snech, které se jí tolikrát o Gabeovi zdály, si to nedokázala představit.

Nakonec z ní vystoupil, pomalu klouzal z teplého sevření, dokud se špička jeho erekce sotva dotýkala vstupu do jejího těla.

„Gabe, prosím!”

žadonila. Hlas měla nakřáplý, zněla zoufale a bylo jí to jedno. Bylo jí jedno, jestli tím porušovala nějaké pravidlo, bylo jí jedno, jestli si tím vyslouží trest. Bože, zadoufala, že ji opět plácne přes zadek, protože cokoli, v tuhle chvíli cokoli, co by jí udělal, ji pošle přes hranu do zapomnění.

„Šššš, zlatíčko,” konejšil ji chraptivě sametovým hlasem, který by sám o sobě dokázal

ženu přivést k orgasmu. „Teď se o tebe postarám. Věř mi, že to pro tebe udělám.”

„Já ti věřím, Gabe,” zašeptala.

V tu chvíli se otočila, jen natolik, aby v jeho očích spatřila planout oheň uspokojení. Právě vyslovila pár prostých slov, která pro něj byla jako rána do žaludku, a jemu se to líbilo.

Pevně sevřel v dlaních její zápěstí a nepustil je, ačkoli se nemohla sama z provazů osvobodit. Přidržel si je jako opěrný bod a začal přirážet. Hluboce, tvrdě, dlouze.

Rozechvěla se. Měla pocit, že se pod ní nohy brzy proboří. Kolena zapírala do matrace, cítila, jak se noří stále hlouběji. S blížícím se orgasmem jí svaly vypovídaly službu.

V břiše se jí rozlétli motýlci, oheň jí planul žilami. Byl její drogou. Vklouzl jí do těla, pomalu a sladce, omámil ji rozkoší.

Ložnici naplnily tiché steny a Mia si uvědomila, že to ona je vydává. Nedokázala je utišit. Vynořovaly se z jejích hlubin, z části jí samé, která byla doteď pevně uzamčená.

Jednou rukou jí sevřel prameny dlouhých vlasů. Omotal si je kolem prstů, jako by si užíval dotek hebkých kadeří. Sevřel je ještě pevněji. Lehce za vlasy zatahal a poté stisk uvolnil, jen aby vzápětí sevřel prameny až u kořínků.

Svíral v pěsti její vlasy a zatahal, až zvrátila hlavu tak, že jí mohl vidět do tváře. „Oči, Mio,” přikázal ostře.

Nehodlala neuposlechnout. Otevřela oči. Viděla ho koutkem oka. Výraz v jeho očích jí bral dech.

V jeho rysech se zračilo něco divokého. V očích mu jiskřilo, když se celé její tělo chvělo pod silou jeho přírazů. Kdykoli z ní téměř vystoupil, zvrátila hlavu o něco více, protože jí pevně svíral vlasy.

Nebolelo to. Nebo možná ano, ale byla příliš opilá rozkoší, než aby poznala rozdíl.

Vzrušovalo ji, jak svíral v pěsti její kadeře, jak jí zakláněl hlavu nazad, aby viděl, jak se udělá.

Chtěl se jí dívat do očí.

A tak stočila hlavu co nejvíce, aby viděl, co chtěl vidět. A ona se dívala do tváře jemu, do jeho krásného obličeje s ostrými rysy, mužného, v němž se odráželo naprosté uspokojení. Rozkoš. Tu mu dala ona.

Dívali se navzájem do očí. V těch jeho spatřila něco, co ji hluboce zasáhlo. Jako kulka do duše. Sem patřila. Tady bylo její místo. Právě tady, v posteli Gabea Hamiltona. Byla vydána na milost jeho rozkazům a slitování. Právě po tomhle bažila.

A nyní jí to patřilo.

„Jak blízko?” zeptal se Gabe napjatým hlasem. Zmateně se na něj podívala.

Jeho hlas zněžněl. „Jak blízko jsi vrcholu, zlato?” „Ach, bože, už budu,” ztěžka vydechla.

„Tak se udělej, krásko. Chci ti vidět do očí. Zbožňuju, jak se vyvrcholením zamlží. Tvé oči toho tolik prozrazují, Mio. Jako okno přímo do tvé duše. A já jsem jediný, kdo ti

do nich uvidí při vrcholu. Je to jasné?”

Přikývla. Knedlík v krku jí nedovoloval promluvit.

„Pověz mi to,” řekl tiše. „Řekni, že ty oči patří mně.”

„Patří ti,” odpověděla šeptem. „Jen tobě, Gabe.”

Uvolnil sevření jejích vlasů a pomalu ruku stáhl, nechal prameny, aby mu proklouzly mezi prsty. Pak jí teplými špičkami prstů přejel po páteři. Objal ji kolem pasu a jeho prsty zabloudily níž, mezi její nohy.

Polaskal ji po klitorisu a Mia vykřikla. Tělem jí projela elektřina.

„Přesně tak, zlato. Vzdej se mi. Chci tě celou, Mio. Chci vše, co máš. Je to mé. Dej mi

to.”

Začal přirážet, jeho boky rytmicky narážely do jejího zadku a špičkami prstů jí škádlil

klitoris.

„Ach, bože,” vydechla. „Gabe!”

„Učíš se rychle, zlato. Až se uděláš, chci slyšet své jméno a chci ti vidět do očí.”

Téměř od něj odtrhla zrak. Vše kolem se ponořilo do mlhy. Vykřikla jeho jméno

a přitom nepoznávala vlastní hlas. Byl chraptivý, hlasitý, nikdy nic takového neslyšela. Byl plný touhy, zoufalé touhy. Úpěnlivě prosila, aby jí dal, po čem toužila.

A on jí to dal.

Postaral se o ni. Dal jí, co chtěla. Co potřebovala. Sebe.

Sevřela se kolem něj horká a vlhká a on ji zalil semenem. Nebyla nadále schopná se mu dívat do očí. Tělo jí ochablo, tváří se opřela do matrace. Neměla sílu držet hrdlo zvrácené. Zavřela oči a ani si nebyla jistá, jestli zůstala při vědomí, protože mysl ji opustila a vydala se pryč, na to nejkrásnější místo na světě.

Vznášela se. Naplňovala ji radost a uspokojení. Aštěst í.

Byla naprosto spokojená.

Nekáral ji. Něžnými polibky si klestil cestičku po její páteři až k jejímu uchu. Šeptal slova, kterým ani nerozuměla. A pak z ní vystoupil a ona okamžitě zaprotestovala. Násilím ji vytrhl z teplého oparu uspokojení do chladu, který po něm zbyl.

„Ššššš, zlato,” šeptal. „Musím tě rozvázat a postarat se o tebe.”

„Mhmmm.” Na víc neměla sílu.

Znělo to tak dobře. Postará se o ni. O vteřinu později měla ruce volné. Gabe vzal každou z nich do dlaní, jemně je masíroval a poté ji pomalu položil na postel, aby se necítila nepohodlně. Pak ji otočil a přitáhl si ji do náručí.

Sklonil se nad ni. Zvedl ji a přitiskl si ji na hruď. Schoulila se, pažemi pevně obepínala jeho krk, jako by se nikdy nechtěla pustit.

Bože, cítila se tak zranitelně. Tak otevřeně. To, co se právě událo, jí otřáslo. Ano, když přišla, věděla, že může očekávat sex. Ale tohle? Tohle nebyl jen sex. Jak by ta tři

prostá písmena dokázala popsat syrovou, zuřivou, stravující bouři, již právě prožila?

Otřásla samotnou zemí. Už dřív zažila dobrý sex, ale nikdy takový, který by otřásl zemí.

Vešel s ní do koupelny a pustil sprchu. Místnost brzy naplnila horká pára. Pak Miu vnesl do sprchového koutku a stále ji držel těsně při sobě, když nechal její tělo sklouznout po jeho, zatímco proud horké vody smáčel je oba.

Když si byl jistý, že ji nohy unesou, natáhl se pro mýdlo a celou ji namydlil. Věnoval péči každému centimetru jejího těla.

Než skončil, sotva dokázala stát. Když od ní odstoupil, aby mohl vyjít ze sprchy, téměř padla tváří k zemi. Rychle ji zachytil a Mia uslyšela tiché zaklení. Zvedl ji, posadil ji na skříňku vedle umyvadla a natáhl se po osuškách vyskládaných na polici vedle sprchy.

Zabalil ji do teplé osušky. Povzdechla si a čelem se opřela o jeho vlhkou hruď.

„Jsem v pořádku,” zašeptala. „Osuš se. Já si tu posedím.”

Když vzhlédla, spatřila, že na ni hledí s pobavením a úšklebkem na rtech. Přesto z ní nespouštěl ostražitý pohled, když se natáhl za sebe pro osušku.

Rychle se utřel a Mia si užívala každou vteřinu té show. Ten muž byl dokonalý.

Úchvatný s velkým Ú. A ten jeho zadek. Nikdy nevěnovala jeho zadku přílišnou pozornost, protože mnohem více ji přitahovala přední partie jeho těla. Ten muž měl totiž nádherný penis.

Jo, bylo zvláštní považovat penis za krásný, protože ve skutečnosti bývá tenhle orgán poměrně ošklivý. Ale Gabeův? Byl celý jednoduše krásný a dokonalý. Dokonce i jeho

penis. Mívala velice živé představy o tom, jak ho bude mít v ústech. Jak ho ochutná. Jak ho přivede k šílenství tak, jako se to jemu dařilo s ní.

„Na co teď sakra myslíš?” zašeptal Gabe.

Zamrkala a uvědomila si, že stojí těsně u ní. Vkročil mezi její roztažené nohy a shlížel na ni, pátravým pohledem na ni hleděl. Do tváří jí vstoupila horkost, což bylo poměrně hloupé, uváží-li, že s tímto mužem právě prožila několik hodin drsného, zvrhlého sexu, a přesto se nyní červená, protože si představuje, jak ho uspokojuje ústy.

Očividně je beznadějný případ.

„Vážně na to musím odpovídat?” vyhrkla.

Povytáhl obočí a v očích mu zajiskřilo pobavením. „Ano, opravdu musíš. Zvláště když jsi celá zrůžověla rozpaky.”

Povzdechla si a bouchla mu čelem do hrudi. „Prohlížela jsem si tě.”

Vzal ji za ramena a odtáhl ji od sebe, aby se jí mohl podívat do očí. „To je všechno?

Prohlížela sis mě a teď se kvůli tomu cítíš trapně?”

Zaváhala a povzdechla si. „Máš vážně nádherný penis, spokojený? Jen jsem ho tiše obdivovala.”

Pokusil se zdusit smích. Nepovedlo se mu to. Z hrdla mu unikl přidušený zvuk a Mia zasténala.

Než stihla ztratit nervy, rychle vyhrkla: „A představovala jsem si, jak ” Úplně cítila, jak jí tváře hoří.

A Gabe k ní přistoupil ještě blíže, roztáhl jí nohy doširoka a vtiskl se mezi ně. Špičkou prstu jí zvedl bradu a zadíval se na ni pronikavým pohledem.

„Představovala sis co?”

„Jak tě mám v ústech,” zašeptala. „Jak tě ochutnávám a přivádím tě k šílenství tak, jako jsi ty přivedl mě.”

Napjal se. V očích mu zajiskřil chtíč. žhnuly mu pekelnou výhní.

„Svou šanci dostaneš, zlato. To ti můžu sakra zaručit.”

V mysli jí okamžitě vybuchl gejzír představ. Velice živých představ, v nichž mezi rty svírala jeho ptáka a olizovala ho po celé délce.

Sklonil ústa k jejím rtům a něžně ji políbil.

„Teď se prospíme,” zašeptal. „Neměl jsem v úmyslu Nechtěl jsem to nechat zajít takhle daleko. Budeš zítra v práci unavená.”

Při poslední větě mu v hlase zazněla lítost. Hřbetem dlaně ji pohladil po bradě

a po tváři. Pak ji opět políbil sladkým, něžným polibkem, který byl v přímém rozporu s neovladatelnou vášní, již zakusila dnešní noci.

„Pojď, zlato,” řekl zastřeným hlasem. „Vezmu tě do postele, ať se alespoň na pár hodin prospíš.”

11. kapitola

Mia otevřela oči a spatřila Gabea, který se nad ní skláněl a jemně jí třásl ramenem.

„Vstávat a do práce,” řekl.

Protřela si oči, aby se zbavila posledních zbytků ospalosti. „Kolik je hodin?”

„Šest. Jestli se chceš osprchovat a obléknout, budeme se muset nasnídat po cestě do kanceláře.”

To už se plně probudila a všimla si, že Gabe je už oblečený do pracovního. Ani nezaznamenala, kdy se vysoukal z postele. Ucítila svěží, čistou vůni mýdla a dráždivé aroma jeho kolínské. Na sobě měl kalhoty a košili s kravatou, ačkoli tu měl povolenou a košili měl na rozhalenku.

Vypadal nedotknutelně. Chladně a odtažitě. Naprostý opak muže, který si ji v noci opakovaně bral.

Zvedla se a posadila na okraj postele. „Budu rychle.”

„Dej si na čas. Dnes ráno nespěchám. První schůzku mám až v deset. Do té doby jsem volný.”

Zapadla do koupelny a podívala se na sebe v zrcadle. Až na známky únavy vypadala normálně. Nějak předpokládala, že na ní všichni poznají, co všechno v noci s Gabem prováděli.

Pustila sprchu, nechala ji téct a na dlouhou chvíli se jen posadila na sklopené víko toalety. Potřebovala čas, aby se dala dohromady. Všechno ji bolelo. Ještě nikdy nezažila takový sexuální maraton. Se všemi předchozími muži byl sex mnohem pomalejší a vždy jen s jedním orgasmem.

Gabe ji v noci nenechal odpočinout po čtyři hodiny. Nakonec se jí za to omluvil, ale připadalo jí, že mu ta slova nejdou přes rty vůbec snadno. V jeho očích se zračila upřímná lítost. Řekl, že na ni chtěl být mnohem něžnější, že chtěl dodržet slib a do všeho ji

zasvětit pomalu, ale že se nedokázal udržet, tak moc po ní toužil.

Chtěl ji tím snad naštvat?

Bylo přece jen dobře, že po ní muž šílel natolik, že se nedokázal ovládat. Neublížil jí. Ano, byla celá rozbolavělá. Probudila se s modřinami a s otisky jeho rukou a zubů na svém těle. Ale každou vteřinu si užila, byť toho bylo na jednu noc hodně.

Vkročila do sprchy a stála pod proudem, jenž jí bušil do tváře. Připomněla si, že Gabe

už je oblečený a připravený k odchodu, tak si rychle opláchla vlasy, omyla se a pak kolem sebe obtočila hebkou osušku.

Až v tu chvíli si uvědomila, že s sebou nemá žádné oblečení. Netušila ani, co Gabe včera v noci udělal s její taškou. Zabalila si vlasy do ručníku a vykoukla ze dveří.

Gabe seděl na posteli, vedle něj leželo její oblečení. Vykročila k němu a on z hromádky zvedl její kalhotky a zatočil s nimi na špičce prstu.

„Tohle nebudeš potřebovat,” řekl. Vykulila oči.

„Do práce nebudeš nosit kalhotky. Jen překážejí,” prohlásil a oči mu zářily. Podívala se na sukni a halenku a pak zpátky na Gabea. „Nemůžu mít sukni bez

spodního prádla!”

Povytáhl jedno obočí. „Uděláš, co chci, Mio. Tak zní dohoda.”

„Panebože. Co když to někdo zjistí?”

Zasmál se. „Mohli by to zjistit jen tak, že jim to ty sama ukážeš. Chci se na tebe podívat a vědět, že pod tou sukní nic nemáš. A pro mě je pak mnohem jednodušší ti tu sukni vyhrnout a vniknout do tebe.”

Polkla. Právě jí připomněl, že její práce je jen zástěrka. Jen způsob, díky němuž si ji bude moci Gabe v práci zavolat a vzít, kdy se mu zachce. Jenže ona nepředpokládala, že by chtěl sex v kanceláři. Z představy, že by někdo vešel dovnitř a přistihl je, se jí chtělo zalézt pod postel a schovat se před celým světem.

„A Mio, tak to bude každý den. žádné spodní prádlo. Jestli zjistím, že máš na sobě kalhotky, když jsi se mnou, strhnu ti je a pak na svém krásném pozadí poneseš otisky mé dlaně.”

V reakci na ta slova se celá zachvěla. Beze slov na něj zírala, šokovaná tím, jak ji vzrušila představa, že by jí skutečně naplácal na zadek. Je snad zvrhlá?

Zvedl její sukni, top a podprsenku a podal jí je.

„A pospěš si. Do půl hodiny odcházíme.”

Mia se otupěle oblékla a pospíšila si zpátky do koupelny. Myslí jí vířily představy, jak se s ní Gabe miluje v kanceláři. Jak jeho dlaň dopadá na její zadek. Dělalo jí starosti, že není tak zděšená, jak by měla být. Přestože jistojistě nechtěla, aby mu někdo vlezl

do kanceláře ve chvíli, kdy ji bude mít ohnutou o desku stolu, představa, že by je mohli v takové chvíli přistihnout, ji vzrušila.

Co to s ní sakra je?

Oblékla se a téměř umřela studem, když si přetahovala sukni přes holý zadek. Bylo

divné nemít spodní prádlo. Ne že by tanga nabízela více ochrany než jiný typ kalhotek, ale alespoň něco zakrývající její pozadí bylo lepší než nic.

Osušila si vlasy a učesala je. Víc s tím dnes ráno nenadělá, neměla čas na složitý účes, tak si vlasy jen stáhla do uzlu a zajistila velkou sponou. Make-upem zakryla kruhy pod očima, zhluboka se nadechla a ještě jednou se zkontrolovala v zrcadle.

Výhra v soutěži krásy ji určitě nečeká, ale jinak to jde.

Vyčistila si zuby, nanesla rtěnku, vyšla z koupelny a u postele našla své boty. Oblečení z předchozího večera nacpala do cestovní tašky a vydala se najít Gabea.

Stál u baru v kuchyni a upíjel džus ze sklenice. Jakmile ji spatřil, jedním lokem džus dopil a sklenici položil do dřezu.

„Připravena?”

Zhluboka se nadechla. „Ano.”

Pokynul jí ke dveřím a pak se natáhl po její tašce. „Tohle tu necháme. Není potřeba to brát do kanceláře. Jen by to naznačilo, že jsme spolu strávili noc, a nemyslím, že si to přeješ. Jestli chceš, pošlu pro to po práci řidiče.”

Přikývla, podala mu tašku a počkala, až přivolá výtah.

Cesta dolů uběhla v tichu, ačkoli si všimla, že ji neustále úkosem pozoruje, vnímala tíhu jeho pohledu. Ona se ale dívala přímo před sebe a klid ji pomalu opouštěl. Netušila, proč je po noci, kterou spolu strávili, tak nervózní, ale necítila se příjemně a prázdné

tlachání by vyznělo až příliš nuceně. Takže zůstala zticha po celou cestu k čekajícímu autu.

„Najíme se u Rosaria a do práce se projdeme,” navrhl Gabe restauraci jen dva bloky od budovy, kde sídlily kanceláře jeho společnosti.

Umírala hlady. Už teď byla utahaná, a to den ani nezačal. Jestli Gabe plánuje víc nocí, jako byla ta dnešní, pak se z ní v práci stane chodící zombie.

K jejímu překvapení se natáhl přes sedadlo, vzal do dlaně její ruku a propletl jejich prsty. Pak dlaň stiskl, jako by přesně věděl, na co Mia myslí, a chtěl ji utěšit.

Otočila se na něj a usmála se. To gesto ji potěšilo. Úsměv jí oplatil a řekl: „Tak je to lepší.

Vypadala jsi smutně. Nechci, aby si všichni v práci v tvůj první den mysleli, že bys byla radši někde jinde.”

Její úsměv se prohloubil a Mia se uvolnila, nechala trochu napětí z jejího těla odtéci.

Zvládne to. Je přece chytrá a schopná. Zvládne myslet za pochodu, i kdyby ji Gabe tu a tam proměnil v bytost neschopnou souvislé věty. Tahle práce je výzvou, ale ona ji pokoří. Ano, nedělala si iluze, že ji Gabe snad najal kvůli tomu, co má v hlavě, ale nebyl důvod, proč by nemohla dokázat, že i mimo ložnici je velice schopnou ženou.

Dali si snídani a v půl deváté už prošli dva bloky k budově společnosti a vyjížděli výtahem do příslušného patra. Jakmile vyšli z výtahu a procházeli kolem Eleanor, Mia se cítila jak uzlíček nervů.

„Dobré ráno, Eleanor,” pozdravil Gabe formálním hlasem. „Až do deseti hodin jsou mé dveře zavřené. Chci s Miou probrat její pracovní povinnosti. Zařiďte, aby nás nikdo nevyrušoval. Až odejdu na schůzku, chci, abyste ji tu provedla a představila ostatním zaměstnancům.”

„Ano, pane,” přikývla Eleanor.

Mia stěží potlačila smích, když se jí vybavil rozhovor s Gabem na téma oslovení pane.

Gabe se na ni konejšivě usmál a pokynul jí do chodby vedoucí k jeho kanceláři.

Jakmile vešli, překvapilo ji, že naproti Gabeovu stolu stojí nový pracovní stůl. Aby pro něj vzniklo místo, byl přemístěn nábytek a úplně zmizely dvě knihovny.

„Budeš pracovat tady,” oznámil jí. „Jelikož se mnou budeš spolupracovat velice úzce, není potřeba, abys měla vlastní kancelář.” Ztišil hlas do sametového, svůdného tónu.

„Chci, abys mi byla vždy nablízku.”

Smyslný příslib jeho hlasu ji rozechvěl. Jak má sakra udělat jakoukoli práci s vědomím,

že naproti ní sedí muž, kterého může kdykoli popadnout chuť na sex s ní?

A pak ho náhle veškerá hravost opustila a před ní stál obchodník. Přešel ke stolu

a vytáhl ze zásuvky silnou složku. Podal ji Mie se slovy: „Zde jsou všechny informace o investorech, obchodních partnerech a dalších lidech důležitých pro náš obchod. Chci, aby sis všechny profily pročetla a vštípila si je do paměti. V téhle složce je napsáno, co

mají rádi, co nemají rádi, jména jejich manželek, jejich dětí, výčet jejich koníčků a zájmů a tak dále. Je důležité, aby sis vše zapamatovala a při schůzkách a poradách si to dokázala vybavit. Očekávám, že s nimi budeš jednat přátelsky a vřele a každého si dokážeš vybavit. V obchodě se vyplatí vědět vše, co dokážeš zjistit, a v pravou chvíli to využít ve svůj prospěch. Jako má asistentka mi budeš pomáhat, abych tyto lidi měl vždy na své straně a také si je tam udržel. Chceme jejich peníze a jejich podporu. Na chyby tu

není místo.”

S vykulenýma očima převzala těžkou složku. Uvnitř bylo mnoho informací a Mia spolkla paniku deroucí se ven. Zvládne to. Rozhodně to zvládne.

„Teď ti dám čas, aby sis to pročetla,” pokračoval. „Potřebuji si před schůzkou projít e-maily a vzkazy. Až budu hotov, probereme tvé další pracovní povinnosti.”

Mia přikývla, otočila se a zamířila ke svému stolu. Usedla do rozměrného koženého kancelářského křesla a vrhla se na obrovské množství informací, které měla za úkol si zapamatovat.

12. kapitola

„Mio?”

Mia vzhlédla od štosu papírů, které si pořád dokola pročítala, a spatřila ve dveřích Gabeovy kanceláře stát Eleanor.

„Jestli jsi připravená, provedu tě a představím ostatním.”

Mia vstala a protáhla si krk. V hlavě jí vířily všechny právě přečtené informace, mozek ji z toho téměř bolel. Na Eleanor se ale usmála.

Eleanor byla milá a recepční pro HCM dělala snad už celé věky. Ačkoli byla Mia

v kanceláři předtím jen několikrát, s Eleanor spolu často hovořily přes telefon. Obvykle

když Mia volala Jaceovi nebo když Jace požádal Eleanor, aby jí vyřídila vzkaz. Povětšinou ve znění, že se na schůzku se svou sestrou opozdí.

Mia se pozorně zadívala Eleanor do očí, zda v nich nespatří otázku či překvapení, že pracuje pro Gabea, a ne pro svého bratra. Ale Eleanor buď nebyla překvapená vůbec, nebo to velmi dobře skrývala. S velkou pravděpodobností ale zbytek kolektivu nejspíš takto profesionální nebude.

I když je vlastně neznala, oni v okamžiku, kdy bude představena, pochopí, kdo před nimi stojí. Následující minuty nebudou z nejpříjemnějších, jaké kdy zažije.

Mia vstala, srovnala papíry a uložila je zpátky do složky. Uhladila si sukni a doufala, že nikdo nepozná, že na sobě nemá kalhotky. Obešla stůl a vyšla za Eleanor do chodby.

„Vezmeme to touto chodbou, kde jsou ostatní kanceláře, a dojdeme na druhou stranu poschodí. Tam jsou umístěné pracovní kóje.”

Mia přikývla a vykročila za Eleanor. Rychlým krokem prošly kolem recepce do protější chodby. U prvních dveří se zastavily a Eleanor do nich nakoukla.

„Johne? Chci ti někoho představit.”

Když Mia s Eleanor vešly, John zvedl hlavu. Byl mladý - starší než Mia, ale mladší než Gabe. Měl brýle a polokošili. Když vstal, Mia si všimla, že má ležérní kalhoty. Gabe očividně nepožadoval, aby zaměstnanci nosili formální oblečení.

„Toto je Mia Crestwellová, nová osobní asistentka pana Hamiltona,” řekla Eleanor. John překvapením povytáhl obočí, ale nijak její slova nekomentoval.

„Mio, toto je John Morgan, náš marketingový ředitel.”

Napřáhl k Mie ruku. „Je mi potěšením, Mio. Určitě se ti tu bude líbit. Pan Hamilton je skvělý šéf a dobře se pro něj pracuje.”

„Také tě ráda poznávám,” prohlásila Mia s úsměvem.

„Vzhledem k tomu, že jsi osobní asistentka pana Hamiltona, určitě spolu budeme velmi úzce spolupracovat.”

Mia se usmála a přikývla. Nevěděla, co na to říct. Neuměla s lidmi nenuceně konverzovat.

Jako by vycítila, jak nepříjemně se Mia cítí, Eleanor návštěvu u Johna rychle ukončila.

„Necháme tě v klidu pracovat, Johne. Jsem si jistá, že máš hodně práce, a já musím Mie ukázat zbytek kanceláří.”

„Uvidíme se,” rozloučil se John. „Vítej mezi námi.”

„Děkuju,” odvětila Mia tiše.

Eleanor ji následně představila pěti dalším kolegům zastávajícím ve společnosti různé manažerské posty. Finanční ředitel byl netrpělivý, nervózní muž, který nebyl z vyrušení nijak nadšený a své podráždění dával jasně najevo. Eleanor Mie po chvíli pokývla k odchodu.

Dále se Mia setkala s dvěma viceprezidentkami. Jednou z nich byla žena po třicítce s milým úsměvem a inteligentníma očima. Ta druhá byla o něco starší, možná kolem čtyřicítky, a byla velice upovídaná. Eleanor s Miou se povedlo odejít až na několikátý pokus. Poté prošly chodbou přes celé patro až na opačnou stranu.

Tam se Mia setkala se zástupem lidí, jejichž jména si neměla šanci zapamatovat. Několik z nich se na ni tázavě zadívalo poté, co jim byla představena jako Gabeova osobní asistentka. Nemohla se jim divit, za posledních několik let si Gabe žádnou nenajal.

Významný byl také fakt, že je Jaceovou sestrou, a jakmile Eleanor zmínila její jméno, lidé ji okamžitě poznávali. A stejně tak rychle jim v hlavě začala šrotovat kolečka.

Ano, přesně jak předpokládala, brzy bude hlavní hvězdou místních drbů.

Když všechno představování a seznamování skončilo, vzala ji Eleanor do společenské místnosti a ukázala jí, kde je lednička a plně vybavená kuchyňka. Místnost sloužila zároveň jako jídelna, byly tu k dispozici různé sendviče a sušenky a mražené polotovary a skříňka s různými nápoji a také vodní ochlazovač.

Eleanor se otočila a rozmáchlým gestem obsáhla celé patro. „A toť vše. Ano, a ještě dámské toalety se nacházejí mezi společenskou místností a pracovními kójemi.”

Mia se vřele usmála. „Děkuji, Eleanor. Velmi si cením toho, že sis udělala čas a provedla mě tu. Jsi laskavá.”

„Kdykoli. Pokud budeš cokoli potřebovat, neváhej a obrať se na mě. Teď se vrátím na recepci, ať tam Charlotte nesedí dlouho.”

Mia ji následovala, ale místo aby se vrátila rovnou do Gabeovy kanceláře, zašla do umývárny. Potřebovala na toaletu a také se opláchnout. Pořád na sobě pociťovala důsledky předchozí noci a byla si jistá, že vypadá jak s pořádnou kocovinou.

Zašla do poslední kabinky v řadě a zavřela za sebou dveře. Vzápětí zaslechla, jak se vchod na toalety otevřel a dovnitř vešlo několik lidí. Bože, jak nesnášela, když musela čurat v přítomnosti ostatních. Ale ty ostatní ženy se očividně nechystaly použít kabinky. Uslyšela, jak z kohoutků proudí voda, takže získala čas si ulevit. Právě chtěla vyjít ven, když tu ji ženský hlas zastavil.

„Tak co si myslíte o té nové Gabeově osobní asistentce?”

V ženině hlase se ozývalo pobavení - a nevěřícnost. Mia toužila zasténat. Nebyla tu ani půl dne a už se o ní drbalo. To se sice dalo čekat, ale doufala, že nebude muset drby slyšet z první ruky.

„Není to mladší sestra Jace Crestwella?” zeptal se jiný ženský hlas.

„Ho ho. Tak už víme, jak tu práci dostala.”

„Chudinka. Nejspíš nemá ani tušení, k čemu se to uvázala.”

„Já vám nevím. Já bych si to s ní klidně vyměnila,” řekla první žena. „Vážně, vždyť se na něj podívejte. Je bohatý, pohledný a doslechla jsem se, že v posteli je úplné zvíře. Doslova. Slyšely jste, co se povídá? Předtím, než si ženu vezme do postele, nechá ji prý

podepsat smlouvu.”

„Přemýšlím, jaký druh zaměstnanecké smlouvy ta holčina podepsala,” ozvala se druhá

žena vědoucím hlasem.

Pak se minimálně tři ženy rozesmály. Skvělé. Holky si přišly na záchody pokecat a Mia odtud nemůže ven. Sedla si na mísu a zvedla nohy pro případ, že by se některá sehnula, aby zjistila, jestli tu jsou samy, a doufala, že nebudou nakukovat do kabinek.

„Já bych šla radši do trojky s Jacem a Ashem,” prohlásila jedna z nich. „Dovedete si představit, že jste v posteli s dvěma dominantními miliardáři?”

Mia protočila oči a zachvěla se. Jako by tohle chtěla poslouchat o svém bratrovi.

„Co myslíte? Jak se k tomu dostali?” zeptala se ta první. „Vždycky jdou po jedné ženě.

Co se mě týče, přijde mi to divný. Tedy ne že by mi vadilo mít je v posteli oba naráz, ale je divný, že to tak dělají pokaždé.”

„Možná jsou bisexuální.”

Mie padla brada k zemi. No sakra. Ne že by přikládala drbům nějakou váhu, ale podle všeho ve společnosti kolují řeči, že Jace s Ashem to mají rádi trochu zvrhlejší, a Gabe v tom tedy není sám.

Vůbec, ale vůbec si nechtěla představovat bratra v tom typu situací, které tu ty ženy právě probíraly.

„Takže Gabe možná šoustá Jaceovu sestru. Dokážete si představit, že by to Jace zjistil?

Každý tady ví, jak ochranitelsky se k ní chová.”

Mia si povzdechla. Nastoupit do práce, aniž by se o ní začalo mluvit, to by žádala očividně příliš.

„Možná o tom ví, a je mu to jedno,” navrhla jiná žena. „Je přece dospělá.”

„Je mnohem mladší než Gabe, a jestli ji přinutil podepsat tu smlouvu, pak to Jace určitě moc dobře nevezme.”

„Možná ta slečna má takovéhle choutky.”

„Hele, holky,” ozval se do ticha nový hlas, „já náhodou vím, že ta smlouva opravdu existuje. Jednou večer, když jsem pracovala přesčas, jsem mu vlezla do kanceláře. Byla jsem zvědavá. Víte, všechny ty řeči a tak. V jednom ze šuplíků stolu jsem našla tu smlouvu bez vyplněných údajů. Bylo to velice zajímavé počtení. Řekněme jen, že pokud s ním chce žena do postele, pak se musí v podstatě vzdát svého života a na danou dobu mu nad sebou předat veškerou moc.”

Mia si opřela čelo o kolena.

„Děláš si srandu? To jako vážně?”

„Zešílelas? Víš, co by se stalo, kdyby tě chytil? Na místě by tě vyrazil a bůhvíco dalšího by ti způsobil.”

„Jak ses sakra dostala do jeho kanceláře? Vždyť ji věčně zamyká.” „Já, hm, jsem vypáčila zámek. Umím to,” přiznala žena.

„Holka, ty si říkáš o pořádný průšvih. Na tvém místě bych to znova nedělala.”

„Kruci, holky, musíme se vrátit do práce. Ta zpráva musí být hotová ve dvě a Gabe si potrpí na přesnost mnohem víc než Ash. Kéž by se už Jace s Ashem vrátili. S nimi se pracuje mnohem snáz než s Gabem.”

Ozvalo se šoupání a klapání podpatků, šustění papírů vytahovaných ze zásobníků a pak

konečně vzdalující se kroky. Dveře klaply a Mia si úlevně vydechla.

Vstala z mísy a upravila si sukni. Otevřela dveře kabinky a vykoukla ven, rychle přešla k umyvadlu a opláchla si ruce. Před dveřmi zaváhala, pootevřela je a nakoukla do haly.

Nikde nikdo, takže z umývárny vyběhla a rychlým krokem se vydala do Gabeovy kanceláře.

Co všechno se v práci nedozvíte.

Gabe by byl pěkně naštvaný, kdyby zjistil, že se někdo vloupal do jeho kanceláře

a pročetl si osobní dokumenty. Ne že by hned první den v práci chtěla někoho napráskat. Ani netušila, která z těch žen to byla. Během představování jí všechna jména a hlasy splynuly.

Díkybohu se Gabe ještě ze schůzky nevrátil. Mia vklouzla na své křeslo. Otevřela si znovu složku a slova se jí před očima rozplynula. Bylo to příliš mnoho informací najednou.

Při zazvonění telefonu nadskočila. Nervózně se zadívala na přístroj a váhavě zvedla sluchátko.

„Mia Crestwellová,” ohlásila se. Haló znělo neprofesionálně a ona nechtěla vypadat jako naprostý idiot.

Do ucha jí zazněl Gabeův hlas, teplý a smyslný. „Mio, budu mít zpoždění. Chtěl jsem s tebou zajít na oběd, ale nestíhám to. Nařídil jsem Eleanor, aby ti objednala něco

k jídlu.”

„Dobře, díky,” odpověděla.

„Ukázala ti kanceláře?”

„Ano.”

„A? Šlo všechno dobře? Byli milí?”

„Samozřejmě. Všichni byli skvělí. Teď už jsem zpátky v kanceláři, no, to je jasné, když spolu mluvíme. Pracuju na té složce, co jsi mi ráno dal.”

„Hlavně se nezapomeň najíst,” řekl přísným hlasem. „Uvidíme se po obědě.”

Než se stihla rozloučit, linka ohluchla. Sklesle položila sluchátko zpátky do vidlice a vrátila se ke složce.

O půl hodiny později nakoukla do kanceláře Eleanor a Mia jí pokynula, ať jde dál.

Eleanor nesla v ruce tašku, kterou položila na Miin stůl.

„Pan Hamilton řekl, že máš ráda thajskou kuchyni, a kousek odtud je jedno skvělé bistro, kde dávají jídla s sebou, tak jsem ti něco objednala. Když mi sepíšeš, co máš a nemáš ráda, budu vědět, co ti v budoucnu objednávat.”

„Thajsko je skvělé,” řekla Mia. „Díky. Nemusíš to dělat.”

Eleanor se zamračila. „Pan Hamilton mi přikázal velmi jasně, že ti mám objednat jídlo a také pohlídat, abys všechno snědla. Ach, a nevím, jestli ti to řekl, ale má v kanceláři ledničku s nápoji, takže si klidně posluž. Je tamhle pod skříňkou.”

„Děkuju, Eleanor, jsi laskavá.”

Eleanor jí pokývla, otočila se a vyšla z kanceláře.

Mia si nebyla úplně jistá, jestli se to celé vyvíjelo tak, jak by mělo. Byla Gabeovou osobní asistentkou, což znamenalo, že mu má asistovat. Neznamenalo to, že jí mají být ostatní zaměstnanci k ruce. Doufala, že ostatním kolegům nedal Gabe podobné instrukce. Pokud ano, pak budou její jméno vláčet špínou a nikdo neuvěří, že spolu nespí a že tu

není jen od toho, aby Gabeovi poskytovala sexuální služby.

Ačkoli to skutečně bylo její hlavní pracovní povinností.

Jako by byla pouhou prostitutkou. A možná že jí skutečně je. Najal si ji na sex. Jestli to z ní nedělá lehkou děvu, tak co jiného?

Jedinou útěchou jí bylo, že jí za sex neplatil.

Zasténala, když si uvědomila, jak hloupé toto prohlášení je. On jí skutečně platil.

A hodně! Za neexistující práci, v níž její zatím jedinou povinností je zapamatovat si detailní informace o klíčových osobách. Byla na jeho výplatní listině a pochybovala, že by

na ní bylo v kolonce pracovní pozice napsáno „sexuální hračka”. Ale oba věděli, že přesně to je. Placená subinka.

Praštila čelem o desku stolu a povzdechla si. Nemyslela si o sobě, že je submisivní. Ne že by být nemohla. V určitých situacích si to vychutnávala. Rozhodně to ale v ní nebylo nijak hluboce zakořeněno. Necítila potřebu plnit rozkazy, aby byla šťastná.

To byla úchylka. Nikdy si nemyslela, že by nějakou měla. Představa svazování

a submisivity a dalších položek na seznamu té zatracené smlouvy v ní stále vyvolávala poněkud rozporuplné pocity.

Ale souhlasila s tím. Dobrovolně tu smlouvu podepsala. Takže si v tom tak či tak velmi brzy udělá jasno.

13. kapitola

Mia byla plně ponořená do práce, když se dveře otevřely a dovnitř vešel Gabe. Vzhlédla a opájela se pohledem na něj. Díval se jí do očí a v těch jeho planul oheň uznání, který

v ní probudil vzrušení, z něhož se jí až zatočila hlava. Místnost naplnilo téměř hmatatelné napětí.

V očích se mu zračil chtíč, žaludek se jí stáhl a ženské partie se probudily k životu. Páni, vzájemná chemie tedy mezi nimi perfektně funguje, když si nyní konečně dovolili ji

uvolnit.

„Pojď sem.”

Rozkaz byl krátký, ale ona automaticky vstala a odpověděla tak na jeho úsečný příkaz.

Setkala se s ním uprostřed kanceláře. Tvrdě si ji přitáhl do náručí.

Políbil ji zoufale a bolestivě, jako by, když byl pryč, nemyslel na nic než na ni. Byla to bizarní představa, ale jinak si způsob, jakým si vzal její rty, nedokázala vysvětlit. Jejich jazyky se střetly, horoucí a žádostivé. Sice jí tak rozmaže rtěnku, ale vidina toho, že bude mít barvu jejích úst na svých, jen zesílila touhu, jíž hořel.

Možná na sobě Mia nese jeho značky, ale on chce určitým způsobem, byť jen dočasně, nést ty její. Její označení. Její cejch. Ona je sice jeho, ale dokud platí jejich domluva, pak j e i on j ej í .

Ucítila z jeho oblečení závan parfému a hluboko uvnitř ji bodla žárlivost navzdory tomu, jak neracionální to bylo.

Překvapilo ji, jak majetnicky se k němu chová. Nepovažovala se za majetnickou nebo

žárlivou osobu, ale představa, že se k němu přiblížila jiná žena, v ní vyvolala touhu

vycenit zuby a zavrčet. Gabe by měl nosit neviditelnou ceduli s nápisem: Ruce pryč. Je můj.

Chytil ji za ruku a odvedl ke svému stolu. Nebyla si jistá, co s ní má v úmyslu, ale smysly měla zbystřené.

Posadil se do svého křesla a jen o maličko ho odstrčil od stolu.

„Sundej si sukni,” přikázal.

Nervózně se podívala ke dveřím a rychle zpátky na něj.

„Dveře jsou zamčené, Mio,” řekl netrpělivě. „Teď si sundej tu sukni.”

Bez dalšího zaváhání si pomalu stáhla sukni a odhalila tak nahou dolní polovinu svého těla jeho lačnému pohledu.

Překvapilo ji, že nechtěl, aby si sundala také halenku a podprsenku. Místo toho ji vzal za ruku a přitáhl si Miu mezi stehna. Údivem zalapala po dechu, když ji chytil za pas a posadil na okraj stolu.

Posunul ji kousek dál, aby byla bezpečně usazená na dřevěné desce, a poté se ke stolu přistrčil.

„Včera v noci jsem se k tobě nezachoval hezky,” řekl drsným hlasem. Nechápala, o čem mluví, a věděla, že má zmatek vepsaný ve tváři.

„Obvykle nejsem při sexu tak sobecký. Mou jedinou omluvou je, že jsi mě rozpálila, Mio. Musel jsem tě mít.”

Zdálo se, jako by si to nechtěl přiznat. V očích měl vepsáno, jak neochotně se k tomu doznává, ale jeho slova zněla upřímně.

„Opři se,” vyzval ji tiše. „Zapři se dlaněmi o desku stolu. Já si zatím vychutnám zákusek.”

No páni. Dech se jí zadrhl, roztřeseně vydechla. Udělala, co jí nařídil, a opřela se

o lokty. Pomalu jí roztáhl stehna a vystavil tak její kundičku svému pohledu a dotekům.

Přejel jedním prstem po měkkých záhybech a pak je dvěma prsty roztáhl a odhalil tak nejintimnější místo jejího těla. Sklonil hlavu a celé její tělo se napjalo očekáváním prvního doteku.

Jako by jí projel elektrický proud. Na klitorisu ucítila špičku jeho jazyka, ruce jí téměř podklouzly, když sebou v reakci na ten sladký dotek cukla.

Hrál si s citlivým bodem, kroužil kolem něj jazykem a něžně ho sál. V břiše se jí rozlila touha a vytryskla jí do těla jako tekutý oheň. Každý pohyb jeho jazyka ji popohnal blíž k vrcholu, blížila se k němu stále více, sotva popadala dech.

Sklonil se ještě níž a prolíbal si cestu až k ústí jejího těla. Špičkou jazyka obkroužil vchod a poté do něj jazykem vklouzl.

Tělo ji rozkoší téměř bolelo, napínalo se, vzpínalo se každému jeho slastnému útoku, každou vteřinou se blížila k orgasmu, až zoufale toužila po uvolnění. Ale on nespěchal.

Jako by mu nyní nejvíce záleželo na potřebách jejího těla. Dovedl ji skoro až k vrcholu a pak ji pomalu, něžnými polibky a lehkými doteky svého jazyka, vrátil zpět.

Ještě nikdy nezažila, že by to někdo takhle uměl. Gabe je možná rozkazovačný

a sobecký - sám se tak označil - ale ví, jak potěšit ženu. Ví přesně, co dělá, a dovádí ji k naprostému šílenství.

„Gabe, prosím,” zašeptala. „Potřebuju to.”

Uchechtl se a ten zvuk rozvibroval její klitoris. I ten maličký pohyb ji téměř přivedl přes okraj. Políbil ji na to bolavé místečko a vklouzl do ní jedním prstem.

„Ještě ne, Mio. Jsi tak netrpělivá. Já velím. Uděláš se, až to dovolím.” Síla a svůdnost jeho hlasu ji roztřásla, nedokázala se ovládnout.

„Chutnáš tak zatraceně sexy,” zavrčel tiše. „Tohle bych mohl dělat celé odpoledne.” Celé odpoledne by nepřežila. Už teď se sotva držela, aby nezačala prosit. Rty pevně

tiskla k sobě, aby nežadonila o úlevu. Ale on to věděl. Ach, ano, on to věděl.

„Pros mě, Mio,” řekl a dál ji prstem uvnitř ní ničil. „Hezky mě popros a já ti dovolím vyvrcholit.”

„Prosím, Gabe. Potřebuju tě. Dovol mi udělat se.”

„Komu patříš?”

„Tobě, Gabe. Patřím tobě.”

„A komu náleží tvá kundička?”

„Tobě,” vydechla, celé tělo se jí třáslo.

„A když ji budu chtít ošukat, mám na to právo, je to tak?”

„Bože, ano. Tak už to prosím udělej, Gabe!”

Rozesmál se a vložil do ní další dva prsty, zatímco jí dál sál klitoris. Kolem ní vybuchlo jasné světlo, rozpadla se na milion částí. Ruce jí podklouzly a náhle ležela na stole. Gabe okamžitě vstal, ve tváři měl zuřivý, temný, svůdný pohled.

Rozepnul si kalhoty, vytáhl penis a jediným mohutným přírazem vnikl do jejího těla ještě stále se otřásajícího orgasmem. Zvedl jí nohy a přitáhl si ji. Bože, byl tak hluboko, hlouběji než předchozí noc, téměř jako by se její tělo podvolilo a konečně se mu přizpůsobilo.

„Chci vidět tvé oči,” přikázal.

Okamžitě je otevřela a zadívala se mu do tváře.

Nevzal si ji pomalu, ani něžně. Šukal ji ještě mocněji než kdy předtím. Její tělo se

s každým přírazem posunulo, do zadku jí rytmicky narážela jeho pánev. A pak z ní náhle vystoupil a vzal svůj penis do dlaně.

Rychle pumpoval a s vyvrcholením se nad ni naklonil. Mezi nohama ji zalilo jeho semeno. Oči měl zavřené, v obličeji se mu zračilo stejné vypětí, jaké sužovalo její tělo. Byl to skoro výraz agonie, ale pak oči otevřel a v nich se zračilo teplo a spokojenost.

Přesto měl v očích syrovost, z které se jí po těle rozběhlo mravenčení.

Teplý důkaz jeho vrcholu se jí rozléval po kůži. Vydechl, když naposledy vystříkl, a pak pomalu o krok ustoupil a oblékl si kalhoty.

Přejel dlaněmi po vnitřní straně jejích stehen až na boky. Díval se na důkaz své touhy a v očích mu triumfálně jiskřilo.

„Zbožňuju, jak teď vypadáš,” řekl. „Na mém stole, dole celá zrudlá a naběhlá, s mým semenem na těle. Nejradši bych si tě tu takhle nechal celé odpoledne, jen abych se

na tebe mohl dívat.”

Odešel od ní a ji napadlo, jestli to má opravdu v úmyslu. Nechat ji tu takhle, vlhkou jeho spermatem, odhalenou a stále se třesoucí. Ale o chvíli později se vrátil s měkkou žínkou a pečlivě z ní setřel bílou tekutinu. Když skončil, naklonil se nad ni a pomohl jí vstát a slézt ze stolu.

Nejistě tam stála, nevěděla, jestli se má obléknout, nebo zůstat, jak je. Rozhodl za ni, když se sklonil pro sukni ležící vedle jeho křesla a přidržel ji, aby do ní mohla vklouznout.

Vytáhl jí sukni po nohou nahoru, upravil jí halenku a vyhladil pomačkané záhyby.

„Vedle kanceláře mám soukromou koupelnu. Nikdo tě tam nevyruší. Můžeš se opláchnout a pak se vrať ke svému stolu.”

Příkaz k odchodu.

Nohy se jí třásly, když vykročila ke koupelně a otevřela dveře jen několik kroků od jeho

stolu. Koupelna byla malá a očividně zařízená pro muže, ale alespoň se zde může upravit, aby mlčky nevykřikovala do světa, co se tu právě stalo.

Pustila studenou vodu a opláchla si tvář. Make-up si obnoví, až se vrátí ke stolu.

Když se vrátila do kanceláře, vyřizoval Gabe telefon, takže v tichosti přešla ke stolu

a z kabelky vytáhla kosmetickou taštičku s pudrem a rtěnkou. Opravila si líčení a vrátila se ke své práci. Problém byl, že byla stále vzrušená, dokonce i po tom neuvěřitelném orgasmu, který jí Gabe způsobil svými ústy.

Jeho chamtivost v ní rozpálila její vlastní touhu, byla neklidná, brněla ji kůže a neustále si na židli poposedala. Mezi nohama jí hořelo. Při každém pohybu se jí podbřišek svíjel rozkoší.

Tohle musí být nějaká verze pekla. Být s Gabem ve stejné místnosti a toužit znovu vyvrcholit.

Ve snaze rozptýlit se se zaposlouchala do Gabeova telefonátu. Mluvil o schůzce - dnes večer? Ať už měl na telefonu kohokoli, ujišťoval ho, že tam určitě bude a že se na to těší.

Nejspíš lež. Gabe nenáviděl společenská setkání, i když v nich exceloval.

Býval příliš přímočarý a netrpělivý, než aby mu byl večer plný milého a přátelského jednání příjemný, ale bylo to součástí byznysu. Získával si investory, okouzloval je a otevíral jejich peněženky.

Ash v tom byl mnohem lepší, on měl od přírody otevřenou povahu. Měl to v genech.

Miu vždy mátlo, proč ji to ze dvou nejlepších přátel jejího bratra vždy táhlo jen

ke Gabeovi. Ash byl pohledný. Od hlavy po paty. A měl okouzlující úsměv, kvůli němuž mu

ženy padaly k nohám, ať byl kdekoli.

Ale nikdy ji nepřitahoval. Dívala se na něj stejně jako na Jace. Jako na milého staršího bratra. Avšak Gabe? Na toho se nikdy, skutečně nikdy nedívala jako na sourozence.

Za její představy o Gabeovi by ji určitě ve většině států poslali do vězení, tím si byla jistá. Možná ji to k němu táhlo proto, že Gabe byl tak odtažitý, tajuplný. Byl pro ni výzvou.

Ne že by byla tak hloupá a myslela si, že by ho někdy získala. Gabe byl Gabe. Nikdy se neomlouval. Nikdy neustupoval. A nikdy se nezmění. Což byla špatná zpráva, protože to znamenalo, že zbytek života stráví hledáním muže, který se mu bude alespoň trochu podobat.

Už se viděla, jak bude každého muže s Gabem srovnávat. Což nebude fér, a navíc tím bude akorát marnit čas. Na světě existoval jen jeden Gabe. Musí si ho užít, dokud může, a potom na něj zapomenout.

Dlouze vydechla. Ta rada zněla jednodušeji, než jaká bude skutečnost. Byla do něj už napůl zamilovaná, a to ještě předtím, než s ním začala spát. Zamilovanost občas nepřejde. Namísto toho přeroste v něco trvalého, pevného a stravujícího.

I když věděla, že jí to nepřinese nic dobrého, nedokázala zkrotit emoce, jež v ní

probudil. Byla to láska? Nevěděla. Stovkami slov by dokázala popsat, co ji ke Gabeovi tak přitahuje. žádný z předchozích vztahů nepovažovala za dlouhodobý. Nebyla v nich láska. Byly jen zpestřeními života. Její předchozí milenci ji spíše okouzlili, ale její city k nim se nikdy ani na míli nepřiblížily tomu, co cítí ke Gabeovi, a netušila, jestli je to láska, nebo prostá posedlost.

Ne že by na tom záleželo. Láska znamenala komplikaci, které by se měla vyhnout velkým obloukem, protože Gabe by city k ní nikdy neopětoval. Ale srdci se poručit nedá a své city člověk neovládne.

Caroline by jí řekla, aby to hodila za hlavu, užila si, co to půjde, a o budoucnost se nestarala. žij okamžikem. Byla to dobrá rada, možná by ji měla poslechnout. Ale také se znala a věděla, že by nakonec analyzovala každé Gabeovo slovo, každý jeho čin a emoci, a nakonec by se na jejich vztah dívala jako na něco, co není.

Povzdechla si, když se jí slova, na něž se celou dobu snažila soustředit, před očima rozpila. Během prvního dne se v nové práci příliš nepředřela. Pokud tedy nepočítá sex na šéfově pracovním stole.

„Doufám, že sis ty profily pečlivě prostudovala.”

Gabeův hlas ji vytrhl ze zamyšlení. Prudce zvedla hlavu a všimla si, že už dotelefonoval a nyní ji pozoruje.

„Dnes večer máme domluvenou schůzku. Na tom večírku se objeví potenciální investor, který má zájem o náš rezort v Kalifornii. Mitch Johnson. Informace o něm jsou v těch lejstrech. Chci, abys věděla všechno o něm i o jeho ženě, jejich třech dětech, jejich

zájmech, jednoduše všechno, co je v těch papírech. Na té schůzce budou i další, takže si zapamatuj informace i o dalších lidech v té složce. Ale nejdůležitější je Mitch.”

Stálo ji mnoho úsilí, aby nezpanikařila. Jak se říká, z kotle rovnou do ohně.

„V kolik hodin? A co si mám vzít na sebe?”

„Co máš? A tím nemám na mysli těch pár nitek, cos měla na sobě na galaotevření,” řekl zamračeně. „Byl bych radši, kdyby sis na sebe oblékla něco, co tě více zakryje. Já budu mít oblek.”

Zamračila se a v duchu prošla celý šatník. Ne že by jí Jace nekoupil, co si přála, ale kromě bytu, který jí zaplatil, za ním kvůli banalitám nechodila. Šatník měla skromný

a šaty, které si oblékla na galaotevření, byly jediné, které se hodily na formální setkání.

Gabe se podíval na hodinky a pak opět na Miu. „Když odejdeme teď, budeme mít čas ti něco vhodného koupit.”

Zavrtěla hlavou. „To není nutné, Gabe. Jen přemýšlím, co z toho, co mám doma, se hodí na podobnou událost.”

Vstal a její námitku zcela ignoroval. „Je to součást dohody, Mio. Jsi má. A já se k tomu, co mi patří, chovám štědře. Budeš potřebovat víc než jen jedny šaty, ale na to dnes už nemáme čas. Možná prodavačka zjistí, co odpovídá tvému vkusu a co ti sluší, a sama

vybere další doplňky do tvého šatníku, které vyzvedneme jindy.”

Překvapením zamrkala, a když dál jen seděla, Gabe se netrpělivě zavrtěl a podíval se na ni pohledem, který jasně říkal, že má pohnout zadkem.

Vzala si kabelku, uhladila sukni a pospíšila si za ním. Kolena se jí stále třásla

po bouřlivém sexu na jeho stole. A to měla za sebou jen první den! Jestli s ní byl dnes trpělivý a šel na věc pomalu, pak si nedokázala představit, co jí přinese budoucnost.

14. kapitola

Sledovat, jak Gabe jedná s prodavačkou, byla pro Miu neopakovatelná zkušenost. Probíral nabízené šaty s úžasnou precizností, rychle zavrhoval ty, které se mu nelíbily, aby okamžik nato zvolil ty, co mu padly do oka.

Mia ještě nikdy nebyla na nákupech, na kterých by neměla při výběru jediné slovo. Bylo to divné, ale zároveň fascinující.

Bylo zřejmé, že Gabe dokáže poznat, co ženě lichotí. Bylo také očividné, že nechce, aby Mia nosila cokoli, co by ji nedůstojně odhalovalo. Vybíral šaty, které byly sexy, to ano.

Zvolil několik kousků, pro něž by Mia zemřela. Nemohla se dočkat, až si je na sebe oblékne. Ale nic z toho se nedalo porovnat se šaty, které si vzala na galaotevření.

Když si zkoušela šaty, jež Gabe vybral na dnešní večer, při pohledu na cenovku téměř omdlela. Ta suma byla až nechutně závratná. Snažila se na to při pohledu do zrcadla nemyslet, ale jako by na sobě cenovka měla neonový poutač.

Přesto je nechala Gabea zaplatit. Ty šaty k ní lnuly jako druhá kůže a lichotily jí. Měly

červenou barvu a pouzdrový tvar, na bocích přiléhavé a poté úzce spadající až

ke kotníkům. Byly bez rukávů, ale živůtek nebyl nízko posazený, takže ačkoli odhalovaly paže, záda ani hrudník nevykukovaly vůbec.

Červenou nikdy nenosila. Považovala ji za nestydatou. Ale rudá jí slušela. Vypadala jako Siréna se zahaleným hrudníkem, ačkoli látka jí obepínala hruď a kopírovala křivky ňader.

Vypadala elegantně. Líbilo se jí to. Měla pocit, že teď konečně patří do Gabeova světa.

„Mio, rád bych ty šaty viděl.”

Do kabinky pronikl Gabeův netrpělivý hlas. Překvapovalo ji, že ji odtamtud rovnou nevytáhl ven. Prodavačka kvůli Gabeovi zavřela a nyní byli Mia s Gabem jedinými zákazníky v obchodě. Vzhledem k tomu, kolik se Gabe právě chystal utratit, Miu vůbec nepřekvapovalo, že prodavačka snaživě plnila veškerá jeho přání.

Otevřela dveře kabinky a váhavě vyšla ven. Gabe seděl v pohodlném křesle před řadou kabinek. Očima, v nichž se zračilo uznání, přelétl šaty a poté se jí podíval do očí.

„Jsou dokonalé,” řekl. „Dnes večer si je oblékneš.”

Otočil se a pokynul prodavačce, jež k němu rychle přicupitala.

„Najděte boty, které k těm šatům budou pasovat. K těm ostatním šatům, pro něž jsme se dosud rozhodli, sama vyberte další, jaké by jí podle vás také slušely, a nechte to doručit ke mně domů.”

žena se rozzářila. „Ano, pane.” Pak shlédla na Miina chodidla. „Jakou máte velikost, slečno Crestwellová?”

„Třicet osm,” odpověděla tiše Mia.

„Myslím, že tu mám jeden pár dokonalých lodiček. Hned je přinesu.”

O chvíli později se slečna vrátila s párem stříbrných jehlových lodiček, jejichž podpatky vypadaly na dvanáct centimetrů. Než Mia stačila říct, že v takových botách nebude chodit ani za milion, Gabe se zamračil.

„V takových botách by se zabila. Najděte nějaké rozumnější.”

Prodavačka nezaváhala a rychle odběhla, aby se o chvíli později vrátila s párem elegantních černých lodiček, které působily mnohem pohodlněji navzdory tomu, že jejich podpatky připomínaly párátka.

„Dokonalé,” poznamenal Gabe.

Podíval se na hodinky a Mia pochopila, že to chce mít co nejrychleji za sebou. Beze slova se vrátila do kabinky a opatrně, aby je nepomačkala, vyklouzla ze šatů. Poté si oblékla své vlastní oblečení a vybrané šaty podala prodavačce, aby je zabalila i s botami.

Když vyšla z kabinky, Gabe tam stál a čekal na ni. Položil jí ruku na záda a společně vykročili k přední části obchodu. Z doteku Gabeovy ruky měla pocit, jako by ji právě opařili. Budou vždy její reakce na Gabea tak silné? Nastane někdy okamžik, kdy jí z jeho doteku tělem neprojede mrazení? Vzhledem k intenzitě, s jakou k sobě byli přitahováni, se zatím zdál opak pravdou. Byli jako dva magnety lnoucí k sobě.

Poté co s prodavačkou dořešil nákup, pokynul Gabe Mie k čekajícímu autu a rozjeli se do jeho bytu. Mia věděla, že si Caroline bude dělat starosti, co se s ní děje, vytáhla proto telefon a své kamarádce napsala zprávu.

Jsem s Gabem. Možná opět zůstanu přes noc. Večer máme akci. Právě jsme byli nakupovat. Všechno ti potom povím.

Gabe se na ni zvědavě otočil, ale nic neřekl. Mia vrátila telefon zpátky do kabelky, ovšem jen o vteřinu později se rozeznělo vyzvánění. Melodii měla uloženou na Jaceovo číslo. Mia telefon opět vytáhla.

Jace, naznačila ústy Gabeovi. Gabe přikývl.

„Ahoj, Jacei,” pozdravila Mia poté, co hovor přijala.

„Mio, jak se daří? Je všechno v pořádku?”

„Ano, samozřejmě. Co ty? Kdy se s Ashem vracíte?”

Odpovědi na tu otázku se obávala, protože věděla, že až se Jace vrátí, nepůjde její práce pro Gabea utajit. A kdovíjaké dohady o její práci pro Gabea poté Jace zaslechne. Nebyla připravená postavit se svému bratrovi čelem. Možná nikdy nebude.

„Pozítří. Jde to tady dobře. Jen jsem tě chtěl zkontrolovat a ujistit se, že jsi v pořádku.” V pozadí Mia zaslechla ženský smích a Ashův hlas. Vytřeštila oči, když si vzpomněla, co

o svém bratrovi potají vyslechla v umývárně.

„Kde jsi?” zeptala se.

„V hotelovém apartmá. Zítra máme ještě jednu schůzku a večer pak společenské setkání s potenciálními investory. Chtěli bychom pozítří chytit ranní let a brzy odpoledne bychom mohli být zpátky v New Yorku.”

Pokud byli v hotelovém apartmá, bylo zřejmé, že s Jacem a Ashem tam skutečně je nějaká žena. Očividně toho o bratrovi hodně nevěděla. Bylo divné a trochu zvrácené najednou znát bratrovy sexuální choutky. Ne, díky. Nechtěla si ho představovat při trojce s cizí ženou a Ashem.

„Dobře, tak se tedy brzy uvidíme.”

„Co kdybychom si, až se vrátím, zašli spolu na večeři? Je mi opravdu líto, že jsem tě na tom galaotevření nezastihl. V poslední době jsem tě skoro neviděl.”

„Ráda s tebou na večeři zajdu.”

„Dobře, domluveno. Zavolám ti, až se vrátím.”

„Mám tě ráda,” řekla, protože ji náhle zalila vlna lásky ke staršímu bratrovi. Vždy tu pro ni byl. Nechoval se k ní otcovsky, ale vždy byl pevnou konstantou jejího života, oporou už od jejího raného dětství. Není mnoho mužů, kteří by se rozhodli sami pečovat

a vychovávat svoji mnohem mladší sestru, přitom on sám byl velice mladý, když jejich rodiče zemřeli.

„Taky tě mám rád, holčičko. Zatím ahoj.”

Mia ukončila hovor a chvíli jen seděla a upírala oči na přístroj. Cítila se provinile. Sice

byla dospělá a plně schopná činit svá vlastní rozhodnutí, ale také tu byla ta nepopiratelná skutečnost, že Jace s Gabem byli nejlepšími přáteli a obchodními partnery. Nechtěla se stavět mezi ně. A přesto nedokázala odolat neovladatelné přitažlivosti mezi ní a Gabem.

„Děje se něco?” zeptal se Gabe.

Vzhlédla a pokusila se o úsměv. „Ne, vůbec ne. Jen se mnou Jace chce zajít na večeři, až se vrátí z Kalifornie.” Pak se zarazila a zamračila se, protože si vzpomněla, že

na veškerý její čas má nyní výhradní právo Gabe. „Doufám, že ti to nevadí.”

Gabe si povzdechl. „Nejsem parchant, který by tě odloučil od tvých přátel a rodiny, Mio.

Zvláště ne od Jace. Vím, jak jste si blízcí. Samozřejmě že s ním můžeš jít na večeři. Poté se ale vrátíš ke mně.”

Přikývla. Ulevilo se jí, že vše přijal klidně. Gabe byl majetnický a bažící po kontrole. To věděla ještě předtím, než přišel se smlouvou. Jen netušila, jak daleko nechá věci zajít nebo jak doslovně bude jednotlivé položky smlouvy interpretovat.

„Pověz mi něco, Gabe.” Tázavě se na ni zadíval.

„Tahle moje práce tvé osobní asistentky je to jen zástěrka? Víš, všem mě představuješ jako svou osobní asistentku, ale Eleanor jsi nařídil, aby mi objednávala a nosila obědy. Mohlo by dojít k nepříjemným situacím. Už teď kolují řeči “

Zvedl hlavu, v očích měl náhle zuřivý výraz. „Jaké řeči?”

„K tomu se hned dostanu,” řekla netrpělivě. „Já chci jen vědět, jestli má moje práce nějakou skutečnou podstatu. Platíš mi spoustu peněz a já bych si je velmi ráda zasloužila, a nejen tím, že si lehnu na záda.”

Překvapením povytáhl obočí. „Nejsi žádná děvka, Mio. A dostaneš na zadek, jestli něco takového znovu byť jen naznačíš.”

Po jeho slovech se jí ulevilo, ačkoli si nikdy nemyslela, že by se na ni právě takhle někdy díval. Možná se tak viděla ona sama a nelíbilo se jí, jak se přitom cítí.

„A co se tvé otázky týče, jen to, že jsem tě nezahltil povinnostmi hned první den, neznamená, že nebudeš mít co na práci. Proberu s tebou své pracovní povinnosti a také to, jak nejlépe bys mi mohla asistovat. Musíš mít ale na paměti, že tohle je i pro mě nová zkušenost. Nemívám osobní asistentky, sám si na to budu muset zvyknout.”

„Já si chci jen svůj plat zasloužit, Gabe. Je to pro mě důležité. Pořád jsi opakoval, jak jsem v La Patisserie zahazovala svůj talent a vzdělání. Nechci, aby moje práce stála jen na sexu.”

„Chápu. A teď mi krucinál už řekni, jaké řeči o nás kolují. Kdo ti co řekl? Podám si je.”

„Mně nikdo nic neřekl. Jen jsem něco zaslechla. Neúmyslně. Jsem si jistá, že nikdo z nich netušil, že tam jsem. Nevím, kdo co vykládal. Při seznamování mi tváře a jména splynula a nevím, kdo to mluvil, protože jsem se v umývárně ukrývala v kabince.”

Gabe se na ni nevěřícně zadíval. „Ukrývala ses v umývárně?”

„Vešly, když jsem byla na toaletě,” téměř vykřikla. „Ve chvíli, kdy začaly mluvit, jsem rozhodně nechtěla, aby věděly, že jsem tam s nimi. Nebylo mi to příjemné.”

„Co říkaly?”

„Nic, co bychom nečekali.”

„Mio,” zavrčel. „Řekni mi, co jsi slyšela.”

„Probíraly, jestli se mnou spíš. Taky něco naznačily o Jaceovi a Ashovi a vzhledem

k telefonátu, který jsem právě s bratrem měla, přemýšlím, nakolik pravdivé jejich dohady jsou.”

„Spím s tebou,” prohlásil věcně. „To se nezmění. A ony to nemohou vědět jistě. Už jsme to probírali. Budou si myslet, co chtějí, a to my nezměníme. A já jim rozhodně nebudu nic rozmlouvat, protože pokud si kdokoli něco usmyslí, ani já, ani ty to nezměníme. Je mi ukradený, co si myslí. Ale budou se k tobě chovat s respektem,

a pokud něco zaslechnu, nebo jestli zjistím, že ti kdokoli cokoli nevhodného řekl, pak se s tím člověkem okamžitě a osobně vypořádám.”

K tomu se nedalo nic dodat.

Mia se nezmínila o tom, že se mu jedna žena vkradla do kanceláře, ačkoli pocítila lehké bodnutí viny. Neměl by snad vědět, co se povídá o jeho osobním životě? A co víc, neměl

by vědět, že se o smlouvě dozvěděla veřejnost - nebo minimálně zaměstnanci společnosti?

Cítila se nepříjemně. Byla vůči Gabeovi loajální. Ty ostatní ženy ani neznala. Nic jim nedlužila. A jestli Gabe zjistí, že to věděla a nic mu neřekla, bude zuřit.

Povzdechla si a nenáviděla se za to, do jaké pozice se dostala.

„Co se děje?” zeptal se Gabe.

Provinile k němu vzhlédla a znovu si povzdechla. „Ještě něco bys měl vědět, Gabe.”

„Poslouchám.”

„Neřekla jsem ti všechno, co jsem v té umývárně vyslechla.” Zamračil se ještě víc.

„Byla tam skupinka žen, takže ne, nevím, které to byly. Nemám ani tušení. Ale probíraly tvoji smlouvu. Nejdřív se o ní jen dohadovaly, ale pak jedna z nich řekla, že tu smlouvu viděla, takže ví, že všechno, co se povídá, je pravda.”

„Jak by něco takového mohla sakra vědět?”

Bylo jasné, že jí Gabe nevěří a že se hodně naštve, až mu řekne, jak to ta žena zjistila.

Jen doufala, že tím nepokazí celý jejich večer, protože jednat s rozzuřeným Gabem nepatřilo na seznam deseti nejlepších způsobů, jak strávit čas.

„Tvrdila, že se ti vkradla do kanceláře - že vypáčila zámek. Prý byla zvědavá, a tak ti prohrabala stůl.”

„Do prdele, cože?”

Zařval na celý vůz a ona sebou při ostrém tónu jeho hlasu cukla.

„Počkej, jestli to chápu dobře. Ona řekla, že vypáčila zámek do mé kanceláře

a prohrabala mi stůl, protože byla zvědavá, jestli je na drbech, které kolují o mém osobním životě, něco pravda?”

Jeho hlas rezonoval zuřivostí. Pěnil vztekem, celý se hněvem jen třásl. „Tak to řekla,” potvrdila Mia tiše.

„Tohle hned zítra vyřídím. Jestli budu muset vyhodit všechny zaměstnance do jednoho, udělám to. Odmítám spolupracovat s lidmi, kterým nemůžu věřit.”

Mia zavřela oči. To bylo to poslední, po čem by toužila. Chtěla jen, aby si Gabe dával větší pozor a aby byl opatrnější. Možná aby v kanceláři neschraňoval osobní informace

Gabe vzal její ruku do své a stiskl ji. „Nemusíš si dělat starosti, Mio. Řekla jsi, že o tobě nevěděly. Nezjistí, že jsi mi to pověděla ty. Bude si myslet, že ji zradila jedna z jejích kolegyň.”

„Přesto mi není příjemné, že kvůli mně někdo ztratí práci,” zašeptala.

„Máš příliš měkké srdce, Mio. Jestli mě zradila, pak si pro mě nezaslouží pracovat.

Neloajálnost netoleruji.”

Mia věděla, že to je pravda, přesto si přála, aby to Gabeovi řekl někdo jiný.

Auto zastavilo před vchodem do budovy, v které Gabe bydlel, a oba vystoupili. Gabe vzal krabice s věcmi, které spolu nakoupili, a zamířili do bytu.

Jakmile se za nimi zavřely dveře, Gabe odhodil krabice na zem a popohnal Miu do obývacího pokoje, na přepychovou měkkou předložku z jehněčí kůže.

„Na kolena,” přikázal stroze.

To ji vyvedlo z míry a okamžitě uposlechla, klesla na měkkém koberci na kolena. Rozepnul si knoflík na kalhotách, pak zip a vytáhl napůl vzrušený penis. Polaskal si ho,

nahoru a dolů, a chtivě pozoroval její ústa.

Fascinovaně sledovala, jak mu erekce bytněla, tvrdla a prodlužovala se. Byl na něj krásný pohled, když sám sobě působil rozkoš. Ve vzduchu se vznášelo očekávání. Cítila jeho vzrušení, nezkrotnou touhu bouřící v jeho těle.

Sklouzl rukou na hlavičku a lehce ji stiskl, pak ruku stáhl po celé délce a zdůraznil tím, jak velký je. Ještě předtím, než promluvil, věděla, co jí přikáže. Sotva se dokázala udržet, aby nestiskla stehna a neulevila té spalující bolesti. Nemohla se dočkat, až ho ucítí na jazyku, až ho ochutná.

Slíbil jí, že dostane svou šanci. Nyní ta chvíle nadešla.

„Dnes už sis na své přišla, Mio. Teď jsem na řadě já. Otevři ústa.”

Sotva měla čas uposlechnout, když jí vklouzl mezi rty, tvrdě a hluboko. Kontrast mezi tvrdostí a sametovou hebkostí jeho těla ji ještě více vzrušil. Zhluboka se nadechla, vnímala jeho vůni a jeho chuť na jazyku. Toužila po něm, chtěla ho, toužila mu patřit.

Nemohla se ho nabažit.

Jeho ruce se jí zapletly do vlasů, uchopily ji za hlavu a držely ji, když jí z úst vystoupil a poté opět tvrdě přirazil.

„Ach, ano, Mio. Máš úžasně sladké rty. O tomhle jsem dlouho snil. Tak dlouho jsem chtěl na sobě cítit tvé rty a vyvrcholit do tvých úst.”

Zavřela oči, celé tělo se jí pod mocnými přírazy chvělo. Co se orálního sexu týče,

nebyla zrovna odbornicí, ale ani nováčkem, a byla odhodlaná udělat cokoli, jen aby Gabe zapomněl na všechny předchozí ženy, které snad někdy rty spočinuly na jeho penisu.

Sála a lízala ho, zatímco on jí přirážel do úst. Laskala ho jazykem po celé délce.

Zasténal rozkoší a jí to dodalo sebevědomí. Převzala iniciativu a vsála ho hlouběji do úst.

„Zatraceně,” zavrčel, „přesně tak, zlato. Vezmi si mě hlouběji. Ještě. Zbožňuju to.

Zbožňuju, jak se tvé hrdlo svírá kolem mého ptáka. Přesně tak. Vezmi si víc. Ještě. Přesně tak.”

Sevřel její vlasy ještě pevněji, až se nemohla ani pohnout. Uvědomila se, že Gabe touží po kontrole. Chce ji ovládat. A ona se podvolila.

Uvolnila se, zvrátila hlavu, aby ho mohla vzít ještě hlouběji do úst, a věděla, že přijme vše, co by jí chtěl dát. Chtěla ho uspokojit. Chtěla mu převrátit svět vzhůru nohama.

Přirazil hlouběji než kdy předtím a zůstal uvnitř, hlavičkou se dotýkal jejího hrdla, její nos se tiskl ke kořeni jeho penisu. A právě ve chvíli, kdy se zmítala, aby popadla dech, uvolnil stisk, stáhl se a dovolil jí, aby se nadechla.

Potom jí opět vklouzl do úst a v pěsti svíral její vlasy. Několikrát se nechal krátce polaskat jejími rty a pak přirazil tvrdě a hluboko.

„Bože, co mi to děláš,” zavrčel rozechvělým hlasem. „Jen kleč, Mio. Chci se ti udělat do úst a chci, abys polkla každou kapku.”

Už teď cítila na jazyku slanou chuť a věděla, že je blízko. Celé jeho tělo se chvělo napětím, znakem blížícího se orgasmu. Upustil od pomalého, smyslného tance. Nyní se dral k vrcholu.

Začal přirážet rychleji a tvrději, do uší jí zněly vlhké zvuky, jak se její rty přizpůsobovaly rytmu. Ačkoli věděla, že vyvrcholí každou chvíli, první kapky semene ji překvapily.

Rozlil se jí do úst horký a slaný, naplňoval ji, aniž by ustával ve zběsilém rytmu. Polkla, snažila se přijmout každou kapku, ale jeho vrchol nebral konce, v hrdle ucítila další a další slané kapky následované hlavičkou jeho penisu. Sevření jejích vlasů zesílilo téměř

na hranici bolesti, ale nevšímala si toho. Pak se zvedl na špičky a přirážel, až ji hloubka jeho vpádu téměř omámila. Na chvíli znehybněl, dokud jí do úst nepronikly poslední stopy jeho vrcholu. Vzápětí sevření uvolnil a pomalu jí vyklouzl z úst.

Polkla, rozkašlala se a pak polkla znovu, do očí jí vhrkly slzy, ale nespustila z něj zrak.

Chtěla spatřit jeho uspokojení. Jeho uznání.

V jeho očích však spatřila jenom lítost, když se k ní sklonil a něžně ji zvedl na nohy.

Konejšivě ji hladil po pažích, od zápěstí až po ramena, a shlížel jí do očí.

„Nemáš se mnou naději, Mio. Dal jsem ti sliby, které nemůžu splnit. S tebou nejsem sám sebou. Ani nevím, jestli se mi to zamlouvá. Ale nedokážu přestat. Bože, i kdybys mě kvůli tomu začala nenávidět, nedokážu přestat. Nepřestanu. Má touha po tobě mě sžírá

a nedává mi klidu.”

Jeho přiznání ji šokovalo natolik, že se nezmohla na slovo, srdce jí divoce bušilo. Něžně se dotkl její tváře, v modrých očích se mu stále zračil stín lítosti.

„A teď se jdi obléknout na dnešní večer. Pobudeme tam jen krátce a potom si zajdeme na pozdní večeři.”

15. kapitola

Gabe mlčel po celou cestu do jazzového klubu ve Village, kde se konal večírek. Mia

po něm neustále vrhala kradmé pohledy. Viděl v jejích očích nejistotu, ale nedokázal se přinutit, aby ji uklidnil. Jak by mohl?

Jejich předchozí noc ho vykolejila. Znepokojilo ho, jak málo se dokázal v její přítomnosti ovládat. Takovou ztrátu sebekontroly nezažil s žádnou jinou ženou. Každý jeho čin a reakce byly vždy přesně dané. S Miou zapomínal na klid a odstup, které byly nedílnou součástí jeho života už od dob dospívání.

K čertu, choval se k ní brutálně, téměř ji znásilnil do úst. Odtáhl ji do svého bytu, srazil na kolena a pak jí ho vrazil až do krku. Nenáviděl se, a přesto toho nedokázal litovat. Co hůř, věděl, že to udělá znovu. A znovu. Už teď se nemohl dočkat, až se večer vrátí domů a vezme si ji do postele, pod sebe.

Rozzuřilo ho, že jeho zaměstnankyně neprokázaly Mie dostatek úcty, ale sám byl pokrytec. On sám jí neprokázal dostatek respektu, choval se k ní jako k děvce, za kterou se považovala. Ne že by ji on tak hodnotil. Jeho činy ale vypovídaly o něčem jiném. Myslel svým penisem, kterému bylo ukradené, že Gabe chce zpomalit a nezahltit ji hned

na počátku. Jeho pták chtěl víc. Jeho ruce a ústa chtěly víc. Stravoval ho chtíč. Nepolevoval, naopak s každým milováním jen sílil.

Milováním. Chtěl se rozesmát. Tak něžné pojmenování toho, co s ní dělal. Možná se tak jeho podvědomí snažilo, aby se cítil lépe. Šukal ji jak zbavený smyslů. Tančil na okraji hranice, za níž číhalo čiré násilí, a navzdory všem výčitkám svědomí věděl, že ať má nyní úmysly jakékoli, příště to bude stejné. Mohl si říkat, co chtěl, ale stejně si něco jen

nalhával, a věděl to.

„Jsme tu, Gabe,” řekla Mia a zlehka se dotkla jeho paže.

Vytrhl se z myšlenek a všiml si, že právě parkují na rohu klubu. Rychle se vzpamatoval, vystoupil a pak vůz obešel, aby otevřel dveře Mie a pomohl jí z auta.

Vypadala úchvatně. Gabe měl velice silný pocit, že ačkoli jí zvolil šaty, které záměrně neodhalovaly víc, než bylo potřeba, přitáhne pozornost stejnou, jako kdyby si vzala oblečení, jež na sobě měla při slavnostním otevření hotelu.

Mia byla krásná žena a bylo na ní něco zvláštního, co k ní lidi táhlo. V davu by vynikala, i kdyby na sobě měla pytel od brambor.

Navyklým způsobem ji uchopil za loket a vedl ji ke vchodu. Stálo ho mnoho úsilí nepřitáhnout si ji k boku a neoznačkovat si ji, aby celý svět viděl, že patří jemu, ale takto

by ji nikdy neztrapnil a rozhodně by nikdy neohrozil její - i svůj - vztah s Jacem. Stačilo mu vědět, že za zavřenými dveřmi patří jen jemu. Ale ať si dnes večer muži nemyslí, že u ní mají šanci.

Jakmile vešli do sálu, jenž byl vyhrazený pro večírek, Gabe od Mii poodstoupil. Každá buňka jeho těla křičela, aby si ji přitáhl, aby na ni pro ostatní muže vyvěsil ceduli ruce

pryč, ale přinutil se ke klidu a rozvaze. Byla tu kvůli obchodu. Nic jiného. Nebyla tu jako jeho doprovod, jeho milenka, jeho žena. I když oba věděli, že přesně to pro něj je.

Jakmile vešli, přes dav ostatních návštěvníků je zahlédl Mitch Johnson. Pokývl jim

a vydal se za nimi.

„Představení začíná,” zamumlal Gabe.

Mia rychle přehlédla dav a soustředila se na Mitche, který už byl téměř u nich. Nasadila upřímný úsměv a zůstala stát Gabeovi po boku. Čekali, až k nim Mitch dorazí.

„Gabe, jsem moc rád, že jsi to stihnul,” řekl Mitch na přivítanou a napřáhl ke Gabeovi ruku.

„Nenechal bych si to ujít,” odvětil Gabe.

Otočil se na Miu. „Mitchi, rád bych ti představil svou osobní asistentku Miu Crestwellovou. Mio, toto je Mitch Johnson.”

S milým úsměvem si s ním potřásla rukou. „Velice ráda vás poznávám, pane Johnsone.

Děkujeme za pozvání.”

Mitch se zdál Miou okouzlen a Gabe toužil zavýt zoufalstvím, ale přinutil se udržet si klidnou rozvahu. Mitch byl šťastně ženatý. Nebyl to lovec. Ale díval se na Miu a to Gabea žralo.

„Potěšení je na mé straně, Mio. Prosím, říkejte mi Mitchi. Mohl bych vám donést něco k pití? Gabe, je tu několik lidí, které bych ti rád představil.”

„Děkuji, ale nic si nedám,” odmítla Mia tiše. Gabe zavrtěl hlavou. „Dám si něco později.”

Mitch pokynul k davu. „Pojďte, prosím, se mnou, seznámím vás. Mluvil jsem s několika kolegy z obchodu. Velice je zaujal tvůj kalifornský projekt.”

„Výborně,” poznamenal Gabe spokojeně.

Následovali Mitche davem. Mitch je představil několika různým skupinkám lidí. Po celou dobu, kdy se probíraly obchodní záležitosti, stála Mia Gabeovi po boku a na tváři se jí zračil upřímný zájem. Byla dobrá. Musela se pekelně nudit, ale nedala to ani na okamžik najevo.

Naprosto ho překvapila, když se při jedné takové konverzaci obrátila na Trentona Harcourta a zeptala se: „A jak se daří vaší dceři na Harvardu? Líbí se jí na studiích?”

Trenton se zdál zaskočený, ale pak se rozzářil. „Vede si velice dobře. Jsme na ni se

ženou velice hrdí.”

„Jsem si jistá, že obchodní právo je velmi těžké zaměření, ale myslím, že po promoci bude pro vaši společnost její vzdělání opravdu přínosné. Konexe v rodině se vždy hodí,” dodala Mia s ohýnkem v očích.

Celá skupinka se rozesmála. Gabe na ni byl pyšný. Očividně si vše skutečně prostudovala.

Pak už jen sledoval, jak se zapojila do konverzace a ve vhodný okamžik dokázala správně poznamenat něco osobního. Rozhovor plynul příjemným tempem a brzy jí muži leželi u nohou. Pozorně sledoval, jestli přítomní pánové dají najevo, že je některá její poznámka nevhodná, ale očividně byli všichni do jednoho Miou okouzleni.

„Jste příbuzná Jace Crestwella?” zeptal se Mitch, když se na vteřinu debata odmlčela. Mia sice ztuhla, ale rychle se vzpamatovala. „Je to můj bratr.” Zněla téměř defenzivně,

ale postřehl to jen Gabe, ostatní muži si ničeho nevšimli.

„Já ji ale dostal první,” poznamenal Gabe líně. „Je chytrá a na pozici mé osobní asistentky naprosto dokonalá. A klidně se s Jacem porvu o to, kdo ji do společnosti přivedl

jako první.”

Muži se rozesmáli.

„Jste chytrý muž, Gabe. Tvrdý obchodník. Kořist náleží vítězům,” prohlásil Trenton.

„Přesně tak,” odpověděl Gabe. „Je velice cenná a rozhodně si ji nehodlám nechat proklouznout mezi prsty.”

Mie se do tváří rozlila červeň, ale potěšení zračící se jí v očích stálo Gabeovi za ujištění,

že si ji cení jako zaměstnance.

„Pokud nás s Miou omluvíte, musím jít pozdravit ještě několik známých,” omluvil je Gabe elegantně.

Vzal ji za loket a odtáhl od skupinky. Vydali se přes sál pro pití, když se náhle zarazil a jeho oči zabloudily ke vchodu. Tiše zaklel, ale Mia to zaslechla, vzhlédla a obočí se jí svraštilo. Pak sledovala jeho pohled až ke dveřím a ušklíbla se.

Do sálu právě vešel Gabeův otec a vedl si nádhernou, mnohem mladší blondýnku.

Zatraceně. Co tu jeho otec dělá? Proč nedal Gabeovi vědět, aby se stihl připravit? Poté co se o víkendu stavil za matkou a snažil se ji povzbudit, rozzuřilo ho, že se tu jeho otec ukázal se svou nejnovější ozdobou.

Mia se dotkla jeho paže, ve tváři měla vepsanou účast. Setkání se nelze vyhnout. Jeho otec ho už spatřil a právě si razil cestu davem směrem k nim.

„Gabe!” pozdravil ho otec s rozzářenýma očima. „Jsem moc rád, že jsem tě tu zastihl.

Už je to dlouho, co jsme se naposled viděli.”

„Tati,” pozdravil Gabe krátce.

„Stello, rád bych ti představil svého syna Gabea. Gabe, to je Stella.”

Gabe jí pokývl zdvořile, ale odměřeně. Kůže ho svrběla, chtěl být odtud na míle daleko.

Před očima viděl jen matčinu tvář, v níž se zračil smutek. Zmatek a zrada, kterou stále cítila poté, co ji manžel po devětatřiceti letech náhle opustil.

„Je mi potěšením,” odpověděla Stella a velice dlouze si Gabea prohlížela.

„Jak se ti vede, synu?” zeptal se jeho otec. Pokud si nepříjemného napětí povšiml, nedal to najevo. Nebo možná zapomněl, jakou bolest své rodině způsobil.

„Mám plno práce,” odpověděl Gabe krátce.

Jeho otec mávl rukou. „Opravdu novinka. Měl by sis dát pohov. Dovolenou. Moc rád bych tě přivítal ve svém domě. Bylo by fajn si popovídat.”

„V jakém domě?”

V Gabeově hlase planul mrazivý oheň.

„Ach, koupil jsem dům v Connecticutu,” prohlásil jeho otec bezstarostně. „Moc rád bych ti ho ukázal. Mohli bychom si dát spolu večeři. Máš tenhle týden večer volno?”

Gabe stiskl čelist tak, že ho téměř zabolela. Mia si tiše odkašlala a s úsměvem na tváři o krok přistoupila.

„Dal byste si něco k pití, pane Hamiltone? Ráda bych si teď odskočila, ale cestou zpátky vám a Gabeovi něco s potěšením donesu.”

Gabeův otec se na ni na chvíli zmateně zadíval, ale pak se mu v očích objevilo poznání.

„Mia? Mia Crestwellová? Jsi to opravdu ty?”

S Gabeovým otcem se Mia setkala jen dvakrát a navíc velice krátce, když byla mnohem mladší. Gabea překvapilo, že si ji jeho otec pamatuje.

Mia přikývla. „Ano, pane. Pracuju teď pro Gabea jako jeho osobní asistentka.”

Jeho otec se usmál a naklonil se, aby Miu políbil na tvář. „Jak jsi jen vyrostla. Už je to kolik let, co jsem tě viděl naposledy. Stala se z tebe překrásná mladá dáma.”

„Děkuji vám,” odpověděla Mia. „Dáte si tedy něco k pití?”

„Skotskou s ledem,” sdělil jí jeho otec. „Já nic,” prohlásil Gabe odměřeně.

Mia se na Gabea účastně podívala a vykročila směrem k dámským toaletám. Nedivil se jí. Ve vzduchu se vznášelo až extrémní napětí.

Sledoval, jak odchází, a uvědomil si, jak moc by teď s ní chtěl být daleko odtud. Ve svém bytě, za zavřenými dveřmi, s Miou ve svém náručí.

„Tak co ta večeře?” trval na svém jeho otec.

Mia s úlevou zapadla na dámské toalety. Ve skutečnosti tam nepotřebovala, jen chtěla uniknout nepříjemnému napětí mezi Gabem a otcem, takže si jen opravila rtěnku a prohlédla se v zrcadle.

K jejímu překvapení se dveře na toaletu otevřely, dovnitř vešla Stella a postavila se před

zrcadlo vedle Mii. Nápadně si ji prohlédla a také si začala nanášet rtěnku.

„Takže, pověz mi,” začala Stella se špičkou rtěnky na rtech. „Jsou ty řeči o Gabeovi a jeho požadavcích, co se žen týče, pravdivé?”

Miu zaskočila její slova natolik, že téměř upustila rtěnku, ale rychle ji chytila a sevřela v dlani. Otočila se na Stellu, jejíž bezostyšnost ji překvapila.

„I kdybych znala detaily osobního života pana Hamiltona, rozhodně bych nezradila jeho důvěru.”

Stella protočila oči. „No tak, mezi námi děvčaty. Nejradši bych na něj hned teď skočila, a jestli je takové zvíře, jak předpokládám, tak mi to musíš říct.”

Mia zavrtěla hlavou. „Jsi tu s jeho otcem.”

Stella jen mávla rukou. „Kvůli penězům. Ale Gabe jich má mnohem víc, je mladší

a mužnější. Když můžeš mít mladšího Hamiltona, proč to nezkusit? Nějaké tipy? Pracuješ pro něj. Určitě ses v minulosti musela setkat s jeho ženami.”

Asi neměla být překvapená, ale přímočarost a naprostá troufalost druhé ženy ji zaskočila. Netušila, jak odpovědět, tak se jen otočila a vyšla z umývárny. Cestou k baru vrtěla hlavou. Nemohla uvěřit, jak byla ta žena oprsklá!

Objednala skotskou a čekala, až barman objednaný drink připraví. Poté se vydala hledat Gabea a jeho otce. Pořád stáli tam, kde je opustila, a Gabe rozhodně nevypadal nadšeně.

Ve tváři měl chlad, oči tvrdé. Jako by čelil nepříteli, jehož by nejradši zadupal do země.

Vydechla. Rozchod rodičů po tolika letech společného života otřese každým. Gabe vyrostl ve stabilním rodinném prostředí, zatímco ona a Jace po smrti rodičů pomalu sbírali všechny střípky, které zbyly z jejich života. Určitým způsobem byl rozvod Gabeových rodičů totéž, jako by je zcela ztratil, i když byli stále naživu, protože odteď už nic nebude stejné. Teď se musel na své rodiče dívat jako na dvě různé bytosti.

Ušklíbla se, když pozorovala, jak se Stella vrátila ke Gabeovi a jeho otci. Ta žena ani nezaváhala a okamžitě si provlékla paži do Gabeova rámě, nasadila stowattový úsměv a zcela nehorázně s Gabem začala flirtovat.

Mia k nim vykročila. Jiskřivý smích druhé ženy ji doháněl k zuřivosti. K jejímu překvapení Gabe Stellin pohled opětoval a obdařil ji jedním ze svých svůdných úsměvů. Mia se zarazila. Byl to úsměv, který Gabe nasazoval na lovu. Úsměv, jímž ženě jasně sděloval, že o ni má zájem.

Co to má sakra znamenat?

Mia stála jen několik kroků od obou mužů, kteří si jí ani nevšimli, a snažila se ovládnout záchvat žárlivosti - a vzteku - který jí proudil žilami. Není přece žádná žárlivka,

připomínala si.

Kašle na to. žárlivost ji užírala a netoužila po ničem jiném než té bloncce vyrvat tu její hřívu do posledního vlásku. Zešílel snad Gabe? Opravdu ho přitahoval tento typ žen? žen, které se rozhodly získat vše, co můžou?

Ano, ze vztahů vynechával veškeré emoční vazby. Na tom trval. Ale dokud je smlouva s Miou platná, bude s tou blonďatou běhnou flirtovat jen přes Miinu mrtvolu. A jestli má přitom rozpoutat peklo, tak ať.

Pospíšila si a předala drink Gabeovu otci.

„Děkuji, drahá,” usmál se na ni jeho otec.

Stella se otočila na Gabea s nevinným úsměvem. „Zatanči si se mnou, Gabe. Hudba brzy přestane hrát a já se chci hýbat.”

Gabe se uchechtl a to rozbrnkalo struny Miiných nervů.

„Pokud nás omluvíš,” řekl svému otci. Na Miu se ani nepodíval a odvedl Stellu na taneční parket.

Mia konsternovaně pozorovala, jak si Gabe přitáhl blondýnku do náručí - na pouhý tanec až příliš těsně - a usmál se na ni. On se usmál! Neusmíval se na každého.

A ji tam nechal stát s otcem, což bylo poněkud nepříjemné vzhledem k tomu, že Gabe právě odvedl jeho doprovod. Vymluvit se na toaletu nemohla. Tuhle možnost už vyčerpala.

Všimla si, že se pan Hamilton při pohledu na syna, který právě tančil se Stellou, mračí.

Sama od nich nedokázala odvrátit zrak a její vztek jen vzrostl, když viděla, jak Gabeovy ruce sklouzly po těle mladé ženy.

Ať táhne. Nehodlá tu stát, zatímco Gabe osahává jinou ženu - navíc doprovod svého vlastního otce! Svou povinnost splnila. Byla milá a pozorná. Popovídala si s jeho investory a probrala všechny ty zbytečnosti, které si odpoledne nalila do hlavy.

Má lepší věci na práci. Především jet domů a vypovídat se Caroline.

16. kapitola

„Takovej kretén!” vykřikla Caroline. „Nemůžu uvěřit, že se na něj ta coura nalepila. Zvláště když má tebe!”

Mia se musela usmát. Loajalita kamarádky ji potěšila. Seděly nyní na pohovce. Mia se převlékla ze šatů, které jí jen připomínaly katastrofu, v niž se celý večer obrátil. Vypadat skvěle nepomohlo, Gabe stejně věnoval pozornost jiné.

O jejím vztahu s Gabem nikdo neměl ani ponětí, proto ani nikdo nevěděl, jak stydno jí ze sebe bylo, což ale nijak nezmírnilo její ponížení.

„Kdo ví, co si myslel,” řekla Mia vyčerpaně. „Ale já tam nehodlala jen tak stát a dívat se, jak po sobě ti dva lezou. Zvedal se mi z toho kýbl.”

„No to je jasný!” vykřikla Caroline.

V očích se jí zatřpytilo a to bylo pro Miu jasným signálem, že by měla radši utéct.

„Takže je v posteli tak dobrý, jak si představuju?” Mia si vyčerpaně povzdechla. „Proboha, Caro.”

„Hele, dej mi něco, s čím můžu pracovat. Já mám jen sny a představy. Ty máš skutečnost.”

„Je to bůh, spokojená? Naprosto mě zničil. Nikdo se s ním nedá srovnávat, to ti můžu

říct. Nikdy jsem nic takhle skvělého s nikým nezažila.”

„Den, jo?” řekla Caroline smutně. „Když jsi zavolala, abych ti připravila tašku s věcmi na přespání, věděla jsem, že se něco děje. Nepracovala jsi pro něj ještě ani den, a už jsi

u něj spala. Ten chlap neztrácí čas. To mu musíš nechat.” Mia zasténala. „Jo, neztrácí čas.”

„Chceš objednat večeři? V mrazáku je zmrzlina. Nebo jsi už jedla?”

Mia zavrtěla hlavou. „Měli jsme jít na večeři po tom večírku. Jenže pak dorazila ta bloncka.”

Caroline se natáhla po telefonu. „Co třeba pizzu?”

„Synonymum pro nebe,” vydechla Mia.

Caroline pročítala seznam kontaktů, když zazvonil zvonek. Mia vstala a mávla Caroline, aby se nezvedala. „Ty domluv jídlo. Já zjistím, kdo to je.”

Přešla k interkomu a stiskla příjem. „Ano?”

„Mio, okamžitě pojď dolů.”

Bytem se rozlehl Gabeův naštvaný hlas. Caroline upustila telefon a vytřeštěnýma očima se podívala na Miu.

„O co ti jde, Gabe?” odsekla Mia podrážděným hlasem.

„Přísahám bohu, že jestli nepřijdeš ty dolů, půjdu já nahoru a vytáhnu tě odtamtud a je mi jedno, jestli jsi oblečená, nebo ne. Máš tři minuty.”

Mia vypnula interkom, pěnil v ní vztek. Vrátila se ke Caroline a zhroutila se na pohovku.

„No,” protáhla Caroline. „Když je tady a chce tebe, očividně není s tou blonckou.”

„To vážně navrhuješ, abych ten jeho arogantní příkaz poslechla?” podívala se na ni Mia nevěřícně.

Caroline pokrčila rameny. „No, podívej se na to takhle. Naprosto věřím tomu, že on si

cestu sem nahoru najde a vytáhne tě z bytu. Možná bude lepší, když za ním sama v klidu přijdeš a zjistíš, jak to dopadlo s tou blondýnou. Koneckonců, on tu je a ona ne.” Podívala se na hodinky. „A zbývají ti dvě minuty, než sem vtrhne.”

Mia si povzdechla a rozběhla se do ložnice. Netušila, proč chce po té scéně na večírku věnovat Gabeovi ještě nějaký čas. Stačí, že má žaludek jako na vodě. A přesto se rychle oblékla do džínů a trička a pro jistotu ještě připravila do tašky oblečení na příští den do práce. Lepší být připraven než litovat.

Vzala toaletní potřeby a vyrazila ke dveřím, po cestě ještě poslala Caroline polibek.

„Napiš mi, jestli jsi naživu, jinak budu předpokládat, že tě zabil, a začnu hledat tělo,” křikla po ní Caroline.

Mia jen mávla přes rameno a vyběhla z bytu k výtahům. Když se dveře otevřely, spatřila Gabea. Stál jen několik kroků od ní, vztekem zatínal čelist a oči mu plály.

Vykročil k ní a nedal jí čas se proti němu obrnit. Tenhle obrovský, rozzuřený muž si pro ni

šel.

Vystoupila z výtahu. Okamžitě sevřel její ruku ve své a táhl ji kolem vyjukaného vrátného k východu z budovy. Mia se na vrátného usmála, aby ho ujistila, že je všechno v pořádku. Nechtěla, aby zavolal policii. Pak ale obrátila svou pozornost na Gabea. Svíral ji pevně a neústupně, z jeho těla vyzařoval v horkých vlnách čirý vztek.

Co ho takhle rozzuřilo? Ona přece před ním na večírku nevlítla na prvního chlapa, když tam měli být spolu.

Vydechla, když ji strčil do auta a pak vůz obešel. Jakmile vklouzl na sedadlo vedle ní, vůz se rozjel.

„Gabe “

Otočil se k ní, ve tváři divoký výraz. „Buď zticha, Mio. Neříkej teď ani slovo. Jsem na tebe příliš naštvaný, než abych jednal rozumně. Potřebuju se uklidnit, než si o tom s tebou promluvím.”

Lhostejně povytáhla rameno a odvrátila se od něj. Nehodlala se na něj dál dívat. Cítila, jak z něj vyzařuje frustrace, slyšela tiché, netrpělivé vrčení. Ale nevšímala si ho a dál pozorovala světla města a barvy noci za okýnkem auta.

Možná měla zůstat v bytě, ale chtěla se mu postavit. Celý večer pěnila vztekem a teď, když Gabe to téma vytáhl, byla ozbrojená a připravená.

Po celou cestu jeli v tichosti, ačkoli vůz stále více naplňoval jeho hněv. Ani jednou se na Gabea nepodívala, odmítla ukázat jakoukoli slabost. Věděla, že ho to dožere ještě víc.

Když dojeli k jeho bytu, prudce otevřel dveře na její straně, chytil ji za ruku a vytáhl ji ven.

Bořil prsty do jejího nadloktí a táhl ji do budovy a posléze do výtahu.

Jakmile se za nimi zavřely dveře bytu, stiskl rty a propaloval ji pohledem. Zdálo se, že se snaží nabýt rovnováhy.

„Do obýváku,” přikázal, „musíme si promluvit.” „Jak myslíš,” zamumlala.

Vytrhla paži z jeho sevření a odkráčela do obývacího pokoje. Sedla si na gauč a tázavě se na něj zadívala.

Přecházel před ní sem a tam a občas se zastavil, aby se na ni podíval. Nadechl se a zavrtěl hlavou. „Jsem tak nasranej, že s tebou teď ani nedokážu mluvit.”

Povytáhla obočí. To, že tu naštvaný byl on, na ni neudělalo žádný dojem. Taky byla naštvaná. A měla na to právo.

„Ty jsi nasranej?” zeptala se nevěřícně. „A kvůli čemu, krucinál? To tě ta coura nakonec odmítla? To si nedovedu ani představit. Vždyť se nemohla dočkat, až se ti dostane

do kalhot.”

Zmateně svraštil obočí. „O čem to sakra mluvíš?”

Velice ráda by mu to vysvětlila, ale on jen zvedl ruku a přerušil ji. „Nejdřív mě vyslechneš. Chci ti vysvětlit, proč jsem na tebe naštvanej. A pak, až se trochu uklidním, ti zmaluju zadek.”

„Tak na to zapomeň,” odsekla.

„Zmizela jsi,” štěkl po ní. „Netušil jsem, kde jsi, co se s tebou stalo, jestli jsi neodešla s nějakým kreténem ani jestli nejsi zraněná nebo jestli ti není špatně. Co sis do prdele myslela? Napadlo tě, že bys mi o tom mohla alespoň říct? Kdybys řekla, že chceš jet domů, odvezl bych tě sám.”

Vyskočila na nohy, před očima měla rudo. To byl vážně tak zabedněnej?

„Kdyby ses nelepil na doprovod svého otce, tak by sis všiml, že jsem odešla!”

V očích se mu objevilo poznání. Zavrtěl hlavou a povzdechl si. „Takže o tom to celé je.

O Stele.”

„Jo, o Stelle. Nebo jak se sakra jmenovala.” Znovu zavrtěl hlavou. „Ty jsi žárlila. Proboha, Mio.”

„žárlila? Jsi arogantní a sebestředný, Gabe. Já jsem nežárlila, já jen chtěla trochu respektu. Ty a já máme určitý vztah. Možná není z nejtradičnějších, ale máme smlouvu. A jak je mi Bůh svědkem, patříš mi a já se o tebe nehodlám dělit s žádnou blonďatou barbínou.”

Bojovnost jejích slov ho naprosto překvapila. Zvrátil hlavu a rozesmál se, což ji naštvalo ještě víc. Ramena se mu ještě třásla, když řekl: „Mám toho akorát dost, Mio, za tohle ti naplácám na zadek. Do ložnice. A svléknout.”

„Tak na to do prdele zapomeň.”

„A dávej si pozor na pusu, jinak ti ji Jace vypláchne mýdlem.”

„Nebuď pokrytec. Vždyť se s Jacem ve vulgaritách předháníte.”

„Do ložnice, Mio. Hned. Za každou minutu zpoždění přidám pět plácnutí. A jestli si myslíš, že žertuju, tak mě dál pokoušej. Už takhle sis jich vysloužila dvacet.”

Zírala na něj s otevřenou pusou, ale když se podíval na hodinky, rychle zamířila

do ložnice. Tohle je šílenství. Měla by okamžitě odejít, a namísto toho se v jeho ložnici svléká, aby jí mohl naplácat na zadek.

Celé tělo se jí třáslo. V břiše se chvělo nedočkavostí. Nedočkavostí? Nedávalo jí to smysl. Představa, že jí naplácá, byla přece odporná, a přesto lákavá a erotická. Jeho ruce na jejím zadečku. Označí ji. Převezme nad ní vládu.

Zešílela. Což nebyla novinka. Už jen podpisem té smlouvy dala najevo, že s jejím zdravým rozumem není něco v pořádku.

Když do pokoje vešel Gabe, seděla už nahá na okraji postele. Bylo zřejmé, že váhá, že se bojí. Nevěděla, co čekat. Ani si nebyla jistá, jestli se jí to bude líbit. Tušila, že spíš nebude. Ale někde v koutku sebe samé ji představa jeho rukou na jejím pozadí

vzrušovala.

Srdce jí vyskočilo až do krku, když se zastavil přímo před ní. Vyzařovala z něj moc.

„Vstaň, Mio,” přikázal klidně. Veškerý vztek už vyprchal.

Roztřeseně vstala a on se posadil. Přesunul se k čelu postele, opřel se do polštářů

a pak jí podal ruku. Vlezla si na postel a váhavě jeho ruku přijala. Přitáhl si ji do klína, položil tváří do přikrývek. Břichem nyní ležela na jeho stehnech, její pozadí tak měl na dosah.

Pohladil oblé hýždě, zlehka třel obnaženou pokožku.

„Dvacet ran, Mio. Očekávám, že je budeš počítat. A až bude po všem, poděkuješ mi, že jsem ti naplácal, a pak ti vyšukám mozek z hlavy.”

V mysli se jí okamžitě rozvířily výkřiky páni a co sakra a ach, ano, prosím. Vše naráz.

Zešílela. Jiné vysvětlení neexistuje.

První plácnutí ji zastihlo nepřipravenou a krátce vykřikla. Nebyla si jistá, jestli to bolelo, nebo ji to jen překvapilo.

„Začnu znovu,” řekl vážně. „Počítej, Mio.” Sakra. Pohladil ji po zadku a pak ji znovu plácl.

„Jedna,” řekla přiškrceně. „Velmi dobře,” pochválil ji.

Znovu ji pohladil a pak ji plácl na jinou část jejího pozadí. Téměř zapomněla, že musí počítat, a vydechla: „Dvě,” dřív než ji stihl plácnout znovu.

Celý zadeček ji brněl a po prvotní bolesti jí v podbřišku zadoutnalo vzrušení. Mezi nohama se jí svíralo a Mia se neklidně zavrtěla, aby ulevila nepolevující sladké bolesti.

Tři. Čtyři. Pět. Než došla ke dvanáctce, nedostávalo se jí dechu a celé tělo jí hořelo. A nepřestávala se na Gabeově klíně svíjet. Jeho pohlazení ji doháněla k šílenství. Byla v naprostém kontrastu k tvrdým ranám jeho dlaně. A přesto ji nikdy neplácl příliš

bolestivě. Jen natolik, aby vzrostlo její vzrušení, a při šestnáctém plácnutí začala žadonit o další. O tvrdší.

Celý zadeček jí spaloval plamen, ale plamen překrásný. Její rozkoš jen vzrůstala. Ještě nikdy předtím nic takového nezažila. Byla tak blízko orgasmu. Nikdy se jí ani nesnilo, že by dosáhla vrcholu jen plácáním po zadku. Ne že by podobné příležitosti vyhledávala.

„Nehýbej se a neopovažuj se vyvrcholit,” prohlásil varovným tónem Gabe. „Ještě

dvakrát, a jestli se uděláš, buď si jistá, že podruhé si plácání tak neužiješ.”

Zhluboka se nadechla, zavřela oči a ztuhla, pokusila se oddálit orgasmus, který hrozil zahltit celé její tělo.

„Devatenáct,” vydechla tiše.

„Hlasitěji,” přikázal.

„Dvacet!”

Bože můj, bylo po všem. Svalila se na postel, tělo ztěžklé námahou a zadržovaným dechem a zoufalou snahou nevyvrcholit. Štěrbinu měla jako v ohni. Jako by ji plácal přímo na ni, každé plácnutí jí rozjitřilo klitoris. Pulzoval a Mia věděla, že pokud by ho jen jemně ovanul svým dechem, okamžitě by se udělala.

A to ji naštvalo. Ta naprostá ztráta sebeovládání. To, že ji přinutil zbožňovat něco, čím

by měla spíš opovrhovat.

Nechal ji ležet, dokud se jí dech nezklidnil a nehrozilo, že každou vteřinou vyvrcholí.

Pak ji jemně nadzvedl a přetočil ji na záda. Tyčil se nad ní, rozepnul si zip kalhot a začal ses vlékat.

Ucítila na rtech dotyk jeho rtů, laskajících a sajících, zatímco nadále bojoval se svým oblečením. Když si sundal kalhoty, pomyslela si, že jí jen roztáhne nohy a ošuká ji, ale místo toho se zvedl z postele, vzal ji za nohy a přitáhl ji na okraj lůžka.

Roztáhl jí nohy, hlavičkou svého penisu se opřel o vstup do jejího těla a shlédl na ni jiskřivýma očima. „Užila sis to, Mio?”

„Polib mi,” odsekla, její reakce na plácání ji pořád ještě štvala. Zneklidnil ji. Donutil ji přemýšlet o sobě samé, a to se jí ani za mák nelíbilo.

Zřetelná neúcta v jejím hlase ho přinutila stisknout čelist. „Dočkáš se.”

A pak do ní vstoupil jedním mocným pohybem. Zalapala po dechu a vyklenula záda, sevřela v dlaních prostěradla, ruce se jí svinuly v pěst.

„Poděkuj mi,” řekl.

„Táhni k čertu.”

Vystoupil z ní jen natolik, aby se hlavičkou opíral o její štěrbinu, škádlil ji.

„Špatná odpověď,” zavrčel. „Hezky mi poděkuj.”

„Tak už to udělej. Dokonči to,” vykřikla zoufale. Nechtěla být slabá, nechtěla ho prosit, ale jak šlo o něj, ztrácela i poslední zbytky hrdosti.

Políbil ji. Tvrdě, jako by jí chtěl připomenout, že ona tu nevelí. A přesto to v ní jen podnítilo hlad po něm. Stravovala ji touha. Šílela z ní.

„Zapomínáš, kdo tu velí, Mio,” zašeptal, když jí rty polaskal na hraně čelisti. „Patříš mi.

Což znamená, že nezáleží na tom, co chceš ty. Záleží jen na tom, co chci já.” Zúžila oči a stiskla rty. „Kecy, Gabe.”

Pomalu z ní vystoupil. „Smlouva říká něco jiného,” připomněl sametovým hlasem.

Znovu se do ní ponořil, překvapil ji silou a rychlostí, s jakou si ji vzal.

„Můžu tu smlouvu kdykoli roztrhat,” odsekla dopáleně. Byla v pokušení to udělat hned teď, jen aby ho naštvala. Tak moc byla rozzlobená. Ale ve skutečnosti to udělat nechtěla a oba to věděli.

Znehybněl, jeho tělo se vypínalo nad jejím, jeho rty jí laskaly hrdlo a pomalu klesaly dolů. Brzy si najdou její ňadra. Bradavky jí ztuhly nedočkavostí a v tiché prosbě vyklenula záda. Chtěla na sobě cítit jeho rty. Byla už tak blízko. Připravená. A velice, velice

naštvaná.

„Ano, to bys mohla,” prohlásil líně. „A chceš to udělat, Mio? Chceš tu smlouvu roztrhat a hned teď odtud odejít? Nebo chceš, abych tě opíchal?”

Proklatě, ten chlap ji přivede k šílenství. Věděl přesně, co chtěla a po čem toužila, ale chtěl, aby mu to sama řekla. Chtěl, aby prosila.

Pozoroval ji pronikavýma očima. Tvrdě přirazil a pak znehybněl. Pulzovala a svírala se kolem jeho penisu, její tělo mlčky prosilo, aby pokračoval. Ale on se nehýbal, vyčkával.

„Řekni to, Mio.”

Brzy se zoufalstvím rozpláče. Byla tak blízko. Téměř na hraně. Nedokázala se nehýbat, vnímala každý centimetr svého těla.

„Děkuju ti,” zašeptala.

„Děkuješ mi za co?” naléhal. „Děkuju ti, žes mi naplácal.”

Uchechtl se. „A teď mi řekni, co chceš.”

„Chci, abys mě ošukal, zatraceně!”

„Řekni prosím,” požadoval a na rtech mu hrál úsměv.

„Prosím, Gabe,” dodala chraplavě a nenáviděla se za zoufalství, které jí bylo slyšet v hlase. „Prosím, ošukej mě. Dokonči to. Prosím.”

„Když se mi podřídíš, bude ti dobře. To si zapamatuj, Mio. Pamatuj si to pro příště, až zas utečeš, aniž bys mi řekla jediné slovo.”

Naklonil se a prsty jí prohrábl vlasy. Uchopil ji za hlavu, pak rukama sklouzl na její ramena a přitáhl si ji k sobě ve chvíli, kdy přirazil. Bořil se do ní, nasadil neúnavné tempo, při němž zapomínala na vše kromě něj a jeho penisu, který v ní mocně pumpoval.

Netušila, co křičela. Přestaň. Nepřestávej. Prosila. Ochraptěle žadonila. Po tvářích jí stékaly slzy, vyklenula záda.

A pak byl u ní, obklopoval ji, přitáhl si ji k sobě. Šeptal tichá, uklidňující slova. Hladil ji po vlasech, zatímco se dál nořil do jejího těla.

„Šššš, Mio, zlato. Všechno je v pořádku. Všechno už je v pořádku. Mám tě. Postarám se o tebe.”

Byla vyčerpaná a naprosto zmatená vším, co se právě odehrálo. Ona přece není takovýhle člověk. Není na zvrhlosti, není na plácání po zadku, ani na syrový sex. Má to ráda pomalu a něžně. Beze spěchu. Ráda si to vychutnává. Sex s Gabem připomínal uragán. Nikdy předtím nic takového nezažila a věděla, že nikdy ani nezažije.

Slupoval z ní vrstvu po vrstvě, odhaloval části jí samé, o nichž neměla ani tušení. Cítila se nejistě a zranitelně. Co má s touhle novou Miou dělat?

Ležel na ní, líbal ji na spánek a pomalými pohyby ji hladil po vlasech. Přivinula se k němu, chtěla cítit jeho teplo a sílu. Byl pro ni bezpečným přístavem, zatímco se vše kolem ní zmítalo v bouři. Její mysl, její tělo, její srdce.

Když našel její rty, políbil ji tentokrát něžně, v naprostém kontrastu s předchozí majetnickostí a žádostivostí. Tentokrát ji políbil sladce, přesladce. Jako by byli milenci nyní se k sobě tulící po vyčerpávajícím milování. Ačkoli plácání po zadku a syrový sex se dá těžko považovat za milování.

Sex. Je to jen sex. Horoucí, neuvěřitelný, ohromující sex, v kterém emoce nemají co dělat. Jen sex. A bylo by osudovou chybou předpokládat, že je v tom něco víc.

17. kapitola

Gabe ležel ve tmě, oči upíral na strop, Mia se mu choulila v ohbí paže. Věděl, že je vzhůru. Neoddechovala zlehka, tělo jí spánkem ještě neochablo. Ale ležela mu po boku tiše, jako by se snažila vzpamatovat z toho, co se stalo.

Věděl, že se chová jako hajzl. Věděl to. Byl mu to líto. Ale také si uvědomoval, že není schopen přestat. Porušil všechny sliby, které jí dal, a věděl, že je poruší znovu. Do svého světa ji nemůže uvést pomalu. Nemůže se k ní chovat něžně a trpělivě. Šílel z ní. Vykolejila ho.

Otevřel ústa a pak je zase zavřel. Dlužil jí za tu noc vysvětlení, a přesto mu to jeho pýcha nechtěla dovolit. Dožralo ho, že od něj odešla, ale zároveň ho to pobavilo a byl hrdý, že mu v podstatě řekla: polib si, a odešla.

Kdyby to byl jakýkoli jiný muž, s kterým kdy něco měla, kretén, jakého dnes předvedl, jen by ji v jejím plánu povzbudil. On první by jí řekl, aby utekla co nejdál a co nejrychleji. A pak by tomu hajzlovi, co ji takhle využil, poupravil fasádu.

Ale pokud by se pokusila odejít od něj, věděl zatraceně jistě, že by jí to nedovolil. Šel by po ní a velmi brzy by ji přivázal k posteli, držel ji tam a nedovolil by jí odejít. Zatím ne.

„Není to tak, jak si myslíš,” řekl. Samotného ho ta slova překvapila.

Zatraceně. Nechtěl to otevírat. Nikdy. Pokud nedokázala zůstat dost dlouho, aby viděla na vlastní oči, co se stalo, proč by jí to měl říkat?

Protože ona je jiná. Choval ses jako vůl. Dlužíš jí to.

Mia se pohnula a zvedla se na lokti. Vlasy jí jako opona spadaly přes rameno. Natáhl se po lampě, toužil na ni vidět. Měkké světlo ozářilo její tvář, přelévalo se jí přes potemnělou pokožku.

Byla překrásná. Jiným slovem se to nedalo popsat. Byla v ní něha, která téměř fyzicky bolela. Tedy kromě okamžiků, kdy na něj byla naštvaná, ale musel přiznat, že kdykoli po něm začala vrhat opovržlivé pohledy a začala prskat jako kotě, postavil se mu. V takových chvílích ji chtěl na místě ošukat a nechat si záda zdrásat jejími nehty.

„Myslím, že je celkem jasné, jak to je,” řekla Mia a přimhouřila oči. „Ta bloncka si mě odchytla na toaletách a dala mi jasně najevo, že dává přednost mladému, bohatému Hamiltonovi před starším, méně bohatým Hamiltonem, a chtěla ode mě tipy, jak tě dostat do postele. A pak tě s ní najednou vidím na parketu. Měls ruku na jejím zadku a několika dalších místech.”

Odmlčela se a zhluboka se nadechla. Vycítil, že se zas začíná zlobit, ale obdivoval, že si to chce vyříkat. Nebála se ho a to se mu líbilo. Sice toužil po submisivní ženě, ale nechtěl domácí puťku. Je rozdíl mezi poddajností a zbabělostí.

Chtěl silnou ženu, která si dokáže postavit hlavu, ale která se zároveň dokáže poddat jeho dominanci. Mia se k němu dokonale hodila a on si nebyl jistý, jak s tím naložit.

„Vím, že jsme svůj vztah nevytroubili na veřejnost. Chápu, že jsem tam byla čistě pracovně. Nikdo o nás neví. Neměla bych se cítit tak trapně. Ale ponížilo mě to a s tím nic nenadělám. Chtěla jsem vlézt pod stůl a umřít, protože jsem si pořád dokola opakovala, že máme přece smlouvu. Patřím ti, ale zatraceně, jestli já patřím tobě, pak ty sakra patříš

mně, a přesto jsi tam začal ochmatávat tu barbínu. Usmál ses na ni, Gabe. A ty se neusmíváš jen tak na někoho.”

Hruď se mu sevřela, když uslyšel v jejím hlasu bolest. Když uslyšel v jejím hlasu obvinění.

„Naštvalo mě to a ponížilo. Dokázala jsem myslet jen na to, že se mnou už nejsi spokojený, že ti jako žena nestačím. Byli jsme spolu kolikrát, sotva párkrát, a ty si už vybíráš, s kým podepsat další smlouvu?”

„To je kravina,” vykřikl Gabe. Zlobil se, že jí svým jednáním ublížil. „Naprostá a totální kravina. Jo, tančil jsem s ní. Nechal jsem ji, aby si myslela, že má u mě šanci, protože jsem chtěl svému otci ukázat, do čeho se to zapletl. Nebyla zrovna decentní a já chtěl, aby to můj otec viděl. Naštvalo mě, že tam s ní přišel, a ještě víc mě naštvalo, že to na mě zkoušela přímo před mým tátou. Přes rozvod rodičů jsem se ještě nepřenesl.

Nejsem zvyklý vídat svého tátu každý týden s jinou ženou. Má matka doma pláče, zatímco otci je to podle všeho naprosto ukradený. Takže ano, zahrál jsem to na ni, aby ukázala, jaká ve skutečnosti je a o co jí jde, protože otec potřeboval vidět, za jakou ženu vyměnil

mou matku.”

Mia roztála, vztek ji opustil. Dotkla se Gabeovy paže. „Bolí tě, když ho vidíš se všemi těmi ženami.”

„No to sakra jo,” vyštěkl. „Celej podělanej život jsem k rodičům vzhlížel. Po rozvodu

s Lisou jsem se cítil poníženej. Zklamal jsem, zatímco mí rodiče navzdory všem svým rozdílům spolu žili skoro čtyřicet let, a já nedokázal udržet své manželství při životě ani podělaný tři roky. Byli vzorem toho, jak by manželství mělo vypadat. Byli důkazem, že i v dnešní době existuje láska a že manželství vydrží, když na tom budou pracovat oba

dva. A pak ze dne na den otec odešel a během několika měsíců se rozvedli. Ještě pořád to nejsem schopný pochopit. Nedává to vůbec žádný smysl. A je mi zle z toho, co to udělalo s mou mámou. Mám na tátu šílený vztek, a přesto ho miluju. Zklamal mě.

Zklamal celou rodinu. A to mu neodpustím.”

„To chápu,” řekla tiše. „Když mí rodiče zemřeli, měla jsem na ně vztek. Není to hloupý?

Vždyť to ani nebyla jejich vina. Nechtěli se zabít. Stali se oběťmi opilého řidiče. A přesto jsem na ně byla naštvaná za to, že ode mě odešli. Kdyby nebylo Jace, nevím, co bych dělala. Byl mi oporou. Nikdy nezapomenu, co všechno pro mě udělal.”

Gabe si ji k sobě přitáhl ještě těsněji. Věděl, že po smrti rodičů to měla těžké. Jace byl zoufalý, netušil, jak jí pomoct, co udělat. Byla zlomená zármutkem i vztekem, nikoho

k sobě nepustila. Jace se jí snažil pomoct, snažil se o ni postarat, milovat ji, být jí oporou, ale její odmítavý přístup ho přiváděl k šílenství.

Jace ji vychoval, byl jí otcem. Pro Miu znamenal vše. Byl jí otcem, matkou i bratrem.

Ochráncem, skálou. Mnoho mužů by neudělalo to, co on; vše odstrčil stranou, vzdal se možnosti založit vlastní rodinu, vzdal se vztahů, jen aby se mohl pořádně postarat o svou mladší sestřičku. Gabe ho za to obdivoval a uznával.

Mia zaváhala a pak se od Gabea trochu odsunula. Nelíbilo se mu to, ale potlačil chuť si ji k sobě zas přitáhnout. Měl pocit, že by působil příliš zoufale, příliš toužebně. A to nechtěl.

„Gabe ” Odmlčela se, v očích se jí zračila nejistota. Jako by uvnitř sváděla lítou bitvu,

zda otázku položit, nebo ne.

Čekal, nevěděl, jestli chce slyšet otázku, která jí viditelně sužovala nervy.

„Co se stalo mezi tebou a Lisou? Vím, že ti to ublížilo - zničilo tě to. Vím, že od tebe odešla, a to mělo své dalekosáhlé důsledky.”

Gabe dlouho mlčel. Poslední věc, kterou chtěl, bylo mluvit o Lise nebo o tom, jak zrazený se jejím odchodem cítil. Dlužil Mie vysvětlení? Ne. Nikomu nic nedlužil. Ale přesto cítil, že prohrává, že jí to chce vysvětlit, aby tak možná pochopila, proč má nyní tu smlouvu a proč v ní má vypsané přesné požadavky. Nikdy žádné z žen, které měl

od rozvodu, nic nevysvětloval. Neměl to ve zvyku. Ale Mia byla jiná a on si uvědomil, že to pro něj znamená jisté nebezpečí.

„Vím, že ta smlouva ti může připadat jako extrémní řešení,” začal. „Možná chladnokrevné. Bezcitné. Despotické. Pravděpodobně to ze mě dělá naprostého kreténa. Napadá mě mnoho jiných označení.”

Neodpověděla, ale v jejích očích spatřil, že ho chápe. Jeho slova ale nepopřela.

Neudělala nic, aby ho utěšila, aby se cítil líp. To se mu na ní líbilo. Ale ani ho neodsuzovala. V jejích očích se zračila jen zvědavost.

„S Lisou jsme měli vztah, v němž jsem já měl nad vším kontrolu. Nechci zabíhat

do podrobností, nechci probírat co a proč. Prostě to tak bylo. Měl jsem - mám - určité potřeby. Neprožil jsem traumatické dětství, které by ze mě udělalo takového člověka, jakým jsem. Můj domov byl plný lásky. Je to prostě úchylka, ale víc než to, dělá to ze mě toho, kdo jsem. To nezměním. Nechci to změnit. Jsem spokojený s tím, kdo jsem a co chci a potřebuji.”

Přikývla. „To chápu.”

„Nevím, proč odešla. Možná jsem ji už neuspokojoval. Možná už nechtěla dál žít

v takovém vztahu, který jsme měli. Zatraceně, možná souhlasila jen proto, abych byl šťastný a spokojený. Teď už je mi to jedno. Ale když odešla, začala po mně házet nepodložená obvinění. Při rozvodových stáních a před médii mě zpranýřovala. Všem, kdo byli ochotní naslouchat, vypovídala, jak jsem ji týral, zneužíval, vyhrožoval jí. Prý se vztahem, jaký jsme měli, nikdy nesouhlasila, prý jsem ji do toho nutil, což byla kravina, protože jsem hned první den jasně řekl, co chci a potřebuji. Do vztahu se mnou a posléze do manželství vstoupila s tím, že přesně věděla, co čekat, na tom jsem si dal záležet.”

V Miiných očích se nyní zračilo znepokojení a také soucit. Nesnášel to. Nepotřeboval něčí lítost. Kvůli tomu si tu nevyléval srdce. Jen toužil po tom, aby mu Mia rozuměla.

„Pokud jí náš vztah přestal vyhovovat, měla mi to říct, nevyčítal bych jí to. Jediné, co měla udělat, bylo za mnou přijít a říct, že chce odejít. Vyhověl bych jí. Podporoval bych ji

v jejím rozhodnutí. Místo toho přešla do útoku a vykreslila mě jako zvrácené zvíře, které ji celou dobu týralo. To jí nikdy neodpustím. Manželství s ní mi dalo velmi tvrdou lekci. žádný další vztah jsem nezačal bez toho, abych se před podobnými obviněními chránil.

Možná to někomu může připadat jako extrémní řešení, ale bez podepsané a jasně vymezené smlouvy do vztahu nejdu. Nevyhledávám rychlovky na jednu noc. Nemám zájem o příležitostný sex. Pokud se mnou chce jít žena do postele, musí znát veškerá fakta a podepsat smlouvu, která chrání nás oba.”

„Možná potřebovala samu sebe přesvědčit, že jsi hrozný člověk, aby měla sílu odejít,”

řekla Mia tiše. „Nedokážu si představit, že by manželství kdokoli snadno hodil za hlavu.”

Gabe si odfrkl. „Povídej to mému otci. Jsi naivní, Mio. Sladká, ale naivní. Lidé hází manželství za hlavu každý den. Vždycky jsem se snažil přijít na to, co přinutí člověka ráno vstát a říct: ‚Tak tohle je den, kdy se vykašlu na svého manžela nebo manželku.’ Věrnost

by přece měla něco znamenat. Dneska na ni ale každý kašle. Sehnat rozvodového právníka a jít dál je příliš snadné.”

Položila mu dlaň na hruď v konejšivém gestu. Měl rád, když se ho dotýkala. Bůh mu pomáhej, ale nevěděl, jestli se toho někdy nabaží. Bral by od Mii a bral, dokud by z ní nic nezbylo. Dokud by se z ní nestala Lisa a už by to s ním nemohla vydržet. Nechtěl, aby se jakákoli žena musela cítit tak, jak se podle všeho cítila Lisa. To by už bylo lepší, aby se i se svými touhami sbalil a odešel. Tedy přesně to, co dával za vinu Lise i svému otci.

Možná přece jen není o nic lepší než oni.

„Ne všichni tě zradí, Gabe,” řekla tiše. „Je tolik lidí, kteří ti jsou oddaní. Nemůžeš

ovládat všechno. Nemůžeš ovládat city druhých. Nebo jejich pohnutky. Můžeš ovládat jen své vlastní reakce, své činy, své myšlenky a pocity.”

„Na někoho tak mladého jsi neobyčejně moudrá,” podotkl jízlivě. „Proč mám jen pocit, jako by mě poučoval někdo o čtrnáct let mladší?”

Naklonila se nad něj a překvapila ho polibkem. Tiskla k němu své teplé, sladké rty o něco déle. O hruď se mu třela odhalenými ňadry a on okamžitě ztvrdl.

„Na tom věkovém rozdílu mezi námi příliš visíš,” řekla tiše. „Možná jsem jen chytrá.”

Uchechtl se a poté se zmocnil jejích rtů, tiskla se k němu a jeho tělo se opět

probouzelo k životu. Ale zaváhala a odstrčila se od něj, ve tváři opět vážný výraz. Nelíbilo se mu to. Chtěl ji vedle sebe, ale očividně měla na srdci ještě něco.

„Musíme si něco vyjasnit. Chápu, že jsi chtěl otci ukázat, jak na tom ve skutečnosti je. Ale pro tvou informaci, nezaškodilo by, kdybys mě na to dopředu upozornil. Naštvalo mě, když ses tak lepil na tu bloncku, a jestli se něco takového stane znovu, odejdu přesně tak, jako jsem odešla dneska. Jenže příště už na mě tvoje sladké řečičky platit nebudou. Beru, že máš v tomhle vztahu veškerou moc, ale to neznamená, že budu stát stranou

a sledovat, jak se před mýma očima ocucáváš s jinou ženou.”

Opatrně se na něj podívala, jako by si byla jistá, že ho její slova rozzuří, ale on naopak zvrátil hlavu a rozesmál se. Když se na ni opět podíval, zdála se jeho reakcí zmatená a rozladěná.

„Jsi tak roztomilá, když jsi naštvaná,” poznamenal s úsměvem. „Možná nejsi tak chytrá, jak si myslíš, když jsi souhlasila s takovouhle šíleností.”

„Nebo je to možná to nejlepší rozhodnutí, jaké jsem kdy udělala,” odpověděla vážným tónem, její oči si ho chmurně měřily.

„To je diskutabilní, ale nehodlám takový dar zpochybňovat,” prohlásil.

Objal ji a přitáhl si ji pod sebe, jeho penis se už tlačil mezi její nohy. Doufal, že je na něj připravená, protože nedokázal čekat. Nechtěl strávit další vteřinu mimo její tělo.

Ale něco z jejich rozhovoru, výraz jejích očí, to, jak vše tak snadno přijala, ho přinutilo zaváhat. Zatraceně, tentokrát na to půjde pomalu. Dá jí, co si zaslouží, místo aby ji tvrdě ošukal, nebude se chovat jako něco jen o málo lepšího než zvíře.

Nechtěl být chladný, nedůvěryhodný. Pro jednou by se mohl soustředit na rozkoš toho

druhého, místo aby se sobecky soustředil jen na sebe. Pro Miu to udělá. Chtěl to udělat. Nic menšího si nezaslouží.

Místo aby do ní rovnou vrazil, ji políbil. Něžně. Bez dobyvačnosti, jakou předvedl dříve.

Okusoval jí rty, pobízel ji, aby je na jeho naléhání rozevřela. Jeho jazyk se propletl s jejím, provokoval, flirtoval. Jeden lehounký dotek střídal další. A další.

Sklouzl jí ústy na čelist a poté vzhůru k uchu, pohrál si s jejím lalůčkem, olízl jí lasturku ucha a pak jemně sál citlivou kůži jejího krku. Vnímal, jak se chvěje, cítil nesmírné uspokojení, že jí dokáže způsobit takovou rozkoš.

Mie naskočila husí kůže a ztvrdly jí bradavky, otíraly se o jeho hruď.

Neschopen odolat pokušení si prolíbal stezičku až na její hruď, mezi ňadra, pod ně a pak opět vzhůru k pevným vrcholkům.

„Gabe “

Vydechla jeho jméno a vyvolala tím reakci v jeho už tak vzrušeném těle. Hlavička jeho pohlaví se otřela o její sladké horko, ale zatím do ní nevstoupil. Nejprve ji chtěl tak vzrušenou, jako byl on sám, a dá si s tím na čas. Chtěl ji divokou touhou. Nespokojí se s ničím menším.

Sklouzl rukou mezi ně, vzal do dlaně svůj penis a třel jím mezi měkkými záhyby jejího těla, přes klitoris a pak ho navrátil zpět k bráně do jejího těla. Olízl jednu bradavku, pomalu a líně třel jazykem ztvrdlý vrcholek.

„Líbí se ti to?” zašeptal.

„Ach, ano,” vydechla. „Saj je, Gabe. Miluju tvá ústa na prsou.”

Bože, jak on to také miloval. Třásl se, téměř se přiblížil vrcholu. Potřeboval ji.

Potřeboval ji ovládnout. Chtěl do ní, hluboko, tvrdě, beze slov jí připomenout, komu náleží. Sváděl s tím nutkáním lítou bitvu, ale nakonec se přinutil ovládnout.

Něžně zatahal za jednu bradavku, olízl ji a poté ji vsál do svých úst. Podržel si ji, sál, užíval si její chuť. Neexistovalo pro něj nic sladšího. Nic dokonalejšího než ji mít pod sebou, ve svých ústech, ve svých rukou. Ochutnával ji, hladil ji, objevoval. A byla jeho. Celá jeho. Může ji mít, kdykoli se mu zachce a kolikrát se mu zachce. Jako by hladovějícího přizvali k hostině a řekli mu, že je zde celá pro něj. Chtěl všechno naráz. Chtěl se v ní ztratit a zapomenout na vše ostatní.

Vklouzla mu rukou do vlasů, sevřela prameny v pěsti, nehty mu bořila do pokožky, držela ho u svých prsou. Vůbec poprvé se v posteli projevila agresivněji a jemu se to líbilo. Velmi se mu to líbilo. Říkalo mu to, že je tu s ním a sdílí s ním vzájemnou, mysl zatemňující posedlost. Nebyl sám.

Sjela mu dlaněmi na boky, přitiskla se k němu, snažila se do sebe vtáhnout jeho pohlaví. Hlavička se mu ponořila do vlhkosti a on poznal, že je více než připravená, ale přesto zatím neudělal ten poslední krok. Chtěl ji bez sebe touhou. Chtěl jí způsobit rozkoš, jakou nikdy předtím nezažila.

Klekl si, jeho erekce trčela mezi nimi, a prolíbal si stezičku od jejích prsou k bříšku.

Trhla sebou a zasténala, když se jeho jazyk ponořil do jejího pupíku. Chvíli si pohrával, užíval si, jak neklidná je ve své touze po něm.

Propracoval se dolů k pánvi a poté k jednomu boku, kde polaskal pokožku sladkými, jemnými polibky. Jazykem sjel po její noze a vzhůru po vnitřní straně stehna, až se

přiblížil k jejímu rozkroku. Zastavil se ale dřív, než svými rty dosáhl k nejintimnějšímu místu jejího těla.

Frustrovaně vydechla a on se usmál.

Zanořil zuby do měkkého masa jejího stehna a pak značku polaskal svým jazykem.

Poté se přesunul níže po její noze, přes koleno až ke kotníku.

Měla drobné prstíky nalakované jemným odstínem růžové. Vzal její palec do úst a sál ho tak jak před chvílí její bradavky. Totéž poté zopakoval u každého prstu.

„Bože, ale s tebou je i ta nejobyčejnější věc na světě neuvěřitelně žhavá,” vydechla.

„Ještě nikdy mi nikdo nesál prsty. Myslela jsem, že je to hnusné, ale ty umíš se svými rty zázrak.”

Zvedl jí nohu a pohlédl jí do tváře. „Hnusné?”

„Zapomeň, že jsem něco řekla. Pokračuj.”

Zasmál se, nohu jí opět položil a poté si prolíbal cestu od jejího druhého boku přes nohu až k jejím drobným lahodným prstům na druhé noze. Každý z nich vsál, vzal si ho do úst, olízl a poté sál ještě víc.

Zbožňoval, že je tak ženská, a přesto má silnou osobnost, která si umí říct, co chce. Je pro něj výzvou. Výzvou, již uvítal, protože se tak moc liší od žen, na něž je zvyklý. V následujících týdnech se jí nebude moct nabažit.

Chtěl ji rozmazlovat a hýčkat. Chtěl jí dopřát vše, po čem touží. Chtěl vidět její úsměv

- chtěl jí vykouzlit úsměv na tváři. Chtěl, aby se jí oči třpytily kvůli němu. Pokud to znamená, že je sobecký, egoistický, vypočítavý parchant, dokáže s tím žít.

Vzal ji za nohy, přitáhl jí je k hrudi a poté je roztáhl a poklekl mezi nimi. Ležela před ním rozevřená, měkké, růžové maso jejího těla se v mdlém světle třpytilo.

Jednu její nohu si položil na rameno, prstem sjel mezi měkkými záhyby a poté vklouzl dovnitř. Cítil, jak se kolem něj její svaly sevřely. Na čele mu vyrašil pot. Chtěl být uvnitř ní tak moc, že co chvíli vybuchne.

Sklonil se a jediným tahem ji olízl od vstupu do jejího těla až po klitoris, až se prohnula v zádech. Vykřikla. Jeho jméno. Naléhavou žádost o uspokojení své touhy. Vycítil, že jí dochází trpělivost, a to mu vyhovovalo, protože to už nevydrží ani vteřinu.

Přitáhl se k ní, sevřel svou erekci a nasměroval ji k ústí jejího těla. Chvilku si s ní pohrával, klouzal dovnitř a ven jen na pouhé centimetry, až na něj zoufalstvím zavrčela.

Na rtech se mu objevil úsměv. Vnořil se do ní, centimetr po centimetru. Užíval si, jak pevně ho svírá a vtahuje hlouběji do sebe.

„Jen si se mnou pohráváš,” řekla popuzeně. „Sakra, Gabe, tak už mě ošukej!”

Spustil jí nohy, sklonil se nad ni a nasměroval se tak, aby do ní mohl proniknout co nejhlouběji. Stále se usmíval, když ji políbil. „Tak nedočkavá.”

Zvedla ruku, vzala ho za hlavu a přitáhla si ho v toužebném polibku, který jen potvrdil jeho slova.

Vnořil se do její vlhkosti, naplnil čekající, úzkou tkáň, až se jeho boky střetly s jejími.

„Bože, co mi to děláš,” zašeptal Gabe zmučeně.

Objala ho nohama kolem pasu a zahákla si kotníky na jeho zadku. Zvedla se, chtěla víc. Zatraceně, on chtěl víc. Nikdy nebude mít dost.

Položil si ruce po stranách její hlavy a začal přirážet. Klouzal stále hlouběji a hlouběji,

setrval na nejhlubším místě jejího těla a poté se stáhl, ustoupil, jen aby poté nasadil vzrušující, dráždivý rytmus.

„Pověz mi, co potřebuješ,” procedil skrze zuby. „Jak moc jsi blízko, Mio? Co chceš?”

„Tebe,” řekla prostě. To jediné slovo ho zasáhlo do srdce. „Jen tebe.”

Nemusel jí říkat, aby se na něj dívala. Upírala na něj oči, sladké a chápající, zářící vzrušujícím teplem.

Zrychlil přírazy, nořil se do ní, narážel do jejího těla. Zachvěla se a zazmítala. Cítil, jak se jí počíná zmocňovat orgasmus, její svaly se vlnily po celé délce jeho penisu a pak ho sevřela tak pevně, že vrcholu téměř dosáhl i on.

Jako by ho převrátili naruby. Nikdy dřív takový pád nezažil. Takový nával adrenalinu.

Z jeho těla vytryskly první kapky semene, téměř ho to bolelo, a přitom mu to působilo takovou rozkoš, že zapomněl na vše kromě svého pohlaví klesajícího do ní. Ležela

na posteli bezvládně, dívala se na něj, když na ni přišlo vyvrcholení - hruď se jí zvedala

ve stále rychlejším rytmu. Dokonce i ve chvíli, kdy zmizely poslední stopy jeho orgasmu, ji stále šukal, nechtěl, aby ten pocit odezněl.

Přejela mu dlaněmi po ramenou dolů na záda, hladila ho, svými nehty jemně škrábala jeho kůži. Zasténal a rozechvěl se. Vnikl do ní a znehybněl, svým tělem nalehl na její.

Vklouzl rukama pod její zadek a přitáhl si ho blíž, aby nepřerušil spojení. Pokud by to bylo na něm, zůstal by navěky součástí jejího těla, své pohlaví propojeno s jejím. Na světě neexistoval lepší pocit.

„Hmmm, to bylo dekadentní,” prohlásila Mia ospalým, zcela uspokojeným hlasem.

Neměl co říct, protože nenacházel slova, kterými by dokázal vyjádřit, jak zničený nyní je, a nechtěl, aby ani ona, ani kdokoli jiný věděl, jak zranitelný v tuto chvíli je.

Opatrně, aby se nepohnul a zůstal v ní, ji políbil na spánek. Nechtěl ji opustit, dokud nebude muset. Bylo to zvrácené, ale líbilo se mu, že je k němu podobně majetnická, jako je on vůči ní.

Přivinula se těsněji k němu a zůstali tak spojeni, svými těly intimně propleteni. Už si myslel, že se ponořila do spánku, když zaslechl, jak tiše vyslovila jeho jméno.

Zvedl hlavu jen natolik, aby na ni viděl, a poté odsunul pramen vlasů z jejího čela.

„O čem přemýšlíš?” zeptal se. Probrali toho spolu víc, než by mu bylo příjemné. A výraz v jejích očích mu napověděl, že to není nic zanedbatelného.

„O smlouvě,” zašeptala.

Napjal se, a aniž by z ní spustil zrak, zvedl se. Stále byl hluboko uvnitř ní, součástí jí samé, a chtěl tak zůstat, chtěl ji mít pod sebou, chtěl ji ovládat. Zvláště pokud mají probírat tu zatracenou smlouvu.

„Co s ní?”

Povzdechla si. „Jen mě tak napadlo, víš, přemýšlela jsem o té části s ‚ostatními muži’.

Je to pevně dané, nebo je to v té smlouvě spíš jen pro případ?”

Ta poslední věc, o které by s ní chtěl mluvit - nebo kterou by si chtěl představovat - zatímco je v ní zabořený až po koule, je představa, že se jí dotýká jiný muž.

Ale v jejích očích se zračila zvědavost. Ne strach. Jen normální otázka. Téměř jako by přemítala

„Jak se k tomu stavíš ty?” zeptal se na rovinu. „Vzrušuje tě to? Představa, že se tě

dotýká jiný muž, zatímco já se dívám?” Začala od něj odvracet pohled.

„Oči,” přikázal. „Jestli máme probrat toto téma, chci ti vidět do očí.” Okamžitě se na něj opět podívala a on viděl, jak ve tváři zčervenala. Pak si olízla rty a on vycítil její nervozitu, její zaváhání.

„Dobře, ano, přiznávám, přemýšlela jsem o tom. Tedy, nemůžu říct, jestli by se mi to líbilo, nebo ne, ale myslím na to. Vím, že Jace s Ashem “

Gabe sebou trhl. „Opravdu nechci slyšet nic o Jaceovi a Ashovi, ani nechci probírat cokoli, co by zahrnovalo jejich nahé zadky.”

Mia se zasmála, oči se jí rozzářily. Ale také se mu v náručí uvolnila, napětí v ní povolilo.

„Jen chci říct, že vím, že si berou ženu do trojky, a asi jsem o tom začala přemýšlet. Ne o nich. Bože, to ne.” Pokrčila rameny. „Ale o té myšlence jako takové. Chci říct, že když jsem poprvé četla tu smlouvu, má první reakce byl šok a rozhodné ani za milion. Ale pak jsem začala uvažovat, jaké by to asi bylo.”

Hlas se jí vytratil, a když k němu vzhlédla, ve tváři se jí zračila nedočkavost.

„Zlobíš se?”

Povzdychl si. „Nebudu se na tebe zlobit kvůli tomu, že uvažuješ nad něčím, co jsem navrhl jako jednu z možností, Mio. Na zvědavosti není nic špatného. A jsem rád, že se nebojíš. Vzrušuje tě to? že by se tě dotýkal někdo jiný, zatímco já bych se jen díval

a říkal, co lze a nelze?”

Pomalu přikývla. Bradavky jí ztvrdly. Pevně v sobě sevřela jeho ptáka a vyslala tak skrze jeho penis vlnu rozkoše. Ano, ta představa ji očividně nadchla. Jen si nebyl jistý, jestli je schopný jí to dát. Nevěděl, jestli by vydržel stát stranou a dívat se, jak se jiný muž dotýká toho, co patří jemu.

Sklonil se k ní pro polibek a další myšlenky na toto téma si zakázal. Začínal tu proklatou smlouvu nenávidět.

18. kapitola

Gabeův pracovní telefon zazvonil a Gabe se na něj zamračil. Vyrušení se mu nelíbilo. Mia seděla u svého stolu na protější straně místnosti - což bylo rozptýlení samo o sobě - ale dával dohromady finanční dokumenty nutné pro projekt ostrovního rezortu a Eleanor dal jasné instrukce, že si nepřeje být rušen.

„Co?” zavrčel do mikrofonu.

Kancelář naplnil Eleanořin nervózní hlas. „Vím, že jste řekl, že nechcete být rušen, pane Hamiltone, ale je tu váš otec. Říká, že je to důležité. Myslela jsem, že by nebylo moudré ho poslat pryč.”

Gabeovi zacukalo obočí a zamračil se ještě víc. Mia na druhé straně místnosti vzhlédla od práce a starostlivě se na něj podívala.

„Jdu ven,” prohlásil Gabe po chvíli zaváhání. Nechtěl před Miou probírat nic, co mu toužil jeho otec říct.

„Můžu odejít, Gabe,” navrhla Mia, když vstal.

Zavrtěl hlavou. Mia ať raději zůstane v kanceláři, co nejdál od drbů a dohadů ostatních zaměstnanců. Už zjistil, která žena se mu vkradla do kanceláře - ani nemusel své zaměstnance příliš pobízet, aby mu to prozradili - a na místě ji vyhodil bez jakýchkoli doporučení. Chtěl, aby Mia zůstala od podobných lidí co nejdál.

Vyšel k recepci a u pultu spatřil stát svého otce. Vypadal zamyšleně a neklidně. Gabe ho ještě nikdy v takovém stavu neviděl. Zvláště ne ve své přítomnosti.

„Tati,” pozdravil svého otce. „Co pro tebe můžu udělat?” Otec ještě více zvážněl. V očích se mu zračila lítost.

„Bývaly doby, kdy jsem za tebou přišel a ty ses mě na nic takového neptal. Byl jsi jen rád, že mě vidíš.”

Vina otupila hrany Gabeova podráždění.

„Obvykle voláš. Nečekal jsem tě. Bál jsem se, že se něco stalo,” omluvil se Gabe.

Jeho otec na chvíli zaváhal a strčil si ruce do kapes drahého obleku. „Stalo. Můžeme si někde promluvit? Co třeba při obědě? Doufal jsem, že si na mě uděláš čas.”

„Na tebe si čas udělám vždycky,” řekl Gabe tiše. Připomněl si, jaký byl večer s jeho matkou. Bývaly doby, kdy trávil čas s oběma, a ne s každým zvlášť.

Ustaraný výraz v otcových očích částečně vystřídala úleva.

„Zavolám auto,” nabídl se Gabe.

Otočil se k Eleanor. „Připravte venku auto. A ujistěte se, že se Mia naobědvá. Dejte jí vědět, že nevím, kdy se vrátím, a pokud nebudu zpátky do čtyř, ať jde domů.”

„Ano, pane,” přikývla Eleanor.

„Můžeme?” zeptal se Gabe svého otce. „Než vyjdeme ven, auto už bude přistavené.”

Výtahem jeli v tichosti. Vládlo mezi nimi nepříjemné napětí, ale Gabe se ho ani nepokusil zmírnit. Nevěděl, jak propast mezi nimi překročit. Na večírku se zachoval jako parchant. Jeho otci muselo být trapně, že jeho doprovod tak rychle změnit tábor. Gabe to neměl v úmyslu. Navzdory svému hněvu nebo zmatku, který vůči otci cítil, ho miloval a nechtěl mu ublížit. Jen chtěl, aby jeho otec pochopil, co za ženy si vybírá.

Krátce počkali, než řidič přijede s vozem až ke vchodu do budovy, a potom oba muži nastoupili. Gabe instruoval řidiče, aby je zavezl do Le Bernardin, jedné z otcových oblíbených restaurací.

Až když se usadili a objednali si, prolomil Gabeův otec ticho. Jako by už nedokázal déle mlčet, slova z něj vylétla a ve tváři měl jasně vrytý smutek a lítost.

„Udělal jsem obrovskou chybu,” přiznal jeho otec.

Gabe ztuhl. Servítek, který právě rozkládal, jen aby zaměstnal ruce, položil zpátky na stůl. „Poslouchám.”

Otec si promnul tvář dlaní a Gabe si až v tu chvíli uvědomil, jak vyčerpaně vypadá.

Vyhlížel staře. Jako by přes noc zestárl o několik let. Pod očima měl kruhy, vrásky kolem očí se mu prohloubily.

Otec se ošil a zhluboka se nadechl, tvář mu posmutněla. Ke Gabeově hrůze otcovy oči zaplavily slzy.

„Byl jsem hlupák, že jsem tvou matku opustil. Nejhorší chyba mého života. Nevím, co jsem si myslel. Jen jsem se cítil v pasti a nešťastný a podle toho jsem se zachoval. Myslel jsem, že pokud udělám tohle nebo tamto, nebo když začnu někde znovu, všechno se zlepší Myslel jsem, že budu šťastnější.”

Gabe prudce vydechl. „Do prdele,” ulevil si. Tohle bylo to poslední, co čekal.

„A nebyla to chyba tvé matky. Je učiněná světice, že se mnou celé ty roky vydržela. Asi jsem se jednoho dne vzbudil a pomyslel jsem si, že jsem starý. že mi už moc času nezbývá. Zpanikařil jsem a vyděsil se, protože jsem z toho začal vinit tvou matku. Bože.

Tvou matku! ženu, která mi stála celé ty roky po boku a která mi dala nádherného syna. A já ji vinil z toho, že jsem náhle v zrcadle spatřil starce. Muže, který si myslel, že musí vrátit čas a dohnat všechny ty roky. Chtěl jsem se opět cítit mladý. Místo toho jsem si uvědomil, jaký hajzl jsem a jak hnusně jsem se zachoval ke své ženě a k rodině, k tobě, synu. Vykašlal jsem se na tebe a na tvou matku a nedokážu popsat, jak moc toho nyní lituju.”

Gabe netušil, co na to říct. Šokovalo ho, z čeho se mu otec právě vyzpovídal. To všechno kvůli zkurvené krizi stáří? že si konečně uvědomil, že čas na nikoho nepočká? Ježíši.

„Nenávidím se za to, že jsem s tím za tebou přišel, synu, ale nevím, co dělat.

Pochybuju, že by mi Matrice věnovala jen vteřinu svého času. Ublížil jsem jí. Nepředpokládám, že by mi odpustila. Kdyby to bylo naopak a ona provedla, co já jí, asi bych jí nikdy neodpustil.”

„Zatraceně, táto. Když něco poděláš, postav se k tomu jako dospělej chlap.” Otec ztichl, pohled upíral na své pití, v očích se mu zračil smutek.

„Jen bych to nejradši vrátil zpět, aby se to nikdy nestalo. Tvá matka je dobrá žena.

Miluju ji. Nikdy jsem ji nepřestal milovat.”

„Tak proč jsi všechny ty zatracený ženský strkal před nos nejen jí, ale i mně?” vybuchl Gabe. „Máš vůbec ponětí, jak jí to ublížilo?”

Tvář Hamiltona staršího zesinala. „Ty ženy pro mě nikdy nic neznamenaly.”

Gabe znechuceně zvedl ruku. „Přestaň. Mlč, táto. Bože. Vypouštíš z pusy jedno klišé za druhým. Domníváš se snad, že mámě záleží na tom, jestli pro tebe ty ženský něco

znamenaly? Myslíš si, že se bude cítit líp, až bude vědět, že zatímco jsi šoustal holku dvakrát mladší než ty - nebo víc - tak jsi ve skutečnosti myslel jen na to, jak mámu miluješ?”

Otec při těch slovech zrudl a rychle se rozhlédl, když Gabe zvýšil hlas. „S těmi ženami jsem nespal,” řekl tiše. „Ne že by mi to Matrice někdy uvěřila. Ale přísahám, že jsem manželský slib neporušil.”

V Gabeovi vřel vztek a jen tak tak nevybuchl. „Ano, tati, porušil. Ať už jsi s nimi spal, nebo ne, zradil jsi mámu a vaše manželství. A to, že jsi ji nezradil fyzicky, neznamená, žes ji nezradil emočně. A emoční zrada se odpouští hůř.”

Otec si unavenou rukou promnul obličej a v rysech jeho tváře se zračila rezignace.

„Takže si myslíš, že nemám žádnou šanci ji získat zpátky.”

Gabe si povzdechl. „To jsem neřekl. Ale než se pokusíš cokoli napravovat, musíš pochopit, co jsi napáchal. Ona má svou hrdost, táto. A ty jsi ji pošlapal. Jestli se s ní opravdu chceš usmířit, pak se připrav na to, že to bude na dlouhé lokte. Neodpustí ti za jednu noc. Nesmíš to vzdát po jednom marném pokusu. Jestli je pro tebe opravdu vším, pak o ni musíš bojovat.”

Otec přikývl. „Jo, chápu. A opravdu ji chci. Vždycky jsem ji chtěl. Taková hloupost. Byl jsem naprostý hlupák. Starý, bláhový hlupák, co všechno jen pokazil.”

Gabe zjihl. „Promluv si s ní, tati. Pověz jí, co jsi řekl mně. Budeš muset být trpělivý a naslouchat jí, až na tebe vyjede. Budeš jí naslouchat, až ti bude nadávat do volů.

Protože si to zasloužíš. To jí musíš nechat. A přijmeš všechno, co ti řekne.”

„Díky, synu. Mám tě rád, to přece víš. Nenávidím se za to, že jsem ublížil nejen Matrice, ale i tobě. Jsi můj syn a já vás oba zklamal.”

„Tak to naprav,” vyzval ho Gabe tiše. „Udělej mámu opět šťastnou, to mi bude stačit.”

„Zdar, Gabe, potřebuju s tebou mluvit o “

Mia vzhlédla a ve dveřích Gabeovy kanceláře spatřila stát Jace. Srdce jí poskočilo

a adrenalin stoupl. Neměl tu být. Nepředstavovala si, že se tu novinu, že nyní pracuje pro Gabea, dozví její bratr takhle.

Za ním vykoukl Ash a obočí mu vylétlo, když spatřil Miu sedět za stolem.

Jaceova tvář potemněla a těkal pohledem od jejího stolu ke Gabeovu, jako by se tomu snažil dát smysl.

„Co tu sakra děláš?” zeptal se Jace.

„Taky tě ráda vidím,” řekla Mia suše.

Jace přerázoval místnost k jejímu stolu. „Zatraceně, Mio. Jen jsi mě překvapila. Nečekal jsem, že tě tu najdu.” Posadil se na okraj stolu, pohledem přelétl hromadu papírů a laptop, na kterém pracovala.

Za Jacem šel líným krokem Ash. Držel se zpátky, ale dával najevo, že ho celá situace zaj ímá.

„Co tu děláš? Kde je k sakru Gabe?”

V jeho hlase byl patrný zmatek. Mia se zhluboka nadechla a vrhla se do toho po hlavě. Věděla, že nejlepší bude rovnou říct, jak se věci mají, aby nic nevypadalo podezřele. Čím déle totiž mlčela, tím provinileji vypadala. Neuměla nasadit ten správný pokerový výraz -

což ji během dospívání přivedlo do nejednoho průšvihu. Nikdy neuměla Jaceovi lhát

do očí, takže doufala, že se v celé situaci nebude moc hrabat, jinak je nahraná.

„Pracuju pro něj,” oznámila klidně.

Ash vypadal překvapeně a okamžitě se otočil a vykročil ke dveřím. „Počkám venku.” Jaceův výraz teď jasně zračil: co to sakra meleš. Jakmile se za Ashem zavřely dveře, otočil se na Miu, čelisti pevně zaťaté. „Dobře, co se to tu děje? Ty pro něj pracuješ? Jako

co? A proč to zjišťuju až teď?”

„Děje se to, že mi Gabe nabídl práci. Jsem jeho nová osobní asistentka. Byl jsi pryč a tohle je něco, co jsem s tebou nechtěla probírat po telefonu.”

„Proč ne, sakra?”

Protočila oči. „Protože bys zareagoval přesně tak, jak reaguješ teď, a letěl bys prvním spojem domů.”

„Kdy se to stalo?” šel přímo k věci.

Pokrčila ramenem. „Krátce poté, co jste s Ashem odletěli do Kalifornie. Na tom slavnostním otevření jsem se setkala s Gabem. Řekl, abych přišla druhý den do jeho kanceláře. Voil?. Jsem tu.”

„Prostě jen tak,” usoudil skepticky.

Přimhouřil oči a pozoroval ji tak upřeně, jako by se jí snažil zrakem zavrtat pod kůži a zjistit, co se jí děje v hlavě.

„Gabe měl pravdu. V La Patisserie jsem jen mrhala vzděláním a penězi, které jsi za mou školu utratil. Bylo mi tam sice dobře, ale asi jsem se jen příliš bála vyrazit

do skutečného světa. Tahle práce mi dává možnost postavit se na vlastní nohy.”

Jaceova tvář zněžněla. „Když jsi chtěla práci, proč jsi nepřišla za mnou? Víš přece, že bych se o tebe postaral.”

Opatrně volila slova, protože nechtěla vyznít nevděčně. Z celého srdce Jace milovala. Hodně toho pro ni obětoval, povedlo se mu vybudovat úspěšné obchodní impérium a ještě se staral o mladší sestru.

„Chtěla jsem to dokázat sama,” pronesla tiše. „Vím, že bys mi našel místo. A možná to, že dělám pro Gabea, není takový rozdíl. Jsem si jistá, že by každý tady řekl, že je to totéž, jako bych pracovala pro tebe. Jsem mladší sestra Jace Crestwella a všichni vědí, že jsem to místo získala právě díky tomu. Mimoto bych pro tebe pracovat nemohla a ty to víš.” Poťouchle na bratra mrkla. „Už druhý den bychom se zabili.”

Jace se uchechtl. „To máš nejspíš pravdu. Ale jen proto, že jsi tak tvrdohlavá.” Zavrtěla hlavou. „Nejsem tvrdohlavá. Jen je můj způsob ten lepší.”

„Mimochodem, sestřičko, moc rád tě vidím. V Kalifornii jsi mi chyběla.” „A proto mě zítra večer zveš na večeři,” dodala s úsměvem.

Ušklíbl se. „Mohli bychom to o den posunout? Máme něco s Ashem. Částečně je to důvod, proč jsme se vrátili tak brzy. Večeře s investory. Nuda k uzoufání. A rektální alpinismus v té nejčistší podobě.”

„Dobrá, domluveno,” řekla. „A tentokrát se z toho už nevyvlíkneš.”

„To se neboj. Jsme domluveni. Jeď po práci domů a převlékni se, pokud budeš chtít.

Vyzvednu tě u tebe doma.” Pak se zamračil.

„Jak se vlastně dostáváš do práce a pak domů?”

Dávala si pozor, aby jí v hlasu nebylo nic poznat. Jako by bylo přece normální, že jí Gabe zajistil odvoz. „Gabe pro mě posílá auto a to mě pak veze i zpátky.”

Vynechala to, že povětšinou odcházejí z práce spolu a že většinu nocí zatím strávila v Gabeově bytě. Teď, když byl Jace zpátky, budou muset organizovat své schůzky

mnohem opatrněji. Jace by zešílel, kdyby zjistil, co se děje mezi jeho sestrou a Gabem za zavřenými dveřmi.

Jace přikývl. „To je dobře. Nechci, abys chodila pěšky nebo jezdila metrem.” Podíval se na hodinky a pak opět na svou sestru. „Tušíš, kdy se tak Gabe vrátí? Kde vlastně sakra je? Myslel jsem, že má dneska volno.”

„On, hm, odešel se svým otcem. Nevím, kdy se vrátí, jestli vůbec.” Jace se ušklíbl. „Víc říkat nemusíš. Je to prostě všechno na palici.” A to nevěděl ani polovinu pravdy.

Natáhl se a pocuchal jí vlasy. „Nebudu tě zdržovat. Pracovat pro Gabea je náročné. Doufám, že víš, k čemu ses to upsala. Možná bychom tě mohli zaměstnat u Ashe. Má pro tebe slabost.”

Zasmála se. „Budu v pohodě. Neboj se. Nemáte jít s Ashem otravovat někoho jiného?”

„Jo, investory,” odvětil Jace. „Opatruj se, holčičko. Těším se na naši večeři. Musíme toho hodně dohnat.”

Ve chvíli, kdy se za ním zavřely dveře, vydechla úlevou. Srdce jí bušilo jak po maratonu. Ukryla si obličej v dlaních. Šlo to lépe, než čekala.

Když Gabe vystoupil z auta před budovou společnosti, neušel ani tři kroky, když ze dveří vyšel silně zamračený Jace. Bylo zřejmé, že na Gabea dlouho čekal. Sakra. Měl se vrátit nejdřív zítra. Doufal, že setkání s bratrem Mia ustála. Ale soudě podle výrazu na tváři kamaráda, ať už mu řekla cokoli nebo ať už mu situaci vysvětlila jakkoli, Jace to neuspokojilo.

„Musíme si promluvit,” řekl Jace, jakmile k němu Gabe došel.

„Dobře,” přikývl Gabe klidně. „Co se děje? Nastaly v Kalifornii potíže?”

„Nehraj si na pitomce. Jen mě tím naštveš ještě víc. Víš zatraceně dobře, proč jsem tady.”

„Mia,” řekl Gabe s povzdechem.

„Chytrej. Co se to sakra děje, Gabe? Existuje důvod, proč jsi mi neřekl, že máš v úmyslu najmout mou sestru?”

„Tohle s tebou nebudu probírat na ulici,” odsekl Gabe.

„Takže v mé kanceláři,” navrhl Jace.

Gabe přikývl a oba muži vešli do budovy a do výtahu. V kabině s nimi jelo několik dalších lidí a oba muži po celou cestu do svého poschodí mlčeli. Když vystoupili, následoval Gabe přítele do jeho kanceláře na opačné straně chodby, než měl on svou vlastní kancelář.

Jace za ním zavřel dveře a přistoupil k oknu, než se otočil na Gabea. „Nuže?”

„Nechápu, co tě štve,” prohlásil Gabe klidně. „Řekl jsem ti, že jsem se s ní setkal na tom galaotevření. Hledala tě. Tančil jsem s ní, povídali jsme si, navrhl jsem jí, aby druhý den přijela do mé kanceláře, a pak jsem ji poslal svým vozem domů.”

„Mohl jsi mi to říct. Zatraceně, vždyť jsme se viděli to ráno, kdy za tebou měla Mia

přijít, jak jsi právě pověděl.”

Gabe přikývl. „Ale nevěděl jsem, jak na moji nabídku odpoví. Nebyl důvod ti o tom

říkat. Nepotřebuju tvé svolení, když chci najmout osobní asistentku.”

Jaceova tvář potemněla. „Ne, ale potřebuješ mé svolení, pokud se cokoli týká Mii. Je moje, Gabe. Je všechno, co mi zbylo. Má jediná rodina a já ji budu ochraňovat

do posledního dechu. Je mimo tvoji ligu.”

„Pro boha živýho. Nejsem žádnej bezcitnej hajzl, kterej ji snad zaživa stáhne z kůže.

Vždyť jsem ji taky viděl vyrůstat, Jacei. Nebudu na ni zlý.”

Jakmile to řekl, zalil ho pocit viny. Skončí v pekle. Bude se smažit v pekelné jámě. Až na věčnost.

„Jen jí neubliž,” řekl Jace opatrně. „A tím myslím jakýmkoli způsobem, Gabe. Ani na ni nesáhneš. Budeš ji naprosto respektovat. Co se jí týče, nepřekročíš meze. Jestli ano, budeš se mi zpovídat.”

Gabe spolkl hněv, který v něm Jaceova hrozba probudila. Nemohl se divit, že svou sestru ochraňuje. Na jeho místě by udělal totéž. Ale rozčilovalo ho, že mu Jace nevěří a že si myslí, že by zničil nevinnou ženu.

Ale copak přesně tohle právě nedělá? Nevyužívá ji pro své vlastní potěšení? Lhostejný vůči všemu, jen aby ji vlastnil?

„Je mi to jasné,” procedil skrze zuby. „A teď, když jsme skončili, se musím vrátit do práce.”

„Jdeme s Ashem na večeři. Obchodní záležitosti. Ale zabalíme to co nejdřív. Přidáš se pak na drink?” navrhl Jace nenuceně.

Byla to nabídka ke smíru. Po hádce se Jace snažil vše urovnat. Dát Gabeovi najevo, že je všechno v pořádku. Do prdele. Gabe měl už plán s Miou. Hezkou večeři. A pak sex, ten v jeho plánech nesměl chybět.

Zatraceně. Ale ani to nechtěl podělat s Jacem a Ashem. Jestli to má zvládnout, musí najít rovnováhu mezi časem stráveným potají s Miou, aniž by odstrčil Jace s Ashem na vedlejší kolej.

„Možná později. Kolem deváté,” navrhl Gabe a už přemítal, jak to zařídit s Miou. Jace přikývl. „To mi vyhovuje. Dám vědět Ashovi.”

19. kapitola

Mia vzhlédla, když Gabe vešel do kanceláře, a hluboko v břiše se jí zatřepotalo očekáváním, když za sebou zamkl dveře. Věděla, co to znamená. Ostražitě ho pozorovala, když k ní vykročil. V očích se mu zračil chtíč - a touha.

„Gabe ,” začala, „byl tu Jace. Vrátil se dřív.”

Nezastavil se. Zvedl ji ze židle a táhl ji ke svému stolu.

„Když mám dveře zavřené, ani Jace, ani Ash mě vyrušovat nebudou. Právě teď je dost zaměstnávají plány na dnešní obchodní večeři.”

Zněl odměřeně, jako by se mu nezamlouvalo, že musí své činy vysvětlovat. No dobře, ona jen nechtěla, aby se za ní začal její bratr dobývat skrze zamčené dveře, zatímco jí Gabe bude dělat bůhvíco. Jak Jace, tak Ash měli do Gabeovy kanceláře neomezený přístup. Netušila, jak si Gabe představuje, že budou jejich kancelářská dostaveníčka pokračovat, když jim bude Jace koukat přes rameno.

Vklouzl jí rukou pod sukni a ztuhl, když nahmatal kalhotky. Zatraceně. Zapomněla

na to. Ani na ně nepomyslela. Vzít si kalhotky pro ni byla druhá přirozenost. Je na světě někdo, kdo si musí připomínat, že si je nemá oblékat? Minulá noc s Gabem ji vyčerpala natolik, že si ani nevzpomněla na to, že si je brát nemá.

„Sundej je,” přikázal. „Sukni taky. A pak se ohni přes stůl. Řekl jsem ti, co se stane, Mio.”

Sakra. Zadek ji stále ještě bolel a on už jí chtěl znovu naplácat?

Váhavě si stáhla kalhotky a nechala je padnout na zem. Pak vyklouzla ze sukně a zůstala tak nahá od pasu dolů. S povzdechem se sklonila nad jeho stůl.

„Níž,” přikázal. „Lehni si na břicho a vystrč na mě prdelku.”

Zavřela oči, uposlechla a snad posté se ptala sama sebe, jestli se nezbláznila.

K jejímu naprostému překvapení vklouzl prsty mezi její půlky a špičku prstu zalitou lubrikačním gelem zatlačil proti konečníku. Pak jeho prsty zmizely, jen aby je znovu pocítila s ještě větším množstvím gelu.

„Gabe!” vydechla.

„Šššš,” uklidňoval ji. „Ani slovo. Vložím ti dovnitř kolík. Budeš ho nosit po zbytek dne, a než půjdeš domů, přijdeš za mnou, abych ho vytáhl. Zítra ráno, až přijdeš do práce, první věc, kterou uděláš, bude, že mi ukážeš ten svůj pěkný zadeček, abych ti do něj opět vložil kolík. Budeš ho nosit celý den a odstraním ti ho, než půjdeš domů. Každý den použiju větší velikost, dokud si nebudu jistý, že dokážeš bez bolesti pojmout můj penis.”

Jak řekl, tak učinil a přitiskl špičku kolíku k její těsné zadní dírce.

„Uvolni se a dýchej, Mio,” řekl. „Nedělej si to těžší, než to je.”

Jemu se to snadno řekne. On se tu nepředklání a nenechává si strkat věci do zadku.

Přesto se nadechla, vydechla a pokusila se uvolnit, jak nejvíc to šlo. Krátce poté do ní jedním pevným pohybem vložil kolík. Zalapala po dechu a okamžitě ji zaplavil palčivý pocit plnosti. Zavrtěla se a zazmítala, ale jediné, co jí to vyneslo, bylo plácnutí přes zadek. A to jedno plácnutí jí způsobilo téměř závrať, protože bylo zesíleno kolíkem.

Slyšela, jak odchází. Jak se otevírá skříňka. Pak se vrátil zpátky k ní. Dech se jí zasekl

v hrdle, když ucítila, jak jí něco koženého? smyslně pomalu klouže po zadku.

Pak jí zadek vzplál a ona vykřikla a zazmítala se.

„Zůstaň ležet,” přikázal ostře. „Nehýbej se, Mio. Svůj trest přijmeš jako hodná holčička a na konci budeš odměněna.”

Zavřela oči a zakňučela, když jí na zadek přistála další rána jezdeckým bičíkem. Nic jiného to být nemohlo. Na dotek to připomínalo pásek, ale bylo to menší a zasáhlo to menší část její hýždě, než by udělal pásek.

Tiše sténala, když ji vyplácel. Kolík ji dováděl k šílenství. S každým úderem se ještě

více stáhla, každé plácnutí ji pálilo. Vzrušovalo ji to a to ji jen víc rozzuřilo. Byla tak vlhká, že byl jen zázrak, že jí její vlhkost nestékala po nohou.

Na chvíli přestal a zlehka zatahal za kolík, téměř ho vytáhl z jejího těla a pak ho do ní znovu vnořil. Nedokázala se nehýbat. Šílela. Hořela. Toužila. Jako by ji stravoval oheň.

Připravila se na další úder, který nepřišel. Slyšela, jak se rozepíná zip. Pak ji ruce hrubě uchopily za nohy a otočily ji, takže se nyní o stůl opírala. Nohy jí visely přes okraj a on je zvedl, přehodil si je přes paže a vstoupil mezi její nohy.

Ach, můj bože. Chce ji ošukat, i když má v zadku ten kolík.

Jako by v sobě měla dva ptáky najednou, o tomhle se jí nesnilo ani v těch nejdivočejších snech.

Na vstupu do jejího těla, zmenšeného kolíkem, ucítila tlak tupé hlavičky jeho penisu.

Zatlačil a vnořil se do ní.

„Dotýkej se sama sebe,” přikázal napjatě. „Dotýkej se svými prsty sama sebe, Mio.

Ulehči si naše spojení. Chci, aby se ti to líbilo. Nechci ti ublížit.” Natáhla se a sklouzla prsty po klitorisu. Bože, to bylo tak příjemné.

„Přesně tak,” zašeptal. „Užij si to, kotě. Dotýkej se sebe sama. Chci, aby se ti to líbilo.”

Vklouzl do ní z poloviny, přirazil a vnořil se do ní až po kořen. Téměř vykřikla. Musela ruku odsunout, protože skoro vyvrcholila. A ona chtěla, aby to trvalo dlouho. Chtěla si užít každou vteřinu.

Bylo to zvrhlé a syrové, hon za vyvrcholením. Šukal ji dlouho a tvrdě, neúnavně do ní bušil, s každým přírazem zalapala po dechu.

„Měla by sis pospíšit,” zachraptěl. „Udělej se, Mio. Už moc dlouho nevydržím.” Znovu se dotkla klitorisu, přitlačila a začala pomalu špičkou prstu kroužit. „Můj bože,

můj bože,” opakovala.

„To je ono, kotě. To je ono. Brzy se udělám. Jediné, jak by to mohlo být ještě lepší, by bylo, kdybych se mohl udělat v tvé sladké prdelce.”

Ta slova ji dohnala až na vrchol. Prohnula záda a druhou rukou se zapřela o stůl, když prudce vyvrcholila spolu s ním. Mezi nohama ji zalilo horké sperma a usnadnilo mu průnik. Šukal ji, dokud bílá tekutina nestekla až na kolík zaražený v jejím zadku. V obočí se mu perlil pot a ve tváři se mu zračila námaha. Ale když otevřel oči, plál v nich oheň.

Dlouho tam jen stál a díval se na ni a přirážel. Když z ní konečně vyklouzl, zůstala bezvládně ležet na stole, plně uspokojena.

„Tak zatraceně nádherná,” řekl tiše. „Moje semeno ti stéká na zadeček. Kape na zem.

Dole jsi nateklá a plná mého spermatu. Přesně, jak to má být.”

Ach, zbožňovala, když mluvil takhle zvrhle. Zachvěla se a její štěrbina se sevřela

a na zem dopadlo ještě více jeho tekutiny.

„Ježíši, Mio, jsi tak sexy. Nemůžu se dočkat, až ti to udělám dozadu.”

Spustil jí nohy, chytil ji za ruce, zvedl a sundal ze stolu. Ve chvíli, kdy se postavila, jí po nohách steklo ještě více spermatu. Snažila se získat rovnováhu, ale jen se nejistě zakymácela.

„Jdi se omýt,” přikázal jí chraplavým hlasem. „Nech si ten kolík uvnitř, dokud ti ho nevytáhnu.”

Vykročila do koupelny na roztřesených nohách. Kolík ji pálil a při chůzi v ní opět probouzel vzrušení. Ten tlak byl nádherný.

Když vyšla z koupelny, Gabe na ni už čekal. Přitáhl si ji k sobě a políbil ji tak tvrdě, až se jí nedostávalo dechu.

„Odteď mě už budeš jen poslouchat,” řekl.

„Omlouvám se,” zašeptala. „Zapomněla jsem.”

Oči se mu třpytily, když se na ni podíval. „Jsem si jistý, že příště už nezapomeneš.”

20. kapitola

Trucování bylo dětinské a nedospělé, ale ona přesto špulila pusu jak dvouleté děcko. Ten proklatej chlap věděl přesně, co s ní dělá, a ona si dokázala velice dobře představit, jak ho přinutit, aby trpěl.

Dokonce i po ochromujícím orgasmu, jenž jí způsobil, byla stále neklidná a vzrušená.

Potřebovala znovu vyvrcholit! Ten zatracený kolík ji přiváděl k šílenství a on to věděl.

Seděl za stolem naproti ní a choval se, jako by si právě na jeho stolu nezašukali jak králíci.

Pracovní interkom se rozezněl, což nebylo neobvyklé, a Mia se ho nevšímala. Místo toho se soustředila na úkol, kterým ji dnes Gabe pověřil. Ale když zaslechla, co Eleanor řekla, okamžitě zbystřila, ačkoli se snažila zachovat zdání, že mu nevěnuje tu nejmenší pozornost.

„Pane Hamiltone, hm, přišla za vámi paní Hamiltonová.”

Gabe se napřímil a zamračil se. „Má matka? Samozřejmě ji pošlete dál.”

Eleanor na druhé lince si rozpačitě odkašlala. „Ne, pane. Říká, že je vaše manželka.” Mia měla co dělat, aby neotevřela pusu překvapením. Páni, ta ženská musí být dost

oprsklá, když se ukáže v kanceláři bývalého manžela a ještě se představí jako paní Hamiltonová.

„Já nemám manželku,” prohlásil Gabe ledově.

Eleanor si povzdechla. Mie jí bylo líto. Musí jí to být velice nepříjemné.

„Říká, že neodejde, dokud se s ní nesetkáte, pane.” Sakra. To nevypadá dobře.

Vzhlédla, předpokládala, že Gabe bude tiše zuřit. Ale vypadal klidně a vyrovnaně. Jako by za ním jeho bývalá manželka chodila do práce každý druhý den.

„Za minutu ji pošlete dál,” prohlásil Gabe rozhodně.

Podíval se na Miu. „Omluv nás, prosím. Můžeš počkat u Eleanor nebo si zajít třeba pro kávu.”

Mia vstala, byla ráda, že může odejít. Teplota v místnosti klesla o dobrých deset stupňů. Šla tak rychle, jak jen jí to kolík v zadečku dovoloval. Akorát vyplula ze dveří, když se v chodbě objevila Gabeova bývalá žena.

Mia už ji jednou viděla, na fotografiích. Lisa byla překrásná. Vysoká a elegantní, ani vlásek tam, kde neměl být. Pro muže, jako je Gabe, představovala dokonalou partii.

Vypadala stejně uhlazeně a bohatě jako sám Gabe.

Spolu tvořili nezapomenutelný pár, to musela Mia uznat. Lisiny stříbřitě blond vlasy a Gabeovy téměř černé vytvářely dokonalý kontrast. Lisa měla oči chladně zelené, zatímco Gabe sytě modré.

Lisa šla směrem k ní, a když ji míjela, krátce jí s úsměvem pokývla. Mie bylo trapně, že to není tak dlouho, co jí Gabe do zadku vložil ten zatracený kolík, a teď se tu ukáže jeho bývalá manželka. Tváře musela mít v jednom ohni.

„Děkuji,” odvětila tiše Lisa.

Mia za ní zavřela dveře a krátce zaváhala nad vhodností toho, co měla chuť udělat.

Kašlu na to. Co nejhoršího se může stát? že mi zas naplácá?

Položila ucho na dveře a nervózně se rozhlédla po chodbě, jestli ji nikdo nevidí. Umírala zvědavostí a ano, možná se cítila Lisinou návštěvou ohrožena. Cítila se nejistě a žárlila. Trochu žárlivosti vůči druhé ženě určitě může přiznat. Koneckonců Lisa měla, co Mia nikdy neměla a nikdy mít nebude.

Gabeovo srdce.

Pozorně naslouchala, a jak zvedli hlas, konečně uslyšela, co si říkají.

„Udělala jsem chybu, Gabe. Můžeš mi to odpustit? Byl bys ochotný se vrátit k tomu, co jsme spolu měli?”

„To ty jsi odešla,” poznamenal hlasem tak mrazivým, že se Mia zachvěla. „To ty sis to zvolila. A taky sis zvolila, že budeš lhát o našem vztahu a pošlapeš všechno, co mezi námi bylo. Já se k tobě zády neotočil, Liso. To ty ses otočila zády ke mně.”

„Miluju tě,” řekla tak tiše, že Mia musela napnout sluch. „Chybíš mi. Chci se k tobě vrátit. Vím, že ke mně pořád něco cítíš. Vidím ti to na očích. Klidně před tebou padnu na kolena, Gabe. Udělám cokoli, jen abych tě přesvědčila, jak moc je mi to líto.”

Zatraceně, museli odstoupit dál ode dveří. Nic neslyší!

„Co tu sakra děláš?”

Mia se okamžitě napřímila a vyděšeně se otočila. „Zatraceně, Ashi! K smrti jsi mě vyděsil!”

Zkřížil paže na hrudi a pobaveně si ji přeměřil. „Máš konkrétní důvod, proč máš ucho nalepené na Gabeovy dveře? Zamkl se před tebou? To už jsi ho stihla něčím naštvat? Vidíš, právě proto bys měla pracovat pro mě. Já bych si tě opatroval a byl na tebe milý a hodný.”

„Pro boha živýho, Ashi, zmlkni. Snažím se poslouchat.”

„To je zřejmé,” řekl suše. „Koho to vlastně posloucháme?”

„Přišla za ním Lisa,” sykla. „A mohl bys mluvit tišeji? Uslyší nás.” Ashův úsměv povadl a zamračil se. „Lisa, jako jeho bejvalka Lisa?”

„Přesně ta. Snažím se zjistit, co se děje. Zatím jsem pochopila jen tolik, že se přišla omluvit a že ho chce zpátky.”

„Jen přes moji mrtvolu,” zašeptal Ash. „Posuň se, ať můžu taky poslouchat.”

Mia o kousek ustoupila, aby si oba mohli přiložit ucho na dveře. Ash zvedl prst, aby Mia mlčela. Jo, protože ona se ho vůbec nesnažila utišit.

„Sakra, brečí,” zašeptal Ash. „Brečící ženská, to nikdy nedopadne dobře. Gabe to nevydrží. Vždycky vyměkne, když ženská brečí, a ta mrcha to ví.”

„Nemyslíš, že jsi trochu tvrdý?” zašeptala Mia.

„Ona s ním vyje Ach, ona s ním totálně vyběhla, Mio. Byl jsem u toho. A stejně tak Jace. Jestli mi nevěříš, zeptej se Jace, jak to Gabea zničilo, když začala veřejnosti vykládat ty svoje lži. Je hlupák, že jí vůbec dovolil překročit práh kanceláře.”

„No, snažím se zjistit, co se děje, tak buď prosím tě už zticha,” zopakovala trpělivě.

„Jasně,” řekl a pak se odmlčel. Oba napínali uši, jak se snažili zaslechnout rozhovor na druhé straně dveří.

„Já to nevzdám, Gabe. Vím, že mě miluješ. Já tě pořád miluju. Jsem ochotná počkat.

Vím, že máš svou hrdost.”

„Jen plýtváš dechem,” odsekl Gabe.

„Sakra, jdou sem,” vyhrkl Ash. Popadl Miu za nadloktí, táhl ji chodbou a zapadl s ní do otevřených dveří své kanceláře. „Sedni si,” přikázal. „Chovej se, jako bychom si tu spolu povídali.”

Rychle obešel stůl, posadil se do křesla a nohy zvedl na naleštěnou desku. Ani ne tři vteřiny poté spatřili, jak kolem prošla Lisa s tváří poznamenanou slzami. Při odchodu si nasazovala brýle, aby skryla stopy po pláči.

„Můžeš tu zůstat,” navrhl Ash. „Na tvém místě bych se tak rychle do lvího doupěte nehrnul.”

Hluk je přinutil obrátit pozornost zpátky do chodby a zahlédli, jak kolem prošel Jace. Zarazil se, když spatřil Miu. Zamračil se, vešel do kanceláře a Mia tiše zasténala. Začínalo to být dost nepříjemné. Trčí s Jacem v Ashově kanceláři a v zadku má anální kolík, zatímco se Gabe vedle vzpamatovává ze setkání s bývalou manželkou.

„Co se to tu děje? Proč je tu Mia?”

Ash zavrtěl hlavou. „Copak nemůžu nejlepší kamarádku ani pozdravit?”

„Nech si to, Ashi. Nehraj na mě divadlo,” zavrčel Jace. „Byla to Lisa, koho jsem spatřil na chodbě?”

„Jo,” odpověděl Ash. „A to je důvod, proč je Mia tady. Snažím se ji ušetřit Gabeovy mizerné nálady. Pochybuju, že je celý nadšený, že se za ním zastavila jeho bývalá.”

„Co se to tu kruci děje?” dožadoval se Jace vysvětlení.

Bylo zřejmé, že ani on, ani Ash nemají Lisu příliš v lásce. Byli oddáni Gabeovi, zůstali s ním a stáli při něm během rozvodu.

„S Ashem jsme poslouchali za dveřmi,” přiznala Mia.

Jace povytáhl obočí. „Chceš snad ztratit práci? Gabe by ti utrhl hlavu, ani já bych tě před ním neochránil.”

„Chceš vědět, co jsme slyšeli, nebo ne?” zeptala se netrpělivě.

Jace vystrčil hlavu ze dveří, podíval se směrem ke Gabeově kanceláři, pak se vrátil a zavřel za sebou dveře. „Povídej.”

„Chce se k němu vrátit,” zavrčel Ash. „A udělala z toho vážně parádní představení.”

„Do háje,” ulevil si Jace. „Doufám, že jí řekl, aby odtud vypadla.”

„Nevím, co jí řekl,” odpověděla Mia. „Někdo tu nechtěl sklapnout, takže jsem nic pořádně neslyšela.”

„Zaručuju ti, že jí na to Gabe neskočil,” prohlásil Ash, zapřel se do křesla a zkřížil paže na hrudi.

Mia si tím nebyla tak jistá. Přece jen s ní byl Gabe ženatý. Jejich rozchod určil směr jeho budoucích vztahů, včetně toho s Miou. To jen vypovídalo o tom, jaký vliv na něj jeho bývalá měla. Možná je naštvaný - o tom Mia ani na chvíli nezapochybovala. Ale to

neznamená, že ji stále nemiluje a že by se to s ní nepokusil dát znovu dohromady, pokud by mohl podmínky stanovit on.

„Já tomu pitomci nakopu zadek,” zahrozil Jace.

Podíval se na Miu a pocuchal jí vlasy. „Platí ta naše zítřejší večeře? V kolik chceš, abych tě vyzvedl?”

„Cože? A mě nepozvete?” ozval se Ash pobouřeně.

„Ty si budeš muset najít někoho jiného,” odpověděl Jace.

Ash na vteřinu ztuhl a pak prohlásil: „Rodinná sešlost. Chápu.”

Mie roztálo srdce, a dokonce i Jace se zatvářil účastně. Ash si se svou rodinou příliš nerozuměl. Vlastně vůbec. Ash si nic nenamlouval. Pokud se někde měl objevit někdo z jeho rodiny, Ash se tam vůbec neukázal. Namísto toho byl s Jacem nebo Gabem.

„Ach, ať jde s námi,” navrhla Mia vesele, aby Ash nepojal podezření, o co se snaží.

„Alespoň mě nebudeš celý večer pořád poučovat. Ash mě bude bránit.”

„Vidíš, má mě radši,” poznamenal Ash samolibě.

„Dobře, v kolik chceš, abychom pro tebe přijeli?” zeptal se Jace rezignovaně. „V šest to bude akorát. Hodí se vám to? Převléknout se mi nezabere moc času.

Půjdeme do normální restaurace nebo někam jinam?”

„Vím o jedné skvělé hospodě, ve které i vaří, a je v tvé ulici, holčičko. Vezmi si džíny a zajdeme tam,” navrhl Jace.

Bylo jasné, že to dělá jen kvůli ní, protože vysedávání po hospodách nebylo zrovna Jaceovo hobby.

„Skvělé.”

Dveře se otevřely a dovnitř strčil hlavu Gabe. Mračil se. „Hele, chlapi, neviděli jste “

Zarazil se, když u Ashova stolu spatřil sedět Miu, a podezíravě se zadíval na Jace s Ashem. „Ruším?”

„Vůbec ne,” řekl Ash nonšalantně. „Jen jsme Mie dělali společnost, zatímco ty ses usmiřoval s bejvalkou.”

Mia při Ashových slovech vytřeštila oči. Zatraceně, takhle Gabea jenom naštve. „Drž

hubu, Ashi,” zavrčel Gabe.

„Hezké,” poznamenal Jace. „A teď s ním bude Mia muset jít, přestože před tímhle osudem jsi ji měl ochránit.”

Mia vstala a doufala, že je tím uchrání před dalšími Ashovými komentáři.

„Uvidíme se zítra na večeři,” rozloučila se a proklouzla kolem Gabea do chodby. Zavřela za sebou dveře, aby oddělila Gabea od jeho přátel a jejich dalších poznámek.

Aniž by na Gabea počkala, vydala se do jeho kanceláře a vešla dovnitř.

Gabe šel hned za ní. Cítila jeho přítomnost. Uvědomovala si horkost, která z něj vyzařovala. Připomínal rozzuřeného lva. Docela vhodné přirovnání, vezme-li v úvahu, že podle Ashe se vracela do lvího doupěte.

„Jdeš na večeři s oběma?”

Otočila se a po jeho otázce povytáhla obočí. „Ano. Ash se pozval sám. Jace mě vyzvedne v šest. Po práci pojedu rovnou domů.”

Přistoupil k ní, upíral na ni pronikavý zrak. „Hlavně nezapomeň, komu patříš.”

Překvapením zamrkala a rozesmála se. „Snad si vážně nemyslíš, že by Ash ” Zavrtěla hlavou, takovou naprosto směšnou představou se nehodlala dál zabývat.

Vzal ji za bradu, aby se mu podívala do očí. „Možná potřebuješ něco připomenout.”

Cosi v jeho hlasu, v té syrové moci, která z něj vyzařovala, ji přinutilo zůstat zticha a přijmout, co jí chce dát.

„Na kolena.”

Klesla k zemi a snažila se dál nehýbat, aby kolík nepřipomínal, že je hluboko v ní.

Zatáhl za zip kalhot a vytáhl napůl ztopořený penis.

„Saj ho,” nařídil. „Přiveď mě k vrcholu, Mio. Chci kolem svýho ptáka cítit tvá nádherná ústa.”

Uchopil ji za hlavu, zabořil jí ruce do vlasů a pak si ji přitáhl k mohutnějící erekci. Jeho hlavička se jí opřela do rtů, zatlačil a přinutil ji otevřít ústa.

Když byl uvnitř, zabořil se hluboko, otíral se o její jazyk. Byl ještě vášnivější než obvykle a ji napadlo, kolik na tom má podíl Lisina návštěva. Snažil se tak vymazat její přítomnost?

Ale potom zahlédla výraz v jeho očích a zjihla. Zlobil se. Ne na ni. V jeho očích byla touha. Téměř zoufalství. Dlaněmi jí svíral hlavu, pak sjel na její tvář, hladil ji, dotýkal se jí něžně, skoro jako by se za svou zoufalou touhu omlouval.

Zvedla ruce a v jedné sevřela kořen jeho penisu. Druhou ho jemně odstrčila, aby se mohla zvednout ze sedu na kolena. Zpomalila jeho rytmus a laskala ho dlouhými, smyslnými pohyby.

Nedá mu jen obyčejné vyvrcholení. Ukáže mu, co k němu cítí, i když on její city neopětuje. Potřeboval to. Potřeboval ji. I když to nikdy nepřizná.

Pohybovala rukou nahoru a dolů v rytmu svých úst, svírala ho, věnovala se mu

od kořene k hlavičce. Nechala ho z úst vyklouznout tak, že se hlavičky dotýkala jen svými rty, aby ho posléze začala sát znovu a silněji.

„Zatraceně, Mio,” vydechl Gabe. „Zatraceně, co mi to děláš.”

Přirážel boky a náhle jí ústa naplnilo jeho teplé, slané vyvrcholení. Nepřestávala sát, brala ho do úst stále hlouběji, chtěla ho v ústech celého. Zahrnula ho láskou a pozorností, laskala ho nyní něžně, pomalu.

Olizovala ho od hlavičky po varlata, ani centimetr nenechala netknutý.

Nakonec ho nechala z úst vyklouznout. Vzhlédla k němu. Byla ztělesněním dokonalého podvolení, dokonalého přijetí. A dovolila, aby ji tak viděl. Doopravdy viděl.

Trhl sebou a poté před ní padl na kolena, takže nyní měli oči ve stejné výšce. Přitáhl si ji do náruče, držel ji pevně, tělo ztěžklé úlevou, již mu dopřála.

„Nemůžu bez tebe být,” zašeptal. „Musíš se mnou zůstat, Mio.”

Přejela mu dlaněmi po zádech až k hlavě a láskyplně si ji vzala do dlaní.

„Já nikam nejdu, Gabe.”

21. kapitola

Mia se naklonila nad Gabeův stůl, dlaněmi se zapřela o jeho desku. Sukni měla u pasu,

aby Gabe mohl vytáhnout kolík. Zavřela oči a vydechla úlevou. Celé odpoledne byla jako na trní. Možná teď se jí tělo trochu uklidní.

Gabe jí pečlivě očistil zadeček a dával si načas. Nakonec jí stáhl sukni a lehce ji poplácal.

„Vezmi si věci. Zajedeme se do bytu převléknout a pak skočíme na večeři.”

Chtěla se zhroutit na stůl a ležet nehybně alespoň patnáct minut, dokud se nevzpamatuje z toho, jak těsně vrcholu celé odpoledne byla. Místo aby ji pokáral za to, že okamžitě neuposlechla jeho příkaz, sklouzl Gabe rukama na její ramena a přitáhl si ji do náruče.

Zachumlala se do jeho teplého objetí, vdechovala jeho kořeněnou vůni a přijímala jeho teplo. Políbil ji na vršek hlavy a zašeptal: „Vím, že jsem na tebe nejspíš tvrdý, ale bože, pomoz mi, nedokážu se ovládnout.”

Usmála se a objala ho, ovinula kolem něj paže. Vypadal překvapeně. Ztuhl, ale sevřel ji pevněji a zabořil jí tvář do vlasů.

„Nedovol, abych tě změnil, Mio,” zašeptal. „Jsi dokonalá taková, jaká jsi.” Ale on ji změnil. A to se nedá vrátit. Už nikdy nebude stejná.

Když ji pustil, odvrátil se od ní, skoro jako by se nenáviděl za to, co jí zašeptal. Uhladila si oděv a předstírala, že nevidí, jak je mu situace nepříjemná. Přešla ke svému stolu, vzala

si kabelku a se zářivým úsměvem na tváři se otočila na Gabea.

„Můžeme?”

Gabe jí dal přednost. Šla tedy před ním, na zádech cítila jeho dlaň. Rozloučili se

s Eleanor, která se právě také připravovala k odchodu, a u výtahů se srazili s Ashem.

Mie poskočilo srdce. Copak neměl být na večeři s Jacem? Bože, co kdyby vešel

do Gabeovy kanceláře? Nebo tam snad byl a zjistil, že je zamčeno? Nebo hůř, co když něco slyšel?

„Ashi, myslel jsem, že jsi s Jacem,” řekl Gabe klidně.

Ash se usmál a Mia v duchu přemýšlela, jak je možné, že je ten chlap tak hezký.

„Zapomněl jsem si složku s důležitými informacemi o lidech, s kterými se máme na té večeři sejít. Jace tam s nimi zatím klábosí a vymýšlí si výmluvy, proč jsem se tak zdržel.”

Mia si odfrkla. „Jace a klábosí? To je tvoje parketa, Ashi. Proč jsi prokristapána pro tu složku přijel ty? Vždyť tam Jace právě musí vylézat z kůže.”

Ash jí jemně drcnul pěstí do brady a sevřel ji v objetí. „Chybělas mi, prcku. A ano, nedal jsem Jaceovi na výběr. Zdrhnul jsem dřív, než mohl začít reptat.”

Také ho objala. Věděla, že ji má rád, a to ji uklidnilo. Už je to nějaká doba, co si s Ashem nebo Jacem povídala. Chybělo jí to. Chyběli jí oni i útěcha, kterou jí dávali.

„Chyběl jsi mi. Už je to strašně dlouho, Ashi. Začínala jsem si myslet, že mě nemáš rád.” Nastoupili do kabiny výtahu a Ash na ni s hranou hrůzou vyvalil oči. „Tebe nemít rád?

Pro tebe bych zabíjel draky a skládal ti je k nohám. Zbožňuju tě.”

Obrátila oči v sloup. „Zas nepřeháněj. Na mě plýtvat šarmem nemusíš, protože na mě

to vliv nemá.”

Objal ji paží kolem ramen a celou dobu se na ni křenil. „Dovol mi snít.” Pak si dramaticky povzdechl. „Jednoho dne budeš má.”

„Jo, až potom, co ti Jace uřízne koule,” prohlásil Gabe temně.

Ash se zašklebil, což mu jen přidalo na atraktivitě. Škoda že ji nepřitahuje, protože

v posteli musí být naprostý bůh. Přitažlivý, zábavný. Sex s ním musí být úžasný. Ale pokud jsou pověsti pravdivé, pak si s Jacem rádi užívají s jednou ženou naráz, a to by v případě Mii bylo dost nevhodné

Z té představy se otřásla. Jsou věci, které o bratrovi vážně vědět nemusí. A vidět ho před očima nahého s Ashem by zcela jistě zničilo jakoukoli představu, kterou o Ashovi má. Což je docela smutné, protože ten chlap dokázal rozproudit ženskou fantazii.

„Uvidíme se později, Gabe,” řekl Ash, když vystupoval z výtahu. „Jace na mě čeká,

a jestli se nevrátím co nejdřív, odežene všechny investory dřív, než budu mít možnost je okouzlit.”

Gabe mu na rozloučenou mávl a Mia za ním křikla ahoj. Pak ji Gabe odvedl k autu, které je mělo odvézt do jeho bytu.

„Uvidíš se dnes s Ashem?” zeptala se Mia, když se usadili do vozu. „Takže si dnes nevyjdeme?”

Gabe stiskl rty. „Půjdeme spolu na večeři přesně podle plánu. S Jacem a Ashem se máme sejít na drink až kolem deváté.”

„Aha,” řekla jen a uvažovala, co se děje. Ale nebylo na tom nic divného. Pokud byli všichni tři ve městě a necestovali každý někam jinam, trávili čas spolu.

Napadlo ji, že pokud by se na tom něco změnilo tak krátce poté, co začala pracovat pro Gabea, Jace by mohl pojmout podezření.

„Co si mám vzít na sebe?” zeptala se ve snaze změnit téma. Gabe ji přejel pohledem tak pomalu, že se cítila jako nahá.

„Jedny z těch nových šatů. Černé s rozparkem po stehno.” Povytáhla obočí. „Takže jdeme do nóbl restaurace?”

Neodpověděl, místo toho nasadil neproniknutelný výraz. „Vezmu tě na hezkou tichou večeři a pak si zatančíme. Dobrá hudba, dobré jídlo, překrásná žena. Víc si muž ani nemůže přát.”

Jeho kompliment ji potěšil. Usmála se a jemu zacukaly rty, jako by podvědomě zareagoval na její radost.

Pak zvážněl. „Nejsi jen překrásná žena, Mio. Na to nesmíš zapomenout. Jsi víc než to.

Nedovol mi vzít si z tebe tolik, až nic nezbude.”

Tahle záhadná varování se začínala objevovat čím dál častěji. Nevěděla, co si s tím počít. Varoval ji anebo sebe? Gabe byl jedna velká záhada. Nikdy nevěděla, co si myslí, tedy až na chvíle, kdy se oddávali sexu. To vypínal mozek, a ona tedy přesně věděla, co se mu honí hlavou.

Když dorazili do jeho bytu, Mia zapadla do koupelny, aby se připravila. Pokud mají jít někam do lepší společnosti, pak chce Gabea uchvátit. Toužila vypadat dokonale. Jako by k němu patřila.

Natočila si vlasy a zamotala si je do elegantního drdolu a několik pramínků nechala

spadat podél tváří. Nanesla si světlý make-up, pak použila řasenku a světlý lesk, který jí lehce zvýraznil rty. Říká se, že méně je někdy více. Je umění nalíčit se tak, aby to vypadalo, že žádný make-up nemáte.

Její šaty byly hodné obdivu. Stále nemohla uvěřit, jak v nich vypadá. S vysokými podpatky jí budou dlouhé šaty elegantně splývat k zemi. Podpatky jí prodloužily a opticky vytvarovaly nohy.

Ačkoli jí Gabe zkritizoval šaty s hlubokým výstřihem na zádech, které si oblékla

na galaotevření, vybral jí šaty, které měly na zádech jen dvě překřížené stuhy. Jinak měly taktéž výstřih tak hluboký, že jí sahal téměř po zadek. Prohlubeň jejích zad tak vábila muže, aby tam položil dlaň.

Nevzala si podprsenku, ale živůtek měla vypasovaný. Výstřih byl poměrně hluboký a odhaloval křivku ňader.

Gabe musel mít při volbě šatů dobrou náladu. Obvykle téměř vrčel na každého - zvláště pak na muže - kdo ji viděl takto odhalenou. Ale dnes vypadala a cítila se jako sexy dračice. Líbilo se jí, jaké sebevědomí jí šaty dodávaly.

Když vyšla z koupelny, Gabe seděl na okraji postele a čekal na ni. Oči mu zaplanuly uznáním a Mia zvedla ruce, otočila se kolem dokola a zase se na něj podívala.

„Vypadám skvěle?” „Ano,” zavrčel.

Vstal a ona si ho se stejným uznáním také prohlédla. Při pohledu na drahý třídílný oblek jí v ústech vyschlo. Jiný muž by v něm vypadal nudně. Téměř usedle. Ale Gabe?

Gabe v něm vypadal božsky. Černé kalhoty. Černé sako. Bílá košile s rozepnutým horním knoflíčkem. Vypadal jako boháč, ale ležérně, jako by mu bylo ukradené, co si o něm kdo myslí, a to mu jen přidávalo na svůdnosti.

„Chápu správně, že tam, kam jdeme, kravatu nevyžadují?” poškádlila ho. Povytáhl koutek úst. „Kvůli mně zmírní pravidla.”

Kdo by to taky neudělal? Kdo by dokázal Gabeovi Hamiltonovi říct ne? Kromě toho, že měl víc peněz než Bůh, měl také přirozené charisma, které k němu přitahovalo muže

i ženy. Reagovali na něj. Někteří se ho báli, někteří ho nenáviděli, ale všichni ho respektovali.

„Chceš se něčeho napít, než půjdeme?” zeptal se Gabe.

Pomalu zavrtěla hlavou. Čím déle zůstanou v bytě, tím pravděpodobnější bude, že

na večeři nikdy nedorazí. A ona se na skutečné rande s ním těšila. Zatím to byl jen sex a práce a nic jiného.

Napřáhl k ní ruku a ona mu do ní vložila svou. Vedl ji k výtahům a dole rovnou k autu.

Po cestě uvažovala, jestli se ho má zeptat na Lisu. Umírala zvědavostí, ale ani nechtěla toho kostlivce vytahovat.

Úkosem se na něj podívala. Všiml si toho a tázavě povytáhl obočí.

„Copak?” zeptal se.

Zaváhala, ale došlo jí, že to téma bude muset otevřít. Stejně by nedal pokoj, dokud by mu neprozradila, na co myslí.

„Hm Lisa “

Než stihla pokračovat, Gabeova tvář se proměnila v ledovou masku a zvedl ruku, aby ji

zarazil.

„Nechci ničit hezký večer debatou o své bývalé ženě,” odsekl.

No, to bychom měli. Ani si neměla na co stěžovat. Také nechtěla kazit hezký večer. Přestože umírala zvědavostí, co si o celé záležitosti Gabe myslí. A možná se i trochu bála

V restauraci je dovedli k jednomu z černých stolů v soukromé části podniku. Bylo to dokonalé. Interiér byl tlumeně osvětlený svíčkami, které hořely na každém stole,

a ozdobné keře byly ovinuty vánočními světélky, což navozovalo dojem svátků. Zastesklo se jí po Vánocích.

Zbožňovala Vánoce ve městě. Jace ji vždy vzal do Rockefellerova centra na rozsvícení vánočního stromu. Byla to její nejcennější vzpomínka na čas strávený s bratrem.

„Na co myslíš?” zeptal se Gabe.

Zamrkala a podívala se na něj. Pozoroval ji a ve tváři měl zvědavý výraz.

„Vypadáš velice šťastně. Ať už jsi myslela na cokoli, muselo to být hezké.” Usmála se. „Myslela jsem na Vánoce.”

„Vánoce?” Vypadal zmateně.

„Jace mě vždycky bere na rozsvěcení stromu. Jsou to moje nejkrásnější vzpomínky.

Miluju všechna ta světla a ruch a shon, které vždy ve městě o Vánocích nastanou. Zbožňuju nakupování a výlohy. Je to to nejkrásnější období v roce.”

Na chvíli se zamyslel a pokrčil rameny. „S Lisou jsme Vánoce trávili v Hamptons, a poté co jsme se rozvedli, jsem o svátcích vždy pracoval.”

Překvapením otevřela ústa. „Pracoval? Ty jsi pracoval o Vánocích? Gabe, to je hrozné.

Vždyť jsi jak Ebenezer Scrooge z Vánoční koledy.”

„Svátky jsou na nic.”

Protočila oči. „Kéž bych tohle věděla. Pozvala bych tě na Vánoce k sobě a Jaceovi.

Nikdo by neměl být o Vánocích sám. Myslela jsem, že jezdíš za rodiči.”

Odmlčela se a skousla si ret. Nejradši by si vynadala za to, že zmínila tak bolestivé té ma.

„Promiň,” řekla tiše. „Nepřemýšlela jsem.”

Smutně se na ni usmál. „To je v pořádku. Můj otec se očividně rozhodl, že to podělal, a teď chce mámu zpátky. Bůhví, jak to dopadne.”

Vytřeštila oči. „Tohle řekl?”

„Přesně tak,” povzdechl si Gabe. „Na obědě, kam jsem ho vzal, když za mnou přišel do práce. Den poté, co se mi jeho nejnovější objev snažil dostat do kalhot.”

Mia se zamračila a Gabe se zasmál.

„A jak to vidí tvoje máma?” zeptala se Mia.

„Co já vím. Zatím se před ní ještě neplazil, jinak bych se o tom doslechl.”

„Nevím, jestli bych mu dokázala odpustit, že spal s tolika ženami,” řekla Mia nešťastně.

„Tvoji mámu to musí strašně bolet.”

„Tvrdil, že jí nebyl nevěrný.”

Mia po něm vrhla skeptický pohled.

Mávl rukou. „Netuším, co v jeho podání znamená být nevěrný, a nevím, jestli vůbec

záleží na tom, že s nimi podle svých slov nespal. Celý svět si myslí, že ano. Má matka si myslí, že ano. A takové ponížení mu jen tak nezapomene.”

„Musí to být pro tebe těžké,” řekla tiše. Den na dvě věci. Nejdřív mu otec oznámí takovou jobovku a jen o pár hodin později se u něj objeví bývalá žena.

Zdálo se, že mu její účast není příjemná, a odvrátil se od ní. V očích se mu zračila úleva, když k nim přistoupil číšník s objednanými předkrmy.

Plody moře voněly božsky. Číšník před ni položil talíř s grilovanými krevetami a před Gabea grilovanou koryfénu.

„Ach, to vypadá nádherně,” vydechla.

Usmál se, nabral sousto a natáhl ruku přes stůl. Vzala vidličku do úst, chvíli kousek ryby ponechala v ústech a zadívala se mu do očí.

Bylo to překvapivě intimní gesto, nabídnout ženě sousto. Díval se jí na ústa a pak vrátil vidličku zpátky ke svému talíři.

Uřízla kousek krevety a také mu nabídla. Na vteřinu zaváhal, ale pak otevřel ústa, aby do nich sousto vložila.

Znepokojilo ji, jak hluboce ji toto gesto zasáhlo. Sklonila zrak a soustředila se na jídlo.

„Je to dobré?” zeptal se Gabe o několik dlouhých minut později. Vzhlédla a usmála se. „Výborné. Jsem skoro přecpaná!”

Zvedl si ubrousek z klína, otřel si ústa a odložil látku na stůl. Ve chvíli, kdy položila vidličku a odstrčila talíř, vstal a nabídl jí ruku.

„Pojďme tančit,” navrhl tiše.

V břiše se jí zatřepetali motýlci jak puberťačce na prvním rande. Mia mu dovolila, aby ji vytáhl na nohy a vedl ji mezi stoly do části vyhrazené pro tanec.

Otočil si ji a přitáhl těsně k sobě. Nezůstal mezi nimi ani centimetr volného prostoru. V prohlubni zad, těsně nad látkou šatů, ucítila jeho ruce.

Spokojeně si povzdechla, a když si Gabe opřel tvář o její spánek, zavřela oči. Téměř se ani nepohybovali. Kolébali se do rytmu hudby a objímali se. Toužila takhle zůstat věčně. Mohla by si tak nalhávat, že jí Gabe skutečně patří. že jejich vztah znamená něco víc než jen se x.

Ničemu neublíží, když to budou chvíli předstírat. Možná to bude později bolet, ale právě teď chtěla prožít svou pohádku.

Jeho ruce nezůstávaly na jejích zádech nehybně. Při tanci ji hladil a laskal, své tělo tiskl k jejímu. Zvedla nos k jeho hrdlu a vdechla jeho vůní. Byla v pokušení vzít mezi rty jeho ucho a políbit ho na linii krku. Milovala jeho chuť, ale neměla mnoho příležitostí si ho vychutnat, protože při sexu držel opratě v rukou vždy jen Gabe. Co by jen dala za jednu noc, kdy by mohla jeho tělo prozkoumat po libosti.

Píseň skončila a přelila se v druhou a oni dál zůstávali v objetí, ani jeden z nich nechtěl narušit intimní atmosféru, která je obklopovala a uzamykala je do prostoru, v němž byli jen oni dva.

Zasněně zavřela oči a vlnila se v rytmu hudby, užívala si, že má Gabea těsně u sebe,

jeho ruce na svém těle. Prakticky se na parketu milovali. Nebyl v tom sex. žádná divoká, stravující posedlost, která se jich zmocňovala, kdykoli si sundali šaty.

Tohle bylo sladší, něžnější, intimnější a ona se toho nemohla nabažit.

Mohla by se do Gabea zamilovat. Možná se už zamilovala.

„Máš vůbec představu, jak moc tě teď chci?” zašeptal jí do ucha.

Usmála se a zvedla rty k jeho uchu. „Nemám na sobě spodní prádlo.”

Okamžitě se uprostřed tanečního parketu zastavil a ani se nesnažil zachovat zdání, že je to součástí tance. Zesílil objetí a tělo mu ztuhlo.

„Kriste Ježíši, Mio. Jak můžeš říct něco takového uprostřed restaurace?”

Potlačila úsměv a podívala se na něj nevinnýma očima. „Jen mě napadlo, že bys to možná chtěl vědět.”

„Jdeme odtud,” zavrčel.

Než stihla cokoli říct, popadl ji za ruku a táhl ji k východu, do druhé ruky vzal telefon.

Díkybohu si nevzala kabelku, jinak by ji tu nechala. Stroze řidiči oznámil, že jsou připraveni k odjezdu.

Venku na chodníku zůstal Gabe stát u budovy restaurace, ochranitelsky si ji držel po boku, dál od kolemjdoucích.

„Gabe, co s placením?” zeptala se. Vyděsilo ji, že jen tak odešli.

Trpělivě se na ni podíval. „Mám u nich otevřený účet. Chodím sem pravidelně.

Ke každé mé útratě se také automaticky připočítává tuzér. Neboj se.”

Přijelo pro ně auto a Gabe ji usadil dovnitř. Jakmile se za nimi zavřely dveře a vůz se odlepil od chodníku, Gabe stiskl tlačítko, aby se zvedla přepážka mezi řidičem a zadním sedadlem.

V žilách se jí rozlilo očekávání, měla pocit, že každou chvíli vybuchne.

Rychle si rozepnul zip u kalhot. Vteřinu nato vytáhl dlouhý, krásný penis a nedočkavě ho začal třít. Pozorovala ho, nedokázala od mužnosti jeho těla odtrhnout zrak.

„Vytáhni si šaty a sedni si mi na klín,” pobídl ji a vzal ji za ruku.

Poposedla si, vykasala si šaty k pasu, odhalila stehna a Gabe se posunul doprostřed zadního sedadla, takže si ho mohla osedlat.

Vklouzl jí rukou pod šaty a přejel jí dlaní po vnitřním stehně nahoru až k její odhalené kundičce a spokojeně se usmál.

„To je moje holka,” zapředl. „Bože, Mio. Od chvíle, kdy jsi v mém bytě vyšla z koupelny, si představuju, jak tě v těch šatech šukám.”

Vklouzl do ní jedním prstem a pak ho vytáhl. Leskl se její vlhkostí. Pomalu prst olízl a ona téměř vybuchla. Zatraceně, ten chlap v tom uměl chodit. Pak zvedl prst k jejím rtům.

„Saj,” nařídil chraplavě. „Ochutnej se.”

Zděšená, ale zvědavá otevřela rty a nechala ho, aby jí prstem vklouzl do rtů a na jazyk.

Zlehka sála a jeho zorničky se rozšířily. Jeho penis ztvrdl ještě víc, zvedl se a netrpělivě se dotýkal její kundičky.

Do volné ruky uchopil penis a vytáhl prst z úst, aby ji mohl uchopit za pas. Pak ji nechal poklesnout a přijmout do sebe jeho erekci.

Bylo poněkud dekadentní sledovat za okýnkem Manhattan, záři jeho světel, hluk dopravy, zatímco ji Gabe ošukával na zadním sedadle auta.

Uchopil ji za pas oběma rukama a začal přirážet, držel ji na místě, zatímco on se vyklenul, vnořil se do ní a pak z ní vystoupil. Znovu. Rychleji. Tvrději. Byl to jako závod

o to, jestli se oba udělají dřív, než dorazí k němu domů.

Ona vyvrcholila první. Ničivá vlna se přes ni přelila silou hurikánu. Zmoženě ochabla, zatímco on do ní dál a dál přirážel. Svírala mu ramena, držela se ho jako tonoucí. A pak auto začalo zpomalovat.

Gabe v ní vybuchl, zalil jí hlubiny jejího těla. Stáhl si ji na sebe tak těsně, až mezi nimi nebyl žádný volný prostor. Auto zastavilo a Gabe stiskl tlačítko interkomu.

„Dejte nám chvíli, Thomasi,” požádal tiše.

Gabe dlouho nehybně seděl, jeho penis v ní stále pulzoval. Zvedl ruce, vzal její tvář

do dlaní a políbil ji. Byl to přímý opak zběsilosti, s níž si ji právě vzal. Polibek byl dlouhý a sladký. Teplý a tak něžný. Jako by jí tak sděloval, co nemohl říct nahlas. Co nikdy neřekne.

Přitáhl si ji k sobě, objímal ji a hladil po vlasech. Několik dlouhých minut na něm jen ležela, zatímco on ji něžně hladil.

Konečně ji zvedl a přesunul vedle sebe. Z kapsy vytáhl kapesník, přitiskl jí ho mezi

nohy a pak se sám očistil. Beze spěchu se narovnal, zapnul zip a uhladil kalhoty, zatímco ona si upravila šaty.

„Připravená?” zeptal se.

Přikývla, příliš roztřesená, příliš zničená, než aby promluvila nahlas. Stejně by nic, co by dokázala vyslovit, nedávalo smysl.

Otevřel dveře, vystoupil a o chvíli později otevřel dveře i jí.

„Zůstaneš tady,” oznámil jí, když kráčeli ke vchodu.

Nebyla to prosba, ale v jeho hlasu se ani neozývala obvyklá arogance. Řekl to věcně, jako by ani neměla jinou možnost. Ale pak se na ni podíval a v jeho očích se krátce mihla nejistota - tak krátce, že si ani nebyla jistá, jestli ji tam skutečně spatřila.

Ale přikývla a potvrdila jeho příkaz.

„Samozřejmě zůstanu,” souhlasila měkce.

Vyjeli výtahem, a když z něj vystoupili, přitáhl si ji k sobě a zablokoval dveře výtahu.

„Čekej na mě v posteli,” řekl chraplavě. „Nezdržím se.” Natáhla se a políbila ho na rty. „Počkám.”

Okamžitě se mu v očích rozzářilo uspokojení. Popohnal ji do bytu a sám nastoupil zpátky do výtahu, aby se dveře za ním mohly zavřít.

22. kapitola

Nepřekvapilo ho, že se na drink šlo do baru Rick’s v centru města, oblíbeného klubu, kde byli Gabe s Ashem a Jacem pravidelnými návštěvníky. Jace s Ashem tam už byli, když Gabe vešel a kráčel rovnou do VIP sekce, kde s Ashem a Jacem právě flirtovaly dvě servírky. Okamžitě vzhlédly ke Gabeovi a v očích se jim zračil zájem.

Jediným pohledem jim dal najevo, že nemají šanci, objednal si drink a dívky odběhly.

„Těžký den?” zeptal se Ash, když se Gabe posadil.

Chtěl se rozesmát. Slova těžký den to ani zdaleka nevystihovala. Byl to den, který by se měl zapsat do historie. A neváhal se o něj podělit. Jace s Ashem byli jediní dva lidé, kterým, co se osobních záležitostí týče, bezmezně důvěřoval.

Ušklíbl se. „Dnes za mnou přišel na oběd můj otec.”

„Do prdele,” ulevil si Jace. „To je mi líto, chlape. Vím, že to stojí za hovno. Jak je na tom tvoje máma?”

„O víkendu jsem s ní zašel na večeři. Musel jsem ji vytáhnout do města. Líže si rány v tom obřím baráku na venkově. Doufal jsem, že ji přemluvím, aby ten dům prodala

a pronajala si v městě byt. Ačkoli k tomu už nejspíš nedojde.” Ash povytáhl obočí. „Proč?”

Gabe dlouze vydechl. „Táta si uvědomil, že to podělal, a chce mámu zpátky. Proto ten oběd dneska.”

„No sakra,” vydechl Ash.

Jace se zamračil. „Cože? Ošukal polovinu zlatokopek na Manhattanu. Co si sakra myslí?”

„On tvrdí, že s žádnou z nich nešukal a že pro něj nic neznamenaly.” Ash protočil oči. „Páni. To je jak z příručky.”

„Povídej mi o tom.”

„Ježíši, tvůj táta to pořádně podělal,” prohlásil Jace. „Nejdřív tvůj táta a pak Lisa.” „Jo.

Máma mi pořád volá a štěká mi do ucha všechno možný o všech ženských, se

kterými tátu někde viděli. A teď mi bude do ucha štěkat o tátově posledním brilantním nápadu.”

„Chceš, aby se k sobě vrátili?” zeptal se Ash zvědavě.

„Nikdy jsem nechtěl, aby se od sebe odloučili,” řekl Gabe temně. „Netuším, co to

do táty vjelo. Když se to snažil vysvětlit, vyšla z toho naprostá konina. Pochybuju, že sám ví, co se to sakra stalo. Takže ano, rád bych, aby se k sobě zas vrátili, ale chci, aby byli šťastní, a pokud to s ním bude takhle dál pokračovat, byl bych radši, kdyby se rozešli nadobro. Nechci, aby si tím máma musela znovu projít.”

„Jo, to chápu,” poznamenal Jace.

„Když mluvíme o usmiřování,” prohlásil Ash věcně. „Co to kurva dělala Lisa u tebe v kanceláři?”

Gabe stiskl čelist, zuby mu zaskřípaly. To poslední, co by si přál, bylo probírat Lisu, ale také věděl, že se ho na ni jeho přátelé zeptají. Byli s ním, když ho Lisa opustila. Stáli při něm, když se ukázala v pravém světle. Bylo jen přirozené, že začali mít o kamaráda

starost poté, co kolem něj začala čenichat.

„Doufám, že jsi tu bláznivou potvoru vykopl a řekl jí, ať táhne,” zamračil se Jace.

Gabe se uchechtl, nálada se mu trochu zlepšila. Vždycky se mohl spolehnout, že Jace s Ashem půjdou přímo k věci.

„Jasně jsem jí sdělil, že nemám v úmyslu se k ní vracet.”

„Chce prachy,” pronesl Jace temně. „Zavolal jsem pár známým. Utratila všechny peníze z vyrovnání a výživné, které jí každý měsíc posíláš, ji sotva drží nad vodou.”

Gabe povytáhl obočí. „Ty sis ji proklepl?”

„Divíš se? Nedovolím, aby tě zničila i podruhé,” odsekl Jace. „Pořád žije tak, jako by za tebe byla provdaná. Ani trochu se neuskromnila. Ta děvka si pořád žije na vysoké noze.”

Gabe se ušklíbl. „žádný strach, kámo. Podruhé do té řeky nevkročím.”

„To rád slyším,” poznamenal s úlevou Ash.

Gabe zúžil oči. Copak o tom pochybovali? Pak si to uvědomil. Jace s Ashem se báli.

„Lisu zvládnu,” prohlásil. „Je to manipulativní, zákeřná mrcha. Poučil jsem se.”

Jace s Ashem souhlasně přikývli. K jejich stolu se vrátily servírky s objednaným pitím

a chvíli s Jacem a Ashem flirtovaly. Gabea si nevšímaly. Nejspíš vycítily, že nemá náladu. Ani o tyto ženy neměl zájem, věděl, že na něj v posteli čeká Mia.

Poté co servírky odešly, se Jace s drinkem v ruce obrátil na Gabea. „Tak jak to jde sMiou?”

Gabe okamžitě zpozorněl. Už jednou ho Jace tímto tématem zaskočil. Nechtěl mezi nimi zasít semeno sváru. Než stihl cokoli říct, Jace pokračoval.

„Vím, že jsem na tebe byl tvrdej, a ano, nejspíš jsem to přehnal. Jen jste mě překvapili. Nelíbilo se mi, že Mia pracuje v té cukrárně, ale došlo mi, že si jen potřebuje sama uvědomit, co chce. Ve škole tvrdě makala. Nejspíš jen potřebuje pauzu, aby si vyřešila svůj život, a já na ni nechci tlačit. Jsem tu pro ni. Dám jí, co bude chtít. Nechci, aby se cítila pod tlakem.”

Gabea bodl ostrý osten viny. On na Miu rozhodně tlak vyvíjel. O tom nebylo pochyb. Ne

že by toho nějak litoval. Byl by lhář, kdyby řekl, že ano. Ale přesto

„Vede si skvěle, Jacei,” sdělil mu Gabe nenuceně. „Je chytrá, má motivaci. Hledá si ve světě svoje místo. Pracuje tvrdě a bez řečí. Šla se mnou na večírek s investory a všechny tam oslnila. Zdá se, že ji mají rádi i všichni v práci. Jsem si jistý, že už pochopili, že tu práci nedostala kvůli tomu, kdo je, ale dokázala, že si ji zaslouží.”

„No, kdo by si ji taky neoblíbil?” poznamenal Ash. „Je milá a přátelská. Ta se neumí na nikoho ani křivě podívat.”

„Jestli na ni bude někdo zlej, chci o tom vědět,” řekl Jace.

Gabe zvedl ruku. „Postarám se o to. A když se nad tím zamyslíš, je jedině dobře, že pro tebe nepracuje. Takhle může dokázat, že si tu práci zaslouží, a nemusí pracovat pro svého bratra. Nebudu na ni tvrdej, ale očekávám, že svou práci odvede dobře. Ty bys ji nejradši jen rozmazloval.”

Ash se rozesmál. „Tak v tom má naprostou pravdu, kámo. Jak by si ta holka zlomila nehet, poslal bys ji domů.”

Jace se zakřenil. „Dobrá, dobrá, máte oba pravdu.” Pak zvážněl. „Jen pro ni chci to

nejlepší. Chci, aby byla šťastná. Je všechno, co mám.”

Gabe s Ashem přikývli. „Chápu,” řekl Gabe. „Na tvém místě bych to cítil stejně. Ale hlavu vzhůru. Nech ji trochu roztáhnout křídla. Myslím, že tě překvapí, jak dobře si povede, aniž bys nad ní držel ochrannou ruku.”

Aby odvedl debatu od Mii a nemusel se dál cítit tak divně, podíval se Gabe s úsměvem na kamarády. „Jak to dopadlo s tou brunetou?”

Ash zasténal a Jace vypadal naštvaně.

Gabe jen povytáhl obočí. „Až tak strašný to bylo?”

„Šílený,” řekl Ash. „Nebylo zrovna moudrý s ní zůstávat pár dní. Zatraceně, vždyť věděla, že je to dočasný. Hodně dočasný.”

Jace dál mlčel, tvář mu potemněla.

„Řekněme, že to nevzala příliš dobře a rozhodně nepochopila, o co nám jde. Několik dní nám bez ustání volala.”

Gabe se zamračil. „Vy jste jí dali svoje číslo? Zbláznili jste se?”

„To do prdele ne,” vybuchl Jace a poprvé tak promluvil. „Volala do kanceláře.

Opakovaně. Než vychladla, vyhrožovala, že nás zažaluje za obtěžování.” Gabe se rozesmál. „Vy si umíte vybrat.”

„Šílená ženská,” zopakoval Ash. „Nevím, jak jasněji bychom s nimi měli jednat.” Gabe pokrčil ramenem. „Příště si musíte vybrat líp.”

Jace si odfrkl. „Možná bychom taky měli sepsat smlouvy jako ty. Všechno vyjasnit ještě před sexem.”

Ash se přidusil drinkem a Gabe se zamračil.

Po několika dalších drincích, dalším vtipkování a dalším útoku servírek na Ashe a Jacea se Gabe podíval na hodinky a zjistil, že už bude jedenáct. Zatraceně. Mie řekl, že nepřijde pozdě. Aby na něj počkala. A on tu přitom jen planě tlachá s Jacem a Ashem.

Dá tomu ještě patnáct minut a pak si vymyslí důvod, proč odejít.

Zachránilo ho, když Jace s Ashem zaujalo soukromé představení. Gabe neměl zájem.

Ne, když na něj doma čekala sladká a krásná Mia. A proklatě, ta myšlenka mu udělala radost. Byla doma, v jeho posteli. A čekala na něj.

To byla jediná motivace, kterou potřeboval, aby vstal a rozloučil se, poznamenal něco o tom, že musí brzo vstávat, a zamířil k odchodu. Jace s Ashem mu už stejně nevěnovali pozornost, jen po něm houkli něco jako „čau” a dál se věnovali tanečnicím.

Do bytu to neměl daleko, k výtahu si pospíšil a nemohl se dočkat, až ji uvidí.

Vešel do bytu a zjistil, že pro něj Mia nechala rozsvíceno. Usmál se, její ohleduplnost

ho potěšila. Hruď se mu sevřela pomyšlením, že nepotřeboval fyzické světlo. Ona pro něj byla světlem. Paprskem slunečního svitu za chladného dne.

Svlékal se už cestou do ložnice a na prahu se zarazil. Usmál se, když ji spatřil schoulenou uprostřed postele, s přikrývkou vyhrnutou až k bradě, hlava jí spočívala na jeho polštáři.

Spala hlubokým spánkem.

Jeho penis už byl připravený, snažil se osvobodit ze sevření jeho kalhot.

„Dej si pohov, kamaráde,” zašeptal. „Dneska nic nebude.”

Jeho penisu to bylo jedno. Před sebou měl něco, co chtěl, a nehodlal se nechat odbýt.

Gabe ignoroval potřebu Miu probudit a ponořit se do jejího těla. Místo toho se tiše svlékl a opatrně nadzvedl přikrývky, aby ji nevzbudil.

Lehl si vedle ní a přikryl se. Neprobudila se, ale jako by vycítila jeho přítomnost, okamžitě se k němu přivinula a přehodila mu paži přes bok.

Usmál se, pohodlně se uložil a přitáhl si ji do náruče. Jo, chtěl ji, ale tohle bylo hezké.

23. kapitola

Když se Mia příštího dne ráno probudila, mezi roztaženými stehny se k ní tisklo tvrdé tělo. A pak do ní vnikl penis. Zalapala po dechu a zcela se probrala. Nad sebou spatřila Gabea.

„Dobré ráno,” zašeptal a zmocnil se jejích rtů.

Nedokázala dát dohromady souvislou myšlenku. Byla v jednom ohni, vzrušená k nepříčetnosti a on její touhu s každým přírazem ještě vybičovával.

Pevně svíral její boky, tiskl ji hluboko do matrace, až se nemohla ani hnout. Dokázala jen ležet a přijímat, co jí dával.

Byla to rychlovka. Cestu k vrcholu neoddalovali. Vnikal do ní tvrdě a rychle, jeho boky narážely do jejích. Líbal ji na krk, něžně tahal za ušní lalůček. Celé tělo jí pokryla husí kůže, zasténala, jak se blížil orgasmus.

„Chci ti vidět do očí, kotě. Podívej se na mě.”

Chraplavý příkaz jen dodal sílu jejímu vzrušení, nyní už tak proměněnému v samotné peklo. Zabořila mu pohled do očí, její tělo se napjalo, každý sval v těle se stáhl.

„Mé jméno,” zašeptal.

„Gabe!”

Dívali se navzájem do očí, jméno jí rozechvělo rty. Sklonil se, tiskl tělo k jejímu a naposledy do ní prudce vnikl. Pak vyvrcholil.

Po dlouhou chvíli ji zakrýval ztěžklým tělem, hřál ji a utěšoval. Nakonec se zvedl na pažích, políbil ji na nos a zadíval se na ni vroucíma očima.

„Rád takhle začínám den,” zašeptal.

Pak se převalil, poplácal ji po boku a řekl: „Skoč do sprchy, kotě. Práce čeká.” Zatracenej čipernej chlap.

Vzhledem k tomu, jak šílený byl předchozí den, se Mia bála, co ji čeká dnes. Sice si ráno užili vášnivý sex, přesto do ní ve chvíli, kdy se za nimi zavřely dveře kanceláře, vložil další kolík.

Nikdy ji ani nenapadlo, že taková věc může mít tolik velikostí! Už jich snad víc být

nemohlo, protože dnes použil opravdu velký. Měla pocit, že se kolébá jako kachna,

a rozhodně nechtěla, aby ji tak kdokoli viděl, tudíž většinu dne strávila prací v kanceláři, tiše trpěla a neustále si poposedávala.

Gabe měl napilno. Tři konferenční hovory. Dvě schůzky a nespočet telefonátů, které musel vyřídit. Takže na žhavý sex, který by trochu ulevil jejímu trápení, nezbýval čas.

Proto zas trucovala, i když se kvůli tomu cítila směšně.

Konec pracovní doby přivítala s úlevou. Chtěla se zbavit té zatracené věci v zadku

a toužila okamžitě vypadnout z kanceláře. Pomalu už šílela. Alespoň, že se mohla těšit na večeři s Jacem a Ashem.

Na Gabeovo naléhání s ním jela z práce. Cestou k sobě do bytu ji odvezl k ní domů.

Po většinu jízdy vládlo ticho, ale celou dobu ji držel za ruku. Téměř jako by s ní potřeboval udržet kontakt. Pravda byla, že spolu za celý den strávili jen málo času.

Vlastně spolu byli sami jen ráno, když do ní vkládal kolík, a odpoledne, když ho vyndával.

Palcem ji hladil po dlani, pravidelným rytmem jí třel kůži, zatímco okýnkem pozoroval město. Nevěděla ani, jestli vůbec vnímá její přítomnost, ale když se jednou pokusila ruku stáhnout, sevřel ji a propletl s ní prsty.

Možná mu chyběla tak, jako on chyběl jí. Hloupá myšlenka, ale přesto se jí usadila vm ysli.

Když se přiblížili k jejímu bytu, uvědomila si, že nemají nic naplánovaného po večeři

s Jacem. Netušila, co Gabe očekává. Bude chtít, aby za ním přijela do bytu? Nebo má zítra jet do práce sama?

Auto zastavilo před vchodem do domu a Mia začala vystupovat, ale Gabe ji zarazil.

„Užij si večer, Mio,” řekl tiše. Usmála se. „Užiju.”

„Uvidíme se ráno. Před osmou pro tebe přijede řidič.”

A má odpověď na svou otázku. Očividně jí byl na večer vyhlášen pohov. A přesto když vystupovala, připadal jí Gabe posmutnělý, že večer nestráví s ním.

„Uvidíme se zítra,” rozloučila se tiše.

Zavřela dveře a sledovala, jak se auto odlepilo od obrubníku. Uvažovala, o čem Gabe přemýšlí. S povzdechem vešla do budovy a vyjela do svého bytu. Měla jen hodinu na převlečení a přípravu, než pro ni Jace dorazí.

Když vešla do obývacího pokoje, Caroline vystrčila hlavu z ložnice. Oči měla vykulené překvapením.

„Jsi doma! No páni. Začínala jsem si myslet, že ses nastěhovala ke Gabeovi.” Mia se usmála. „Taky tě zdravím.”

Caroline k ní přiběhla a Miu objala. „Chybělas mi, holka. Všem jsi nám chyběla. Co dneska vyrazit na večeři a pustit si film?”

Mia svraštila tvář. „Promiň, nemůžu. Přijde Jace, což je také důvod, proč nejsem s Gabem. Jdeme s Jacem a Ashem na večeři. Víš, popovídat si a tak, Jace byl mimo město. Vsadím se, že mě kvůli Gabeovi ugriluje. Už ví, že pro něj pracuju.”

Caroline povadla. „Zatraceně. Stojí to pěkně za prd, že se už pořádně nevidíme.

Začínám si dělat starosti, jestli ti to trochu neleze na mozek. Přijde mi, že všechen čas trávíš jen s ním.”

Mia na kamarádku jen zírala. Nebylo jí to příjemné. Pravda je, že se od začátku jejího vztahu s Gabem s Caroline a děvčaty neviděla. Ne že by to byla celá věčnost, ale dřív trávila s kamarádkami spoustu času a chodily všude spolu.

„Klub. Pátek večer,” řekla Caroline rozhodně. „Domluvím to s holkami a vyjdeme si.

Bude to zábava.”

„Já nevím,” váhala Mia. Netušila, jestli s ní Gabe nemá nějaké plány.

Caroline ztuhla. „Neříkej mi, že potřebuješ jeho svolení, aby sis mohla vyjít s kamarádkami. Nejsi jeho majetek, Mio.”

Mia sebou jen horko těžko provinile netrhla. Byla jeho majetek. Měl výhradní právo

na její tělo, její čas, její všechno. Ne že by to toužila Caroline povědět. Její kamarádka by to nikdy nepochopila.

Povzdechla si a věděla, že nejlepší bude, když s nimi do klubu přece jen půjde.

Nechtěla se uzavřít před všemi kamarádkami, protože tušila, že až ji Gabe opustí, bude je

potřebovat. To ony s ní zůstanou, děj se co děj, a pokud si nedá pozor, brzy jí nikdo nezbude.

Jen musí Gabeovi říct, že už má na večer své plány, a bude doufat, že to přijme rozumně.

„Dobře, takže pátek večer,” nechala se obměkčit.

Caroline se rozzářila a nadšeně poskakovala kolem Mii. „Bude to zábava! Chybělas mi, Mio. Bez tebe to není ono.”

Mia opět pocítila osten viny. To ona přišla s nápadem, aby se spolu sestěhovaly. Krom toho, že Caroline potřebovala někde bydlet, Mia toužila po společnosti. A nyní v jejich bytě a s Caroline skoro ani není.

„Zavolám holkám, aby si na pátek nedělaly žádné plány. Uvidíme se po večeři?” Mia přikývla. „Jo. Dneska zůstanu tady.”

„Skvělé. Jedno ti řeknu. Nedávej si žádný zákusek. Upeču koláč a připravím film. Až se vrátíš, strávíme večer na gauči.”

Mia se usmála. „Paráda!”

Caroline mávla rukou. „Dobrá, a teď se mazej připravit. Už tě mám dost.”

Mia zapadla do ložnice a vytáhla oblíbené džíny. Byly to nízko posazené bokovky s flitry a dírami v nohavicích. Byl to její nejoblíbenější kousek oblečení a Mia svědomitě cvičila, aby jí seděly i tři roky od koupě. Nejlepší motivace, proč si hlídat váhu, je, aby holce

seděly její nejoblíbenější džíny.

Vzala si top bez ramínek a sáčko a odešla do koupelny, aby si upravila vlasy a make-up.

Na večer s Jacem a Ashem se těšila. Měla je ráda a dobře s nimi vycházela. Jako by namísto jednoho bratra měla dva, ačkoli Ash s ní neustále flirtoval. Byl ale neškodný - alespoň pro ni. Ostatní ženy byly proti němu bezbranné, ale pro ni to byl člen rodiny.

Gabe byl, na druhou stranu, úplně jiná liga

A čím víc o tom uvažovala, tím víc se těšila na večer s holkami. Caroline měla pravdu, když řekla, že co Mia přijala práci u Gabea, neměla na kamarádky vůbec čas. Gabe byl No, byl majetnický. A navíc nesměla zapomínat na paragraf v té jejich smlouvě, který jasně stanovoval, že musí volný čas věnovat Gabeovi zcela podle jeho přání.

Kdyby o tom holky věděly, odvedly by ji rovnou do blázince.

Nanesla další vrstvu řasenky, rty si přejela rtěnkou stejného růžového odstínu, jaký měl lak na jejích nehtech, a vlasy si svinula do volného drdolu a upevnila klipsem.

Když vešla do obývacího pokoje, ovanula ji vůně čokolády.

„Panebože, Caro, to voní božsky,” vykřikla Mia.

Caroline vzhlédla od sporáku a zakřenila se. „Kvůli tobě obětuji do koláče i ořechy.”

„Jsi na mě příliš hodná.”

Mia se posadila na barovou stoličku u kuchyňského ostrůvku, kde právě Caroline připravovala náplň, a opřela se o pracovní desku.

„Tak jak to jde v práci?”

Caroline přestala na moment míchat, vypnula vařič a odložila lžíci. Nakrčila nos a zašklebila se.

„Šéf je pořád stejný kretén. Víc času tráví snahou dostat se mi do kalhotek než

skutečnou prací. Jakmile budu mít našetřeno dost peněz, najdu si jinou práci.” Caroline zadržela dech a pak k Mie vzhlédla.

„Potkala jsem jednoho muže “

Mia se k ní naklonila. „Povídej. Znám ho?”

„No, možná. Nevím. Jen jsme si povídali. Psali. Bože, cítím se jak na vysoké. A jsem paranoidní. Víš, po Tedovi.”

Mia si povzdechla. Carolinin poslední vztah byl naprostá katastrofa. Potkala Teda, okamžitě mu propadla a po půl roce podivných občasných schůzek zjistila, že je ženatým otcem dvou dětí. Začala pak o sobě pochybovat.

„Myslíš, že je ženatý?” zeptala se Mia.

Caroline stáhla rty. „Nevím. Něco na něm musí být. Nebo jsem možná kvůli Tedovi příliš podezíravá. Část mě to chce zabalit dřív, než to přejde v něco vážnějšího, ale část mě se ptá, jestli se nechovám jen hloupě a neměla bych mu přece jen dát šanci.”

Mia našpulila rty a zamyšleně se na Caroline podívala. „No, Jace si zjišťoval informace o každém chlapovi, se kterým jsem se vídala. Mohla bych ho požádat, aby proklepnul

i toho tvého. Neuškodí, když budeš vědět, do čeho se řítíš.” Caroline se na ni nevěřícně zadívala. „To myslíš vážně?”

Mia se zasmála. „Naneštěstí ano. Kdykoli o mě chlap projevil sebemenší zájem, Jace nažhavil dráty.”

„Páni. To je drsný. Nevím ale, jestli Brandona nechat proklepnout.” Chvíli tu možnost zvažovala, ve tváři měla jasně vepsanou nerozhodnost. „Jenže jestli je ženatý, nebo má jiné závazky, nechci se do toho zaplést, víš?”

„Pověz mi o něm ještě něco,” vyzvala ji Mia. „Na večeři o tom Jaceovi řeknu. Trocha průzkumu nezaškodí. Koneckonců mu nechceš ukradnout identitu, ačkoli jsem si jistá, že i to by Jace dokázal zařídit.”

„Je to vyhazovač v klubu, kam jdeme v pátek večer. Dostane nás dovnitř. Jeho příjmení je Sullivan.”

„Dobrá, uvidím, co se dá dělat,” řekla Mia. Natáhla se přes linku a stiskla Caroline ruku.

„Bude to v pohodě.”

Caroline dlouze vydechla. „To doufám. Nechci být zas za blázna.”

„Milovat někoho z tebe nedělá blázna, Caro. To on byl blázen. Ne ty. Ty jsi do toho vztahu šla v dobré víře.”

„Nelíbí se mi být tou druhou ženou,” řekla Caroline a při té vzpomínce se zašklebila.

Řečená manželka si na Caroline počkala před budovou, v které měly s Miou byt. Nebylo to hezké. Caroline zjištění, že ji Ted obelhal, zničilo, navíc čelit rozzuřené žárlivé

manželce byla hrozná zkušenost.

Mie se rozezvučil telefon Jaceovým vyzváněním. Natáhla se pro něj a přiložila ho k uchu.

„Ahoj,” pozdravila.

„Právě vyrážíme. Jsi připravená, nebo chceš, abychom pro tebe přišli?” zeptal se Jace.

„Není potřeba. Půjdu dolů.” „Dobře, tak za chvíli ahoj.”

Zavěsila a sklouzla ze židle. „Zatím ahoj, Caro. Těším se na koláč!”

Caroline jí mávla na rozloučenou a Mia vyšla z bytu a zamířila k výtahu.

O chvíli později vykročila z domu a spatřila u chodníku zaparkované Jaceovo auto. Řídil elegantní černé BMW, které vypadalo, jako by právě vyjelo z autosalonu.

Vystoupil z něj Ash a s úsměvem na ni mávl a otevřel jí zadní dveře.

„Ahoj, krásko,” řekl a políbil ji na tvář. Pak nastoupila. „Ahoj, holčičko,” pozdravil ji Jace, když seděla uvnitř. Bože, to auto ale vonělo draze, mužně a úžasně. Ash si sedl na své sedadlo a Jace vyrazil.

„Tak jak zvládl Gabe ten incident s Lisou? Víš, když tě vytáhl z mé kanceláře?” zeptal se Ash. „Snad tě ty mé řeči nedostaly do problémů?”

Snažila se potlačit horkost, která jí vystoupala do tváří, a ještě úporněji se snažila znít nad věcí.

„Byl v pohodě. Mlčel a jen přemýšlel. Co jsem od vás odešla, moc jsme nemluvili.” Jace zavrtěl hlavou. „Doufám, že si ji nepustil do hlavy. Ona působí jen problémy.

Dokážu si představit, že jediný důvod, proč se tak náhle zjevila v kanceláři, je, že jí docházejí peníze.”

Mia povytáhla obočí. „Víš to určitě? Copak jich po rozvodu nedostala dost?” A jako že hodně moc. Gabe byl bohatý. Měl moře peněz. A z různých drbů a klepů, co zaslechla

v práci, odešla Lisa od soudu s velmi tučným vyrovnáním. Ne takovým, které by Gabea přivedlo na mizinu, to určitě ne, ale Lise na účtu přistálo dost, aby si s tím vystačila

do konce života. Nebo dost na to, aby si s tím normální člověk vystačil do konce života.

„Poté co odešla, jsem zavolal pár lidem.”

Tak tohle začíná být zajímavé. Za prvé, Lisa se dostala do finančních problémů,

a za druhé, Jace neváhal a zjistil si o ní, co se dalo. Ne že by ji to překvapilo. Gabe, Jace a Ash si byli velmi blízcí. A navzájem si kryli záda. Vždycky.

Jace s Ashem podrželi Gabea po jeho rozvodu, a ačkoli jí připadala myšlenka, že Gabe potřeboval podporu, směšná, věděla, že mezi muži existuje nezlomné pouto. Jen doufala, že je nezlomné dost na to, aby přežilo i poté, co se Jace dozví o jejím vztahu s Gabem.

A pak si vzpomněla na Carolininy obavy.

„Hele, když už o tom mluvíme,” řekla Mia a naklonila se, aby prostrčila hlavu mezi předními sedadly. „Mohl bys mi zjistit, co se dá, o chlapovi jménem Brandon Sullivan? Je to vyhazovač v klubu Vibe. Jen povrchní informace. Víš, jestli je ženatý, jestli někoho vůbec má, nebo jestli má záznam v rejstříku.”

Jace zastavil na červené a oba se na ni se zamračením otočili.

„Ty se s ním vídáš?” zeptal se Jace.

„Vyhazovač, Mio? Máš na víc, zlatíčko,” řekl Ash.

Mia zavrtěla hlavou. „Ne já. Caroline. Řekla jsem jí, že tě požádám, abys ho proklepl.

Po tom, co se stalo s jejím posledním přítelem, je lehce nedůvěřivá.”

Jace se rozjel a tentokrát se tvářil zamyšleně. „No jasně, nezapletla se ona s ženáčem?

Vzpomínám si, že jsi o tom něco říkala.”

„Jo, to je on,” povzdechla si Mia. „Zničilo ji to. Caro taková není. Nikdy by se vědomě nezapletla s ženatým mužem. Je milá a důvěřivá a chlapi toho zneužívají. Jen nechci, aby se jí to stalo podruhé.”

„Postarám se o to,” slíbil Jace. „Řekni Caro, ať si s tím neláme hlavu. Mrknu se na to hned, jak zítra přijdu do práce.”

„Jsi nejlepší,” rozzářila se.

Jace se na ni ve zpětném zrcátku shovívavě usmál. „Chybělas mi, holčičko. V poslední době jsme se moc neviděli.”

„Taky jsi mi chyběl,” řekla. A opravdu jí chyběl. V poslední době se jen míjeli, dokonce i před tou domluvou s Gabem. Jace měl víc práce než kdy předtím. Hlavně proto šla na to galaotevření. Noc, která jí naprosto změnila život. Při pohledu zpět si pomyslela, že by ji nikdy nenapadlo, že jí něco tak nevinného, jako je nudný večírek, může tak dramaticky změnit celý život.

Museli zaparkovat blok od hospody. Ash jí otevřel dveře a nabídl jí ruku, aby jí pomohl vystoupit. Právě se smrákalo, když s Jacem a Ashem po boku vykročila rušnou ulicí.

V hospodě byl relativní klid. Na večeři bylo ještě brzy, plno nebude ještě nějakou chvíli.

Ash je zavedl k rohovému boxu s vyhlídkou do ulice a velice rychle k nim přispěchala energická servírka, aby přijala jejich objednávky. Pokukovala po Ashovi s Jacem, jako by si je chtěla dát k večeři a nemohla se dočkat, až si je pořádně vychutná.

Byla mladší než Mia. Určitě. Vypadala tak na dvacet. Nejspíš je to studentka vysoké

školy přivydělávající si při studiích. Což znamená, že mezi Jacem s Ashem a jí je ještě

větší věkový rozdíl. Osmnáct let? Ne že by to bylo o tolik víc než mezi Gabem a jí, ale bylo trochu děsivé vidět někoho, kdo vypadá jako teenager, jak flirtuje s bratrem a jeho nejlepším kamarádem.

Po troše koketování si konečně objednali. Mia měla chuť se trochu rozmazlovat. Jelikož na ni doma čekal koláč, proč na chvíli nevysadit? Zatímco s Gabem si téměř pokaždé objednávala salát, před Jacem a Ashem neměla takové zábrany a objednala si obrovskou porci nachos.

Ani ty jí ale nestačily a neustále pokukovala po Jaceově a Ashově talíři.

Smáli se a žertovali a povídali si o všem a o ničem. Poté co odstrčila talíř, nacpaná téměř k prasknutí, se impulzivně naklonila a Jace objala.

„Mám tě ráda,” řekla. „Díky za dnešní večer. Přesně to jsem potřebovala.” Jace objetí opětoval a políbil ji na spánek. „Je všechno v pořádku?” Odtáhla se a usmála. „Ano, v naprostém.”

Nelhala. Dnešek byl přesně takový, jaký potřebovala. Její vztah s Gabem byl intenzivní a stravující. Bylo snadné se nechat pohltit jak jím, tak jeho požadavky, takže skoro zapomněla na vše ostatní. Na svou rodinu - Jace. Na své kamarádky - Caroline a ostatní holky. Na sebe samu.

„Jsi si jistá, že je opravdu všechno v pořádku?” zeptal se Ash.

Podívala se na něj a zjistila, že ji upřeně pozoruje, upírá na ni zamyšlené oči.

„Jsi v práci spokojená?”

Jace se po Ashově otázce zamračil. „Děje se něco, o čem nevím?”

„Jacei, všechno je v nejlepším pořádku,” řekla Mia.

Byla naprosto upřímná. Možná si nebyla vždy jistá tím, jakým směrem se její život ubírá. Nebo kam směřuje její vztah s Gabem. Ale věděla, že se má skvěle. Ať už tahle jízda skončí jakkoli, bude v pořádku. Bude jí líp než kdy předtím.

„Řekneš mi, kdyby nastal jakýkoli problém,” přikázal jí Jace starostlivě a nespouštěl z ní oči.

Nebyla to otázka, nemělo to znít jako otázka. Oznámil, co od ní vyžaduje.

„Budeš vždycky můj velký brácha, Jacei. Což naneštěstí znamená, že za tebou vždycky přijdu, když budu potřebovat, abys pro mě něco udělal.”

Smutně se usmála, vzpomněla si na všechny ty chvíle, kdy s ní jako malou holkou měl neuvěřitelnou trpělivost. Vždy ji pak napadlo, jestli je ona důvodem, proč se nikdy neoženil a neměl děti, když trávil tolik času její výchovou. Bylo jí z toho smutno, protože on by byl skvělým otcem. Ale nevypadal, že by se toužil usadit po boku jediné ženy. A,

no, pokud v posteli vždy sdílel ženu s Ashem, pak se asi ani do tradičního pojetí vztahu příliš nehrne.

„žádné ‚naneštěstí’ neexistuje, holčičko. Ani za mák bych neměnil.”

„A jen abys věděla, má kancelář je ti otevřená, kdykoli tu Jace nebude,” vložil se do toho Ash.

Měli o ni upřímnou starost. Copak bylo tak vidět, jak nevyrovnaná je? Měla snad

vepsán vztah s Gabem ve tváři? Necítila se nějak jinak. Nemyslela si ani, že vypadá nějak jinak. Ale všichni kolem ní vycítili její neklid.

„Jste oba milí,” řekla. „Ale jsem v pohodě. Gabe má pravdu. V La Patisserie jsem se jen schovávala. Potřebovala jsem, aby mě popostrčil tím správným směrem. Neříkám, že

budu dělat osobní asistentku navěky, ale Gabe mi dal příležitost získat zkušenosti, které se netýkají roznášení kávy.”

„Chci, abys byla šťastná,” řekl Jace. Usmála se. „Jsem.”

Seděli a povídali si ještě nějakou chvíli a potom Jace požádal o účet. Poté co ho číšnice přinesla, vytáhl Jace platební kartu. Ve chvíli, kdy ji vkládal do pouzdra s účtem, si Mia všimla, že jejich směrem odhodlaným krokem přichází vysoká brunetka.

Nejprve se Mia domnívala, že jde na toaletu, ale žena upírala pohled na Ashe s Jacem a bylo zřejmé, co má v úmyslu.

„A sakra,” zamumlal Ash.

Jace vzhlédl právě ve chvíli, kdy brunetka přistoupila k jejich stolu s nuceným úsměvem zářivým jak čtrnáctikarátový diamant. Ale pak spatřila Miu. A propálila ji mrazivým pohledem.

„Ashi, Jacei,” řekla ostrým hlasem. „Dneska jste se rozhodli vyzkoušet něco pod svou úroveň?”

Mia vykulila oči. No do prdele, ta žena ji právě drze urazila. Shlédla na sebe. Přece nevypadá tak strašně, ne?

Jace nasadil ledovou masku. Tenhle pohled Miu vždy děsil, protože Jace ztichl a celý ztuhl, a to znamenalo, že je totálně vytočený.

„Slečno Houstonová,” prohlásil úsečně. „Toto je má sestra Mia. Dlužíte jí omluvu za vaše nezdvořilé, hrubé chování.”

Brunetka okamžitě zrudla. Vypadala vyděšeně. Mia ji skoro litovala Ne, vlastně nelitovala.

Ash vypadal stejně rozzlobeně jako Jace. Natáhl se, zvedl pouzdro a mávl na číšnici.

Hnědovlásku naprosto ignoroval.

„Promiňte,” řekla žena nakřáplým hlasem. Ale na Miu se přitom ani nepodívala.

Namísto toho upírala pohled na Jace s Ashem. Mia jako by tu ani nebyla.

„Nikdy jste mi nezavolali,” řekla.

Tak tohle může být ošklivé. Mia se po slovech té ženy otřásla odporem. Chtěla jí říct, aby sebrala trochu hrdosti a odešla.

„Když jsme se loučili, řekli jsme vše, co bylo třeba,” odpověděl Ash dřív, než stihl cokoli poznamenat Jace. „A teď, pokud nás omluvíš, náš večer patří Mie a my bychom velmi rádi zaplatili servírce, která čeká přímo za tebou.”

Mia nebyla pitomá, aby si nedomyslela, že tohle je očividně jedna z Ashových

a Jaceových partnerek do trojky. To, jak se slečna Houstonová dívala na oba muže, prozrazovalo, jak intimně oba zná.

Jace vstal, ve tváři měl zachmuřený, temný pohled. „Měj trochu úroveň, Eriko. Jeď domů. Nedělej tu scénu. Zítra bys toho litovala.”

Natáhl se po Mie, vyvedl ji z boxu a postavil si ji po boku, dál od Eriky. Eričin výraz ztvrdl, zúžila zrak.

„Jediné, čeho lituju, je, že jsem svůj čas promarnila s vámi dvěma.”

Obrátila se na svých velmi vysokých podpatcích a vyšla z hospody. Jace, Mia a Ash zůstali stát u stolu, kde ještě před chvílí seděli.

„že by vás, chlapi, sledovala?” ozvala se Mia. „Je trochu divné, že se objevila přesně ve stejné restauraci, kde jsme se dneska rozhodli najíst, přitom je na Manhattanu tolik jiných podniků.”

Ani jeden z mužů její komentář nepopřel. Oba vypadali, jako by se nejradši okamžitě vypařili. Mie by to přišlo i docela zábavné, kdyby oba nevypadali naštvaní k nepříčetnosti.

Odešli k Jaceově autu, a když nastoupili, Jace se na ni podíval ve zpětném zrcátku.

„Omlouvám se, Mio.”

Usmála se. „ženský, co se po tobě sápou, pro mě nejsou žádná novinka. A jestli někdy zas budete chtít jít někam pod svou úroveň, zavolejte mi. Jídlo bylo senzační. Nejspíš jsem tu přibrala tři kila. A další tři přiberu doma, protože mi Caro peče koláč.”

Ash zasténal. „Proboha. Už jsem skoro na ten její komentář o tom, jak je to pod naši úroveň, zapomněl, a ty to musíš připomenout. Taková kráva. Nedokážu uvěřit, že tě

takhle urazila.”

Mia jen pokrčila rameny. „Myslím, že by nepomohlo, ani kdybych měla na sobě plesové

šaty. Stejně by vymyslela způsob, jak mě urazit. Jak jsem si jen mohla dovolit vyjít si s vámi dvěma?”

Jace se zašklebil, ale zůstal zticha. Jen si s Ashem vyměnil rychlý, znepokojený pohled.

Chtělo se jí smát. Ano, věděla o nich, a bylo vtipné sledovat, jak si dělají starosti, kolik toho asi ví.

Odvezli ji domů. Mia s Ashem vystoupili před domem, aby ji Ash mohl doprovodit dovnitř, zatímco Jace objede blok a vrátí se pro něj.

„Díky za večeři, Ashi. Byl to skvělý večer,” řekla, když vešli do budovy.

Políbil ji na tvář, právě když se otevřely dveře výtahu, a mávl na ni, když vešla do kabiny.

„Uvidíme se zítra v práci,” rozloučil se.

Také mu mávla a pak jí zmizel z dohledu, když se dveře kabiny výtahu zavřely.

Zajímavé, jak se večer vyvrbil. Cestou výtahem si celou scénu přehrávala znovu a znovu.

Rozezněl se jí telefon. Zalovila v kabelce a zároveň vystoupila z výtahu a vydala se ke dveřím svého bytu. Stiskla tlačítko na zobrazení textové zprávy. Psal jí Gabe.

Doufám, že jsi měla s Jacem a Ashem příjemný večer. Napiš mi, až se vrátíš domů, ať vím,

že jsi dorazila v pořádku.

Srdce jí poskočilo a hruď se jí při pohledu na ta slova stáhla. Jeho starost, nebo spíš jeho majetnickost - nebyla si jistá, co z toho za tou zprávou stojí - ji zahřála u srdce.

Rychle naťukala odpověď a usmála se, když vstupovala do bytu. Právě jsem dorazila domů. Bavila jsem se. Uvidíme se zítra.

24. kapitola

Příštího dne ráno zazvonil Gabeovi telefon ve chvíli, kdy vstupoval do budovy společnosti. Byl tu dříve než obvykle. Po noci strávené s Miou v jeho bytě jezdili do práce spolu. Stal se z toho zvyk, rutina, která mu vyhovovala a která ho těšila. V noci nedokázal usnout, většinu večera strávil přemítáním a představami o Mie ležící o samotě ve své posteli, tak jako on byl sám v té své.

Nelíbilo se mu, jaké pocity to v něm vyvolávalo. Nelíbilo se mu, že je klidný, jen pokud je mu nablízku. Cítil se jako roztoužený chamtivý hlupák, ve svém věku a se svými zkušenostmi by takhle reagovat neměl.

Ušklíbl se, když zjistil, že mu volá matka. Nechal hovor spadnout do hlasové schránky a vstoupil do výtahu odhodlaný jí zavolat v soukromí kanceláře. Ať mu chtěla říct cokoli

nebo ať si představoval cokoli, co mu nejspíš chce říct, nechtěl vést takový rozhovor na veřejnosti.

Na patře nikdo nebyl, jen ticho a prázdno. Vydal se chodbou do své kanceláře. Mia nedorazí dříve než za hodinu a půl a už teď se jí nemohl dočkat. Sevřel ruce v pěst a zas je povolil, usadil se za svůj stůl. Měl se cestou do práce zastavit u ní doma. Měl pro ni po její večeři s Jacem poslat auto. Ale byl odhodlaný si dokázat, že ji nepotřebuje. že

na ni neustále nemyslí, když s ní není. Potřeboval mezi nimi vytvořit prostor, protože se pro něj rychle stávala závislostí, již nemá šanci přežít.

Ne, zatím se mu to nedařilo.

Zvedl telefon, vytočil matčino číslo a čekal, až se ozve tón.

„Mami, tady Gabe. Promiň, že jsem ti to nezvedl. Zastihlas mě na cestě do kanceláře.”

„Tomu neuvěříš,” řekla a v hlasu se jí ozývala bolest. Tahle žena rozhodně nemarnila

čas a šla rovnou k věci.

Povzdechl si, zapřel se do opěradla a věděl, co přijde. Ale přesto se zeptal. „Co se děje?”

„Tvůj otec mi řekl, že se chce usmířit. Věřil bys tomu? Přijel sem včera večer.” „A co chceš ty?” zeptal se tiše.

Jeho matka se zarazila a nastalo dlouhé ticho. Očividně nečekala, že na tu zprávu nijak nezareaguje. Nebo možná zatím nepřemýšlela nad tím, co sama chce.

„Řekl, že s těmi ženami nespal. že mě miluje a že mě chce zpátky a že to celé byla největší chyba jeho života,” vyhrkla. „Koupil dům, Gabe. Dům! Připadá ti to snad, že se nepohnul dál a že pro něj manželství se mnou neskončilo?”

„Věříš mu?”

Znovu ticho. Slyšel, jak se ztěžka nadechla, a úplně viděl před očima, jak sedí zhroucená na křesle, tvář ztrhanou.

„Já nevím,” přiznala hlasem, v němž se ozývalo podráždění. „Viděl jsi ty fotky, Gabe.

Všichni si myslí, že s těmi ženami byl, i když tvrdí opak. A teď se za mnou připlazí,

protože udělal chybu. Po všem tom ponížení, kterému mě vystavil, čeká, že mu jednoduše odpustím, zapomenu a přejdu to, jako by ode mě po devětatřiceti letech manželství

vůbec neodešel.”

Gabe mlčel, protože k tomu neměl co říct. On před tím rozhodnutím nestál, tudíž jí nemohl radit, jestli má svého muže přijmout zpět, protože věděl, jak se matka cítí. Jak ironické, že se za ním vrátila s prosíkem bývalá manželka, zatímco se za matkou vrátil s prosíkem její muž. Ani za sto let by Lisu nepřijal zpátky, takže chápal, že matka váhá, zda vzít zpátky otce. Byl by zatracený pokrytec, kdyby jí do toho mluvil. Což by neudělal, ačkoli hluboko v srdci chtěl, aby se rodiče usmířili. Byli jeho rodina. Dva lidé, ke kterým po celý život vzhlížel.

„Chápu, proč se zlobíš,” řekl Gabe. „Naprosto ti rozumím. Ale musíš udělat to, co sama chceš, mami. Rozhodnout se, co tě učiní šťastnou, a kašli na to, co si myslí ostatní.

Miluješ ho?”

„Samozřejmě že ho miluji,” prohlásila matka pobouřeně. „Něco takového nezmizí za měsíc nebo dva, ani za rok. Nezapomeneš na třicet devět let manželství s jedním mužem jen proto, že on se rozhodne, že tě už nechce.”

„Nemusíš se rozhodovat hned,” připomněl jí. „Ty si řídíš svůj život, mami. Musí si tě zasloužit. Nemusíš mít výčitky, pokud si chceš dát načas a pořádně si promyslet všechny možnosti a pocity. Nikdo neříká, že ho musíš přijmout zpátky hned druhý den.”

„To ne,” souhlasila. „A ani bych to neudělala. Musíme si toho hodně vyříkat. Miluju ho, ale nenávidím ho za to, co udělal a jak to udělal. Nemůžu zapomenout na všechny ty fotky, na kterých je s jinými ženami. Nemůžu se na něj ani podívat, aniž bych okamžitě neviděla některou z nich.”

„Já chci jen to, co je pro tebe nejlepší,” řekl Gabe něžně. „Ať je to, co je to. Víš, že máš mou plnou podporu, ať se rozhodneš jakkoli.”

Znovu si povzdechla a tentokrát slyšel v jejím hlase slzy. Stiskl čelist a vztekem sevřel pěst. Ať se otec smaží v pekle za to, co jí provedl.

„Cením si toho, Gabe. Díkybohu že tě mám. Nevím, co bych si bez tvé podpory a pochopení počala.”

„Mám tě rád, mami. Pokud si budeš chtít kdykoli promluvit, jsem tu.” Tentokrát slyšel, jak se usmála, když mu také řekla, jak ho má ráda.

„Nechám tě v klidu pracovat,” prohlásila. „Ale jsi tam příliš brzy. Myslím, že bys měl opravdu zvážit dovolenou. Pracuješ příliš tvrdě, synu.”

„Budu v pořádku. Hlavně se opatruj, ano? A zavolej mi, pokud mě budeš potřebovat, mami. Víš, že na tebe si vždycky udělám čas.”

Zavěsili a Gabe potřásl hlavou. Takže táta se opravdu odhodlal k činu. Nebyl to jen záchvěv lítosti, který vyústil v debatu s Gabem. Odjel za matkou a započal dlouhou trnitou cestu za usmířením.

Gabe začal vyřizovat e-maily a jedním okem neustále kontroloval hodiny. Jak se blížil čas, kdy měla Mia dorazit do práce, byl čím dál víc netrpělivý. Dvakrát jí skoro poslal textovou zprávu s otázkou, kde je, ale pokaždé telefon položil, protože nechtěl působit nedočkavě.

Ve stole měl schovaný kolík, který měl v úmyslu na ni použít, aby jí usnadnil pozdější anální sex. Z představy, jak se ohýbá nad stolem, s půlkami roztaženými, aby do ní mohl kolík vložit, okamžitě ztvrdl. Nemohl se dočkat, až do ní vnikne penisem a nejen kolíkem. Byl stále netrpělivější. Chtěl mít k jejímu tělu neomezený přístup. Dal jí dost času, aby se

přizpůsobila jeho požadavkům. Uzrál čas, aby převedl ve skutečnost a plně si vychutnal hříšné, rozkošnické fantazie, které pro ně dva uchystal.

Už přemýšlel nad víkendem. Příští týden ho Mia doprovodí na cestě do zahraničí.

Předtím ale chtěl několik dní strávit jen a pouze s ní. Chtěl ji plně zasvětit do svého světa.

Páteř mu napnula nedočkavost, celé tělo mu ztěžklo touhou, když si představoval, jak ji svazuje. Jak jí vniká do zadečku. Jak se jí udělá do úst a jak jí bude jeho sperma stékat ze rtů. Jak se do ní ponoří tak hluboko, až mezi nimi nezůstanou žádné zábrany.

Mia mu už patřila. Neúnavně s ní šukal. Ale nyní měl v plánu vymazat jí z mysli veškeré pochybnosti o tom, jestli mu zcela a plně náleží. Chtěl, aby se jí při každém pohledu

na něj v očích zračilo vědění, že mu patří. Chtěl, aby si živě pamatovala, že si ji vzal a že ji označil.

Jestli to z něj dělalo primitiva, tak prosím. Byl, kdo byl, a touhu po ní, ani divokou potřebu se jí zmocnit, nedokázal ovládat.

V osm třicet se dveře otevřely a dovnitř vešla Mia.

Jeho tělo se probudilo k životu, kolem něj se jako opar vznášela úleva.

„Zamkni dveře,” přikázal tiše.

Otočila se, aby uposlechla jeho příkaz, a když se obrátila, přes celou místnost se na něj podívala. Byla pro něj příliš daleko. Potřeboval ji vedle sebe, chtěl jí svůj dotek vyrýt do kůže jako tetování.

„Pojď sem.”

Opravdu ji naposled viděl teprve včera odpoledne? Zdálo se mu to jako věčnost

a jediné, po čem toužil, bylo připomenout jí svou dominanci. Připomenout jí, komu patří.

Vytáhl ze zásuvky stolu kolík, ale místo aby ji ohnul přes stůl a vytáhl jí sukni, jí dnes pokynul k pohovce stojící u zdi. Posadil se a poklepal si na stehna, stáhl ji k sobě, aby mu ležela přes nohy.

Položila se tváří do kožené pohovky a natočila se, aby ho viděla koutkem oka. Vlasy jí spadaly podél tváře, v očích měla rozespalý pohled ozářený touhou.

Vklouzl jí rukou pod sukni a s uspokojením zjistil, že se pod ní ukrývá jen hladká nahá prdelka. Vytáhl jí látku k pasu a odhalil ji. Pak se natáhl pro lubrikační gel. Věděl, že dnes ho bude potřebovat více, protože tentokrát na ni čekal kolík největší velikosti.

Škádlil její vstup, hladil ho špičkami prstů a zároveň na něj vléval gel. Napjala se a on jí pohladil od půlek vzhůru podél páteře.

„Uvolni se,” zašeptal. „Důvěřuj mi, Mio. Neublížím ti. Chci ti působit jen dobře.” Vydechla a uvolnila se. Zbožňoval, jak na něj reagovala. Tak sladká a poddajná.

Přiložil špičku kolíku k otvoru a jemně ho roztahoval krátkými pohyby dovnitř a ven

a pokaždé ho zanořil o něco víc. Napjala ruce a poté je sevřela v pěst. Zavřela oči a ze rtů jí unikl tichý sten. Ze rtů, s nimiž toho měl tolik v plánu. Nebo by se jí možná měl zanořit mezi nohy. S kolíkem uvnitř by byla dokonale úzká.

Tiše vykřikla, když do ní kolík plně zatlačil. Okamžitě ji pohladil, laskal ji po zádech i hýždích, uklidňoval ji a konejšil.

„Šššš, zlato. Už je to za tebou. Zhluboka dýchej. Nebojuj s tím. Bude to pálit jen chvilku a za moment ten pocit plnosti přejde. Jen dýchej.”

Hruď se jí v rychlém rytmu zvedala a klesala, tělo jí v jeho klíně ztěžklo. Dal jí chvíli,

aby se vzpamatovala, a pak ji vytáhl do sedu. Přikázal jí, aby zůstala stát mezi jeho nohama zády k němu. Rozepnul si zip a vytáhl penis.

Poposedl si na okraj pohovky, uchopil ji v pase a stáhl si ji na čekající penis.

Zalapala po dechu, když se do ní zanořil a její zadek mu přistál v klíně. Ach, ano. Byla těsná a chvěla se. Obklopilo ho tekuté teplo a vtahovalo ho hluboko do sebe.

Několikrát přirazil, pak ji zvedl a postavil se za ni. Otočil si ji a stáhl ji na všechny čtyři.

Zadek měla nyní vystrčený, koleny se zapírala do okraje pohovky.

Kundičku měla roztaženou a odhalenou jeho pohledu, růžové záhyby jako by ho vítaly, leskly se nektarem, do kterého se chtěl co nejdříve zanořit.

Vrazil do ní, vnikl do hlubin její vlhkosti. Zbožňoval, když si ji bral zezadu. Byla to jedna z jeho nejoblíbenějších poloh.

Chytil ji za boky, prsty zabořil do jejího masa, držel ji na místě a začal divoce přirážet.

Jeho boky pleskaly o její zadeček, hlasitý zvuk se do ticha kanceláře rozléhal.

Shlédl a pozoroval, jak jeho pták mizí v jejích hlubinách a pak z ní vystupuje vlhký jejími šťávami.

„Dotýkej se sebe sama, kotě. Udělej se. Já už dlouho nevydržím,” vyzval ji sevřeným hlasem.

Ta pobídka jí byla známá. Říkal to, kdykoli se milovali. Jednoduše se s ní nedokázal ovládat. S Miou nasazoval jedinou rychlost. Tu maximální.

Její pochva se kolem něj svírala jako pěst. Byla měkká a hedvábná, vlhká. Ztrácel se

v ní. Přivádělo ho to k šílenství. Zavřel oči. Blížil se k vrcholu, koule mu ztěžkly a cítil, jak mu vyvrcholení proudí celou délkou a vylévá se z něj hluboko v ní.

Byla tak zatraceně příjemná. Nikdy předtím mu nic nebylo příjemnější. Nikdo předtím ho nedováděl k šílenství tak, že by se zapomněl ovládat, ale bylo to skvělé. Nedokázal si to vys vět l it.

Byla pro něj jako stvořená.

Byla jeho drogou. Jeho závislostí, proti které byl bezmocný a nemohl se z ní vyléčit. Co více, ani se z ní netoužil vyléčit.

Sklonil se k ní a po dlouhou chvíli jen zůstal uvnitř jejího tepla. Když z ní vystoupil, pomohl jí na nohy a poslal ji do koupelny, aby se opláchla, zatímco on si upravil kalhoty.

Právě zažil jeden z nejúžasnějších orgasmů svého života, a přesto byl opět v pozoru ve vteřině, kdy vyšla z koupelny. Zhluboka se nadechl a vrátil se ke svému stolu, odhodlaný chovat se na úrovni, a ne jako nadržené zvíře.

Podíval se do diáře a uvědomil si, že jí ještě nepověděl o cestě do Paříže, kam poletí příští týden. Chtěl ji překvapit a doufal, že jí tím udělá radost.

„Příští týden letím pracovně do Paříže,” prohlásil nenuceně. Mia vzhlédla od práce. „Aha. Jak dlouho budeš pryč?”

Opravdu zaznělo v jejím hlase zklamání, nebo to bylo jen jeho zbožné přání? Usmál se. „Letíš se mnou.”

Vykulila oči. „Opravdu?”

„Ano. Odlétáme v pondělí odpoledne. Předpokládám, že máš platný pas.”

„Ano, samozřejmě.”

Hlas jí naplnilo vzrušení a celá se rozzářila.

„Příští víkend strávíme spolu a vezmu tě na nákupy, abys měla vše, co budeš na cestu potřebovat,” oznámil jí.

Vystřízlivěla a sklopila zrak. Nedokázal odhadnout, jestli se cítí provinile, nebo se jen vyhýbá jeho pohledu. Zamračil se a dál ji pozoroval. Čekal, až mu vysvětlí svou reakci.

„Mám na páteční večer plány,” sdělila mu tiše. „Je to domluvené už dlouho. Ještě dřív, než jsme ty a já “

Užuž měl na jazyku otázku jaké plány, chtěl to vědět. Měl na to právo. Ale vypadala, že

je jí celý rozhovor nepříjemný, a on nechtěl, aby se stáhla do sebe, a rozhodně si nepřál, aby mu lhala. A k tomu by se možná uchýlila, pokud by ji zahnal do kouta.

„Týkají se ty plány jen páteční noci?” optal se. Přikývla.

„Dobře. Přijď tedy do mého bytu v sobotu ráno. Strávíš se mnou víkend a v pondělí odletíme do Paříže.”

Oči se jí zalily úlevou a opět nasadila úsměv zářivý jak tisíciwattová žárovka.

„Nemůžu se dočkat,” vydechla. „Paříž, to je sen! Budeme mít čas se také projít po městě?”

Její nadšení ho potěšilo a usmál se. „Nejspíš ne, ale uvidíme, jak to tam dopadne.”

Zazvonil mu telefon a Gabe si zkontroloval hodinky. Čas s ní utíkal jako voda a nyní měl před sebou konferenční hovor. Mávnul na Miu, aby se vrátila zpátky do práce, opřel se pohodlně do křesla a hovor přijal.

25. kapitola

„Poděkuj za mě Jaceovi za to, že mi proklepl Brandona,” řekla Caroline v taxíku cestou do Vibu. „Bylo to od něj vážně milé. Cítím se hrozně, že jsem to vůbec chtěla, ale po té záležitosti s Tedem mám prostě takový podivný pocit, kdykoli mě muž zaujme, víš?”

Mia vzala kamarádku za ruku. „Zlepší se to, kočko, uvidíš. A podle toho, co Jace zjistil, vypadá Brandon na pracovitého, čestného chlapa. A co je nejdůležitější, je svobodný

a bydlí sám.”

V Carolinině tváři se zračila úleva, a jak se blížily ke klubu, začala neklidně poposedávat.

„Jo, vlastně to pomohlo. Uvidíme, jak to dopadne.”

Mia se usmála, když taxík zpomalil. Bylo devět večer a po celém dni v práci byla unavená. Nejradši by zůstala s Gabem v bytě, dala si s ním večeři a cokoli, co by pro ni naplánoval. Nenáviděla, když mu musela lhát o plánech na večer. Ne že by mu otevřeně zalhala, ale neřekla mu všechno. Tak trochu se bála, jak by zareagoval, kdyby mu prozradila, že jde s kamarádkami do klubu. Co kdyby jí řekl ne?

Ne že by přesto nešla. Ano, měli podepsanou smlouvu - Kriste, jak to slovo nesnášela.

Dostala se do bodu, kdy začala nenávidět jakoukoli sebemenší myšlenku na ten kus papíru, který dobrovolně podepsala. Ne proto, že by litovala vztahu s Gabem, ale proto, co ta smlouva představovala. Nebo spíše, co nepředstavovala.

Jednoduše se nechtěla Gabeovi postavit. Nešla na nákupy. Chtěla jít s kamarádkami do klubu a pobavit se - od chvíle, kdy si začala s Gabem, pro ni začal být volný čas vzácností.

Takže dokázala pochopit, proč má o ni Caroline obavy. Kdyby se jedna z jejích kamarádek ocitla ve vztahu, v němž by s mužem trávila všechen volný čas a vyškrtla ze života všechny ostatní, taky by o ni měla Mia obavy. Přemýšlela by, jestli je to pro tu kamarádku správná volba.

A možná vztah s Gabem nebyla správná volba. Určitě věděla, že emoční závislost, kterou si na něm vybudovala, správná není. Říkala si o pořádný pád, a až se tak stane, bude kamarádky potřebovat víc než kdy předtím, a proto je dnes nemohla odmítnout.

Ale ať už mezi ní a Gabem bylo cokoli, chtěla to. Toužila po tom. Nepopírala skutečnost. Měla docela přesnou představu, kam se jejich vztah ubírá. Ale rozhodla si užít každý okamžik - vychutnat každou minutu - dokud jí nedá svobodu.

Přežije to. Nebo možná právě tohle v sobě popírá. Nevěděla, jestli by Gabeův odchod přežila.

„Hej, jsme tu,” řekla Caroline. „Země volá Miu.”

Mia zamrkala, vzhlédla a zjistila, že Caroline už z taxíku vystoupila. Mia zalovila v kapse pro peníze za jízdu a vyškrábala se ven za Caroline.

Chessy, Trish a Gina čekaly venku před klubem ve čtvrti Meatpacking District,

od kterého vedla dlouhá fronta. Všechny ji uvítaly, objímaly ji. Mia se smála jejich nadšení a její nervozita trochu polevila. Užije si to. A jeden večer bez Gabea je určitě dobrý

nápad. Bylo příliš snadné nechat se uvěznit v alternativním světě, který pro ně vytvořil.

Ale tohle tohle byla skutečnost. Tohle byly její kamarádky a její život.

Bylo načase uvolnit se a užít si večer.

Caroline je pobídla k VIP vstupu, když Mia poprvé spatřila Brandona. Byl vysoký, vypracovaný, holohlavý, měl bradku a v levém uchu se mu třpytila diamantová náušnice. Jakmile spatřil Caroline, okamžitě ztratil hrozivý výraz vyhazovače a vypadal jako někdo, za kým právě přiběhlo roztomilé štěně.

Viditelně celý roztál, a pokud Mia ještě pochybovala, jestli má ten muž o její kamarádku upřímný zájem, nyní se veškeré její pochybnosti rozplynuly.

Postavil se mezi dveře a frontu lidí a pokynul Caroline.

Mia a ostatní ji následovaly a Brandon z kapsy vytáhl pět průkazek VIP.

Přes hluk ulice neslyšela, co Caroline řekl. Sklonil se až ke Carolinině uchu. Ať prohlásil cokoli, Caroline zrudla a oči se jí zatřpytily nadšením. Něžně se usmál a pobídl ji a její kamarádky ke vstupu.

„Je to kus, Caro!” vykřikla Chessy, když byly uvnitř.

Gina s Trish bez zaváhání souhlasily a přitom pohledem skenovaly zaplněný klub.

Hudba pulzovala a duněla. Taneční parket byl rozlehlý - a přecpaný. Celý prostor vibroval. Klub byl poměrně potemnělý, jen stoly a bar byly nasvícené neony. Po podlaze tančily laserové paprsky a odrážely se od tančících a vířících těl.

„Navrhuju, abychom se tu pořádně zrušily,” řekla Trish. „Užily si dobrou muziku, zatančily si, daly si pár drinků a, doufám, skočily na pár sexy chlapů.”

„Jdu do toho,” prohlásila Chessy. „Já taky,” přitakala Gina.

Otočily se na Miu. „Jsem s vámi,” řekla.

Všechny zavýskly a vydaly se najít stůl, který jim Brandon rezervoval. Caroline Miu zastavila a naklonila se jí k uchu, aby ji Mia slyšela.

„Pojedu potom domů s Brandonem. Nevadí? Dostaneš se domů sama? Řekl, že ti zavolá taxík.”

Mia povytáhla obočí. „Jsi si jistá, Caro?”

Caro přikývla. „Už o tom mluvíme nějakou dobu. Neříkám, že spolu budeme spát. Pracujeme v době, kdy ten druhý spí, takže jsme se doteď neměli kdy pořádně vidět.”

„Tak jdi. Jen buď opatrná, ano?” Caroline se usmála a přikývla.

Našly svůj stůl, objednaly si pití a čekaly. Zběsilé dunění hudby Miu pohltilo a brzy zjistila, že se u stolu vlní do rytmu. Chessy se k ní přidala a vzápětí si dívky vytvořily u stolu vlastní taneční parket.

Než jim číšnice přinesla drinky, přistoupili k nim dva muži a s odzbrojujícími úsměvy se dali do řeči s Chessy a Trish. Mia se schválně postavila k té části stolu, která přiléhala

k zábradlí nad tanečním parketem. Nechtěla dávat najevo, že je tu snad na lovu, a netoužila po tom, aby musela případné zájemce odmítat. Místo toho se otočila k parketu a vlnila se do rytmu hudby.

Po chvíli dorazily jejich drinky a ti dva muži zmizeli. Dívky zvedly sklenice a Caroline vymyslela přípitek.

„Na úžasnou noc!” vykřikla.

Přiťukly si a tím odstartovaly alkoholový maraton.

Mia se hlídala. Nevydržela toho tolik, co její kamarádky. Všechny čtyři si společně užívaly večer jak na parketu, tak u jejich stolku, a číšnice jim neustále přinášely nové ko ktejl y.

O půlnoci už na sobě Mia cítila účinky alkoholu a v pití zpomalila, zatímco její kamarádky do sebe dál kopaly jeden drink za druhým. Chessy se vypařila s chlapem, který se na ni lepil celý večer. Kam šla ona, tam šel on, a staral se, aby dívky měly vše, co chtěly.

Brandon je přišel zkontrolovat a na chvíli si vzal Caroline stranou, aby si s ní popovídal.

Když odešel, Caroline zářila jak měsíček a oči se jí leskly. Byla nadšená - červeň do tváří jí vehnala vidina nového vztahu a vše teď pro ni zářilo. Mia za ni byla ráda. Caro si po svém posledním vztahu zasloužila trochu štěstí. Možná je Brandon ten pravý.

Okolo druhé už byla Mia zralá na odpadnutí, byla stále opilejší. Caroline se chystala jet domů s Brandonem, takže Mia neviděla jediný důvod, proč tu dál zůstávat. Vzala si Caroline stranou a řekla jí, že pojede domů. Chessy a ostatní dál pařily na parketu, byly pořádně naváté a navíc je zaměstnávali i vyhlídnutí muži. Miu postrádat nebudou.

„Seženu Brandona, zavolá ti taxík,” křikla Caroline přes hlasitou hudbu.

Mia přikývla a počkala, zatímco Caroline odběhla. Po chvíli se vrátila s Brandonem

v závěsu a Mia je následovala před klub. Brandon mávl na jeden z taxíků, které parkovaly na rohu ulice, a pak Mie otevřel dveře.

„Zítra ti zavolám,” slíbila Caroline, když se sklonila k zadní sedačce.

„Buď opatrná a užij si to,” rozloučila se Mia. Caroline se zakřenila a zabouchla za ní dveře.

Mia zadala řidiči adresu a opřela se do opěradla. Pořád byla slušně opilá, i když poslední drink měla skoro před hodinou. Zazvonil jí telefon a Mia se zamračila. Byly dvě ráno. Kdo jí může psát ve dvě ráno?

Vytáhla telefon z kapsy, kde ležel celý večer zapomenutý, a při pohledu na tucet zmeškaných hovorů sebou trhla. Všechny byly od Gabea. A také měla několik nepřečtených textovek. Poslední byla přijata před pár vteřinami.

Kde sakra jsi?

Ačkoli se z textu nedal vyčíst tón, úplně viděla, jak Gabe pění vzteky. Měla ještě několik dalších zpráv, ve všech se ptal, kde je a jak se dostane domů.

Do háje. Neměla by mu zavolat? Bylo dost pozdě - nebo brzy - ale on byl očividně vzhůru a zřejmě velice naštvaný, nebo si dělá starosti, nebo obojí. A kvůli ní.

Počká, dokud nedojede domů, a potom mu napíše. Pak alespoň může říct, že je u sebe v bytě.

Cesta trvala poměrně krátce, doprava v tuhle ranní hodinu opravdu nevázla.

Po několika minutách zastavil taxík před domem. Zaplatila, vystoupila a zaškobrtla, jak ji nohy zcela neposlouchaly.

Taxík odjel a Mia vykročila ke dveřím do domu, když ho spatřila. Dech se jí zadrhl a tep zrychlil, až jí alkohol v žaludku zavířil.

Gabe stál přede dveřmi do domu a vypadal rozzlobeně. Rychlým krokem k ní vykročil.

Tvář měl potemnělou a oči se mu nebezpečně leskly.

„Je už sakra načase,” zavrčel. „Kde jsi do prdele byla? A proč jsi mi nezvedla telefon ani neodpověděla na zprávy? Máš ponětí, jak jsem se o tebe bál?”

Nejistě se zakymácela a on zaklel a chytil ji za paži, aby nespadla. „Jsi zlitá pod obraz,” prohlásil.

Zavrtěla hlavou, hlas ji neposlouchal. „Ne-e,” podařilo se jí vyslovit. „Ale ano,” oponoval.

Vtáhl ji do dveří a vedl ji k výtahu. Vzal klíče, které svírala v ruce, a vypáčil jí je z prstů.

Vešli do výtahu a Gabe stiskl tlačítko jejího patra.

„Dokážeš jít sama?” zeptal se a oči měl jako bič.

Přikývla, ačkoli si tím nebyla jistá. Kolena se jí třásla a měla stále silnější nutkání zvracet. Tvář měla pobledlou a na čele jí vyrašil pot.

Gabe znovu zaklel. Dveře výtahu se otevřely. Vzal ji za ruku a přitáhl si ji k sobě, cestou ke dveřím do jejího bytu ji podpíral. Vložil klíč do zámku, otevřel dveře a vešli dovnitř. Zabouchl za nimi a odvedl ji do koupelny.

Na vteřinu přesně.

žaludek se jí obrátil a Mia se okamžitě sklonila nad záchodovou mísou. Gabe jí stáhl vlasy z tváře a přidržel je. Pak ji konejšivě pohladil po zádech.

Zatímco se zbavovala obsahu žaludku, neřekl ani slovo - za což mu byla vděčná. Když přestala dávit, odstoupil od ní, aby našel žínku, namočil ji a pak se k Mie vrátil a otřel jí tvář a čelo.

„Co sis to sakra myslela?” spustil. „Víš, že moc alkoholu nevydržíš.”

Ochabla a opřela se čelem o jeho hruď, zavřela oči a zhluboka se nadechla. Toužila po jediném, lehnout si. I poté, co se vyzvracela, na sobě stále cítila účinky alkoholu. A nebyla si jistá proč. Vždyť toho přece tolik nevypila. Nebo ano?

Celý večer měla rozmazaný. Tanec. Pití. Další tanec. Nebo možná další pití.

„Chci si vyčistit zuby,” zamumlala.

„Myslíš, že vydržíš tak dlouho stát?” Přikývla.

„Půjdu ti připravit postel, aby sis mohla rovnou lehnout,” řekl.

Gabe vyšel z koupelny, v břiše se mu stále svíjel vztek. Víc než to, měl strach. Pocit, který ho udeřil přímo do koulí.

Kdyby nebyla tak zatraceně opilá, okamžitě by jí zmaloval zadek. Za její nezodpovědnost.

Sundal přehoz, natřepal polštáře a odhrnul přikrývky, aby pod ně mohla rovnou vklouznout. Kdyby jí nebylo tak špatně, okamžitě by ji odvezl do svého bytu a nepustil ji ven až do odletu do Paříže.

Vykročil zpátky ke koupelně a zamračil se, protože neslyšel nic než ticho.

„Mio?” zeptal se, když vešel do dveří.

Při pohledu, který se mu naskytl, jen zavrtěl hlavou. Mia seděla na podlaze před toaletou a objímala mísu. Hlava jí spočívala na paži. Vytuhla.

S povzdechem se sklonil a zvedl ji do náruče. Odnesl ji do ložnice a uložil do postele, aby ji mohl svléknout. Když byla nahá, poodstoupil, aby se svlékl do boxerek. Lehl si vedle ní a přitáhl si ji k sobě, aby spočívala podél jeho těla, s jeho paží pod hlavou.

ne.

Ráno si budou muset velice vážně promluvit a je jedno, jestli bude mít kocovinu, nebo

26. kapitola

Když Mia otevřela oči, měla pocit, jako by jí někdo propálil oči. Zasténala a odvrátila se od zdroje světla, které k ní pronikalo oknem, jen aby ve dveřích do ložnice spatřila stát Gabea.

Měl na sobě džíny a tričko, ruce měl vražené do kapes a líným pohledem si ji prohlížel.

Netušila, jestli jí v tu chvíli přišel sexy proto, že ho jen zřídka vídala v džínech, nebo proto, že mu džíny neuvěřitelně slušely.

„Cítíš se na hovno, co?”

Nepředstírala, že otázce nerozumí. Přikývla a jen ten pohyb jí do hlavy vystřelil hřebíky bolesti.

Odstrčil se ode dveří, přešel k posteli a posadil se vedle ní.

„Venku čeká auto. Oblékni se, ať můžeme vyrazit.”

Zamračila se. „Kam jedeme?” Nechtěla se hýbat. Chtěla jen spát dalších šest hodin.

Možná že až se probudí, nebude ji hlava tolik bolet.

„Do mého bytu,” odpověděl stroze. „Máš pět minut. Nenech mě čekat.”

Když se od ní odvrátil a vyšel z ložnice, zkroutila rty v úšklebku. Jestli jí dal jen pět minut, nemůže čekat, že se za tu dobu dá do kupy. Pokud nechce vypadat jako smrtka, bude potřebovat horkou sprchu.

Zatraceně, ani netušila, co ho to zas včera večer žralo. Vlastně si ani nevzpomínala, jak se dostala do postele. Pamatovala si, že si vyčistila zuby. A pak probuzení.

Gabe u ní strávil noc, ale spal vůbec?

Zvedla se z postele a se zasténáním se vydala ke skříni. Vytáhla tričko a džíny

a neobtěžovala se ani s podprsenkou, ani s kalhotkami. Ne že by jí Gabe kalhotky schvaloval.

Rychle si do tašky sbalila několik kousků oblečení a také kalhotky a podprsenku, které si na sebe nyní nevzala, a vešla do koupelny, aby přibrala toaletní potřeby.

Když vešla do obývacího pokoje, spatřila Gabea, jak stojí u okna a dívá se ven. Jakmile ji zaslechl přicházet, otočil se.

„Připravena?”

Pokrčila rameny. Nebyla, ale na tom nezáleželo.

Přitáhl si ji k boku a cestou ke dveřím jí položil ruku na záda. O chvíli později ji usadil

do čekajícího vozu a uvelebil se vedle ní. Jakmile se auto odlepilo od obrubníku, pokynul jí, aby se posunula blíž k němu.

Objal ji a Mia si povzdechla, když ji obklopilo teplo jeho těla. Uložila si hlavu na jeho hruď a zavřela oči.

Předpokládala, že ji začne poučovat. Nebo spustí tirádu o tom, jak naštvaný na ni je a proč. Ale místo toho ji překvapil a mlčel, skoro jako by věděl, jak moc ji bolí hlava.

Políbil ji do vlasů a rukou jí učísl prameny.

„Až přijedeme ke mně, dám ti něco na bolest hlavy,” řekl tiše. „A potřebuješ se najíst.

Připravím ti něco lehkého.”

Hluboko v břiše se jí zatřepetali motýlci a našli si svou cestu vzhůru do hrudi. Bylo příliš

snadné zapomenout se při představě, že je s Gabem, protože díky němu to bylo snadné. Kompletně se o ni staral. Uspokojoval každou její potřebu. žádal oplátku? No sakra že ano, ale nebyl sobecký. Bral. Vyžadoval plnění svých požadavků. Ale také jí dával. Nejen po materiální stránce, ale také po emoční, jakkoli by to nejspíš popřel.

Než vůz zastavil před Gabeovým domem, téměř znovu usnula. Gabe vystoupil a k jejímu překvapení ji zvedl do náruče a k výtahu ji odnesl.

Hlavu si opírala pod jeho bradou, těšila se z jeho síly. Vnesl ji do výtahu a vložil do zámku kartu, aby je výtah vyvezl do jeho patra. Jak jeli vzhůru, pevně si ji k sobě přivinul.

V obýváku ji položil na pohovku a došel pro polštáře a přikrývky ze své vlastní postele.

Zabalil ji do nich a na moment zmizel v kuchyni. Vrátil se s tabletkou a sklenicí mléka. Při pohledu na ni se zamračila a zvedla k němu tázavý pohled.

„Pomůže ti to na bolest hlavy,” vysvětlil. „Ale nejprve vypij mléko. Po té tabletce budeš trochu malátná, a pokud budeš mít žaludek prázdný, bude to jen horší.”

„Co je to?” zeptala se podezíravě.

„Vezmi si to, Mio. Nikdy bych ti nedal nic, co by ti ublížilo. Ujišťuji tě, že ti v práci nikdo nebude dělat žádné namátkové testy na drogy, takže si ten lék můžeš s klidným svědomím vzít.”

Usmála se, kolik jí jen bolest hlavy dovolila, a vzala si od něj tabletku. Vypila půl sklenice mléka, spolkla tabletku, dopila mléko a podala Gabeovi prázdnou sklenku.

„Ulož se. Něco připravím, najíme se tady,” řekl.

Byla ráda, že se o ni rozhodl postarat. Přikryla se až po bradu a hlavu složila

na hromadu polštářů, které jí přinesl. Jestli to takhle bude vypadat pokaždé, když ho naštve, bude to velmi ráda dělat častěji. Ne že by tušila, co ho tak naštvalo.

Právě na sobě začala pociťovat účinky léku, který jí dal, když se k ní vrátil a nesl tác.

Bolest polevila a namísto ní se jí žilami rozlévala euforie.

„Cítíš se lépe?” zeptal se tiše, jakmile se posadil vedle ní.

„Ano. Díky. Jsi na mě hodný, Gabe.”

Střetli se pohledem. Pak stiskl rty. „Neříkala bys to, kdybych tě za ten včerejšek přetrhl jak hada.”

Povzdechla si. „Co jsem udělala? Skoro nic si nepamatuju, ale když jsem se vrátila domů, byl jsi tam a byl jsi naštvaný. Proč?”

Zavrtěl hlavou. „Nemůžu uvěřit, že se na to vůbec musíš ptát.” Když se pokusila znovu promluvit, zvedl ruku. „Jez, Mio. Probereme to, až dojíš a budeš se cítit lépe.”

Podal jí talíř s opečenou houskou a sýrem a misku s nakrájeným ovocem.

Nejistě se na jídlo podívala. Netušila, jestli to její žaludek zvládne. Ukousla si malé sousto housky. Suché pečivo bude na rozbouřený žaludek lepší než šťavnaté ovoce.

Jakmile se zakousla, žaludek se probudil k životu. Jedla naposledy včera večer a všechen ten alkohol na prázdný žaludek? Není divu, že se cítí tak mizerně.

„Umírám hlady,” zahuhňala.

Netrpělivě si povzdechl. „Jedla jsi vůbec něco, než ses začala nalévat alkoholem?” Zavrtěla hlavou a obrnila se proti jeho reakci.

„Zatraceně, Mio.”

Zdálo se, že chce něco dodat, ale pevně stiskl rty a obrátil pozornost k vlastní snídani.

Byla sama k sobě upřímná dost na to, aby si přiznala, že každé sousto pomalu vychutnává, ačkoli se chtěla na jídlo vrhnout a všechno sníst naráz. Čím déle bude jíst, tím později Gabe spustí přednášku.

„Klidně můžeš jíst rychleji,” poznamenal Gabe. „Jen odkládáš neodvratné.”

Zamumlala si něco pod vousy a naklonila se, aby položila talíř na konferenční stolek.

„Nechápu, proč jsi tak naštvaný. No tak jsem trochu pila. Jsem si jistá, že jsi to už taky někdy zažil.”

Také odložil svůj talíř a poposedl si blíž k ní, aby se jí mohl podívat do očí. „Myslíš si, že kvůli tomu jsem naštvaný?”

Pokrčila rameny. „Buď to, anebo proto, že jsem šla s kamarádkami do klubu. Ať tak či onak, reaguješ přehnaně.”

„Přehnaně.” Prudce se nadechl, viditelně potlačoval hněv. Projel si rukou vlasy a zavrtěl hlavou. „Ty vůbec nic netušíš, že ne?”

„Zasvěť mě do toho, protože o ničem nemám ani páru.”

„Věděl jsem, že jdeš ven, Mio. Netuším ale, proč jsi mi neřekla pravdu rovnou. Myslíš,

že bych ti zakázal jít? Vím, že máš kamarádky.”

„Tak proto se zlobíš? Nevím, proč jsem udělala to, co jsem udělala, nebo spíš proč jsem to neudělala, Gabe. Možná jsem se bála, že nebudeš chtít, abych šla.”

„To do háje není důvod, proč se zlobím,” vyštěkl. „Volal mi můj řidič, protože nedostal instrukce, aby pro tebe přijel. Neozvala ses mu. Nebyla jsi ve svém bytě, takže jsem si domyslel, že sis vzala taxík. Šla jsi do klubu s kamarádkami. Bez ochrany. Vlezla jsi do taxíku s bůhvíkým a ve dvě ráno ses vrátila opět taxíkem a zlitá pod obraz.”

Překvapeně zamrkala. Tohle se ani neblížilo její představě o tom, co jí chce říct.

„Tohle se netýká toho, že tě ovládám nebo že potřebuješ moje svolení, aby sis vyšla ven, Mio. Ale toho, že jsi byla neopatrná. Bál jsem se, byl jsem strachy bez sebe, protože jsem netušil, kde jsi a jestli jsi v bezpečí. Nezvedala jsi mi telefon, neodpovídala jsi mi na zprávy, takže jsem pro tebe ani nemohl poslat řidiče. Zatraceně, já si myslel, že ležíš tuhá někde ve škarpě!”

Projel jí osten viny. Ano, měl pravdu. Bál se, opravdu se o ni bál, a ona mezitím pila a užívala si, zatímco on se strachoval, že je zraněná nebo mrtvá. Sakra.

„Omlouvám se,” zašeptala. „Nemyslelo mi to. Ani mě to nenapadlo.”

Zamračil se. „A domů jsi dorazila sama. Co kdybych tu nebyl, Mio? Zvládla bys to vůbec k sobě do bytu, nebo bys odpadla na chodníku?”

„Caroline odjela pryč s tím svým,” vysvětlila tiše. „Zavolal mi taxi.”

„No, alespoň to že udělal,” odfrkl Gabe znechuceně. „Měla jsi mi zavolat, Mio. Přijel bych pro tebe a bylo by mi jedno, kolik je hodin.”

Roztálo jí srdce. V jeho očích se vedle hněvu a zoufalství zračila upřímná starost. Bál se o ni. Naklonila se k němu a vzala mu hlavu do dlaní. Pak ho políbila.

„Omlouvám se,” zopakovala. „Nemyslelo mi to.”

Sklouzl jí rukama na krk a do vlasů a držel si ji jen několik centimetrů od úst. „Hlavně

ať se to neopakuje. Existuje dobrý důvod, proč jsem ti přidělil řidiče, Mio. Nejen proto, aby tě vozil do práce a domů, pokud nejedeš se mnou. Jestli budeš potřebovat někam,

kamkoli odvézt, zavolej mu. Je to jasné? Jestli se někdy znovu ocitneš v takovém stavu, v jakém jsi byla včera večer, zavolej mi. Kašlu na to, kolik bude hodin. Prostě mi zavolej. A jestli se nedovoláš mně, zavoláš bratrovi nebo Ashovi. Rozumíš?”

Přikývla.

„Oba se potřebujeme prospat,” prohlásil a pohladil ji po tváři. „Nespala jsi moc dobře

a já nespal vůbec. Chci tě vzít do postele a chci tě držet, až spolu budeme odpočívat. Až se budeš cítit lépe, zmaluju ti zadek za to, že jsi mě takhle vyděsila.”

27. kapitola

Mia seděla se zkříženýma nohama na Gabeově posteli a ládovala se pizzou, kterou přinesl. Byla skvělá, přesně taková, jakou měla ráda. Extra porce sýra, lehká omáčka a křupavá kůrka.

Pobaveně sledoval, jak si olizuje prsty dočista, než se s povzdechem zapřela do hromady polštářů.

„Tohle je bájo,” pronesla spokojeně. „Rozmazluješ mě, Gabe. Jinak se to říct nedá.” Oči se mu ďábelsky zatřpytily. „Na tvém místě bych chvíli počkal, než bych začal říkat,

jak moc tě rozmazluju.”

Tělo se jí okamžitě sevřelo horkostí, která se jí rozlila do žil. Jakkoli se snažila, nedokázala odvést jeho pozornost dost na to, aby zapomněl na výprask, který jí slíbil. A nyní se celá třásla nedočkavostí.

Zachytila jeho pohled a vystřízlivěla. „Opravdu se za ten včerejšek omlouvám. Netušila jsem, že se budeš takhle bát. Kdybych se za celý večer dostala k telefonu, určitě bych ti zavolala nebo napsala, Gabe. Neignorovala bych tě.”

„Já vím, že ne,” odpověděl odměřeně. „Jde o to, že chci, abys byla opatrná. Šly jste s kamarádkami ven a opily se, to vždycky může způsobit potíže. Skupině osamělých zranitelných dívek se může přihodit hodně zlého.”

Byla ráda, že je vůči ní tak ochranitelský. Znamenalo to, že ji vnímá jako něco víc než jen sexuální hračku.

„A pokud jsi už dojedla, stále ještě musíme vyřídit tvůj trest,” řekl laskavě.

Pane jo. Jeho pronikavý zrak roztál a nyní na ni hleděl s chtíčem a touhou. Pokožka ji brněla dychtivostí, pálila, nedala pokoj.

Odstrčila stranou krabici od pizzy a on ji zvedl a položil na noční stolek vedle postele.

„Svlékni se,” prohlásil věcně. „Nechci, abys na sobě měla byť jen nit. Až se svlékneš, klekni na posteli na všechny čtyři, tou svojí prdelkou k okraji postele.”

Vstala, kolena se pod ní roztřásla, a rychle si přetáhla triko - Gabeovo triko - přes hlavu. Byla nahá, odhalená jeho pohledu. Otočila se k němu zády, čelem k posteli

a zvedla nejprve jedno a poté i druhé koleno na matraci. Klesla, zapřela se dlaněmi a zavřela oči. Zhluboka dýchala a čekala.

Pokojem se rozezněly kroky. Zvuk otevírání šuplíku. Pak další kroky a klapnutí, jak bylo několik věcí položeno na noční stolek.

Políbil ji na jednu půlku, zuby něžně poškrábal pokožku a vyslal tak do jejího těla další třes, až jí na nohou vyskákala husí kůže.

„Zůstaň tiše,” pronesl roztouženě. „Ani slovo. Svůj trest přijmeš v tichosti. A potom ti ošukám tu sladkou prdelku.”

Lokty pod ní podklesly a Mia téměř ztratila rovnováhu. Vzpamatovala se a narovnala ruce.

Po zadečku jí přejel bičík, slabě jí šeptal do pokožky, klamal svou jemností. Poté ho Gabe zvedl a vteřinu nato se její pozadí ocitlo v jednom ohni, jak zasadil první ránu.

Kousla se do rtu, aby jí neunikl sebemenší zvuk. Nebyla připravená. Příliš ji pohlcovala

touha. Tentokrát se soustředila a na další plácnutí se připravila.

Nikdy ji neplácl dvakrát na stejné místo, ani ji netrestal jen naoko. Odzkoušel na ní mnoho bičíků různé síly a švihu. Nikdy nevěděla, co čekat, protože pokaždé použil něco jiného.

Přehled ztratila někde u čísla sedmnáct. Celé tělo se jí chvělo touhou. Původní bolest se rozplynula a uvolnila místo souvislému, horoucímu tepání. Nevnímala nic kolem sebe, v mysli se přesunula na zcela novou rovinu, kde se mísila bolest s rozkoší.

Na zem ji vrátil chlad lubrikačního gelu na análním otvoru a Gabeovy ruce hnětoucí jí půlky.

„Máš přenádherný zadek,” zašeptal Gabe hlasem sametovým a lahodným jako ta nejjemnější čokoláda. „Vidím své značky. Neseš je na znamení, že mi patříš. A teď tě ošukám do tvé sladké prdelky, protože i ona mi patří, a já chci, co mi náleží.”

Polkla a sklonila hlavu, zavřela oči, když jí jeho ruce sevřely boky a pak sklouzly níž

a roztáhly jí půlky. Tupá hlavička jeho penisu se zapřela o tkáň a pak zatlačil a rozevřel si ji.

Postupoval extrémně pomalu, byl trpělivý. Trpělivější než ona. Chtěla ho uvnitř. Ta potřeba ji zabíjela.

„Uvolni se, zlato,” utěšoval ji. „Jsi příliš napjatá. Nechci ti ublížit. Pusť mě dovnitř.”

Pokusila se udělat, co říká, ale bylo to těžké, protože každý nerv jejího těla křičel a řval

po uvolnění. Instinktivně se ho snažila vypudit, ale on jí sevřel zadek a její pohyby zarazil.

„Trpělivost, Mio. Nechci na to jít příliš rychle a ublížit ti.”

Vytáhl se a znovu se do ní ponořil sérií krátkých přírazů. Cítila dotek kloubů jeho ruky, jak sevřel ptáka, aby si pomohl vstoupit do ní celou délkou. Byl tlustý a tvrdý. Jako by do ní pronikala ocel.

„Už to bude,” zašeptal. „Ještě kousek, Mio. Buď hodná holčička a přijmi vše, co ti dávám.”

Přinutila se uvolnit každý sval těla, a jakmile to udělala, vstoupil do ní jediným přírazem tak silným, že jí koulemi narazil mezi nohy.

Byl v ní celou svou délkou. Přijala ho do sebe celého.

„Zatraceně, jsi tak příjemná,” řekl napjatým hlasem. „Dotýkej se sama sebe, Mio. Skloň hlavu a opři se tváří do matrace a hlaď se prsty, zatímco já ti budu šukat zadek.”

Ta drsně smyslná slova ji ještě víc vzrušila.

Sklonila se a pohodlně se uvelebila. Gabe se přesunul spolu s ní, aniž by z ní jen na vteřinu vyklouzl. Pohladila se po záhybech mezi nohama a začala si třít klitoris jen natolik, aby ji tlak přivedl k vrcholu.

Když se usadila, Gabe se stáhl, vystoupil z ní téměř celou délkou. Pohyboval se pomalu a metodicky. Něžně. Nespěchal a neztrácel nad sebou kontrolu. Pronikal dovnitř a ven, a pokaždé když se zanořil hluboko do ní, se jeho koule přitiskly na její pohlaví.

„Udělám se do tebe, Mio. Chci, aby ses nehýbala a dál se hladila.”

Přiblížila se orgasmu natolik, že se bude muset okamžitě přestat laskat, jinak vybuchne.

Gabeovy přírazy nabraly na rychlosti i síle, ale navzdory tomu se ovládal, aby jí neublížil a nebyl na ni příliš tvrdý. A pak hluboko v sobě pocítila první horký výtrysk.

O vteřinu později z ní vystoupil a rozlil se jí na pokožku, na ni i do ní. A ještě více, až z ní semeno vytékalo a stékalo jí po stehně.

A pak do ní opět vstoupil, prodral se hluboko, tvrdě, tlačil sperma dál. Po několik dlouhých okamžiků dál přirážel, dovnitř a ven, i když už sám vyvrcholil.

Prohrála boj se svým vlastním vyvrcholením. Jakmile přitiskla prst na klitoris, vybuchla v nepolevujícím, mocném orgasmu. Přelil se přes ni a pohltil ji jako přílivová vlna. Kolena

pod ní podklesla a Mia se zhroutila na postel. Gabe z ní vyklouzl, ale okamžitě do ní zas přirazil.

Zakryl ji svým tělem. Položil se jí na záda, ptákem jí dál tvrdě pronikal do zadku.

Okusoval jí rameno a políbil ji na hrdlo.

„Už jsi to někdy předtím zažila?” zašeptal jí do ucha. „Jsi můj první,” odpověděla sotva slyšitelně.

„Dobře.”

V jeho hlasu se ozývalo uspokojení. Vítězství.

Ležel tak několik dlouhých minut, pomalu se uklidňoval, v těle se mu uvolnilo napětí a navracel se cit. Nakonec se z ní vytáhl, zvedl se a odešel.

Snažila se pochopit, co se to právě stalo. Nedokázala myslet. Stále se vznášela

v euforii po naprosto ochromujícím orgasmu. Zadek ji po výprasku pálil a také bolel z toho, jak vášnivě si ji vzal. Ale nikdy předtím nebyla tak spokojená jako nyní.

Vrátil se s vlhkou žínkou a otřel ji. Pak odešel opět do koupelny a Mia zaslechla, že pustil sprchu. O chvíli později k ní přistoupil a zvedl ji z postele.

Nesl ji do koupelny a postavil ji před sprchový kout. Vstoupil do něj a vtáhl ji dovnitř.

Vydechla, když ji zalil proud horké vody. Připadalo jí velice dekadentní, jak dokonale se o ni Gabe staral.

Namydlil každý centimetr jejího těla a péčí nešetřil ani na jejím pozadí, které měla stále ještě zarudlé. Než dokončil její očistu, dýchala jen ztěžka a celé tělo ji znovu bolelo touhou.

Poté co z ní smyl mýdlo, opláchl se sám a vypnul vodu. Ze sprchy vystoupil první a přidržel jí osušku. Zabalil ji do ní a přitáhl si ji k hrudi.

„Ježíši, ty mě rozmazluješ,” vydechla.

Zvedla hlavu a spatřila, jak mu na rtech hraje úsměv. Ten muž byl ztělesněný hřích. Osušil ji a nechal ji, aby si ručníkem obalila i vlasy.

„S oblékáním se nemusíš zdržovat,” zavolal na ni, když vykročila k ložnici.

Příslib v jeho hlasu jí vyvolal úsměv na tváři. Ne, ještě drahnou chvíli nebude

potřebovat žádné šaty, to jí bylo jasné. Byla sobota večer a první povinnosti na ně čekají až v pondělí ráno.

28. kapitola

„Gabe, musím odnést tyhle dokumenty Johnovi, aby je prošel, než odletíme do Paříže.

Také od něj převezmu marketingové plány. Napadlo mě, že bych i vyzvedla oběd a najedli bychom se v kanceláři.”

Gabe vzhlédl a spatřil Miu, jak stojí u jeho stolu s tázavým výrazem v očích. Podíval se na hodiny a zjistil, že je právě čas na oběd. Celé dopoledne s Miou pracovali, aby bylo na jejich odpolední cestu do Paříže vše nachystáno.

Částečně byl v pokušení zamknout ji v kanceláři, aby ji mohl bez ustání vidět a dotýkat se jí. Pro oběd mohou poslat někoho jiného. Ten nápad ale potlačil.

Celý víkend strávili v posteli, utahali se do vyčerpání, a přesto se jí nenabažil.

„Dobrá. Nechoď daleko. Blok odtud je lahůdkářství. Víš, co mám rád.”

Usmála se a oči se jí při jeho slovech zaleskly. Věděla přesně, co a jak má rád. A pokud Mia hned teď neodejde, Gabe za sebe nebude zodpovídat.

„Jdi,” pobídl ji hlasem zastřeným touhou. „Jestli se na mě nepřestaneš takhle dívat, nikdy do Paříže neodletíme.”

Prostor kolem něj i jeho uši naplnil její tichý smích. Otočila se k odchodu. Když se za ní zavřely dveře, na moment zpanikařil. Zůstal sám v prázdné kanceláři.

Bez ní, bez její přítomnosti, to tu nebylo stejné. Jako by mraky zakryly slunný den.

Znovu obrátil pozornost na lejstra před sebou a silou se donutil nedívat se na hodiny a neodpočítávat vteřiny do Miina návratu.

Recepční Eleanor mu zavolala na místní interkom a vyrušila ho tak ze soustředění.

Zamračil se.

„Co se děje, Eleanor?”

„Pane, přišla za vámi paní Hamiltonová. Ech, Lisa Hamiltonová.”

Gabe vydechl a zavřel oči. Teď ne, proboha. Copak se celý svět kolem něj zbláznil?

Jeho otec žebrá u matky a teď kolem začala čenichat i Lisa. Když za ním přitáhla

do kanceláře naposled, vysvětlil jí snad jasně, že ji znovu nechce vidět a že se k sobě vrátí jen přes jeho mrtvolu.

Možná se nevyjádřil tak jasně, jak myslel.

„Pošlete ji dovnitř,” vyštěkl.

Nejspíš to bude muset vysvětlit co nejnázorněji, aby to konečně pochopila.

O chvíli později se dveře jeho kanceláře otevřely a dovnitř vešla Lisa, dokonale nalíčená, každý vlásek na svém místě. Ale ona vždy vypadala a chovala se dokonale.

Přimhouřil zrak, když spatřil, že má na ruce snubní prsteny - prsteny, které jí dal.

Veškeré připomínky, že někdy byla jeho, ho nyní jen znechucovaly.

„Gabe, musíme si promluvit,” prohlásila.

Dřív než ji stihl přivítat nebo vyhodit, vklouzla do jednoho z křesel před Gabeovým stolem.

„Nemáme o čem mluvit,” namítl.

Svraštila obočí a v očích se jí objevily první náznaky emocí.

„Co mám udělat, Gabe? Jak moc chceš, abych se před tebou plazila? Řekni mi to, ať

můžeme pokročit dál.”

Potlačil svou netrpělivost a zůstal sedět, aby se vůči ní nezachoval příliš tvrdě. A pak se chtěl zasmát při pomyšlení, že by se k ní mohl chovat tvrdě. Ona s ním vyjebala. Zradila ho. A stále netušil, proč se tak stalo.

„Nemůžeš udělat ani říct nic, co by mě přimělo změnit názor,” prohlásil jasně a stručně.

„Skončili jsme, Liso. Byla to tvoje volba. To ty ses rozvedla se mnou. Ne naopak.” Tvář jí povadla a dramaticky si otřela neexistující slzu.

„Vím, že jsem ti strašlivě ublížila. Je mi to líto, Gabe. Byla jsem blázen. Ale přesto se stále milujeme. Byla by pro oba obrovská škoda, kdybychom to opět nezkusili. Dokážu tě učinit šťastným. Už jednou jsem tě šťastným učinila. Dokážu to zas.”

Jen tak tak potlačoval hněv a slova volil pečlivě.

„Nemiluju tě,” prohlásil pevně.

Trhla sebou a tentokrát slzy v očích nehrála.

„Nevěřím ti,” prohlásila roztřeseným hlasem.

Povzdechl si. „Je mi jedno, čemu věříš. To není moje starost. Ty a já patříme minulosti a tam taky náš vztah zůstane. Přestaň sobě - i mně - takhle ubližovat, Liso. Mám práci

a tahle neustálá vyrušování mě jen zdržují.”

„Co třeba takový sendvič z žitného chleba?” zeptala se Mia, která s náručí plnou tašek právě vešla do kanceláře.

Jakmile spatřila Lisu, na místě se zastavila a vytřeštila oči.

„Kruci. Pardon,” omluvila se, bylo jí trapně.

Okamžitě vycouvala z kanceláře a se všemi těmi taškami zmizela. Musel se kousnout

do rtu, jak moc se mu chtělo přikázat jí, aby se vrátila. Zatraceně, chtěl, aby zmizela Lisa, ne Mia.

Když stočil pohled zpátky na exmanželku, Lisa přimhouřila oči, v kterých se objevilo světýlko poznání.

„To kvůli ní, je to tak?” zeptala se tiše.

Její pohled obviňoval. Vstala, ruce zaťaté v pěst.

„Vždycky za tím byla ona. Viděla jsem, jak ses na ni díval, ještě když jsme byli manželé. Neřešila jsem to. Je to přece Jaceova mladší sestra, myslela jsem, že se na ni díváš tak jako na každého jejího věku. Ale bože, už tehdy jsi ji chtěl, že jo, ty hajzle?

Miluješ ji?”

Gabe vstal, uvnitř něj kypěl vztek a hrozil každou chvíli vybuchnout. „To stačí, Liso. Už ani necekni. Mia pro mě pracuje. Jen se ztrapňuješ.”

Lisa si posměšně odfrkla. „Nikdy jsem neměla ani šanci, že ne, Gabe? I kdybych neodešla já, odešel bys ty.”

„A v tom se pleteš,” odsekl. „Byl jsem ti věrný, Liso. A byl bych navěky věrný. Bral jsem naše manželství vážně. Je škoda, že ty ne.”

„Nic si nenalhávej, Gabe. Vím, jak ses na ni díval předtím, a vím, jak se na ni díváš teď. Jen přemýšlím, jestli tuší, do čeho se to žene. Možná bych ji měla varovat.”

Gabe obešel stůl, už nedokázal hněv nadále ovládat.

„Jestli se na Miu jen podíváš, zničím tě, Liso. Všechny ty peníze, co ti stále posílám? Už bys z nich neviděla ani pětník. Nebudu váhat ani vteřinu. Jsi chladnokrevná, vypočítavá

mrcha. Mia má cenu deseti takových. A jestli si myslíš, že na mě máš, pak počítej s tím,

že jakmile Jace zasvětím do toho, co máš s Miou v úmyslu, budeš mít co do činění i s ním. A věř mi, že on k tobě nebude ani tak hodný a trpělivý jako já.”

Lisa si viditelně vše v mysli přepočítávala. „Na kolik peněz si ceníš, abych za tvou malou hodnou asistentkou nešla?”

A teď se dostala k pravému jádru celého tohohle dnešního divadla. Zuřil, ale dokázal udržet vztek na uzdě. Zatím a jen tak tak.

„S vydíráním u mě nepochodíš, Liso. Ty ze všech lidí na světě bys to měla vědět nejlépe. Vím, proč jsi sem přišla čenichat. Jsi na mizině a výživné ode mě sotva pokryje tvoje výdaje. Mimochodem bys měla vědět, že jsem se spojil s právníkem. Hodlám se

obrátit na soud, aby platby snížil. Při našem rozvodu jsem byl víc než štědrý. Možná dozrál čas, abys zvedla zadek a našla si práci nebo někoho dalšího, koho oblbneš, aby tě podporoval, protože já s tebou skončil.”

Otočila se na podpatku a kabelku svírala, jako by na tom závisel její život. „Toho budeš litovat, Gabe.”

Mlčel, nehodlal jí skočit na návnadu. Pokud jde o něj, bylo po všem.

Když se ve dveřích zastavila, řekl jen: „Vydám ostraze pokyn, aby tě sem znovu nepouštěli, Liso. Takže to ani nezkoušej. Jen způsobíš scénu a ztrapníš sama sebe. Ostraha tě dovnitř už nikdy nepustí a Eleanor dám za úkol je upozornit, pokud tě zahlédne v okolí budovy.” Snížil hlas a nasadil nebezpečný tón. „A Bůh mi pomáhej, jestli se k Mie jen přiblížíš, budeš toho litovat. Je ti to jasné?”

Lisa po něm střelila pohled plný jedu a zášti. Okamžitě mu bylo jasné, že vše, z čeho ji podezříval, je pravda. Je na mizině a hledá sponzora.

„Vida ho, Gabea,” poznamenala tiše. „Zamilovaný do sestry nejlepšího přítele. Zdalipak ti zlomí srdce?”

S tím se vyporoučela ze dveří, lokny jí na ramenou poskakovaly. Modlil se k Všemohoucímu, aby to bylo naposledy, co ji vidí.

Právě se chtěl vydat hledat Miu, když ze dveří vykoukla její hlava. Pokynul jí a ona přinesla tašky na jeho stůl.

Mlčky vyndala krabičku se sendvičem. Připravila mu jídlo a vrátila se ke svému stolu se svým obědem.

Sledoval ji, jak jí a pročítá přitom několik zpráv, které jí dal, aby si jejich detaily před cestou do Paříže zapamatovala. Přešla ho chuť. Hlavou mu vířila Lisina obvinění,

nedokázal je dostat z hlavy. Nezamlouvalo se mu, co prohlásila, ale nemohl její slova jen tak přejít. A to ho naštvalo ještě víc.

Gabe byl po celý let z New Yorku tichý a zamyšlený. Ale takový byl od chvíle, kdy Lisa odešla z jeho kanceláře. Mia si nebyla jistá, co přesně se mezi nimi stalo, ale Gabe dal zaměstnancům a ochrance jasně najevo, že Lisa už není v budově vítaná.

Při odchodu na letiště byl zdvořilý, ale odměřený. Tašky už měli připravené ve vozu. Jeli v

tichosti a Mia byla jen ráda, že ticho trvá i při nástupu na palubu.

Jakmile mohla, vytáhla si iPod a sluchátka, opřela se do sedadla, zavřela oči a ponořila se do hudby. Před sebou měli dlouhý let a víkend s Gabem ji vyčerpal. Jestli se teď nevyspí, nebude později použitelná. V Paříži přistanou v osm ráno místního času, což

znamená, že před sebou mají čtrnáct hodin, než se Mia dostane do postele.

Nevěděla, proč tu vlastně je. Gabe se měl setkat s třemi nejvýznamnějšími

potenciálními zájemci o nejnovější plánovaný hotel. Pokud vše půjde podle plánu, na jaře se začne stavět. A kromě těchto zájemců se měl Gabe také setkat s několika místními investory.

Neexistoval jediný důvod, proč by tu měla být ona. Nemá při obchodních jednáních co nabídnout. Jediný důvod, který ji napadl, byl, že Gabe nechce zůstat tak dlouho bez sexu.

Polovinu letu prospala, i když jí hudba dál hrála do uší. Měla pocit, že místo sedadla, které si roztáhla na lehátko, sedí na obláčku; snadno se poddala únavě.

Další věc, co si pamatovala, byl až Gabe, jak s ní třese. Pokynul jí, aby lehátko zas složila. Vytáhla si sluchátka z uší a omámeně na něj zamžourala.

„Připravujeme se na přistání,” vysvětlil.

Spal vůbec? Měl stále ten zamyšlený, vážný výraz, jaký se mu skvěl na tváři při odletu z New Yorku. Jestli se mu nálada nezlepší, bude celá cesta stát za pendrek.

Vystoupili z letadla a prošli bránou. Další hodinu jim trvalo vyřízení celních formalit a nalezení všech zavazadel, než se konečně dostali do auta a zamířili do hotelu.

Mie přišlo divné, že si zarezervovali pokoj v hotelu patřícímu Gabeovu největšímu konkurentovi, ale Gabe jí vysvětlil, že si rád hlídá, jak je na tom konkurence, a nejlepší způsob, jak toho dosáhnout, je bydlet v jejich pobočkách.

Apartmá bylo luxusní. Zabíralo polovinu nejvyššího podlaží a nabízelo naprosto dechberoucí výhled na panorama města. Z okna pokojů dohlédli na Eiffelovu věž i Vítězný oblouk.

Mia usedla na přepychovou pohovku a svěsila ramena. Ačkoli prospala polovinu letu, pořád se cítila utahaná. Cestování ji unavovalo. Potřebovala horkou sprchu a postel, přesně v tomto pořadí. Ale neměla tušení, co plánuje Gabe.

Ten zapnul svůj laptop a dobrou půlhodinu něco bez přestávky psal, než konečně vzhlédl a spatřil Miu téměř usínající na pohovce.

„Můžeš jít spát, jestli chceš,” řekl. „První schůzku máme až odpoledne. Jdeme na večeři a poté je sem pozváno několik lidí na drink. Poslal jsem ti e-mailem informace o každém z nich, přečti si je, než vyrazíme.”

Zněl lhostejně. Došlo jí, že ať už ho žralo cokoli, ještě se toho nezbavil, takže se zvedla a opustila obývací část apartmá. To mělo pouze jednu ložnici s jedinou postelí. No dobrá.

Vklouzla do sprchy a dalších třicet minut strávila pod horkým proudem vody. Za tu dobu vyhnala chlad z kostí a pokožka jí horkem zrůžověla.

Stále jí zbývalo několik volných hodin. Zařekla se, že tu dobu využije k pročtení

a zapamatování si všech detailů, které jí Gabe předal o lidech, s nimiž se dnes měli sejít.

Ironií bylo, že z těch tří předpokládaných vážných zájemců o výstavbu pařížského hotelu

byl jen jediný Francouz. Stéphane Bargeron byl v Evropě velmi známý bohatý francouzský developer. Ostatní dva, Charles Willis a Tyson „Tex” Cartwright, byli Američané působící v Evropě.

Charles byl mladší, pohledný. Asi v Gabeově věku, možná o trochu starší. Společnost zdědil po smrti svého otce a nyní se snažil vybudovat si vlastní reputaci. žíznil po tom a Gabe očekával, že podlehne soutěživosti a nabídne slušnou cenu. Tenhle projekt

potřeboval. Podpořilo by to jeho pověst a otevřelo bránu k dalším výnosným nabídkám.

Tyson Cartwright byl texaský miliardář něco po čtyřicítce a svou společnost vybudoval postaru. Od základů. Měl za sebou velmi působivou minulost. Mia si o něm přečetla opravdu rozsáhlé informace. Pracovat na svém začal už v dospívání. Po dvacítce už

ve východním Texasu vlastnil malou stavební společnost a expandoval. Byl ztělesněním pravého amerického snu. Tvrdá práce. Odhodlání. Úspěch.

O Stéphanu Bargeronovi toho věděla málo čistě proto, že řídil rodinný podnik, v němž figurovalo mnoho Bargeronů. Byl to jen chlap, kterého ostatní poslali, aby zlíbal pár zadků, zatímco jeho otec a bratři odvedou většinu tvrdé práce. On byl leštěnka a oni moz ek.

Všichni tři se po večeři sejdou v Gabeově apartmá na pár drinků. Nebyla si jistá, nakolik se bude muset do dění zapojit, ale strávit večer v přítomnosti čtyř velice pohledných mužů není zas tak těžká práce, že?

Věděla, co potřebovala znát, takže se rozhodla nechat notebook spát a žádné poznámky nepředělávat.

Ne, když na ni čekala postel.

29. kapitola

Gabe sledoval, jak Mia po celou dobu večeře okouzluje skupinku mužů. Usmívala se, povídala a konverzovala s lehkostí sobě vlastní a každý jeden z nich podlehl jejímu kouzlu.

Otázkou bylo, zda i on podlehl jejímu kouzlu.

V hlavě se mu stále dokola opakovala Lisina otázka. Miluješ ji?

Nedokázal vysvětlit, jaký vztek a bezmocnost v něm ta otázka vyvolávala. Celý den nad ní přemýšlel, mísil se v něm vztek s frustrací a neschopností se od Mii odpoutat.

Jeho vztek přiživovala skutečnost, že nedokázal Lisina slova popřít.

Napadlo ho, že ihned a s okamžitou platností zruší jejich domluvu, odejde, ukončí její pracovní poměr. Ale nebyl toho schopen a o to víc se cítil bezmocný. Potřeboval ji. Bůh mu pomáhej, ale potřeboval ji.

Zrakem přelétl potenciální zájemce - muže, kteří za ním později přijdou do apartmá.

Bylo zřejmé, že po Mie touží - který živý heterosexuální muž by po ní netoužil? Chtělo se mu skřípat zuby, ale zahnal to nutkání, a místo toho se rozhodl využít příležitosti.

Chtěl si dokázat, že jeho posedlost Miou není nezlomná. že ji nemiluje. že ji nepotřebuje.

V jejich smlouvě byla tato možnost zanesena, ačkoli ho nikdy nenapadlo, že by ji někdy předal jinému muži. Jen při tom pomyšlení mu žárlivostí pěnila krev. Stejně jako nyní. Ale Miu ta představa přece zaujala, vzbudila v ní zvědavost. Věděl, že nebude nijak

neústupně odporovat. A jistojistě to už předtím zažila.

Dokážeto.Musí.

Jen doufal, že to přežije, aniž by ho to - anebo ji - zničilo.

Gabeova nálada se změnila ze zadumané a naštvané na Ani netušila, jakou měl vlastně náladu. Dělalo jí to starosti, protože z ní teď nespustil pohled, a přitom celý večer se

na ni nepodíval skoro vůbec. V jeho pohledu se nyní zračilo něco nového, jako by se na ni

nyní díval ve zcela novém světle. Jako by jeho očekávání nabrala nový směr. Jen netušila, jaká očekávání vůbec má.

Jakkoli byla předtím z ticha nadšená a nechtěla nijak rýpat do toho, proč má tak mizernou náladu, nyní se začala cítit vyloženě nepříjemně. Chtěla, aby dával vůči ní něco najevo. Snad ujištění, ačkoli si nebyla jistá, proč.

Odjeli zpět do hotelu a cestou mezi nimi vládlo takové napětí, až měla pocit, že se jím udusí. Chtěla se ho zeptat, chtěla ho vyzpovídat, ale jeho oči v ní probouzely strach z toho, co by nejspíš zjistila.

Jakmile byli v hotelovém apartmá, zavřel za nimi Gabe dveře a upřel na ni jiskřivý pohled. Jakkoli byl předtím vždy trpělivý a něžný, nyní z něj sálala čirá dominance.

„Svlékni se.”

Při tónu jeho hlasu zamrkala. Nebyl rozzlobený. Byl odhodlanější. Zneklidnilo ji to.

Zaváhala a Gabe jen přimhouřil zrak.

„Myslela jsem ” Ztěžka polkla. „Myslela jsem, že sem přijdou na pár drinků.” Změnil snad své plány?

Přikývl. „Přijdou.“Panebože.

„Nenuť mě to zopakovat, Mio,” pronesl tichým, nebezpečným hlasem.

Ruce se jí třásly, když se shýbla, zvedla lem šatů, přetáhla si je přes hlavu a nechala je padnout na zem vedle sebe. Zula si lodičky a kopem je poslala přes celou místnost.

Chtěla říct tisíce různých věcí, na jazyku ji pálily tisíce otázek, ale vypadal tak zapovězeně že stiskla rty a svlékla si podprsenku a kalhotky.

„Klekni si na koberec uprostřed místnosti,” přikázal.

Zatímco kráčela ke koberci, Gabe zvedl ze země její šaty a boty a poté zmizel v ložnici. Očekával, že jeho příkaz tak jako tak splní. Padla na kolena a pod lýtky ucítila hustou srst rounové rohože.

Když uslyšela jeho kroky, vzhlédla a při pohledu na provaz v jeho rukách zalapala

po dechu. Nebyl to obyčejný provaz, ne takový zapletený, co najdete v každém obchodu s potřebami pro kutily. Tento měl barvu tmavé lila a povrch připomínající satén. Vypadal sexy a měkce, a přesto nebylo pochyb, že ji dokáže pevně spoutat.

Kráčel k ní a přitom si provaz obtočil kolem rukou a konce nechal volně viset. Když k ní došel, ohnul se a beze slov jí stáhl ruce za záda. Zavřela oči. Srdce jí v hrudi divoce bušilo. Začal jí provaz ovíjet kolem zápěstí, svazoval je k sobě. K jejímu překvapení jí konce ovázal i kolem kotníků a znehybnil ji tak. Nemohla vstát, nemohla nic než klečet a přijmout vše, co jí měl v úmyslu dát.

A ta představa ji vzrušila. Nechápala, jak ji mohla okamžitě zaplavit taková touha, zvědavost a neodbytná potřeba. Proměnila se v uzlíček nervů, ale zároveň ji představa zakázaného ovoce velice přitahovala. Představa, že se jí dotýkají jiní muži a pod Gabeovým vedením dělají bůhvíco. Jistě má právě tohle v úmyslu. Přece o tom mluvili.

Ve chvíli, kdy skončil, na dveře apartmá někdo zaklepal a Mia sebou trhla. Pulz jí vyskočil tak prudce, až se jí lehce zatočila hlava.

„Gabe,” zašeptala a v té prosté prosbě se ozývala veškerá její nejistota.

Zatahal za poslední uzel a vstal, zajel jí rukou do vlasů a na uklidněnou ji pohladil.

Ten krátký dotek ji zahřál u srdce tak, jak by to nedokázalo nic jiného. Zaplavila ji úleva, zatímco Gabe šel ke dveřím.

Se svými touhami a sklony ji seznámil už na začátku. Do detailu je vypsal a představil.

A ona napsala své jméno na smlouvu, v níž souhlasila, že udělá, cokoli si přeje.

Možná nikdy doopravdy nevěřila, že jí to udělá. Možná malá část jí samé doufala, že to udělá.

Ať tak či onak, nyní klečela na zemi nahá, ruce a nohy svázané, a každou chvíli ji uvidí cizí muži.

Gabe otevřel dveře a pokynul dovnitř třem gentlemanům, s nimiž předtím večeřeli.

Okamžitě na ni sjeli pohledem. Naprosto ji ochromilo, když v jejich očích nespatřila žádné překvapení. žádný šok. V jejich očích se zračil jen chtíč a obdiv.

Věděli o tom? Řekl jim Gabe, co mají očekávat? Řekl jim, že ona dnes bude hlavní

zábavou večera?

Gabe na ni nestočil svou pozornost okamžitě. Tiše seděla, zatímco s muži konverzoval a připravoval drinky. O chvíli později vešli do obývacího pokoje se sklenkami v rukách.

Obchod už probrali. Gabe představil svou vizi nového hotelu a seznámil je s plánem společnosti HCM i s tím, co od nich jako zástupce společnosti očekává. Jen zdvořilá obchodní debata. Až na skutečnost, že tu seděla svázaná jako krocan a neměla na sobě ani nit.

Sledovala všechny tři muže, všechny pohledné, sršící životní energií. Neuniklo jí, jak na ni stáčejí pohled, dokonce i uprostřed obchodního jednání. Byli si plně vědomi, že tu je, a v místnosti se vznášelo živoucí, dýchající očekávání. Vzduch jím ztěžkl.

A pak Gabe stočil pozornost na ni a rukama zabloudil k zipu kalhot. Rozepnul je a nechal klopy volně viset, zatímco jí projížděl prsty ve vlasech a poté ji pohladil

po tvářích. Přejel jí prstem přes rty, poté jím vnikl do jejích úst a prst si navlhčil o její jaz yk.

Ostatní muži je pozorovali, zrak upírali na Miu, čekali a ve tvářích se jim zračila jasná touha.

Gabe vytáhl penis a dlaní jí zatlačil na čelo, aby měla hlavu v potřebném úhlu.

„Otevři,“přikázal.

Zrudla nervozitou, ale v žilách jí proudilo i vzrušení z toho, že se jí chystá vniknout do úst přímo tady, před těmi cizinci. Vířilo v ní tolik protichůdných emocí, že bylo těžké definovat, co přesně cítí či co si o celé situaci myslí.

Ale Gabeovi věřila a to jí stačilo, aby se dokázala uvolnit a vzdát se jeho rukám i péči.

Rozevřela rty. Okamžitě mezi ně proklouzl a ponořil se hluboko, až hlavička jeho ptáka dosahovala do jejího hrdla. Vsála tváře a poté je uvolnila, jak z ní vystoupil a opět jí vklouzl mezi rty.

Navzdory nevypočitatelné náladě si počínal něžně. Předpokládala, že na ni bude tvrdší, že bude chtít víc. Ale on jen vzal její obličej do dlaní a palci ji hladil po tvářích, zatímco jí dlouhými, pomalými přírazy vnikal mezi rty.

„Krásná,” zašeptal.

„Ano, to je,” souhlasil jeden z mužů stojících za Gabem.

Ten cizí hlas ji vylekal a vytrhl ji z intenzity okamžiku. V podstatě zapomněla, že tu jsou, tak ji Gabe pohltil. Jen Gabe. A teď si byla až bolestně vědoma, že tu nejsou sami, že tu jsou i jiní - a dívají se. Touží po ní. A chtějí být na Gabeově místě.

„Soustřeď se jenom na mě,” zašeptal, když znovu přirazil a naplnil jí ústa svým dlouhým údem.

Ten příkaz se dal tak snadno uposlechnout. Zavřela oči a poddala se Gabeově dominanci.

Pohyboval se stále rychleji a rychleji. Přirážel a zůstával hluboko v ní, zapřený o její hrdlo. Pak penis zcela vytáhl a konejšivě ji hladil po tvářích, zatímco čekal, až nabere dech.

„Je tak kurevsky sexy,” vydechl Tyson.

„Chci ji,” prohlásil Charles hlasem napnutým chtíčem a závistí.

Gabeovy ruce na jejích tvářích ztuhly. Znovu jí vnikl mezi rty a začal tvrdě a rychle

přirážet. Vybuchl hluboko v jejím hrdle a rozlil se jí na rty, když jí ze rtů vyklouzl a poté opět přirazil.

„Merde,” ulevil si Francouz.

Místností se začaly ozývat vlhké zvuky sání, eroticky se rozléhající do ticha.

„Spolkni to,” nařídil Gabe. „Olízej mě do čista, Mio.”

Dál proti ní přirážel, aby jí usnadnil splnění jeho příkazu. Lízala ho a sála, až se z ní nakonec vynořil, jeho penis se třpytil vlhkostí jejích úst.

Sklonil se, zatahal za uzly a rozvázal jí provaz poutající jí zápěstí a kotníky. Její paže a nohy zaprotestovaly, když ji vytáhl do stoje. Chvíli ji podpíral, dával jí čas, aby nabrala zpátky sílu. Pak ji zvedl do náruče a odnesl ji k podlouhlému konferenčnímu stolku před gaučem.

Položil ji na něj, roztáhl jí nohy a zvedl paže nad hlavu. Poté je opět omotal provazem a ten přivázal k nohám stolku.

Vstal a jeho pohled sjel k muži, jenž byl k Mie nejblíž.

„Můžete se jí dotýkat. Můžete ji laskat. Nesmíte jí za žádnou cenu ublížit. Nesmíte ji děsit. Jde o její potěšení. Vaši kamarádi zůstanou v kalhotách, žádným způsobem do ní nevniknete. Je to jasné?”

„Sakra že jo,” prohlásil Charles a vstal.

30. kapitola

Gabe ustoupil od stolku, k němuž byla nyní Mia připoutaná. Pohledu na ni se nedalo odolat. Byla vzrušující, dlouhé tmavé vlasy měla rozcuchané, přelévaly se jí přes okraj stolu, oči měla vytřeštěné, rty naběhlé z toho, jak si ji podmanil.

Charles Willis ji obešel jako čekající sup, očima se pásl na Miině nahém těle. Gabeovi se sevřel žaludek, když Charlesovy prsty přejely přes její bříško vzhůru k ňadrům. Obkroužily jeden vrchol a dráždily ho, dokud neztuhl.

Stéphane a Tyson sice také ke stolku přistoupili, ale nechali Charlesovi prostor. Čekali jako dravci sledující kořist, čekali na příležitost, až se jí budou moci dotknout.

Bylo to špatné. Celé to bylo strašně špatné. Jeho instinkty na něj řvaly. Jeho mysl protestovala. Byla jeho. Nikdo kromě něj by se jí neměl dotýkat, a přesto tohle celé sám přichystal. A proč? Jako test? Aby si sám sobě něco dokázal?

Zachmuřeně sledoval, jak si Charles dál hraje s Miiným překrásným tělem. Tělem, které patří Gabeovi. Byl velmi majetnický muž - věděl, že takový je - a přesto nikdy

předtím neměl problém s tím, aby si jiný muž užil s ženou, s níž měl právě vztah. Bylo mu to jedno. Ale s Miou je to jiné.

Nenáviděl každou zatracenou minutu.

V hlavě se mu stále dokola opakovala Lisina posměšná otázka. Miluješ ji?

Odvrátil se. Nebyl schopen dál snášet pohled na to, jak se Charles rukama dotýká Miina těla. Místnost naplnily její vzdechy. Ztuhl, ruce strčil do kapes a odešel na druhý konec pokoje. Nechtěl se dívat ani slyšet důsledky vlastní hlouposti.

Byl hlupák. A naprostý parchant. Zbabělý grázl.

Tohle nebylo správné. Neměl to dovolit. Jen si tím dokázal, že Miu nechce sdílet

s žádnou další živou duší, a ať shnije v pekle, jestli ještě nějakému muži dovolí, aby se dotýkal toho, co patří jen jemu.

Tohle musí skončit. Ti muži musí okamžitě odejít.

Právě se chystal otočit a přikázat jim, aby vypadli, když ztuhl a jeho krev se proměnila v led.

„Ne!” křičela Mia. „Gabe!” Vyděšeně křičela o pomoc.

Okamžitě se otočil a spatřil, že Charles má rozepnutý poklopec, v ruce tvrdě svírá Miiny vlasy a snaží se jí vniknout do úst.

Ihned v něm vybuchl vztek, prodral se na povrch jako žhoucí láva ze sopky. Vyrazil zpět ke stolku a ke své hrůze mohl jen sledovat, jak odmítnutím rozběsněný Charles Mie uštědřuje tvrdou facku. Mie padla hlava vzad, oči měla vytřeštěné šokem. V koutku úst se jí objevila krev.

Gabe zešílel.

Odtrhl Charlese od Mii. Charles dopadl na pohovku a Gabe se na něj okamžitě vrhl.

Zbývající dva muži okamžitě zacouvali ke dveřím, jeden z nich si ještě zapínal zip.

Gabe zabořil Charlesovi pěst do žaludku a druhou ránu směřoval na čelist.

Tyčil se nad ním, v žilách mu proudila vražedná zuřivost. „Vypadni. Vypadni, do prdele, a ať tě nevidím. Zničím tě!”

Po ničem netoužil víc než tomu chlapovi rozmlátit obličej na fašírku, ale musel dohlédnout na Miu. Miu, kterou právě zradil. Miu, která mu důvěřovala. Miu, k níž se choval naprosto zavrženíhodně. A to vše jen proto, že se zbaběle odmítl postavit čelem pravdě a přiznat si, co pro něj Mia znamená.

Ostatní dva muži pomohli Charlesovi na nohy a opustili apartmá tak rychle, až za sebou práskli dveřmi.

Gabe se okamžitě obrátil k Mie, dusivou silou ho svíral strach. Rty a brada se jí chvěly, v očích se jí třpytily slzy. Vypadala vyděšeně a v rozpacích. V jejích uslzených očích se zračil stud a to ho zasáhlo.

A ta krev. Bože. Místo, kam ji ten hajzl udeřil, jí krvácelo.

Poklekl, aby jí rozvázal ruce, prsty se mu třásly, zatímco rozvazoval uzly. Vtiskl jí rty do vlasů a na spánek, líbal ji znovu a znovu.

„Je mi to líto, zlato. Je mi to strašně moc líto. Bože, Mio. Nechtěl jsem, aby se to stalo.”

Mlčela a on nevěděl, jestli kvůli šoku z toho, co se událo, nebo proto, že na něj byla

příliš naštvaná, než aby mluvila. Oba důvody byly naprosto pochopitelné. Celý večer padl na jeho hlavu. To on jí to udělal. To on jí ublížil.

Když byla volná, vzal ji do náruče a zvedl ze stolku. Odnesl ji do ložnice a položil

na postel, aniž by ji byť jen na vteřinu pustil z náručí. Přivinula se k jeho hrudi a zabořila mu tvář do krku. Horké slzy stékající mu po kůži mu rvaly srdce z těla.

Bože, byl takový hajzl. Naprostý, totální vůl. Přivinul si ji k sobě, páteří se mu šířilo zoufalství, až se mu z něj sevřelo hrdlo.

„Je mi to tak líto, Mio. Kriste, je mi to tak strašně líto.”

Nic víc říct nedokázal. Opakoval ta slova pořád a pořád dokola. Do žaludku ho udeřila panika. Co když odejde? Zcela jistě by se jí nemohl divit. Zatraceně, měla by utéct, nejen odejít.

„Prosím, zlato. Prosím, neplakej. Mrzí mě to. Už se to nikdy nestane. Neměl jsem to dovolit.”

Kýval se s ní v náručí, tiskl ji k sobě. Třásla se. Nevěděl, jestli strachem, rozčilením, vztekem, nebo kombinací všech tří. Ať se vůči němu rozhodne jakkoli, zaslouží si to.

Naprosto ji zklamal. Neochránil ji. Nepostaral se o ni, jak jí slíbil. A to vše jen proto, že se pokusil udržet si od ní odstup, snažil se hloupě si dokázat, že ji nepotřebuje.

Taková lež. Potřeboval ji. Byla jeho, patřila mu, doplňovala ho. Toužil po ní celou svojí duší. Nikdy nic podobného necítil, nikdy dřív se necítil tak majetnický vůči něčemu, co mu patří a na co jiný muž položil své ruce. Ale nechoval se k ní, jako by byla jeho. Jednal s ní, jako by byla pouhá věc. Hračka. A ne žena, na níž mu záleží.

Hladil ji po chvějících se zádech. Třásla se stále víc. Zoufale se ji snažil utěšit, nabídnout jí, co jí nikdy předtím nedal.

Svírala jeho ramena, snažila se odtáhnout, ale on ji držel pevně. Bál se, nechtěl se od ní oddělit. Musel se jí dotýkat, musel ji cítit v náručí. Bál se ji pustit, bál se, že ji už nikdy nezíská zpět.

„Chci do sprchy,” řekla stísněně. „Prosím, potřebuju ji. Jen se chci umýt. On se mě dotýkal.”

Gabea zaplavil smutek podobný zimní bouři, chladný, neúprosný. Samozřejmě že se cítila zneuctěna. Nejen Charlesem, ale i jím. Tím, že to dovolil, ji neodpustitelně zradil. Nejen že to dovolil, on je k tomu vybídl. Jak by sakra mohl někdy na něco takového zapomenout? A jak ona?

„Pustím ji,” řekl a stáhl jí prameny vlasů z obličeje. Tváře měla zvlhlé slzami, dívala se na něj pohledem raněného zvířete. Z koutku rtů jí stále tekla krev. Pak se od něj Mia odvrátila, jako by pohled na něj nadále nemohla snést, a pro něj to bylo jako rána na solar.

„Zůstaň tu, zlato. Pustím sprchu a budeš se moct omýt.”

Odkráčel od postele, ačkoli na něj jeho instinkty řvaly, aby ji neopouštěl ani na tak krátkou chvilku, jakou zabere příprava sprchy. Hruď se mu stáhla prázdnotou, hrdlo mu svírala panika. Ještě nikdy předtím nezažil takový emoční otřes. Vykolejilo ho to. Přivádělo ho to k šílenství.

Nic takového nepocítil, ani když mu Lisa oznámila, že chce jejich manželství ukončit.

Necítil to, když ho propírala v médiích a roznášela o něm všechny ty lži. Nikdy necítil nic ani vzdáleně podobného tomuto strachu, který se ho pevně držel a odmítal ho pustit.

Odspěchal do koupelny, pustil sprchu a nastavoval teplotu, dokud nebyla tak akorát.

Vzal župan a osušku. Spěchal a byl nemotorný. Zaklel, když ručník spadl ze skříňky. Ohnul se, aby ho zvedl, složil ho a položil zpět, aby byl na dosah od sprchy.

Vrátil se do ložnice a spatřil Miu, jak sedí na kraji postele a kolena má přitažená

k hrudi. Bradou se opírala o kolena, pohled upírala do země, vlasy jí splývaly podél těla. Vypadala tak zranitelně. Gabe chtěl na místě umřít.

To on jí to udělal. Ne Charles. Ne někdo jiný. On. Nemůže to nijak popřít.

Dotkl se jejího ramene, prsty zapletl do hedvábných vlasů. „Mio, zlatíčko, sprcha je připravená.” Zaváhal, jestli má dodat i svou otázku. Bál se, že ho odmítne, a věděl, že by si to jen zasloužil. „Chceš, abych ti pomohl?”

Zvedla k němu tvář, v očích měla uštvaný pohled. Ale neřekla ne. Neřekla vůbec nic. Jen přikývla.

Zaplavila ho úleva, oslabila ho a roztřásla. Musel vteřinu počkat, aby nabral zpět svou sílu.

Neodmítla ho - zatím ne.

Vzal ji do náruče, ochranitelsky ji zvedl a držel si ji tak blízko, jak jen mohl, zatímco s ní kráčel do koupelny. Postavil ji před sprchový kout a rychle si svlékl vlastní oblečení.

Otevřel dveře od sprchy a vešel dovnitř jako první. Obrátil se, vzal Miu za ruku a pomalu ji vtáhl pod proud vody.

Dlouho ji jen držel a nechal na ně dopadat horkou vodu. Pak ji začal mýt, každý centimetr jejího těla pokryl voňavými mydlinkami. Nenechal ani kousek nedotčený, jemně smýval všechny připomínky toho, že na ní spočinuly ruce jiného muže.

Napěnil jí vlasy, něžně jí masíroval pokožku hlavy, omyl každý pramen. Pak si ji přitáhl do náruče, ochranitelsky ji držel, zatímco tiše stáli pod proudem hřejivé vody.

Nakonec vodu vypnul, otevřel dveře koutu a natáhl se po osušce, aby Mia nenastydla.

Zabalil ji do ručníku a držel si ji blízko, zatímco jí sušil pokožku i vlasy. Se sebou se

nezdržoval, chlad vnímal jako trest. Důležitá byla jen ona. Ne on. Jen doufal, že si to neuvědomil příliš pozdě.

Když byla zcela suchá, obalil jí osuškou vlasy a pomohl jí do huňatého, měkkého županu. Uvázal jí pásek na uzel, aby župan zakrýval celé tělo a ona se nemusela cítit tak zranitelně. Chtěl, aby se cítila v bezpečí. I před ním.

Vzal další ručník, pobídl ji do ložnice, a až když byla zavrtaná pod přikrývkami, osušil sebe a natáhl si boxerky. Vzal do ruky telefon a objednal na pokoj horkou čokoládu. Poté se posadil na okraj postele a zvedl ji do sedu, aby jí mohl řádně vysušit vlasy.

Vládlo mezi nimi napjaté ticho. Mlčky jí sušil vlhké prameny. Když měla vlasy usušené k jeho spokojenosti, odnesl ručník do koupelny, odkud vzal její hřeben. Při návratu zjistil, že sedí přesně tam, kde ji zanechal.

Klesl na postel, přitáhl si ji mezi nohy a usadil ji tak, aby jí mohl rozčesat zacuchané vlasy. S nekonečnou trpělivostí pročesával pramen po prameni, dokud jí nezačaly vlasy schnout a nepřestaly viset zplihle po zádech.

Poté položil hřeben na noční stolek, vzal ji za ramena a sklonil hlavu, aby ji mohl políbit na krk. Zachvěla se, když si prolíbával cestičku po křivce jejího ramene a zpět.

„Omlouvám se,” zašeptal.

Lehce pod jeho ústy ztuhla. A poté někdo zaklepal na dveře. Zdráhavě se od ní odtáhl a zvedl se z postele.

„Budu hned zpátky. Udělej si pohodlí. Přinesu ti horkou čokoládu.”

Přikývla, a když odešel, zapřela se do polštářů, o něž se před chvílí opíral on, a přitáhla si přikrývky až k bradě.

Převzal od pokojové služby tác, nepromarnil ani vteřinu a vrátil se ihned do ložnice za Miou. Položil tác na stůl u zdi a odnesl Mie jeden hrneček s kouřící čokoládou.

Vzala ho do dlaní, jako by do sebe chtěla nasát jeho teplo, a pak si ho zvedla ke rtům. Foukla na kouřící hladinu čokolády a teprve poté upila. Zamrkala, když jí horká tekutina zaplavila poraněný ret, a s bolestivou grimasou hrneček od úst odtáhla.

Rychle ho od ní převzal. Zlobil se na sebe, že vůbec nepřemýšlel. Nenapadlo ho, že by jí mohla horká čokoláda na poraněném rtu ublížit.

„Přinesu ti led,” navrhl. „Nevstávej, zlatíčko.”

Vrátil se do obývacího pokoje, vzal nádobu s ledem, kterou přinesla pokojová služba, a několik kostek zabalil do ručníku. Když se vrátil do ložnice, Mia stále ležela v posteli, v očích prázdný, duchem nepřítomný pohled.

Využil příležitosti, posadil se vedle ní a přitiskl jí balíček s ledem ke rtům. Cukla sebou a snažila se odtáhnout, ale on dál tlačil led k ráně a hlubokým hlasem ji konejšil.

„Mio, miláčku, potřebuješ led, aby ti ret nenatekl.”

Zvedla ruku, převzala od něj ručník s ledem a vzápětí se od něj na půl metru odtáhla.

Nedivil se jí a nenaléhal na ni. Nic víc si nezasloužil. Vstal z postele, poodešel o několik kroků a pak se na ni otočil.

Jen stál, plný úzkosti a obav. Plný nejistoty. Bože, vždy si byl za všech okolností jistý,

a přesto nevěděl, co má teď dělat. Tíha toho, jak to podělal, na něj doléhala plnou silou. Tohle nebyla jen nějaká příhoda, kterou lze snadno odpustit a zapomenout, tohle se nedá

omluvit pouhým „kruci, pardon”. Ublížil jí. Dovolil jinému muži, aby ji zneužil, přestože

byla pod jeho ochranou.

Nevěděl, jestli to někdy odpustí sám sobě, tak jak by mohl něco takového očekávat od ní?

Stále nad ní jen bezradně stál, když si sundala ručník ze rtu a nechala ho sklouznout po hrdle dolů. Vypadala vyčerpaně, poraženě. V jejích očích uhaslo světlo a Gabe při tom pohledu svraštil tvář.

„Jsem unavená,” řekla tiše.

A opravdu vypadala utahaně. Tvář jí zastínila únava, pronikla jí do očí.

Chtěl si s ní promluvit. Chtěl ji prosit za odpuštění. Ujistit ji, že se to už nikdy nestane.

Ale nechtěl na ni tlačit. Ne, dokud nebude připravená. A bylo zřejmé, že ona o dnešním

večeru mluvit nechce. Možná se s tím snažila sama smířit. Nebo možná sbírala odvahu mu říct, aby táhl do prdele.

Přikývl, v krku měl knedlík. Přešel k vypínači, aby zhasl světla, a místnost tak ozařovala jen lampička na nočním stolku.

Vrátil se do postele, nejistě, protože netušil, jestli chce, aby se jí dotýkal nebo ne. Když byl zakrytý přikrývkami, natáhl se, aby zhasl i lampu, a pokoj se ponořil do tmy. Dovnitř pronikala jen zář pouličních světel.

Obrátil se a navykle ji chtěl vzít do náruče. Ale ona se obrátila na bok zády k němu.

Neodmítla jeho dotek, ale ani ho nepřivítala s otevřenou náručí. Přesto ji napůl objal paží a přitáhl si ji k hrudi. Chtěl, aby věděla, že je tu s ní. A bože, víc než co jiného se potřeboval ujistit, že ona je tu s ním.

Po chvíli dlouze vydechla a on ucítil, jak se její tělo uvolnilo. Pokoj naplnilo její tiché oddechování značící, že se ponořila do hlubin spánku. Nebo že se o to pokouší.

Ale on nedokázal spát. Ani nezavřel oči. Protože kdykoli se o to pokusil, viděl před sebou výraz v Miině tváři, když se ten druhý muž pokoušel podmanit si ji násilím.

31. kapitola

Příštího rána, když se Mia probudila, Gabe s ní v posteli nebyl. Cítila prázdno, ale také se jí ulevilo, protože netušila, jestli by byla schopná se mu postavit. Bylo tolik věcí, které mu chtěla říct, ale nebyla si úplně jistá, jak mu je povědět. Možná je zbabělec, ale věděla, že to, co chce říct, bude s velkou pravděpodobností znamenat konec vztahu s Gabem.

Stále ještě ležela v peřinách, objímala Gabeův polštář a rozhodovala se, jestli se přece jen má pohnout, nebo ne, když se ve dveřích objevil Gabe a v rukou nesl tác s jídlem.

„Máš hlad?” zeptal se tichým, vážným hlasem. „Objednal jsem snídani.”

Překvapilo ji, jak nervózně vypadal. V očích se mu zračila starost a upřímná obava o ni. Kdykoli se na ni podíval, oči mu potemněly lítostí. Sevřelo se jí srdce. Musela zavřít oči, aby odehnala vzpomínky na minulou noc.

„Mio?”

Otevřela oči a spatřila, že stojí u postele a v rukách stále drží ten tác. Zvedla se a urovnala si polštáře pod zády, aby mohla při jídle pohodlně sedět.

„Děkuju,” zašeptala, když jí položil tác na stehna.

Posadil se vedle ní a palcem jí přejel přes roztržený ret. Zamrkala, když se dotkl citlivého místa, a Gabeovi se okamžitě v očích objevila omluva.

„Budeš moct jíst?” zeptal se tiše.

Přikývla, shlédla na tác a zvedla vidličku. Nebyla už déle schopná snášet tíhu jeho pohledu.

„Zrušil jsem veškeré naše obchodní schůzky.”

Střelila po něm pohledem, mračila se. Než stihla odpovědět, pokračoval, jako by vůbec nijak nereagovala.

„Zítra ráno se prvním letadlem vracíme domů. Ale dnes tě vezmu na prohlídku Paříže.

Eiffelovka, Notre Dame, Louvre, chci, abys viděla tohle všechno a ještě víc. Na sedmou jsem domluvil večeři. Na pařížská měřítka je to sice trochu brzy, ale odlétáme hned ráno a já chci, aby sis odpočinula.”

„Zní to skvěle,” řekla nakřáplým hlasem.

V jeho očích se okamžitě objevila radost i úleva. Otevřel ústa, jako by chtěl něco dodat, ale zase je zavřel.

Netušila, proč zrušil veškeré obchodní schůzky. Vždyť obchod a plánovaný hotel byly jedinými důvody jejich cesty do Francie. Ale den v Paříži s Gabem po boku byl jedním z jejích snů.

žádný obchod. žádní cizinci. Jen oni dva společně si užívající den. Znělo to nádherně.

Na chvíli dokáže ignorovat to, co se mezi nimi událo. Dokáže předstírat, že se včerejší noc nestala.

Nikam to nezmizí. A musejí si to vyříkat. Ale přijala ratolest míru a rozhodla se, že si s Gabem promluví později. Protože až ten čas nadejde, bude to zároveň znamenat konec jejich vztahu.

Gabe ji pozoroval, nespouštěl z ní pohled. V očích se mu zračila starost. Rychle se najedla. Chtěla strávit ve městě co nejdelší dobu. Prohlédnout si za jeden den Paříž?

Nemožné. Ale chce z ní vidět tak velkou část, jak jen to bude možné.

Po jídle se oblékla a vlasy si stáhla do spony. S make—upem se nezdržovala. Přivezla si s sebou své oblíbené džíny a nyní za ně byla vděčná.

„Teď ráno je venku chladno. Máš s sebou něco teplého?” zeptal se Gabe. Opíral se o zárubně dveří koupelny a sledoval, jak si na sebe obléká džíny.

„Jestli nemáš, koupím ti to. Nechci, aby ti byla zima.”

Usmála se. „Mám svetr. A jestli se hodně nachodíme, zahřeju se.” Slyšitelně vydechl. „Bože, jsi tak nádherná, když se usmíváš.”

Ten kompliment a upřímnost v jeho hlasu ji překvapily. Usmála se ještě víc a sebevědomě zvedla hlavu.

Natáhla si ponožky a tenisky, našla zapínací svetr, oblékla ho, ale knoflíky nezapnula.

Gabe už byl oblečený a připravený vyrazit. Zamířili do hotelové haly, kde Gabe vyzvedl mapu a několik minut mluvil s concierge. Poté se vydali ven.

Vyšli před hotel a Mia se zhluboka nadechla, aby nasála krásu dne. Ve vzduchu se vznášel chlad, který ji okamžitě osvěžil. Na prohlídku Paříže si nemohli vybrat lepší den. Nebe bylo blankytně modré a bez jediného mráčku.

Po jednom bloku chůze se do Mii opřel řezavý chlad a Mia se zatřásla. Gabe se zamračil a přistoupil k jednomu z pouličních stánků.

Vybral zářivou barevnou šálu, podal muži několik eur a pak se vrátil k Mie čekající na chodníku. Ovázal jí šálu kolem krku a teplou látkou jí zakryl i uši.

„Lepší?” zeptal se. Usmála se. „Dokonalé.”

Objal ji kolem pasu a šli dál, bok po boku. Mia dýchala zhluboka a užívala si krásy města. Často se zastavovala, nahlížela do výloh obchodů nebo se zdržela u pouličních obchodníků. Gabe byl ztělesněním trpělivosti a pozornosti. Jakmile se mu zdálo, že se Mie něco líbí, okamžitě přispěchal a koupil jí to. Výsledkem bylo, že se městem procházeli s několika nákupními taškami v rukou.

Pohled z Eiffelovy věže byl úchvatný. Shlíželi na město, vítr čechral Mie vlasy a nadzdvihával konce šály.

Impulzivně se zvedla na špičky a políbila ho na ústa. Oči mu potemněly překvapením a něčím, co připomínalo úlevu.

Jakmile její podpatky klesly k zemi, smutně se usmála. „Vždycky jsem snila o tom, že mě někdo políbí na vrcholu Eiffelovy věže.”

„Pak to uděláme správně,” odvětil Gabe chraplavě.

Pustil tašky a přitáhl si ji do náruče. Zvedl jí bradu, aby měl její ústa v dokonalém úhlu ke svým. Přitiskl rty na její, jazykem zlehka, mámivě vábil její rty, aby se rozevřely.

Povzdechla si a zavřela oči. Nasávala každou vteřinu toho okamžiku. Byla

v nejromantičtějším městě na světě a plnila si svůj sen. Která žena nechce být políbena na vrcholu Eiffelovy věže?

Po zbytek dne se jí plnily její nejromantičtější představy. Prohlédli si město. Smáli se a užívali si zázraků Paříže. Gabe k ní byl něžný a bez ustání ji rozmazloval.

V jednu chvíli zavolal řidiči, aby jim odvezl tašky do hotelu, protože jich už začínali mít skutečně moc.

A ke konci dne ji vzal na večeři do restaurace nad Seinou. Stmívalo se, světla ulic se třpytila a ozařovala tmavnoucí oblohu. Byla po vší té chůzi unavená, ale nikdy nezažila dokonalejší den.

Zatímco čekali na předkrm, Gabe se natáhl pod stůl a zvedl si do klína její nohy.

Rozvázal jí boty, sundal je a začal jí masírovat chodidla.

Sténala čirou rozkoší, jeho prsty jí jemně tiskly klenbu a třely bolavé nohy.

„Na cestu do hotelu si vezmeme taxík,” řekl. „Dneska ses už nachodila dost. Zítra tě budou bolet nohy.”

„Bolí už teď,” přiznala unaveně. „Ale byl to nádherný den, Gabe. Nemůžu ti dost poděkovat.”

Okamžitě vystřízlivěl. „Nemusíš mi děkovat, Mio. Pro tvůj úsměv bych udělal cokoli.”

Pohled měl vážný, soustředěný. Kdykoli se na ni dnes podíval, v jeho očích se zračila něha, která ji brala za srdce. Téměř jako by mu na ní záleželo. Více než jen jako na objektu sexuálních tužeb.

Donesli jim jídlo a Mia se na svůj talíř s chutí vrhla, přestože celý den pojídali křupavé pečivo, lahodné koláče a sýry. Až když měla téměř snědeno, zpomalila. Jakkoli nádherný den byl, věděla, že až se vrátí do hotelu, budou si muset promluvit o tématu, jemuž se celý den vyhýbali.

Nechtěla, aby den skončil. Vzpomínku na něj si ponese po zbytek života. Bez ohledu na to, co se stane v budoucnu, nikdy nezapomene na Paříž s Gabem po boku.

Když byl čas odejít, vzal ji Gabe za ruku, propletl si s ní prsty a společně vyšli na terasu nad

řekou. Kolem nich proplul parník osvícený mihotajícími se žárovkami.

Byla to nádherná noc. Chladná. Oznamující blížící se zimu.

Na nebi zářil úplněk, právě vycházel nad horizontem. Povzdechla si a užívala si výhled na loď i páry kráčející po cestě podél řeky. Ano, byl to dokonalý den i dokonalý večer.

Gabe si ji přitáhl k hrudi a objal ji, aby jí mohl předat co nejvíce svého tepla, zatímco sledovali řeku. Políbil ji na spánek a strčil si její hlavu pod bradu.

Hruď jí svírala bolest, která odmítala polevit. Kéž by to takhle mezi nimi bylo napořád.

Doufala v to - snila o tom. Zavřela oči a vstřebávala tuto chvíli. Jeho dotek, jejich vzájemnou blízkost.

Zdálo se jí, že se Gabe zdráhá večer ukončit. Vzal ji za ruku a vedl ji ke stanovišti taxíků blok od restaurace. O několik minut později už mířili k hotelu.

Zpátky do reality, která na ně trpělivě čekala.

32. kapitola

Mia seděla na posteli, na sobě jedno z Gabeových triček, které jí sahalo téměř

ke kolenům. Gabe byl ve sprše a Mia nervózně čekala, až se vrátí do postele. Chvíli jí zabralo dát si dohromady, co všechno mu chce říct. Nechtěla reagovat okamžitě, když

měla emoce rozjitřené. Nechtěla říct nebo udělat něco, čeho by později litovala. Na to to bylo příliš důležité.

Ale nyní sebrala dost kuráže a byla připravená se Gabeovi postavit. Nechtěla mu dávat

žádná ultimáta. Jen říct pravdu.

Dveře se otevřely a z koupelny vyšel Gabe, s ručníkem volně uvázaným kolem pasu. Vlasy měl vlhké, kapky vody se mu třpytily po celém hrudníku. Byl nádherný. Jinak se nedal popsat.

Zalovil v kufru pro čisté prádlo a ručník mu přitom sklouzl. Měla tak výhled na jeho zadek, a když se otočil, i na jeho pohlaví, působivé i v klidové formě.

Odvrátila zrak, cítila se provinile, že ho tak bezostyšně hltá pohledem. Nechtěla, aby ji cokoli rozptylovalo.

Když přešel k posteli, zadržela dech a vyskočila na nohy. Jestli se odtud rychle nedostane, nikdy neřekne to, co jí drtí hruď a co potřebuje ven. Bude lepší to prostě říct, bez ohledu na to, jak neelegantně to bude znít.

„Ta včerejší noc byla hnusná,” vyhrkla tichým, třesoucím se hlasem.

Okamžitě zavřel oči a znehybněl. Usedl na okraj postele; nechával mezi nimi volný prostor.

„Já vím,” řekl tiše.

Pokračovala, měla toho na srdci mnohem víc - a věděla, že to musí říct.

„Bylo hnusné, jak se mě dotýkal. Já vím, že jsem s tím souhlasila, Gabe. Vím, že jsem podepsala tu smlouvu. A vím, že jsem řekla, že mi ta myšlenka není proti srsti a že to chci alespoň jednou vyzkoušet. Ale nechci, aby se mě dotýkal někdo kromě tebe. Cítila jsem

se zneužitá. Špinavá. A nechci se ve vztahu s tebou ještě někdy takhle cítit.”

„Ach, Ježíši, zlatíčko, to ne,” zašeptal.

Ve tváři měl raněný výraz, v očích se mu zračila bolest.

Přesto pokračovala, odhodlaná nedat mu šanci cokoli říct, dokud ona nepoví vše, co jí leží na srdci.

„Je mi ukradený, co stojí v tý smlouvě,” pokračovala chraptivě. „V tuhle chvíli ten kus papíru nenávidím. Chci, abys byl jediný muž, který se na mě kdy podívá. Nechci se znovu stát hračkou někoho jiného.”

Z jeho hrdla se vydral přidušený zvuk, ale zvedla ruku, odhodlaná to dopovědět. Bože, nemůže mu dovolit, aby ji nyní přerušil, jinak už možná nesebere odvahu vše vypovědět.

„Nechci to znovu udělat.” Neústupně zavrtěla hlavou, aby dodala svým slovům

na důrazu. Aby věděl, že to myslí vážně. „Vím, že jsem souhlasila, že to dovolím, ale nechci to. Už nikdy to nechci zažít. Nenáviděla jsem každou vteřinu včerejšího večera. Jestli se to někdy znovu stane, končím. Odejdu a nikdy se nevrátím.”

Jako by se už nedokázal držet zpátky, natáhl se pro ni, přitáhl si ji do náruče a přitiskl

k hrudi. Držel ji tak pevně, že skoro nemohla dýchat.

„Mrzí mě to, Mio. Tak strašně moc mě to mrzí. Už se to znovu nestane. Už nikdy. Nikdo se tě nikdy nedotkne. Bože, nenáviděl jsem každou minutu toho večera. Chystal jsem se je zastavit, když jsi vykřikla. Slyšel jsem ve tvém hlasu strach a slyšel jsem, jak jsi řekla

ne. A přísahám ti, že to je to jediné slovo, které musíš říct, abych já nebo kdokoli další přestal. A pak tě ten hajzl udeřil a já ho nemohl zastavit. Bože na nebesích, nikdy si to neodpustím, Mio. Nikdy. Nikdy si neodpustím, že tě ten parchant nutil k věcem, které jsi nechtěla.”

Otřásl se. Hladil ji po zádech. Přitáhl si k sobě její hlavu, vzal ji do dlaní a podíval se jí přímo do očí.

„Omlouvám se, kotě. Nevím, jestli to někdy budu schopen sám sobě odpustit.

Nenáviděl jsem to. Nenáviděl jsem to, Mio.”

„Tak proč jsi to udělal?”

Sklopil zrak a odvrátil se, ruce nechal z jejích tváří klesnout. Zavřel oči, ve tváři se mu zračilo znechucení. „Protože jsem zatracenej zbabělec.”

Promluvil tak tiše, že skoro neslyšela, co říká, a i poté si nebyla jistá, jestli skutečně řekl to, co si myslela, že řekl. Co tím měl na mysli?

Pak jí pevně sevřel ruku ve své dlani. Zvedl si ji ke rtům a políbil ji na dlaň.

„Jedním si buď jistá, Mio. Znovu se to nestane. žádám tě, abys mi odpustila neodpustitelné. Ano, podepsala jsi dohodu, ale nechtěla jsi to. Nechtěla jsi to včera

v noci. Nechceš to zažít v budoucnu. A myslím, že jsem to věděl už předtím. Věděl jsem

to, a přesto jsem tomu bastardovi dal svolení, aby se tě dotknul, a za to se nenávidím. Je mou zodpovědností znát tvé touhy a přání a stavět je nad své vlastní. Včera v noci jsem to neudělal.”

Nedávalo jí smysl, proč to tedy provedl. Muselo to přijít zčistajasna. Přestože mluvili o tom, že je to možné, nikdy ji nenapadlo, že by to někdy převedl ve skutečnost.

Uvažovala, co se mu dělo v hlavě, že přivedl do svého apartmá cizí muže. Od chvíle, kdy opustili New York, byl zamyšlený a náladový. Mělo to s jeho rozhodnutím něco společného? Snažil se snad dokázat něco, čemu nerozuměla? Nebo to s ní nemělo společného vůbec nic?

„Omlouvám se, zlato.” Nyní promluvil ještě tišeji než předtím, z jeho slov prosakovala lítost. „Prosím, odpusť mi. Prosím, řekni, že zůstaneš a že ode mě neodejdeš. Měla bys to udělat, o tom není pochyb. Nezasloužím si tě. Nezasloužím si tvou laskavost ani tvé pochopení. Ale chci to. Bože, pomoz mi, ale nevím, jestli bez tebe dokážu žít.”

Nikdy dřív nic podobného neřekl. Nic, z čeho by se dalo soudit, že pro něj znamená víc než jen tajnou milenku.

Naklonila se k němu, zvedla se na kolena a vzala jeho obličej do dlaní.

„Nebudeš bez toho muset žít - ani beze mě,” zašeptala. „Jsem tu, Gabe. Nikam nejdu.

Ale musíme na to být jen my dva. Ty a já. žádní další muži.” Téměř neovládla třas, který se jí rozléval páteří.

Oči mu zalila úleva. Vrhl se na ni, objal ji, pevně ji k sobě přitáhl. Políbil ji na spánek, na hlavu, na každičký centimetr vlasů, téměř jako by se jí nedokázal nedotýkat. „Jen my dva,” zašeptal jí do ucha. „Přísahám.”

Pak se od ní odtáhl, jen natolik, aby si mohl opřít čelo o její.

„Pojeďme domů, Mio. Chci to nechat za námi. Chci ti umožnit zapomenout, chci ti tu vzpomínku vymazat z paměti. Vím, že jsem ti strašlivě ublížil. Přísahám, že ti to vynahradím.”

Přijala jeho horlivý slib, přilnula k němu. Mluvil, jako by je spolu viděl i v budoucnu, jako by chtěl víc než jen sex založený na smlouvě. Byla snad blázen, že v to doufala?

Objala ho kolem krku. „Miluj se se mnou, Gabe. Chci, aby naše poslední noc v Paříži byla zvláštní.”

„Ach, koťátko,” vydechl dojatě. „Dnes v noci se budu milovat s každým centimetrem tvého těla. A pak tě budu celou cestu letadlem držet v náručí.”

Uprostřed noci se Mia probudila a zamrkala do mdlého světla. Z koupelny sem dopadal pruh světla a ozařoval spícího Gabea.

Ležela mu po boku, jednu nohu měl Gabe přehozenou přes obě její, uvěznil ji tak

u sebe. Paži si položil přes její trup. Dokonce i ve spánku dával najevo svou majetnickost.

Ovšem vzhledem k tomu, že dovolil jiným mužům, aby se jí dotýkali, jak na tom s tou majetnickostí ve skutečnosti je?

Upřímnou lítost a agonii, které se mu zračily ve tváři, když se jí za prožité utrpení omlouval, ale nehrál. Sice stále netušila, co za tím vězí, ale věděla, že se mu muselo něco stát. Něco, co ho zasáhlo do morku kostí. Něco, čemu možná ani sám nerozuměl.

Snažila se vyvléknout z jeho sevření a při tom ho probudila. Oči měl potažené mázdrou spánku.

„Musím do koupelny,” zašeptala.

„Vrať se rychle,” řekl tiše a uvolnil své objetí, aby mohla vstát.

Doběhla do koupelny, a poté co si odbyla potřebu, se na sebe podívala do zrcadla. Při pohledu na nateklý koutek úst a modřinu vybarvující se kolem ranky sebou trhla. Jak tohle jen vysvětlí Jaceovi. Jakmile ji uvidí, vyletí z kůže.

Caro na ni bude muset spáchat jeden ze svých make—upových zázraků.

Celé tělo měla citlivé, nikoli však z obvyklých důvodů. Gabe k ní byl nadmíru něžný. Až překvapivě něžný. Obvykle se přestával ovládat. Šílel po ní, což přivádělo k šílenství i ji.

Ale dnes v noci?

Dal si načas. Hladil ji, škádlil, vzrušoval, a vše tak něžně a láskyplně. Hruď se jí svírala, v břiše se jí rozletěli motýlci z toho, jak něžně se s ní miloval.

Poprvé za celou dobu s ním měla pocit, že v tom je víc než jen sex.

S vědomím, že pokud by se zdržela příliš dlouho, přišel by si pro ni, se vrátila do ložnice a vlezla do postele. Gabe otevřel oči a podíval se na ni napůl nevidoucíma, ospalýma očima. Natáhl se po ní, ale ona mu do náruče nevklouzla. Namísto toho se posadila

na paty a v tlumeném světle si ho prohlížela.

Byl to neuvěřitelně krásný chlap. Od prvního dne ji prsty bolely touhou se ho dotýkat

a objevovat veškerá zákoutí jeho těla. Nikdy jí tu možnost ale nedopřál, protože pokaždé, úplně pokaždé měl vedoucí úlohu on.

Gabe se zamračil a zvedl se na lokti. Přikrývka mu sklouzla z těla dolů na boky, zatímco se na ni díval a ustaraně se mračil.

„Mio?”

V jeho hlase se ozývala nejistota a náznak strachu, který ji překvapil.

„Co se děje?” zeptal se tiše. „Nic,” odpověděla chraptivě.

Přimhouřil oči. „Tak proč nejsi tady?” poklepal na místo, kde ještě před chvílí ležela. Zvedla se na kolena a připlížila se k němu, poté mu položila dlaně na hruď a opatrně

čekala, jak zareaguje na její opovážlivost.

Jeho tělo přitahovalo její ruce jako magnet. Pálily ji touhou se ho dotýkat, přejíždět mu dlaněmi po pevných svalech.

„Chci se tě dotýkat, Gabe. Můžu se tě dotýkat?” zašeptala.

Oči se mu v tlumeném světle zatřpytily. Roztřeseně se nadechl a hruď se mu roztřásla.

„Neváhej.”

Sklonila se k němu, až se jí vlasy přelily přes jeho pokožku a obličej měla těsně u jeho.

„Chci víc než se tě jen dotýkat.”

Vzal její tvář do dlaně, palcem jí přejel přes modřinu v koutku úst. „Zlato, dělej si, cokoli chceš. Nebudu si stěžovat.”

„Dobrá tedy,” vydechla.

Teď ho měla, kde ho chtěla mít, a přitom si nebyla jistá, kde začít. Nechala své ruce, aby se mu volně potulovaly po těle, po ramenou a dolů po pažích, než ho začaly škádlit na břiše. Obkroužila každou vybouleninu jeho vypracovaného břicha a sklonila se, aby totéž provedla i jazykem.

Zapletl jí ruce do vlasů a sevřel je, uchopil ji za prameny těsně u hlavy a držel ji u sebe, aby nemohla přerušit kontakt s jeho pokožkou.

Jeho zřejmý souhlas jí dodal sebevědomí. Strhla z něj přikrývku a zcela ho odhalila svému pohledu. Penis měl vzrušený jen napůl, dlouhý a silný, zvedající se z tmavého chomáče chloupků mezi nohama.

Nedočkavě si olízla rty a Gabe zasténal.

„Pro boha živýho, Mio.”

Přehodila jednu nohu přes jeho stehna, aby ho znehybnila, a posadila se těsně pod

jeho ptáka, který během vteřiny zmohutněl. Vztyčil se nad jeho podbřišek. Nedokázala odolat pokušení a oběma rukama ho pevně sevřela.

Jakmile se ho dotkla, celé jeho tělo sebou zazmítalo. Vystřelil boky vzhůru, jako by ji vyzýval, aby se ho dotýkala ještě víc.

Jeho erekce byla uvězněna mezi jejich břichy. Sklonila se, aby ho políbila na ústa. Penis ji hřál na břiše, tvrdý a neústupný, pulzující jí do bříška. Vklouzla mu do úst jazykem, škádlivě s ním tančila.

Otestovala své možnosti a zvedla mu ruce nad hlavu, jak to jednou provedl jí. Dlaně přitiskla do jeho a držela je na místě.

Usmál se jí do rtů. „Koťátko vystrčilo drápky a stalo se lvem.” „To máš sakra pravdu,” zavrčela. „Dnes v noci tady velím já.”

„Líbíš se mi takhle,” zašeptal. „Obrat o sto osmdesát, Mio. Jsi tygřice. Ztělesněná dravost.”

„To se vsaď,” usmála se na něj.

A umlčela ho svými rty. Vzala si je tak, jak si on tolikrát předtím bral její. Líbala ho,

dokud se mu nedostávalo dechu. Hruď mu ztěžkla, každý nádech byl roztřesenější než předchozí. Zbožňovala to.

Šílel po ní. Celý se napjal a rozechvěl. Oči mu zářily divokým světlem, a přesto se nepokusil rukama ani pohnout. Ani poté, co z něj zvědavě zvedla dlaně, s nimi nepohnul.

Ochotně jí předal kormidlo.

Nadšeně si prolíbala stezičku po jeho hrudi, vlasy rozlévala po jeho pokožce. Dorazila ústy až k jeho kolenům. Rukama polaskala jeho pohlaví a poté ho chvíli jen klidně držela v dlani.

Vzhlédla k němu a zjistila, že ji pozoruje očima, v jejichž hloubkách se zračila touha a chtíč.

S uspokojením sklonila hlavu a vzala do úst jeho hlavičku. Jazykem ho polaskala a

špičkou sledovala mohutnou žílu vinoucí se po celé délce jeho erekce.

Dlouze vydechl a vzepjal se, toužil po jejích ústech stále víc.

„Bože,Mio.”

Hlas měl tak napjatý, že slova téměř nerozeznala.

Sebevědomě, vědoucně se usmála. Tentokrát má moc ona. Měla ho přesně tam, kde

ho mít chtěla. Pevně ve svých rukách. Zoufale po ní toužil a byl ochotný udělat cokoli, co bude ona chtít.

Cokoli.

Jako byste ženu s premenstruačním syndromem postavili před švédský stůl plný

čokolády.

Vsála ho hluboko do úst, tak hluboko, že ho cítila až v hrdle. Pak sevřela jeho hlavičku.

K uším jí dolehl jeho sten. Gabe jí zapletl ruce do vlasů a Mia se usmála. Nakonec přece jen pohnul rukama. Nevadilo jí to, dotek jeho rukou ve vlasech byl nádherný. Zbožňovala naléhavost, s níž jí svíral prameny vlasů.

Ale stále jí ponechal velení. Nepřitáhl si ji ke svému ptáku. Jen zapletl ruce do jejích vlasů, jako by s nimi musel něco dělat, jinak zešílí.

Sála ho a laskala, na hladké, sametové pokožce zůstávala po jejích rtech vlhká stezička.

„Do prdele,” vydechl Gabe. „Zatraceně, Mio. Přesně tak, zlato. Vezmi si mě hluboko.

Zbožňuju, jak mě saješ.”

Vsála ho tak hluboko, až se špičkou nosu dotkla jeho podbřišku. Pak spokojeně zavrněla a ten zvuk rozvibroval penis v jejích ústech. Sevřel jí vlasy ještě pevněji a vůbec poprvé se vzepjal, celé jeho tělo se napjalo, až cítila, jak se mu zatínají svaly.

Když už nedokázala déle zadržovat dech, nechala penis pomalu vyklouznout z úst a poté se zhluboka, hltavě nadechla. Svírala ho v rukách, prsty objímala jeho délku a laskala ho nahoru, dolů, aniž by jedinkrát spustila pohled z jeho očí.

Jeho oči doutnaly modrým dýmem, vyzařovalo z nich tolik horkosti, touhy a souhlasu.

Ach, ano, zbožňoval, co mu dělá. S úsměvem se ho chytila a po centimetrech si proklestila stezičku po jeho těle, dokud neměla penis v údolí svých stehen.

Pak se zvedla a nasměrovala jeho hlavičku k ústí svého těla. Bez dalšího čekání sklouzla dolů a jediným hladkým pohybem ho přijala hluboko do těla.

Gabe přidušeně zasténal, ruce mu vylétly k jejím bokům, prsty zabořil hluboko do jejího

masa, zatímco ona si pohodlně usedala na jeho pohlaví.

„Bože, jsi tak krásná,” vyhrkl a celou si ji prohlížel.

Zvedl ruce k ňadrům, sevřel je v dlaních a palci polaskal pevné vrcholky. Ale dnešní noc se netočí kolem ní. Ne že by si to neužívala, ale chtěla to udělat především pro něj. Pro něj celého.

Chtěla otřást jeho světem. Chtěla se pevně uhnízdit v jeho mysli, aby už nikdy neměl nutkání předat ji jinému muži - předat ji komukoli, aby se jí svobodně dotýkal.

S povzdechem si přehodila vlasy na záda a začala vlnit boky, zvedala se a klesala. Cítila, jak z jeho těla vyzařuje napětí. Viděla, jak napjatý je. Jak pevně stisknutou má čelist, jak stažené má koutky úst a očí.

A pak oči zavřel.

„Oči,” přikázala sevřeným hlasem; vydala rozkaz, jaký jí on dal tolikrát předtím. „Chci ti vidět do očí, až se uděláš.”

Okamžitě rozevřel víčka, zorničky se mu rozšířily, stiskl čelist. Ale zrak z ní nespustil.

„Pro tebe cokoli, kotě.”

To ji potěšilo. Zatraceně hodně ji to potěšilo. Ze rtů jí unikl spokojený povzdech a okamžitě celá zvlhla.

Zrychlila, zesílila pohyby, pojímala ho hlouběji a hlouběji, přiváděla ho stále blíž a blíž k vrcholu, až v jednu chvíli sevřel pevně čelist, oči se mu zatřpytily a roztřeseně něco nerozpoznatelného zašeptal.

Poznala okamžik, kdy vyvrcholil. Ještě dříve, než vůbec pocítila jeho orgasmus, spatřila mu ho v očích. Okamžitý výbuch ohně, rychlé mrkání. Pak ji rukama sevřel v pase a stiskl tak pevně, že ráno určitě bude mít modřiny.

Jednou rukou sklouzl níž a pronikl prstem skrze záhyby těla ke klitorisu a začal ho třít, zatímco ona neustávala v pohybu.

Když začala zavírat oči, pokojem okamžitě zazněl jeho příkaz. Poprvé dnešní večer prosadil svou. „Oči. Na mě se dívej, Mio. Až se uděláš, chci ti vidět do očí.”

Hleděla na něj, cítila blížící se orgasmus vzdouvající se v ní s neutuchající intenzitou.

Užívala si tak divoce, až ji musel podepřít. Tentokrát byl on ten klidnější. Jednou rukou ji hladil po těle, zatímco druhou jí tiskl prst na klitoris.

Vyvrcholení se dostavilo s tak mohutnou silou, že nedokázala déle zůstat zpříma.

Napjala se a poklesla na něj. Chytil ji za paže a přitáhl si ji k sobě do náruče, zatímco v ní orgasmus zuřil silou bouře.

Gabe ji tiskl k sobě a přemýšlel o tom, co právě zažil. Naplnilo ho to úžasem. Bázní. A víc než čím jiným vděčností.

Nedostávalo se mu slov, jimiž by mohl popsat, co pro něj udělala. Milovala se s ním. Po tom všem, co jí provedl, mu stále důvěřovala a nesobecky se mu vydala.

Přemohlo ho, co vlastně nyní drží v náručí. Hruď mu svíral cit, kterému nerozuměl.

Nenáviděl se za to, co provedl. A ještě víc za to, co neudělal. A téměř to nedokázal snést.

Pronikla do té části jeho samého, kam si myslel, že se nikdo nikdy nedostane. Do části, kterou si žárlivě střežil po mnoho let. A ona do ní vplula snadno, bez námahy. Jen

vstoupila do jeho života a srdce, jako by tam patřila.

A on byl přesvědčený, že tam opravdu patří.

33. kapitola

Jakkoli pro ni byla noc v Paříži v mnoha směrech traumatizující, znamenala obrat v jejich vztahu. Gabe se k ní choval ještě více ochranitelsky a něžněji - především emocionálně něžněji - než kdy dřív.

Miu to zasáhlo do srdce. Dovolila si snít, že je mezi nimi konečně něco víc než jen ta smlouva. Gabea milovala a s každým dalším dnem propadala jeho kouzlu ještě víc. To díky lásce byla trpělivá. A díky lásce si dovolila doufat.

Jediné, čeho ve vztahu s Gabem litovala, bylo tajemství. Tajemství střežené před celým světem. Před Jacem. Především před Jacem.

Poté co se Mia s Gabem vrátili z Paříže, Jace poznal, že je Mia rozrušená. Nenáviděla se za to, že mu na otázku, co se děje, zalhala. Vymluvila se na nevolnost z turbulencí. Díkybohu ji Caroline naučila s make-upem zázraky. Důkazy té noci, modřiny, skryje, dokud nevyblednou.

Blížilo se Díkůvzdání a Gabe byl k té příležitosti pozván na návštěvu k rodičům. Jakkoli při jejich rozchodu truchlil, nyní těžko přijímal, že se k sobě rodiče opět vrátili. Kdykoli se podíval na otce, v očích se mu zračil pocit zrady a k matce se choval velice ochranitelsky. Vinil svého otce, že matce tolik ublížil.

Mia netušila, co bude na Díkůvzdání dělat. Gabe se nemohl rozhodnout, jestli chce strávit svátky s rodiči, nebo zůstat s Miou. Trvala na tom, aby přijal pozvání od rodičů. Je to přece jen na jeden den. Ona ho stejně s velkou pravděpodobností stráví s bratrem. A pokud ne, pak zajde za Caro a její rodinou.

Gabeovi se nezamlouvalo, že stráví svátky odděleně, ale co s tím může dělat? Pokud nechce vyjít s jejich vztahem na veřejnost - a zatím byl zásadně proti.

„Dopsala jsi cenové nabídky do prezentace na schůzku s Jacem a Ashem?” zeptal se Mii Gabe přes celou kancelář.

Mia vzhlédla a spatřila, že se na ni dívá očima plnýma tepla a něhy. Ano, rozhodně své chování vůči ní změnil. Stal se lidštějším. Někým, o kom mohla doufat, že jí jednoho dne lásku oplatí.

„Právě končím,” odpověděla. „Chybí mi poslední dvě položky. Jakmile ta čísla dorazí, dopíšu je tam.”

Gabe souhlasně přikývl. „Vybereme z nabídek tento týden. Je možné, že se před Vánoci budu muset vrátit do Paříže. Chtěla bys jet?”

To byla další věc, v níž se Gabe změnil. Dřív by se neptal, co chce dělat nebo jestli

s ním chce někam jet. Jen by jí to oznámil a očekával by, že to splní. Ještě nedávno neměla na vybranou.

A nyní? Nic nenařizoval. Ačkoli často dokázala rozeznat, pro co by Gabe chtěl, aby se rozhodla, nikdy nerozhodoval za ni.

„Ráda bych jela o Vánocích do Paříže,” odpověděla nadšeně.

Usmál se, v očích se mu zračila úleva. „Domluvím to a udělám si volný den, abys mohla vidět vše, na co poprvé nezbyl čas.”

Jestli si předtím připadala směšně rozmazlovaná, nyní jeho rozmazlování dosáhlo až

absurdní úrovně. Byl ztělesněným snem. Věnoval pozornost všem jejím potřebám. Dával jí vše, o čem si myslel, že by chtěla nebo mohla potřebovat.

Užívala si to. Vychutnávala si každý něžný dotek, každý starostlivý pohled, pozornost, jakou věnoval všemu, co se jí týkalo.

Gabeovi zazvonil telefon a on ho zvedl. Rychle si uvědomila, že hovoří s matkou. Když s ní mluvil, okamžitě změnil celý postoj.

Nejspíš spolu budou hovořit dlouho. V poslední době, kdy se jeho matka pomalu usmiřovala s Gabeovým otcem, spolu mluvili stále víc. Velice na Gabeovi a jeho emocionální podpoře visela.

Mia se podívala na hodinky. Už byl čas na oběd a Gabe pracoval celé dopoledne.

Pochybovala, že vůbec s obědem počítal, spíš plánoval pracovat i přes obědovou pauzu, aby měl na odpolední schůzku vše připravené.

Rozhodla se, vstala a vzala si kabelku. Gabe vzhlédl a tázavě povytáhl obočí, když sledoval, jak Mia míří ke dveřím.

Oběd, naznačila rty. Něco ti přinesu.

Přikývl a pak oddálil telefon od tváře, aby mohl promluvit.

„Vezmi si svetr, Mio. Možná bude sněžit, tak buď na chodníku opatrná.”

Usmála se, srdce jí roztálo jeho starostlivostí. Vrátila se ke stolu a vytáhla z něj svetr, který zde nechávala právě pro takovéto případy. Gabeovi poslala vzdušný polibek, po němž se mu rozzářily oči.

Když vyšla před budovu, páteří jí projelo nadšení. Ve vzduchu cítila sníh. Bylo mrazivě chladno a obloha byla šedavá. Dokonalé sváteční počasí.

Cestou k blízkému lahůdkářství, odkud si s Gabem často objednávali obědy, téměř tančila. Tuto část roku zbožňovala. Milovala změnu ročních dob. A vždy se těšila na Vánoce.

Do Díkůvzdání zbýval sotva týden. Mnoho obchodů mělo výlohy vyzdobené vánočními světélky a ozdobami.

Opřel se do ní vítr a Mia si přitáhla svetr k tělu. Vešla do lahůdkářství a objednala si jídlo.

O pět minut později převzala plastovou tašku a prodrala si cestu davem čekajících zákazníků. Na chodníku jí na nos dopadla velká dešťová kapka a Mia zvedla tvář k obloze. Na deštník nepomyslela. Chtěla být pryč jen pár minut.

Začínalo pršet. Copak déšť nemohl počkat pět minut, než se vrátí do práce?

Právě obcházela roh budovy, v níž měl Gabe kanceláře, když vrazila do cizího člověka.

Upustila tašku a okamžitě se sklonila, aby ji zvedla, aniž by přestala chrlit jednu omluvu za druhou. Zvedla balíčky a doufala, že se nějak nepomačkaly. Když se narovnala, muž, do něhož vrazila, tam pořád stál.

Při pohledu do jeho tváře se jí zvedl žaludek. Charles. Muž, který ji v Paříži v Gabeově hotelovém pokoji napadl. Nemohla být náhoda, že do něj vrazila před budovou Gabeovy společnosti.

Ustoupila a on ji chytil za paži, odtáhl ji stranou od chodců a přitiskl ji ke zdi budovy.

Stále byla několik kroků od vchodu. Okamžitě přelétla pohledem okolí, zjišťovala, jak se co nejlépe vyvléknout z Charlesova sevření.

„Nedotýkej se mě,” vyštěkla. „Gabe tě za tohle zabije.”

Charles se zašklebil. „Kvůli tý tvý přehnaný reakci teď přehnaně reaguje Gabe. Snaží se mě vyšachovat z dohody. Nebude se mnou obchodovat a to mi uškodí v obchodě

s ostatními. Potřebuju tu smlouvu a kvůli tobě to šlo celý do prdele.”

„Kvůli mně?” vykřikla. „Ty ubožáku. Napadl jsi mě! A kvůli mně teď nemáš smlouvu? Jsi padlý na hlavu!”

„Drž zobák!” zasyčel, přitiskl se k ní a zesílil stisk na jejích pažích.

„Odpal,” vyhrkla. „Ani se ke mně nepřibližuj.”

Svíral ji pevně a bolestivě, věděla, že bude mít modřiny. Jen se chtěla od tohoto lidského odpadu dostat co nejdál a vrátit se ke Gabeovi. Kde je bezpečno. Kde by nikdy nedovolil, aby se jí cokoli stalo.

Po tváři jí stékaly dešťové kapky, zamrkala, aby viděla jasněji. Byla jí zima, a jak jí vlhlo oblečení a vlasy, začínala jí být zima stále větší.

„Ty a já spolu máme co do činění,” zasyčel. „Chci interní informace o těch smlouvách.

Vím, že k nim máš přístup. Mou jedinou šancí je nabídnout cenu nižší než ostatní zájemci, aby HCM nemělo jinou možnost než přistoupit na obchod se mnou. Možná na tom budu tratit, ale vyplatí se mi to v budoucnu. Potřebuju, aby k té dohodě došlo, Mio, a ty to pro mě zařídíš.”

„Jsi totálně mimo! Neřeknu ti ani ň. Nejdřív by mě zabil Gabe a potom i můj bratr.

Nezradím je, obzvlášť kvůli takovýmu kreténovi, jako jsi ty. A teď ode mě ustup, jinak začnu křičet, až ti prasknout bubínky.”

„To bych na tvém místě nedělal,” varoval ji.

Zvedl jí před obličej svůj telefon. Displej jí před očima poskakoval, jak se na něj nemohla soustředit. Když zjistila, na co se dívá, zděšeně zalapala po dechu. Tohle není pravda. To nemůže být pravda!

„Panebože,” zašeptala.

žaludek se jí obrátil naruby. Z toho, co viděla, se jí udělalo špatně. Byla to ona.

Svázaná a na kolenou, s Gabeovým penisem v ústech. Tváře měla vyboulené, jak do nich pojímala celou jeho délku.

Charles stiskl tlačítko a na další fotografii byla také ona, přivázaná ke konferenčnímu stolku, oči měla zavřené, ústa pevně stisknutá. Stál nad ní Charles, ruku měl v jejích vlasech, druhou svíral ptáka a snažil se ho strčit do jejích úst. Což znamenalo, že tu fotku pořídil některý z těch dvou jeho kumpánů. Jaký zvrhlý parchant by něco takového udělal?

Jen silou vůle se nepozvracela přímo tady na ulici. „Ty zvrácenej grázle!” zasyčela.

Nebylo potřeba se ptát, jak ty fotky získal. Vyfotil si ji v tom hotelovém pokoji v Paříži.

Vyděsilo ji, že někdo takové fotky pořídil a že se na ně vůbec díval.

„Takže nabízím dohodu, Mio,” řekl Charles. Sevřel jí paži ještě pevněji, jako by věděl,

jak moc chce utéct. „Seženeš mi informace, které chci, jinak ty fotky půjdou na veřejnost. Jak myslíš, že se tvýmu bratrovi budou zamlouvat fotky jeho malé sestřičky, rozmáznuté po celém internetu? Budeš slavná, i když pochybuju, že by se ti to líbilo.”

Zamrazilo ji do morku kostí. Celé tělo měla jako z kusu ledu. Otupěle zírala na Charlese a nitrem se jí šířilo děsivé pochopení.

Ten hajzl by to udělal. Viděla v jeho očích zoufalství a odhodlání.

„Ty parchante!” zasyčela chraptivě. „Ublížil jsi mi! A teď mi budeš vyhrožovat fotkami, které dokazují, žes mě napadl?”

„Promysli si to,” řekl vážným hlasem. „Očekávám, že mi do víkendu zavoláš. Jestli mi ty informace neseženeš, dám si záležet, aby ty fotky viděli všichni na celém světě.”

Pustil ji a odešel, zmizel v moři deštníků a chodců spěchajících, aby se co nejdřív dostali z deště do sucha.

Dlouho jen stála a snažila se přestát šok z fotek, které jí ukázal. Do tváří jí bušil déšť, oblečení jí vlhkostí těžklo, ale chlad už necítila. Byla lhostejná vůči všemu kromě pozice, v níž se právě ocitla.

Pokud Gabea zradí, ztratí ho navěky. Bez váhání a bez lítosti ji odřízne ze svého života. Pokud ho nezradí, pak ty fotky proniknou do tisku. Uvidí je Jace. Uvidí je celý svět. Skončí nejen Jaceovo a Gabeovo přátelství, ale také to bude s velkou pravděpodobností znamenat konec jejich obchodních vztahů. A Gabeova pověst znovu utrpí obviněními, že zneužíval další ženu. Jednou by se to dalo uhrát, ale dvakrát? Co se veřejnosti týče, kde je kouř, je i plamen.

Přitiskla si mokré tašky k hrudi a vklopýtala do dveří budovy společnosti. V panice pletla nohama. Srdce jí bušilo bolestivě a tak rychle, že nedokázala dát dohromady souvislou myšlenku.

Vyjela výtahem nahoru, s každým nádechem jí bylo hůř a hůř. Co má dělat? Ano, má přístup k těm smlouvám. Bylo by jednoduché dodat Charlesovi ty informace. Ale nepomohlo by mu to, protože i kdyby přišel s nabídkou mnohem nižší než jeho protivníci, Gabe by s ním nikdy smlouvu neuzavřel. A poté co by udělala, co po ní Charles chtěl, stejně by se rozlítil a ty fotky tak jako tak zveřejnil.

Když došla do Gabeovy kanceláře, už netelefonoval. Jakmile vešla do dveří, vyskočil na nohy a tvářil se ustaraně.

„Mio, co se ti sakra stalo? Proč jsi celá mokrá? To sis nevzala deštník?”

Přispěchal k ní a při pohledu na její vodou nasáklé oblečení zaklel. Vzal jí tašky z rukou a položil je stranou, aniž by jim věnoval druhý pohled.

„Jsi v pořádku? Co se stalo? Vypadáš, jako bys viděla ducha.”

„J-jen je mi z-zima,” vykoktala. „Zastihl mě déšť. Nic vážného, Gabe. Opravdu.”

„Vždyť mrzneš,” poznamenal. „Tak pojď. Odvezu tě domů a najdu ti suché oblečení.

Ještě onemocníš.”

Zavrtěla hlavou a ustoupila tak rozhodně, až ho to viditelně překvapilo.

„Máš schůzku, kterou nesmíš zmeškat,” namítla. „Není potřeba, abys jel se mnou.”

„Kašlu na schůzku,” vyhrkl. „Ty jsi důležitější.”

Znovu zavrtěla hlavou. „Mám řidiče, ten mě odveze domů. Dám si horkou sprchu a převléknu se do suchého. Slibuju. Vrátím se do hodiny a půl.”

Tentokrát zavrtěl hlavou on. „Ne. Nechci, aby ses vracela. Jeď domů a zahřej se.

Počkej tam na mě. Jakmile bude po schůzce, přijedu za tebou.”

Přikývla, chlad se jí zmocnil ještě víc. Přestože byla už mimo déšť a v teple kanceláře, začala se neovladatelně třást. Musí to zvládnout, jinak si Gabe začne myslet, že se stalo něco strašného.

Usmála se a pokývla na tašky. „To jídlo bude pořád dobré. Potřebuješ jíst, Gabe.

Nejedl jsi celý den.”

Dotkl se její tváře, pohladil ji, sklonil se a políbil ji na rty. „Neboj se o mě. Vezmi si to jídlo domů a zbytek dne odpočívej. Brzy za tebou přijedu a postarám se o tebe.”

Po jeho slovech se jí sevřelo srdce, ale ani ta krásná slova nezahnala hrůzu z rozhodování, které měla před sebou. Potřebovala přemýšlet.

Už teď ji hlava bolela jak střep. Ve spáncích jí dunělo a byla na kost prochladlá. Přešel ke stolu, vzal svůj plášť a zabalil ji do něj a třel jí paže.

„Pojď,” pobídl ji vážným hlasem. „Doprovodím tě do auta. Zavolej mi, kdybys cokoli potřebovala, ano?”

Slabě, nuceně se na něj usmála. „Budu v pořádku, Gabe.” Nenáviděla se za to, že mu lže.

34. kapitola

Gabe vešel do bytu a zamračil se, když zjistil, že je všude zhasnuto. Pochopila ho snad Mia špatně, a místo k němu domů jela k sobě?

Od návratu z Paříže trávila každou noc u něj, až na jednu, kdy ji vzal Jace na večeři

a vysadil ji u ní doma. Jen ta jedna noc bez ní stačila, aby byl ráno nerudný a rozmrzelý a do práce dorazil s mizernou náladou.

Vešel do obývacího pokoje a napětí v něm polevilo, když spatřil Miu, jak spí na pohovce stočená do klubíčka. V krbu hořel oheň a Mia byla od hlavy k patě zakrytá dekou.

Zamračil se. Je snad nemocná? Když se nad tím zamyslí, než odešla na oběd, byla

v pořádku. Rozzářená, veselá, usmívala se. Krásná jako vždy. Vyděsilo ho, jak závislý se stal na tom, že ji má u sebe v kanceláři. Jak se stala součástí jeho života. Většina lidí potřebovala ráno kávu. On potřeboval jen Miu.

Sklonil se k ní, chtěl zjistit, jestli nevykazuje příznaky horečky, když spatřil, že má okolí očí zarudlé a nateklé. Jako by plakala. Co to sakra má znamenat?

Co se jí to stalo? Co mu neřekla? Byl v pokušení ji probudit a zjistit, co se děje, ale nechtěl ji rušit. Vypadala unaveně. Pod očima měla tmavé kruhy. Vypadala takhle unaveně i včera večer? Byl na ni moc tvrdý? Chtěl toho po ní moc? Je on snad důvodem, proč je jí teď mizerně?

žaludek se mu sevřel strachem. Byl na ni jejich vztah příliš? Nemohl jí ani slíbit, že poleví, že na ni bude jemnější. Místo toho, aby se jí s postupující dobou stále více vzdaloval, byl na ní každým dnem závislejší. Čas jeho touhu po ní jen vyostřil. Neulevil mu. Byl blázen, když si myslel, že dovolí-li jinému muži, aby se jí dotýkal, dokáže si, že na ní není emocionálně závislý. že mu to nebude vadit.

Kdykoli se v myšlenkách vrátil k té noci v Paříži, znovu zatoužil prosit Miu o odpuštění.

Sice mu už odpustila, ale jen vzpomínka na tu noc ho dokázala znovu a znovu srazit na kolena.

Nebyl jí hoden. Věděl to až příliš dobře. Ale ať se smaží v pekle, jestli udělá správnou věc a dá jí svobodu. To by ho nadobro zničilo.

Podíval se na hodinky a zamračil se. Přijel za ní později, než měl v úmyslu. Blížil se čas na večeři. Napadlo ho, jestli vůbec snědla jídlo, které mu přinesla k obědu. Odešel do kuchyně a odpověď na svou otázku našel ležet na kuchyňské lince. Taška byla netknutá. Krabička uvnitř neotevřená. Tiše zaklel. Potřebovala se najíst.

Prohledal skříňky a hledal polévku. Jeho hospodyně mu nechávala zbytky na očích

a navíc jí dal seznam věcí, co je potřeba nakoupit, aby mohl o víkendu vařit. Ale problém jednoduše byl, že nebyl doma tak často, aby se mu vyplatilo mít lednici a spíž plně zásobenou.

Poté co zjistil, že nic, co má, se nedá použít, zvedl telefon a zavolal vrátnému, aby pro něj zařídil vše potřebné. Byl ujištěn, že o vše bude okamžitě postaráno. Gabe zavěsil a začal hledat v lékárničce teploměr a potřebné léky.

Netušil však, co Mie je. Nebo jestli vůbec má horečku. Mohla by mít chřipku. Nebo nějakou bakteriální infekci. Jak to má sakra vědět, dokud se jí nezeptá?

Rozhodl se, že počká, až se sama probudí - chtěl, aby odpočívala tak dlouho, jak bude potřebovat - a tiše se vrátil do obývacího pokoje. Přikrývky jí nyní sklouzly a odhalily její trup, takže jí je opět vytáhl až ke krku. Políbil ji na čelo a zjistil, že horečku nemá.

Byla horká, ale ne příliš. Dýchala klidně.

Přešel ke krbu, přidal dřevo a pak zmizel ve své ložnici, aby se převlékl do něčeho pohodlnějšího, dokud Mie nedovezou polévku.

Měl před sebou ještě spoustu práce - odešel hned po schůzce a stále si musel připravit finanční zprávy na schůzku s Jacem a Ashem, aby mohli probrat nabídky stavebních firem - ale místo toho zvedl tvůj tablet a posadil se na pohovku naproti Mie.

Usměrnila ho. Donutila ho myslet na víc věcí než jen na práci a obchod. Líbilo se mu být v její společnosti a dělat něco tak příjemného jako třeba v tichosti číst knížku.

Byla nadšená, když jí daroval nejnovější čtečku elektronických knih - poslední model - spolu s celou kolekcí elektronických verzí jejích nejoblíbenějších knih. Vrhla se na něj, objala ho a líbala ho tak divoce, až se musel smát. To s ní dělal často. Smál se.

Na té ženě bylo něco neodolatelného. Její osobní kouzlo bylo nakažlivé. Byla jeho slunce. Ušklíbl se, protože to znělo tak otřepaně. Choval se a myslel jako puberťák.

Díkybohu nikdo nemůže slyšet jeho myšlenky. Na obchodních schůzkách by se už nikdy nemohl nikomu podívat do očí.

Muži jako on měli vzbuzovat strach. Měli působit chladně. Nedostižně. Možná i děsivě. Kdyby měl někdo byť jen tušení, že drobná brunetka s úsměvem za milion byla jeho osobním kryptonitem, smálo by se mu celé město.

Pípl mu telefon. Gabe ho vytáhl z kapsy a zjistil, že mu píše vrátný. Právě míří ke Gabeovu bytu s jeho objednávkou. Gabe vstal z gauče, aby se s mužem setkal

u výtahu. Dveře výtahu se otevřely právě ve chvíli, kdy vešel do vstupní haly. Poděkoval vrátnému a odnesl tašku do kuchyně.

Polévka byla horká, kouřilo se z ní, takže ji Gabe ani nemusel ohřívat v mikrovlnce. Nalil ji do misky a opekl dva plátky chleba. Pak zalovil v ledničce pro Miinu oblíbenou višňovou limonádu. Mia ji zbožňovala a Gabe proto dal instrukce hospodyni, aby měl těchto limonád vždy zásobu, protože Mia na ní byla zcela závislá.

Kvůli Mie tu měl zásoby dalších věcí, které měla ráda. Zapamatoval si je a pak si dával záležet, aby měl vždy doma to, co měla oblíbené. Nechtěl jí dát sebemenší záminku, aby od něj chtěla odejít.

Položil polévku, chleby a pití na tác a odnesl to do obývacího pokoje, kde tác postavil na konferenční stolek před Miu. Nechtěl ji probudit, ale potřebovala se najíst a on chtěl, aby jí bylo lépe. Pokud bude potřeba, zavolá svému osobnímu lékaři, aby se na Miu přijel podívat.

„Mio,” řekl tiše. „Mio, drahoušku, probuď se. Přinesl jsem ti něco k jídlu.”

Zavrněla, ospale zaprotestovala a otočila hlavu na druhou stranu. Zatřepotala řasami a znovu zavřela oči.

Usmál se. Neměla nijak zvlášť v oblibě, když ji lidi budili.

Dotkl se její tváře, přejel prstem přes její čelist. Líbilo se mu, jak hedvábnou má pokožku.

„Mio. Probuď se, zlato. No tak. Otevři svá krásná očka.”

Otevřela oči a rozespale se na něj podívala. Ke svému překvapení v nich spatřil strach a ještě něco, co nedokázal přesně nazvat. Obavu? Úzkost?

Co se to tu sakra děje?

Zívla, promnula si oči a posadila se. Ani na vteřinu se na něj nepodívala. Svírala kolem sebe přikrývky, jako by se před něčím chránila.

Musel se kousnout do jazyka, aby po ní okamžitě nezačal vyžadovat odpovědi. Působila tak křehce. Od noci v Paříži ji takhle neviděl. Jen při pomyšlení na tu noc se mu sevřely útroby.

„Hej, ospalče,” řekl jemným tónem. „Přinesl jsem ti polévku. Očividně jsi ani neobědvala.”

Zašklebila se. „Byla mi zima a potřebovala jsem se zahřát. Neměla jsem na jídlo chuť.”

„Je ti lépe? Není ti špatně? Můžu zavolat svého lékaře, aby se na tebe podíval.” Olízla si rty a zavrtěla hlavou. „Jsem v pořádku. Opravdu. Jakmile jsem se zahřála,

chtělo se mi tak spát, že jsem nevydržela zůstat vzhůru. Ale jsem v pořádku. Opravdu.”

Nevěřil jí a nevěděl proč. I když není nemocná, stále se mu na ní něco nezdálo. A navíc vypadala, jako by plakala. Možná ale přehání. Možná si jen před usnutím protřela oči.

„Máš hlad?” zeptal se.

Stočila pohled na tác s jídlem a přikývla. „Šílenej.”

Když začala vstávat do sedu, podal jí ruku, aby jí pomohl. Propletla prsty s jeho a vytáhla se do sedu na okraji pohovky.

„Díky,” pronesla ještě rozespale. „Jsi na mě tak hodný, Gabe.”

Nebylo to poprvé, co něco takového poznamenala, ale kdykoli to řekla, projel jím pocit viny. Kdyby k ní byl tak hodný, jak by měl být, nikdy by nedovolil, aby ji zneužil jiný muž.

Díval se, jak jí, a s každou vteřinou v něm rostla touha se jí dotknout a nutkání ji ochránit před čímkoli, co ji rozrušilo. Nedokázal tu potřebu ovládnout. To, s jakou silou ho přitahovala, popíralo veškerou logiku. Jak šlo o ni, nedokázal myslet. Nedokázal se od ní držet dál.

Jakmile dojedla, odložila deku, kterou měla kolem sebe stále napůl omotanou, a k jeho překvapení - a potěše - si přelezla přes gauč a lehla si k němu.

Objal ji jednou rukou a natáhl se pro přikrývku, která spadla na zem. Oba je zakryl a Miu přesunul tak, aby ji měl na sobě. Její teplé, měkké tělo ho hřálo.

Zabořil nos do jejích vlasů, spokojený, že ji má u sebe tak blízko, jak je jen možné.

„Děkuju ti za večeři,” řekla. „Teď chci, abys mě jen držel. Pak se budu určitě cítit líp.” Její slova mu pronikla do srdce. Řekla to s takovou upřímností. Znělo to tak jednoduše.

Nikdy po něm nic nežádala. Nikdy nic nechtěla. Jeho peníze a všechno, co jí za ně mohl koupit, jí byly ukradené. To, co po něm občas vyžadovala, bylo až příliš prosté. Aby ji držel. Dotýkal se jí. Utěšoval ji.

Měl by být spokojený, že nad ní má takovou moc. To přece chtěl, ne? Naprostou kontrolu. Aby se ona vždy podvolila jeho vůli. Ale místo toho si byl až příliš vědom toho, že svou mocí ji může i zničit.

„Chceš zůstat tady před ohněm nebo chceš do postele?” zeptal se, zatímco jí hladil vlasy.

„Hmmmm,” zavrněla rozespalým hlasem. „Asi bych tu ještě chvíli zůstala. Tady před

krbem je tak příjemně. Uvažuju, jestli už sněží.”

Usmál se. „Pokud ano, pak bych řekl, že jen drobně. V tuhle roční dobu tu zatím ještě moc nesněží.”

„Bolí mě hlava,” zamumlala, zatímco se snažila ještě pohodlněji uvelebit v ohbí jeho ramene.

Zamračil se. „Proč jsi nic neřekla? Jak moc tě bolí?”

Pokrčila rameny. „Docela dost. Když jsem dorazila domů, vzala jsem si prášek proti bolesti. Doufala jsem, že až se probudím, bude mi líp.”

Jemně ji od sebe odstrčil, vyprostil se zpod ní a deky a vstal z pohovky. Přešel

do kuchyně, z lahvičky vyklepal jednu silnější tabletku proti bolesti, které se dostávají jen na předpis, a vrátil se k Mie.

Zamračila se. „Po těchhle bývám omámená.”

„Být omámená je lepší než cítit bolest,” odvětil trpělivě. „Vezmi si ji a já se o tebe postarám. Budeme tu sedět na gauči, dokud se ti nebude chtít spát, a pak půjdeme do postele. Jestli se ráno nebudeš cítit lépe, zůstaneš přes den doma.”

„Ano, pane,” odpověděla a ve tvářích se jí objevily dolíčky.

Podal jí tabletku a napůl vypitou láhev višňové limonády a sledoval, jak polyká lék. Pak se posadil a okamžitě si ji přitáhl zpátky do náruče. Zakryl ji dekou a objal ji oběma rukama. Držel ji v bezpečí své náruče.

Spokojeně si povzdechla a zabořila čelo do jeho krku.

„Jsem ráda, že jsem s tebou, Gabe. Ani na chvíli svého rozhodnutí nelituju.”

Pronesla ta slova tak tiše, že jí téměř nerozuměl. A když si uvědomil, co řekla, pocítil uspokojení tak silné, že nedokázal okamžitě odpovědět. V jejím přiznání zaznělo ale také něco jiného, něco zvláštního. Téměř jako by tím říkala sbohem. Nikdy o takové možnosti ani neuvažoval. Udělal by cokoli, jen aby s ním zůstala.

„Já jsem také rád, že tě mám, Mio,” odpověděl tiše.

35. kapitola

Mia si přetáhla přes košili bundu. Chystala se odejít z Gabeova bytu. Nebude nadšený, že se rozhodla přijít do práce. Ráno odešel s jasným příkazem, aby zůstala v posteli a odpočívala.

Myslel si, že je nemocná a že včerejšek byl předzvěstí chřipky nebo žaludečních potíží.

Většinu dne strávila otupělá šokem a strachem. Zpanikařila tak, že nedokázala

vymyslet, co má dělat. A čas běžel. Byl pátek a Charles očekával, že za ním koncem týdne přijde s potřebnými informacemi.

žaludek měla jako na vodě. Nervozity se nezbavila, aniž když nastupovala do auta, které ji mělo odvézt do Gabeovy kanceláře - do její kanceláře.

Zvažovala všechny své možnosti a jediná, která jí z toho vyšla jako nejpřijatelnější, byla zajít za Gabem, všechno mu říct a doufat, že se o to postará. Zradit ho odmítala. Netušila, co na ně čeká v budoucnu, ale bylo načase, aby vzali věci do vlastních rukou, vše pověděli Jaceovi a sebrali tak Charlesovi veškerou moc, o níž si myslel, že má.

Včera v noci si na sobě Mia nechala pyžamo s dlouhým rukávem, i když byla v posteli s Gabem. Vymluvila se na to, že jí je zima. Ve skutečnosti nechtěla, aby Gabe spatřil na její paži modřiny, které jí Charles způsobil pevným sevřením. Gabe by si jich zcela

určitě všiml a ona by tak musela vše vypovědět dřív, než by si to urovnala nejprve ve své vlastní hlavě a smířila se se svým rozhodnutím.

Přes kožený rukáv bundy si protřela paži a kousala si ret celou dobu, kdy se vůz prodíral hustou ranní dopravou.

Ve vzduchu se vznášel mrazivý opar. Nesněžilo, nepršelo. Nespadla jediná vločka. Ale byla zima, sychravo a zataženo a obloha vypadala, jako by se na město chystala vypustit přívaly sněhu.

Když řidič zastavil před budovou, Mia vystoupila a rychle proběhla dveřmi, aby opět nezmrzla. Rozjela se výtahem a s každým patrem její nedočkavost vzrůstala.

Když Eleanor za recepčním pultem Miu spatřila, zdála se překvapená.

„Mio, pan Hamilton říkal, že se dnes necítíš dobře. Je ti lépe?” Mia se slabě pousmála. „Ano, trochu. Je Gabe v kanceláři?” Eleanor přikývla.

„Zařiď, ať nás nikdo neruší, dokud ti Gabe nedá vědět,” požádala ji Mia tiše. „Musíme probrat něco velice důležitého.”

„Ale samozřejmě,” odpověděla Eleanor. „Dej mi vědět, jestli budeš chtít poslat pro oběd. Postarám se o to.”

Mia její dovětek ignorovala a zamířila do Gabeovy kanceláře. S každým krokem její strach narůstal. Dělalo se jí špatně z představy, že mu bude muset říct o těch fotkách.

O tom, jak a čím jí Charles vyhrožoval. Nechtěla oživit vzpomínky na to, co se stalo v Paříži. S Gabem se přes to už přenesli.

Když Mia otevřela dveře kanceláře, Gabe vzhlédl a zamračil se. Když zjistil, že je to ona, okamžitě vstal od stolu a zamračil se ještě víc.

„Mio? Co tu sakra děláš? Jsi v pořádku? Měla jsi zůstat doma, v posteli.”

Dal jí ruce na ramena a přitáhl si ji k sobě. Shlédl jí do tváře, jako by hledal příznaky nemoci.

„Musím s tebou o něčem mluvit, Gabe,” řekla váhavě. „Jde o včerejšek O to, co se včera doopravdy stalo.”

Gabe se od Mii odtáhl, aby mohl vidět výraz v jejím obličeji. Tep mu vyskočil, jakmile v jejích očích spatřil strach a úzkost. Vypadala strašně. A ona nikdy nevypadala hrozně. Připadalo mu ale, že snad v noci vůbec nespala. Zdála se mu unavená a křehká.

Vzpomněl si, jak ho včera napadlo, že nejspíš plakala. A nyní tu před ním stála a prohlašovala, že mu zatajila něco - něco důležitého - co se stalo včera.

„Pojď se posadit,” pobídl ji se staženým hrdlem.

Pokusil se ji odvést k pohovce na druhé straně pokoje, ale ona zavrtěla hlavou a osvobodila ruku z jeho sevření.

„Nemůžu sedět, Gabe. Jsem příliš rozčílená. Musím ti to hned říct a modlit se, že se na mě nebudeš příliš zlobit.”

Teď se začal doopravdy bát. Za nic na světě si nedokázal dát střípky informací dohromady. Ještě včera se mu všechno zdálo v pořádku. Až do oběda. Kdy jim zašla pro něco k jídlu. Když se vrátila zpět, byla promočená na kost a zdála se v šoku.

Svraštil obočí. Dívala se na něj, z očí jí vyzařovala zranitelnost. Bála se. Dělalo se mu

špatně z pomyšlení, že se ho bojí nebo že se bojí jeho reakce na to, co se mu chystá říct.

Ve snaze zmírnit její strach a obavy jí přejel po rukávu bundy a jemně jí paži stiskl. Trhla sebou a vymanila se z jeho sevření. Okamžitě si dlaní zakryla místo, kterého se dotkl.

Co se to tu krucinál děje?

„Sundej si tu bundu, Mio,” přikázal pevným hlasem.

Zaváhala, zrychleně dýchala. Do očí jí vhrkly slzy. To ho omráčilo.

Odmítl čekat jen o chvíli déle. Strhl jí bundu z ramen a podržel jí ruku, aby ji mohl vyvléknout z rukávu. Ani na vteřinu se na něj nepodívala. Když jí bundu svlékl, zvedl její paži, tu, na níž ji jeho dotek zabolel.

Rozčíleně vydechl, když spatřil, že jí nadloktí pokrývá jedna modřina vedle druhé. Chtěl se jich dotknout, ale zarazil se. Nechtěl jí znovu ublížit.

Vzal ji za druhou ruku a odtáhl ji k oknu, kde bylo lepší světlo, aby si mohl lépe podlitiny prohlédnout.

„Co se ti do prdele stalo, Mio?” dožadoval se odpovědi.

Zlehka špičkami prstů přejel po citlivé pokožce. Ve spáncích mu začalo bušit, když si uvědomil, že modřiny způsobil silný stisk prstů. Jako by ji někdo tvrdě popadl a držel. Velké prsty a ruce. Mužské ruce.

Po tváři jí začala stékat slza, rychle si ji osušila hřbetem volné ruky. Mohutnou silou do něj udeřil strach. Co se jí stalo? Útroby se mu sevřely úzkostí.

„Kdo ti to udělal?”

Promluvil tiše a zuřivě, ovládal se jen tak tak. Chtěl vědět, který grázl se Mii dotkl, a chtěl toho parchanta zabít.

„Charles Willis,” řekla tak tiše, že to téměř neslyšel.

„Cože?”

Cukla sebou, když zařval. Pak položila dlaň na jeho hruď. Třásl se zuřivostí, věděla to.

Zadívala se na něj uslzenýma očima, v nichž se zračila úpěnlivá prosba.

„Včera, když jsem nám šla pro oběd, mě zastavil na ulici. Na cestě zpátky, nedaleko od vchodu do budovy. Řekl, že chce, abych pro něj získala informace o nabídkách, které jsi dostal na pařížský projekt. Řekl, že jeho jedinou šancí je přebít své protihráče dost na to, abys byl donucen dát tu zakázku jemu i navzdory tomu, že jím pohrdáš.”

Páteří se mu plížila zlá předtucha. „Dala jsi mu ty informace?” zeptal se. To proto byla tak rozčílená a přesvědčená, že se na ni bude zlobit?

„Ne!” vykřikla Mia. Zdálo se, že ji jeho otázka zasáhla.

„Tak proto ti způsobil ty modřiny?” ptal se Gabe. „Za to ho zabiju.” „Je toho víc,” vydechla přiškrceně.

Odvrátila se od něj, ramena se jí třásla, když se ochranitelsky objala pažemi.

„Bože, Gabe. Vyhrožoval mi. Ukázal mi fotky.”

„Jaké fotky?”

Otočila se. Tvář měla zbrázděnou utrpením. „Fotky, na kterých jsme my,” zašeptala.

„Z té noci. Kdy jsem byla svázaná a klečela jsem před tebou a měla jsem tě v ústech.” Celá se otřásla. Ruce se jí chvěly tak, až se zdálo, že každou chvíli omdlí.

„A pak mi ukázal fotografii, na které jsem ležela na konferenčním stolku a on se mi snažil dostat do p-pusy.”

„Hajzl!”

To jediné slovo přímo zařval. Trhla sebou a o krok ucouvla, opět se objala pažemi.

„Ř-řekl, že pokud mu n-nedám ty informace, pak ty fotky dá tisku. A že to řekne Jaceovi. To by tě zničilo.”

Gabe zůstal stát jako opařený. Nedokázal dát dohromady souvislou větu, ačkoli

na rtech mu jich visely desítky. Byl tak rozzlobený, že nedokázal přemýšlet. Zvedl ruku a prohrábl si vlasy, pak si přetřel tvář a snažil se ty informace zpracovat.

Mia k němu vykročila s vážnou tváří, v očích prosbu. „Musela jsem ti to říct, Gabe.

Musela jsem s tím za tebou přijít. Nemohla jsem - nemohla bych - tě zradit. Ale on má ty fotky - bože, má ty fotky! Byl rozzlobený a zoufalý. Dal mi ultimátum, abych mu do konce týdne zavolala a dala mu, co chce.”

Gabe nechal ruku padnout a jen se na ni nevěřícně díval. Nezradila ho. Přišla za ním a očima ho prosila, aby to napravil. Ježíši, ona mu věřila, i po tom všem, co jí provedl

v Paříži. Byla to jeho chyba. Byla jeho chyba, že ten parchant pořídil ty proklaté fotografie, na nichž byla v pozici, do níž ji Gabe nikdy neměl dostat.

Srdce mu v hrudi divoce bušilo. Jakýkoli jiný člověk by se dvakrát nerozmýšlel a zradil ho. Zatraceně, nemohl by se jí divit, kdyby tomu hajzlovi ve snaze ochránit sebe ty informace předala. Ale ona to neudělala. Přišla za ním a vše mu přiznala - a riskovala tím.

Nedávalo mu to smysl. Stál tam, zíral na ni, nemohl dýchat, nemohl její rozhodnutí pochopit.

Vybrala si jeho. Vybrala si jeho navzdory riziku, že bude čelit zneuctění a ponížení. A Jaceovi.

Bože, odpustila mu neodpustitelné. Pohled na fotografie, které do detailu prozrazovaly,

co Gabe dovolil, aby se jí stalo, v ní musel oživit bolest a hněv, přesto se rozhodla, že ho nezradí. Přišla za ním a věřila, že se o to postará. Věřila, že ji ochrání!

Taková důvěra jím otřásla. Byl zvyklý, že ho lidé zrazují. Zatraceně, povětšinou to

od nich očekával. Nemohl by se jí divit, kdyby se rozhodla udělat, co by bylo potřeba, jen aby se ochránila.

Ale ona nic z toho neudělala. Namísto toho za ním přišla. Zraněná, vyděšená, zmatená.

Přišla za ním, ačkoli si její důvěru nezasluhoval.

Už nebyl schopen dále se dívat na nejistotu a strach, které se jí zračily v očích. Přitáhl si ji k sobě a držel ji tak pevně, až téměř nemohla dýchat. Zabořil si tvář do jejích vlasů a zavřel oči, vdechoval její vůni, vnímal dotek její pokožky na své.

Byla vrytá do každé částečky jeho těla. Hlouběji. Do jeho srdce, do jeho duše. Trvalá značka, která nikdy nezmizí.

„Mio, má sladká, drahá Mio,” zašeptal. „Zklamal jsem tě, a ty mi navzdory tomu stále věříš a přišla jsi za mnou.”

Strčila do něj, aby mezi nimi vytvořila tolik nenáviděný volný prostor. V očích se jí divoce zračily žal a strach. Není divu, že byla včera v takovém šoku. Ten hajzl jí nejen ublížil, ale také ji vyděsil a ponížil.

„Nemohla bych tě zradit,” vydechla. „Bože, Gabe, tohle nemůžu vyhrát. Chápeš to?

Kdybych Charlesovi dala, co chce, vyřízl bys mě ze svého života s precizností chirurga. Jestli mu nedám, co chce, pak nás poníží oba. Jace to zjistí a to zničí nejen vaše přátelství, ale také obchodní partnerství. Nemluvě o tom, jaké řeči by se o tobě zas vedly. To na těch fotkách “

Odmlčela se, dusila se vzlyky, svíralo se jí hrdlo. Polkla, snažila se vzpamatovat.

„Vypadá to, jako bys mě k tomu nutil. Jako bys mi tu zrůdnost dělal sám. Ty fotky jsou tak strašlivé.”

V mysli se mu rozezněl výkřik, řev připomínající neovladatelný nákladní vlak. Ale Mia potřebovala uklidnit. Potřebovala jistotu. Potřebovala jeho.

Důvěřovala mu víc, než mu kdy věřil kdokoli jiný. Naprosto bezpodmínečně mu věřila. Ať se smaží v pekle, jestli ji zklame.

„Postarám se o to,” řekl klidným hlasem. „Nechci, aby ses kvůli tomu bála. Chci, abys na to přestala myslet.”

V očích se jí zračila úleva. Když se na něj podívala, tváře zbrázděné slzami, v jejích očích spatřil naději. Zvedl ruku a něžně setřel vlhké stezičky. Pak si ji k sobě zas přitáhl a sklonil hlavu, aby mohl přitisknout svá ústa na její.

Líbal ji, vdechoval její sladkost, ochutnával ji na jazyku. Slíbal stopy po slzách, přitiskl jí rty na oční víčka a na tváře a poté na rty.

Když se odtáhl, z hrdla jí unikl vzlyk, jako by se už nedokázala déle ovládat. Oči se jí zalily slzami, shrbila ramena. Vidět ji vzlykat mu trhalo srdce na kusy.

„Mio, zlatíčko, miláčku, prosím, neplač,” šeptal a opět se po ní natáhl.

Tentokrát jí nedal šanci. Odvedl ji k pohovce a posadil si ji do klína, držel ji, zatímco vzlykala.

Pevně ho svírala, objímala ho kolem ramen, tiskla mu tvář do ohbí krku.

„Tak strašně se bojím, Gabe,” řekla tiše. „Nechci, aby kvůli mému rozhodnutí trpěli

ostatní. Ty. Jace. Vám oběma celá tahle věc ublíží.”

„Šššš, zlato. Není to tvá vina. Zatraceně. To já jsem vinen. Byl jsem hloupý

a neopatrný a neochránil jsem tě tak, jak jsem měl. Nic z toho by se nestalo, kdybych nebyl takový hlupák.”

„Co budeš dělat?” zeptala se stísněně.

Tvář měla zarudlou, oči napuchlé od pláče. Byla bledá a vypadala nezdravě. Kdyby ji teď kdokoli viděl, pomyslel by si, že si prošla peklem.

Přitiskl k sobě její hlavu a pohladil ji po vlasech.

„Neboj se,” zašeptal. „Postarám se o to. Dávám ti své slovo.”

Sklouzl jí dlaní po paži, na modřiny, které jí ten hajzl způsobil. Zuřivostí téměř šílel.

Tohle bylo už podruhé, co Charles Miu vyděsil a pokusil se jí ublížit. Měl v úmyslu toho zmrda zničit.

Políbil ji do vlasů a opatrně ji zvedl, aby se jí mohl podívat do očí.

„Poslouchej. Opláchni se v mé koupelně. Máš tolik času, kolik budeš potřebovat.

Nechci, aby tě v tomhle stavu někdo viděl. Vzbudilo by to mnoho otázek a já nechci, aby tě kdokoli viděl rozrušenou. Jakmile budeš připravená, odvezu tě do svého bytu a tam zůstaneš, dokud se nevrátím domů.”

V očích jí probleskly strach a úzkost.

„Kdebudeš?”

Položil jí prst na rty a pohladil jejich sametovou hebkost. Objel křivku jejích úst a políbil

ji.

„Zajistím, aby ti Charles Willis už nikdy nevyhrožoval.”

36. kapitola

Gabe vystoupil z auta na Lexington Avenue před nízkou budovou, v níž se nacházely kanceláře společnosti Charlese Willise, a s rukama sevřenýma v pěst prošel vchodem.

Poté co si Mia smyla z tváře poslední známky pláče a popsala mu, co přesně je na fotografiích, které jí Charles ukázal, ji posadil do auta a poslal domů.

Charlesovy kanceláře sídlily v prvním patře, jež sdílel s další společností, protože v New Yorku příliš často nepobýval. Jeho nadnárodní stavební společnost měla kanceláře

po celém světě, ale Gabe s tím mužem už nikdy obchodovat nebude. Nebýt faktu, že Charlesova společnost zaměstnává mnoho lidí - dobrých lidí, kteří byli na své práci závislí, aby mohli uživit rodiny - tak by Gabe jeho společnost zcela zruinoval a vymazal z povrchu zemského.

Takhle s tím mužem nehodlá mít co do činění ani na poli profesním, ani osobním.

Gabe prošel kolem překvapené recepční a rozrazil dveře Charlesovy kanceláře. Charles překvapeně vzhlédl od stolu a okamžitě vyskočil na nohy, ale Gabe ve tváři druhého muže spatřil náznak strachu, než ho Charles ukryl za klidnou masku obchodníka.

„Gabe,” pozdravil ho srdečně. „Co pro tebe můžu udělat?”

Gabe za sebou zabouchl dveře a vykročil k Charlesovi, aniž by z něj na moment spustil oči. Bylo vidět, že Gabeův neústupný pohled není Charlesovi příjemný.

„Podělals to, Charlesi,” řekl Gabe tiše. „Dotkl ses toho, co patří mně. Položil jsi na ni ty svoje pracky. Ublížil jsi jí. Vyděsil ji. Vyhrožoval jí.”

Charles potlačil viditelný záchvat paniky a arogantně pokrčil rameny. „Je to jen další děvka. Co se staráš?”

Gabe na něj rozzuřeně skočil a napřáhl pěsti. Udeřil druhého muže do brady, až narazil na knihovnu, co stála za ním. Charles zvedl ruku ke rtům, a když ji odtáhl, měl ji potřísněnou krví.

„Nechám tě zavřít za napadení!” vybuchl Charles. „Nemůžeš sem jen tak přijít a zmlátit mě!”

„Ty ubohej hajzle. Máš štěstí, že tě nezabiju vlastníma rukama,” zasyčel na něj Gabe.

„Jestli se na Miu jen podíváš, zničím tě. Až s tebou skončím, nezbude ti nic. žádná pověst.

žádné zakázky. žádné kontakty. Nic.” Charles v panice zbledl.

„Zveřejním ty fotky!” zahrozil. Zněl jako opilec.

Gabe ztuhl, nozdry se mu zachvěly. „Udělej to, Charlesi. Jen ty fotky zveřejni. Pak tě zažaluju za znásilnění. Oba víme, co ses jí pokusil provést, a ty fotky to dokazují. Je mi

u prdele, co to udělá se mnou nebo mou pověstí. Ale nedovolím, abys ty nebo kdokoli jiný ubližoval Mie. Protáhnu tě peklem a příštích několik let strávíš jako šukací panák svýho spoluvězně. A jestli mi nevěříš, pak to udělej.”

Promluvil hrozivě. A přesvědčivě. Pokud Charles Gabeovi nevěřil, pak byl naprostý hlupák. Ještě nikdy v životě nemluvil Gabe vážněji.

Charles zbledl, když si to uvědomil. Gabe nemluvil do větru a Charles to právě pochopil.

„Vydám poslední pětník na to, abys ztratil všchno, co máš,” pokračoval Gabe. „Mám

nespočet kontaktů. A ještě víc lidí mi dluží laskavost a já si to u nich velice rád vyberu.”

Charles vypadal, jako by měl každou chvíli omdlít. Snažil se zvednout z knihovny, ale klopýtl, nedokázal se postavit na nohy.

„Omlouvám se,” vyhrkl. „Byl jsem zoufalý. Věděl jsem, že po tom, co se stalo, bys mi tu zakázku nedal. Já ji potřebuju, Gabe. Musím ji získat.”

Gabe napřáhl ruku, aby pomohl Charlesovi na nohy. Charles na ni chvíli ostražitě hleděl, než se rozhodl ji přijmout.

Jakmile byl na nohou, Gabe mu zasadil další ránu. Doslova Charlesovi zlomil nos. Krev se mu rozstříkla po tváři a Charles opět přistál na knihovně.

„To je za to, že ses dotkl Mii těma svýma prackama. Za modřiny, které jsi jí způsobil. Jestli se k ní ještě někdy přiblížíš, půjdu po tobě a najdu si tě. Zničím tě. Zmizíš z povrchu zemského, Willisi. Nikdo tvé tělo nikdy nenajde.”

S vědomím, že vše vyjasnil, se Gabe otočil a odrázoval z kanceláře. Charles byl hlupák, ale byl dost chytrý, aby pochopil, že Gabe neblafuje. Jestli se rozhodne uskutečnit svou hrozbu, pak ho Gabe zničí.

Gabe nastoupil do auta a zamířil do bytu. Nemohl se dočkat, až bude opět s Miou, aby ji mohl ujistit, že se o vše postaral.

Stále nemohl uvěřit a stále ho dostávalo do kolen, že se rozhodla ho nezradit. že

za ním místo toho přišla a požádala o pomoc. Věřila mu, že to vyřeší, když toho mohla tolik ztratit.

Jaký dar v ní měl.

Myslel na ni celou cestu městem. Chtěl toho s ní tolik probrat - věci, o nichž si nebyl jistý, jak je přijme.

Ale celá tahle záležitost mu připomněla, jak snadno by mohli být odhaleni. Stály všechny ty tajnosti za to?

Dřív velice rád souhlasil s Miou, aby svůj vztah před Jacem zatajili. Dávalo to smysl, protože věděl, že ať už mají vztah jakýkoli, nepotrvá dlouho. Pokud by se to Jace nikdy nedozvěděl, nezůstala by po tom žádná pachuť. žádný hněv. žili by dál jako předtím a předstírali by, že se celá záležitost s Miou nikdy nestala.

Ale nyní

Nyní nechtěl Gabe ani pomyslet na to, že by to mezi ním a Miou skončilo. Netušil, kdy se na ni začal dívat v jiném světle. Jako na ženu, od níž nechce nikdy odejít. Alespoň ne v nejbližší budoucnosti.

Jace se o tom musí dozvědět a Gabe s Miou se postaví důsledkům svého přiznání. Pro Gabea začínalo být v práci příliš těžké předstírat, že mezi nimi nic není. Předstírat, že Mia je jen jeho zaměstnankyní. Nebo že je to jen Jaceova mladší sestřička, někdo, na koho se Gabe dívá jen jako na svého příbuzného.

Nevěděl, jak se Mia bude dívat na nápad, aby zašli za Jacem a řekli mu pravdu - nebo spíš jednodušší verzi pravdy. O té smlouvě se nesmí nikdo nikdy dozvědět. Gabe sice podle ní dřív žil, nikdy bez ní nezapočal žádný vztah, ale nyní se za ni styděl. Přišla mu směšná a zbytečná. Ztělesnění jeho přehnané reakce na minulost.

Nejdůležitější ale bylo ujistit se, že je Mia v bezpečí a že zažene všechny starosti a strach, které jí Charles výhrůžkami způsobil.

Ruce ho pálily touhou se jí dotknout. Chtěl ji mít při sobě, dýchat stejný vzduch, jaký dýchá ona. Chtěl ji ochutnat a pocítit její dotek na své kůži.

Mlčky pobízel řidiče, aby dupl na plyn. Byl bez Mii příliš dlouho. Byla jeho drogou a právě teď trpěl absťákem.

Mia se užírala starostmi, zatímco čekala, až se Gabe vrátí domů. Nepočítaněkrát se podívala na hodiny, minuty se vlekly mučivě pomalu.

Co udělal? Jak by se mohl o něco takového postarat? Bylo správné, že za ním zašla?

Šílela starostí a hlava ji bolela. Už prohledala Gabeovy skříňky ve snaze najít prášek proti bolesti, ale nic na tu tepající bolest ve spáncích a v krku nezabíralo.

A pak uslyšela v chodbě kroky. Vyskočila z pohovky a do Gabea narazila ve dveřích do obývacího pokoje.

Vrhla se mu kolem krku a on si ji přitáhl blíž a přitiskl ji k sobě. Zvedl ji, Mia mu ovinula nohy kolem pasu a pažemi ho objala kolem krku.

Vzal její zadek do dlaní a zvedl ji, aby se jí podíval do očí.

„Jsi v pořádku?” zeptal se hlubokým hlasem.

Přikývla. „Teď, když už jsi doma, jsem. Bála jsem se o tebe, Gabe.”

Odnesl ji na pohovku a posadil se i s ní zavěšenou kolem krku. Přitáhl si ji pro polibek a odhrnul jí vlasy z čela.

„Všechno je v pořádku. Můžeš mi věřit. Charles pro nás už nebude představovat problém. Slibuju.”

V očích se jí zračil strach, stáhla rty. „Co jsi udělal?”

„Domluvili jsme se,” prohlásil Gabe klidně. „Je po všem, Mio. Už tě nebude znovu obtěžovat.”

V tu chvíli jí padl pohled na jeho ruku, na pohmožděné klouby, na rozmazanou krvavou skvrnu, jako by se ji snažil otřít, ale zcela se mu to nepovedlo.

Podívala se mu do očí a zamračila se. „Co jsi udělal, Gabe?”

„Dotkl se tě,” vyštěkl ostře. „Dvakrát se tě dotkl a chtěl ti ublížit.”

„Jestli podá trestvní oznámení, půjdeš do vězení,” poznamenala nešťastně. „A pak se o tom všichni dozvědí. Za to, abys šel sedět, ti nestojí.”

Hluboko v hrdle zavrčel. „Ty mi za to stojíš. Zemřel bych pro tebe. Klidně půjdu do vězení, pokud to bude znamenat, že ti ten grázl už neublíží.”

Důraz, jaký dal do těch slov, ji šokoval natolik, že na něj dokázala chvíli jen bezhlesně zírat. V srdci se jí vzedmula naděje, rozlévala jí do žil konejšivé teplo. Do očí jí vhrkly slzy, hrozilo, že se rozpláče.

Zvedla jeho ruku a něžně pohmožděniny políbila.

Oči mu zněžněly. Vzal jí obličej do dlaní a pohladil ji po hraně čelisti.

„Ještě jednu věc s tebou chci probrat, Mio.”

Slyšela, jak se mu hlas změnil. Byl nyní nejistější, a přesto mluvil pevně, odhodlaně.

„Jakou?”

„Myslím, že bychom o nás měli říct Jaceovi.” Šokem vytřeštila oči.

„Není potřeba, aby věděl o každém detailu. Ale hrozí, že se o tom stejně dozví. Už mě unavuje předstírat, že pro mě nic neznamenáš. žiješ ve strachu, že to o nás zjistí a jak to

ovlivní naše přátelství a tvůj vztah s ním. Pokud ten strach eliminujeme, pak už nad námi nebude mít moc. Možná se bude Jace zprvu zlobit, ale přijme to.”

Mia roztřeseně vydechla. Tohle bylo No, velké. Gabe chtěl, aby se lidé dozvěděli

o jejich vztahu? Neodvažovala se doufat, co by to mohlo znamenat. Nemohla si dovolit předpokládat, že to znamená něco víc než jen zničení zdroje neustálého strachu, s kterým žijí, když je jejich vztah tajemstvím.

„Mio? Souhlasíš?”

Zamrkala a podívala se na Gabea. V jeho tváři spatřila odhodlání. Pak pomalu přikývla.

„Kdy?” zašeptala.

„Až se vrátí do města. Mělo by to být v pondělí nebo úterý. Dám mu vědět, že s ním potřebuju probrat něco důležitého.”

„Dobrá,” souhlasila, ale srdce jí bušilo.

„A teď, co s tebou chci dělat, když už jsme vše vyřešili a rozhodli a už je postaráno i o Charlese,” pokračoval Gabe.

Dotkl se její tváře, projel jí rukou vlasy a polaskal hedvábné prameny.

„Chtěl bych s tebou strávit víkend, aniž bychom se museli zajímat o cokoli jiného než jak druhého potěšit. Objednám nám večeři, najíme se u krbu a budeme se dívat, jak se

déšť mění ve sníh.”

Povzdechla si, naklonila se k němu a objala ho pažemi kolem krku. „To zní nádherně, Gabe. Dokonalý víkend.”

37. kapitola

Gabe na Miu dohlížel celý víkend. Stále se mu zdálo, že se bojí a je jí úzko, a kdykoli mu přišlo, že přemýšlí nad Charlesem, snažil se ji přivést na jiné myšlenky. Nepochyboval, že je záležitost s Charlesem uzavřená a že už nebude Miu nikdy obtěžovat.

Přesto nenechával nic náhodě a radši zavolal několika lidem a nechal Charlese sledovat. Ale to před Miou zatajil. Nechtěl, aby o jeho ujištění, že pro ni Charles už nepředstavuje hrozbu, jakkoli pochybovala.

V neděli ji vzal na pozdní oběd či brzkou večeři a zašli do restaurace, která navzdory blížícímu se Dni díkůvzdání byla již vyzdobena vánočními dekoracemi. Věděl, jak Mia miluje Vánoce a všechno s nimi spojené. Celá se rozzářila, když vešli do svátečně vyzdobeného interiéru.

Zatím nevěděl, co plánovat na Díkůvzdání. Vše záleželo na tom, jak Jace zareaguje, až mu o svém vztahu povědí. Jeho rodiče ho na svátky pozvali k sobě, ale jakkoli byl rád, že

se to spolu snaží vyřešit, stále se ohledně jejich vztahu cítil trochu nepříjemně. Navíc

nechtěl strávit ten čas bez Mii. A pokud bude Jace přes svátky mimo město, nechtěl, aby byla sama.

Když vyšli z restaurace, město se pomalu nořilo do tmy a mokré chodníky se ve světle pouličních lamp a reflektorů aut tajuplně třpytily. Mia zvedla tvář a vesele se rozesmála, když jí na nose přistála sněhová vločka.

Měla na sobě pletenou čepici a dlouhý kabát. Zvedla ruce a roztočila se dokolečka, až kolem ní sněhové vločky zavířily.

Byl jí naprosto uchvácen.

Než stihl ten kouzelný okamžik pominout, vytáhl mobil a vyfotil ji. Chtěl si fotku uložit k té, na kterou se často díval. Nevšimla si, co udělal, tak ji pohltilo chytání sněhových vloček.

„Mrzne!” vykřikla.

Rozběhla se a vrazila do Gabea, objala ho kolem pasu a celá se roztřásla. Držel ji, její veselí mu na tváři vykouzlilo úsměv.

„Tak tě zahřeju,” řekl a vedl ji k čekajícímu vozu.

Usedli na zadní sedadla, jejichž kožený potah už sálal teplem ohřívadel. Mia se zabořila do sedačky a rozkošně si povzdechla.

„Miluju vymoženosti moderní doby,” řekla.

Uchechtl se. „Jsem velice rád, že tě dokážu zahřát.”

„Hmmm. Až se vrátíme do bytu, moc ráda ti dovolím, abys mě zahřál.”

Přejel jí rukou po stehně až ke křivce kolena. „Mám s tebou na večer plány, tím si buď jista.”

Se zájmem povytáhla obočí, v očích jí zaplály ohníčky. „Copak?” Usmál se. „To zjistíš, až se tam dostaneme.”

Našpulila rty a přimhouřila oči. Jen se usmál.

Ó, ano, měl s ní plány. Byl z nich trochu nervózní, ale byl odhodlaný nahradit její poslední vzpomínku na bondáž něčím smyslnějším. žhavějším. Vášnivějším. Něčím, co se

jí bude líbit, namísto té nechutné zkušenosti, kterou prozatím má.

Věděl, že s dostatkem zkušeností by to pro ni mohl být úchvatný zážitek, ale nechtěl ji nutit do ničeho, co nebude sama chtít. Bude na ni dávat pozor, a jestli se mu bude zdát, že má strach nebo jí něco není příjemné, okamžitě přestane. Už jednou to s ní královsky podělal.

Netoužil jí dát další důvod, proč o něm znovu pochybovat.

Když dorazili před dům, pomohl jí z auta a ruku v ruce došli k výtahu. Jakmile byli v bytě, sundal jí kabát, šálu i čepici a Mia si cestou do obývacího pokoje mnula dlaně.

Nechal v krbu hořet oheň, zatímco byli pryč, aby se vrátili do vyhřátého bytu.

Poté co si sundal vlastní plášť, následoval Miu do obývacího pokoje a našel ji, jak stojí u ohně.

„Zůstaň tam, kde jsi, a svlékni se,” řekl hlasem ochraptělým touhou.

Zvedla k němu zrak a on jí v obličeji zapátral po jakémkoli náznaku zaváhání. Viděl ale jen důvěru, jež v něj měla.

„Mám v ložnici několik věcí, které sem chci přinést. Zůstaň u ohně a zahřej se. Budu hned zpátky.”

Vešel do ložnice a ze skříně vyndal provaz, anální kolík a vibrátor. Když se vrátil, spatřil její siluetu na pozadí ohně, pokožka jí zářila světlem plamenů.

Byla tak zatraceně nádherná, až mu to bralo dech.

Když se zadívala na předměty v jeho ruce, vytřeštila oči a vzhlédla k němu, v očích se jí zračila jasná otázka.

Nikdy dřív se žádné jiné ženě neobtěžoval cokoli vysvětlovat. Očekával, že ho bez dalších otázek uposlechnou. Souhlasily, že udělají cokoli, co si kdy bude přát, a stvrdily svůj souhlas podpisem smlouvy.

Ale Mia byla jiná. Chtěl, aby tomu porozuměla. Chtěl, aby věděla, co si myslí. To poslední, co chtěl, bylo vyděsit ji nebo udělat cokoli, kvůli čemu by od něj odešla.

„Chci ti ukázat, jakou rozkoš ti tohle může přinést,” řekl hlubokým hlasem. „V Paříži jsem to udělal z nesprávných důvodů. Tehdy se to, bez ohledu na to, co jsem řekl, netýkalo tebe. Udělal jsem to kvůli sobě a ze svých vlastních důvodů - stupidních důvodů.

Dej mi šanci, Mio. Chci ti ukázat, jak překrásná svázaná žena je. A jakou rozkoš ti to může způsobit. Věř mi, že to bude dokonalé.”

Její oči zněžněly. „Já ti věřím, Gabe. Jen tobě. Nikomu jinému. Té noci jsi mi nevadil ty.

Ale ti ostatní muži. Pokud se mě budeš dotýkat jen a pouze ty, nebudu mít strach.”

Bože, byla tak sladká. Nikdy předtím mu nikdo takhle nedůvěřoval. Ani jeho bývalá manželka. Ani žádná z žen, s kterými byl. Ony v tom vždy viděly jen materiálno, jež jim mohl koupit. Nikdy se nepodívaly dál než na jeho bohatství a postavení, nespatřily muže, kterým byl. A nikdy toho muže nepřijaly.

Mia ano. Mia ho přijala. Chtěla ho tak, jako on chtěl ji. Jí na jeho bohatství a moci nezáleželo. Znala skutečného Gabea Hamiltona a přesně takového ho chtěla.

Učil se s ní pomalu bourat své bariéry a dovolil jí spatřit tu část sebe samého, jakou nikdo předtím nespatřil. Tak jako ona důvěřovala jemu, on důvěřoval jí, že nezlomí to, co si chránil nejvíce.

Své srdce.

Pokynul jí k velkému koženému otomanu a postavil ji na všechny čtyři. Pak jí začal

metodicky ovíjet provaz kolem těla. Pod prsy a nad nimi, svůdné kopečky tak jen zdůraznil. Posléze jí obtočil záda a svázal jí zápěstí k prohlubni kříže, zatímco ji instruoval, aby si lehla tváří do měkké kůže.

Poté co jí upevnil ruce, natáhl provaz dolů, roztáhl jí nohy, ovinul ho kolem obou kotníků a poté propojil smyčky u kotníků a zápěstí.

Byla naprosto a zcela bezmocná, vydaná na milost všemu, co s ní chtěl dělat. A že toho s ní měl v úmyslu hodně.

Penis měl tvrdý jako skála, napínal mu látku kalhot, ale Gabe byl odhodlaný jít na to pomalu. Chtěl, aby si to užila od začátku do konce. Chtěl, aby byl dnešní večer věnován jen jí, chtěl jí způsobit rozkoš, jakou nikdy předtím nezažila.

Sklouzl jí rukou na křivku zadečku a poté níž, mezi hedvábné vlhké záhyby. Škádlivě obkroužil vstup do jejího těla a vnořil do ní prst. Okamžitě ho pohltila horkost a vtahovala ho dále do sebe.

Odtáhl od ní ruku a o krok ustoupil, aby nyní stál před ní. Přiložil jí prst ke rtům.

„Ochutnej,” řekl tiše. „Ochutnej, jak sladká jsi, Mio. A představuj si, že saješ mého ptáka.”

Váhavě rozevřela rty a on mezi ně vložil svůj prst a uložil ho na její vlhký jazyk.

Obemkla ho rty a sála, dokud jí to dovolil.

Jakmile od ní odtáhl ruku, sáhl po kolíku a vibrátoru. Vytřeštila oči, když spatřila obě hračky, a Gabe se usmál.

Nalil na kolík lubrikační gel a rozetřel ho i okolo jejího konečníku a dovnitř těla. Pak na kolík zatlačil, aby ho do ní vnořil. Pomalu, dával si načas, nechal její tělo, aby se podvolilo neznámému pocitu.

Pohled na to, jak se přizpůsobuje šířce kolíku, ho fascinoval a zasténal, když si představil, že do ní namísto kolíkem proniká svým pohlavím. Ztěžka oddechovala námahou, jak se do ní kolík nořil stále hlouběji a hlouběji. A pak už jen jedinkrát zatlačil a ona vydechla a zhroutila se na otoman.

„A tohle je jen začátek,” řekl s úsměvem. „To možná nepřežiju,” zachraptěla.

Jako další zvedl vibrátor a nastavil ho na silné vibrace. Jakmile se špičkou dotkl jejího klitorisu, zazmítala se, její tělo okamžitě zareagovalo. Byla svázaná, neměla jinou možnost než přijmout intenzivní rozkoš, kterou jí dotek vibrátoru na klitorisu způsoboval. Znovu vibrátor přiložil na citlivé místečko a tentokrát jím sklouzl skrze citlivé záhyby až ke vstupu do jejího těla.

Zatlačil, vnikl do ní jen na pokraj a pak do ní drobnými přírazy vibrátorem pronikal. Tiše zasténala, ve tváři se jí zračilo napětí.

Vnikl vibrátorem ještě hlouběji a Mia z hloubi průniku zalapala po dechu. Byla zcela naplněna, v zadku kolíkem, mezi nohama dlouhým tlustým vibrátorem.

Celá se rozechvěla a s každým přírazem pohnula pánví. Svíjela se, zmítala sebou, až si myslel, že se přímo tady na divanu udělá.

„Gabe, prosím!” žadonila.

„Chceš se udělat?” Zavrčela. „Víš, že chci.”

Zlehka se uchechtl, vytáhl z ní vibrátor a poklekl za ní, aby ji mučil jazykem od klitorisu po hráz.

„Panebože,” vykřikla.

Zabořil obličej do měkkého masa a něžně jí sál klitoris. Když cítil, jak se opět napíná a jak mu jazyk zkrápí vlhkost, olízl ji a věděl, že se blíží vrcholu.

Vstal, rozepnul si kalhoty a vytáhl vzrušený penis. Postavil se přímo za ni, přitiskl ptáka ke vstupu do jejího těla a přirazil.

Vykřikla. Dlouze, procítěně zasyčela jeho jméno.

Uchopil ji za svázané paže, zapřel se do nich a začal do ní pronikat dlouhými, tvrdými přírazy.

Zvlhla ještě víc, cítil, jak ho až po koule zalévá horká vlhkost. Stálo ho veškeré přemáhání, aby se okamžitě nepoddal chtíči a neudělal se. Ale přísahal, že dnešní večer bude věnován jí, tak dokáže čekat. Měl v úmyslu jí dnešní noci způsobit ještě mnoho rozkoše.

Zazmítala se a každičký sval jejího těla se napjal a Mia vybuchla. Roztřeseně vykřikla a celá ochabla, zatímco on do ní znovu a znovu přirážel.

Znehybněl, čekal, až orgasmus přejde. Pak z ní opatrně vystoupil a urovnal si penis do kalhot.

Zatímco čekal, až Mia popadne dech, vrátil se do skříně pro jeden z bičíků. Když k ní přišel zpátky, měla oči zavřené a ležela tváří na opěrce otomanu.

Dotkl se bičíkem jejího pozadí a přejel jím po jejích hýždích. Okamžitě otevřela oči a roztřeseně se nadechla.

„Máš ráda, když ti naplácám, Mio?” „Ano,” zašeptala.

„Líbí se ti to? Ta ostrá bolest, která tě jen vynese k dalšímu vrcholu?”

„Ano!” vykřikla hlasitěji.

„Dnes v noci to nebude za trest. Označím ten tvůj krásný zadeček jen proto, že to nám oběma způsobí velkou rozkoš. A až skončím s tvým nádherným pozadím, ošukám tě

do něj.”

Zasténala a ten zvuk vybudil jeho smysly. Zvuk čistě ženského uznání, zadýchaný a sladký.

Sehnul se, aby opatrně odstranil kolík, Mia sebou cukla, a když ho zcela vytáhl,

vydechla další rozkoší. Poté co kolík odstranil, opět jí přejel po prdelce bičíkem a vzápětí ji s ním poprvé šlehnul.

Byl něžný, ovládal svou sílu, aby ji neudeřil příliš tvrdě. Chtěl jí po celém zadku

zanechat červené otisky bičíku. Kdyby udeřil příliš tvrdě, brzy by toho na ni bylo moc, a on chtěl, aby žadonila o víc, ne aby prosila, ať přestane.

Byla tak nádherná, spoutaná na rukou i nohou, s roztaženými stehny, vlasy se jí přelévaly po těle a divan připomínal nejtemnější noční oblohu.

S každým dalším plácnutím se jí na pokožce objevila rudá značka. Počkal, až vybledne,

čekal dlouho, a ve chvíli, kdy zmizela, plácl ji znovu.

Neklidně sebou vrtěla, napínala pouta a zvedala zadek, jako by chtěla víc.

Při patnáctém plácnutí přidal na síle a rudé značky jí na kůži zůstávaly déle, až celé její

pozadí připomínalo rozkvetlou růži.

Ještě několikrát a potom se zanoří do těsné prdelky a ztratí se v kráse jejího podrobení.

Při dalším plácnutí zazněl místností zuřivý výkřik. „Co to kurva děláš?” zařval Jace.

Gabe trhl hlavou, mlžný opar zmizel a on spatřil, jak na něj ze vstupní haly zírají Jace s Ashem. Dveře výtahu se právě zavíraly. Gabe byl tak ponořen do hrátek s Miou, že vůbec neslyšel cinknutí výtahu. Netušil, že za ním Jace s Ashem přišli.

Hrůza v Miině tváři zapůsobila na Gabea jako rána na solar.

„Panebože, Gabe. Co jsi to udělal?”

Ke Gabeovi zazněl Ashův zděšený hlas, zatímco Jace k němu skočil a vrazil Gabeovi pěstí do čelisti.

38. kapitola

Za Miina výkřiku letěl Gabe vzduchem. Dopadl na zem a Jace na něj okamžitě skočil. Ve tváři měl vražedný výraz. V očích mu plála zuřivost, znovu Gabea udeřil.

Gabeovi explodovala v nosu bolest, ale Jaceovu útoku se nebránil. Nemohl.

Ash se sklonil nad Miou, starostlivě ji začal rozvazovat. Gabe by to udělal sám, pomohl

by, aby jim to spolu mohli vysvětlit, ale Gabea právě zpracovával Jace. Popadl ho za košili a trhl jím k sobě, zuřivě zatínal zuby.

„Jak jsi mohl?” zařval Jace. „Já to věděl! Ty parchante zasranej. Nemůžu uvěřit, že jsi jí to udělal.”

„Jacei, proboha,” křičel na něj Gabe. „Nech mě to vysvětlit.”

„Drž hubu. Drž proboha hubu. Co tu chceš kurva vysvětlovat? Kriste, Ježíši! Jak jsi to mohl udělat, Gabe? Takhle si představuješ, že funguje vztah? To vážně chceš, aby si myslela, že ty tvoje zvrácený představy jsou normální? Co až tě bude nudit stejně jako všechny ženy před ní? Co pak? Chceš, aby si našla dalšího parchanta, který ji bude takhle zneužívat?”

Gabem projel pocit viny, nedokázal se Jaceovi podívat do očí. Každé jeho slovo, každé obvinění, se mu zakouslo do srdce jako dýka. Věděl, že Jace má naprostou pravdu. Miu

jen využíval. Převzal kontrolu nad jejím životem a dovolil, aby kvůli němu přetrpěla nepředstavitelnou bolest a ponížení. Nemluvě o emočním vypětí, jaké pro ni znamenalo tajit to celou dobu před svou jedinou rodinou.

Bože, nezasloužil si ji. Nezasloužil si, aby na něj byla tak hodná. Nezasloužil si opájet se jejím světlem, nezasloužil si, aby se celý jeho svět rozzářil jediným jejím úsměvem.

Od začátku bylo všechno špatně. Ta zatracená smlouva. Tajnůstkaření. To, jak s Miou zacházel. A nyní byl zodpovědný i za obrovský klín mezi ní a Jacem i mezi Jacem a sebou samým. Z něčeho takového se nejspíš nikdy nevzpamatují.

Mohl se divit, že na něj Jace tak vyjel? Na chvíli si představil sám sebe na Jaceově a Ashově místě, představil si, jaké to pro ně asi bylo vidět něco takového. Jak jim to

muselo připadat. Jaceova malá sestřička svázaná, spoutaná a bezmocná, zatímco ji Gabe vyplácí jezdeckým bičíkem. Na hýždích měla zarudlé stopy.

Ztuhl, protože bylo jasné, že nikdy neporozumí tomu, jak to ve skutečnosti bylo.

Pochopil to, když se jim podíval do očí. Nemohl se jim divit. Styděl se, že postavil Miu do pozice, o níž by si každý jiný myslel, že ji zneužívá.

Zasloužila si něco lepšího. Někoho, kdo by s ní jednal jako s princeznou. Jako

s pokladem, jímž byla. Ne zvráceného, zlomeného, sebestředného bastarda, jako je on.

„Jak jsi ji mohl takhle zneužít?” zuřil Jace. „Nabídl jsi jí práci, aby si myslela, že musí udělat, co budeš chtít, protože nad ní máš moc? Za to bych tě měl zabít. Za to, že jsi ji nerespektoval o nic víc než naše přátelství. Nejsi tím mužem, za jakého jsem tě považoval, Gabe.”

Gabe zavřel oči, bolelo ho na duši. Jace zabořil ostří nože ještě hlouběji, vše, co řekl,

zasáhlo Gabea hluboko v nitru. Věděl, že Jace má pravdu. Neměl se jak bránit. Neměl co říct.

Gabe si uvědomoval, že s ní nejednal správně. Nejednal s ní s respektem, který si zasluhovala. Sakra, co když si skutečně myslela, že mu musí všechno odsouhlasit jen proto, že pro něj pracuje? Copak jí jeho posedlost dávala na vybranou? Vzal si její život, její tělo. Bral by si, dokud by nic nezůstalo.

To, čeho se bál nejvíce - že si od ní bude brát, dokud nic nezůstane, a že ji změní natolik, že to, co mu na ní působilo radost, zmizí - se právě stávalo skutečností.

To, co se stalo v Paříži, ji hluboce zasáhlo a rozrušilo. Za všechno mohl Gabe. A ona

s tím souhlasila, místo aby to odpískala, protože podepsala zkurvenou smlouvu, v níž se vzdávala všech svých práv.

Myslela, že to musí udělat. Neměla pocit, že má jinou možnost. Ano, řekl jí, že může odmítnout, ale za jakou cenu?

Do čeho všeho ji ještě takhle nutil?

„Přísahám Bohu, že tohle ti nikdy neodpustím,” řekl Jace chraptivě. „Beru ji odtud a ty se od ní budeš držet zpátky. Neopovažuj se k ní ještě někdy přiblížit. Můžeš zapomenout, že vůbec existuje.”

Ash Miu konečně rozvázal, a dřív než stihla cokoli udělat či říct, si ji přitáhl do náruče.

Odnesl ji do ložnice, kde ji zabalil do jedné z Gabeových přikrývek.

Zašel do Gabeovy koupelny a přinesl z ní župan. Oblékl ji a pásek zavázal na dva uzly.

„Ježíši, Mio, jsi v pořádku?” zeptal se Ash.

Ne, nebyla v pořádku. Hloupá otázka. Vyděsilo ji a ponížilo, že se Jace s Ashem neplánovaně objevili v Gabeově bytu a že ji spatřili nahou a spoutanou. Ožila jedna

z jejích nejhorších nočních můr. A co hůř, Jace zmlátil Gabea k nepoznání a Gabe mu to neoplácel. Nebránil se.

Přinutila se klidně sedět a zhluboka dýchat, vzpamatovat se, i když naopak chtěla utéct ke Gabeovi a vše Jaceovi vysvětlit. Přesně tak, jak to měli v úmyslu, až se Jace vrátí z obchodní cesty. Jen jeden den. Nic víc nepotřebovali.

Šok jí otupil smysly. Natolik, že nedokázala dát dohromady souvislou myšlenku. Věděla jen, že se musí dostat ke Gabeovi. Musí to ukončit. Musí to napravit! Bože, musí to

odčinit. To, čeho se nejvíce bála, se stalo skutečností a nyní proti sobě stáli dva muži, kteří byli nejlepšími přáteli téměř stejně tak dlouho, co ona byla naživu.

Do očí jí vhrkly horké slzy, ale potlačila je. Rozhodla se zůstat klidná, ale neovladatelně se třásla. To poslední, co chtěla, bylo, aby ji Jace s Ashem viděli rozrušenou a mysleli si, že to je kvůli tomu, co jí Gabe udělal.

„Ashi, jsem v pořádku,” řekla roztřeseně. „Byla bych ti vděčná, kdybys dohlédl na to, aby se ti dva nepozabíjeli.”

Ashova tvář potemněla. „Jestli se Jace rozhodne vymlátit z Gabea duši, bránit mu nebudu. Ten parchant si to za to, co jsme viděli, zaslouží. Ježíši, Mio, ty pláčeš? Ublížil ti? Zneužil tě? Jsi v pořádku? Potřebuješ do nemocnice?”

Mia si okamžitě otřela tvář. Vyděsilo ji, kam Ash otázkami směřuje. To si opravdu

s Jacem mysleli, že se to celé dělo proti její vůli? Nejspíš to tak vypadalo, ale vždyť si museli být vědomi Gabeových zálib a toho, že si takových věcí hojně dopřával.

Nebo možná šlo jen o to, že byla jejich malá sestřička a oni viděli, jak ji nahou

a svázanou bičuje. Při té představě sebou trhla. Dokázala pochopit, proč Jace zešílel. Kdo

by taky takhle nevystartoval, kdyby viděl, čeho byli svědky oni?

Chtěla ale, aby to pochopili.

Vstala, odhodlaná vrátit se do obývacího pokoje, když se do ložnice vřítil Jace a oči mu divoce plály. Okamžitě k ní přistoupil a vzal ji do náruče.

„Jsi v pořádku?” zeptal se.

Jeho hlas zněl napjatě a to jí prozradilo, jak otřesený a rozzlobený je. Celé se to rychle vymykalo kontrole a netušila, jak to zastavit. Jak je přinutit, aby ji pochopili. Neuvažovali logicky. Nebylo možné, aby se nad tím zamysleli.

„Jacei, jsem v pořádku,” ujistila ho nuceně klidným hlasem, aby je ještě víc nerozlítila.

„Co jsi provedl Gabeovi?”

„Nic, co by si nezasloužil,” pronesl Jace temně. „Pojď. Odvedu tě odtud.”

Vzal ji za ruku a vykročil ke dveřím ložnice. Neměla jinou možnost než ho následovat.

Ale nevadilo jí to, protože chtěla za Gabem.

Jakmile vešli do obývacího pokoje, spatřila Mia Gabea, jak sedí na okraji pohovky,

obličej zabořený do dlaní. Okamžitě o něj začala mít starost a vydala se k němu, ale Jace jizast avil.

„Jdeme, Mio,” vyštěkl.

Zamračila se a trhla rukou. „Nikam nejdu.”

Gabe vzhlédl, v očích měl vzdálený, nepřítomný výraz. Díval se na ni ledovýma očima.

Pospíšila si k němu a poklekla před ním. Zvedla ruku a váhavě se dotkla jeho paže, ale on sebou cukl a setřásl ji.

„Jsi v pořádku?” zeptala se tiše. Hruď a srdce se jí svíraly úzkostí, až se nedokázala nadechnout.

„Jsem,” hlesl odtažitě.

„Promluv si s nimi,” zašeptala. „Vysvětli jim to. Já tě neopustím, Gabe. Oni to pochopí. Nemůžeš dovolit, aby si dál mysleli, co si myslí. Naprav to. Stejně jsme mu to chtěli říct. Teď máme možnost.”

Prosila ho, ale co dalšího mohla dělat? Ze strachu byla úplně zoufalá. Nemyslelo jí to. A Gabe jí za její pýchu stál. Stál jí za cokoli.

Gabe ztuhl, narovnal se a odtáhl se od ní. Zvedla se na nohy. Jeho postoj ji zmátl.

Hrdlo se jí sevřelo strachem. Nezamlouvalo se jí, jak se na ni dívá. Ve tváři měl vepsanou rezignaci. Přijetí. Ale přijetí čeho? Co mu Jace řekl? Co Gabe řekl Jaceovi?

A pak, když Gabe promluvil, jí krev ztuhla v žilách. Znehybněla, nedokázala nic víc než na něj otřeseně zírat.

„Měla bys jít,” prohlásil odměřeně. „Je to tak lepší. Příliš ses na mě začala emocionálně upínat. Nechci ti ublížit. Kdybychom čekali, bylo by to jen těžší. Čistý rozchod bude snadnější lepší.”

„Co to říkáš?” vykřikla Mia. Její šokovaný hlas naplnil napjaté ticho. „Mio, pojď, maličká,” řekl Ash něžně.

Slyšela v jeho hlasu lítost, věděla, že ji lituje a že si myslí, že ze sebe jen udělala blázna. Právě viděli, jak Gabe odkopl další ženu. Odstrčil ji, aby si mohl najít jinou.

Na to mu kašle. Neodejde bez vysvětlení. Neodejde, aniž by se nepokusila dostat se za tu ledovou masku. Věděla, jaký je skutečný Gabe. Cítila jeho teplo a něhu. Věděla, že

mu na ní záleží bez ohledu na to, co tu právě předvedl.

Zavrtěla hlavou, neochvějně si stála za svým. „Nejdu nikam, dokud mi Gabe neřekne, co to tu mele za kraviny.”

Gabe se podíval přímo skrze ni, ve tváři i v očích měl vepsanou lhostejnost. Chlad

a odstup. Věděla, že takhle se musel dívat na všechny ženy ve chvíli, kdy je posílal o dům dál. Byl to pohled, který říkal: „Už tě nechci. Neztrapňuj se.”

Na to mu sere. Kvůli tomuhle muži obětovala svou hrdost. Neexistuje nic trapnějšího, než když vás váš bratr spatří, jak se oddáváte bondáži. Hůř už se ztrapnit nemohla.

„Gabe?” zašeptala napjatě, v krku jí rostl čím dál větší knedlík.

Nenáviděla se za to, jak úpěnlivě zní. Nenáviděla se za to, že pokud šlo o tohoto muže, nedokázala si zachovat hrdost. Brzy začne žadonit a bylo jí to jedno.

„Je po všem, Mio. Věděla jsi, že je to jen otázka času. Už na začátku jsem ti řekl, aby ses do mě nezamilovala. že ti nechci ublížit. Měl jsem to ukončit už dávno. Začínala ses

na mě příliš vázat, a to by bylo při delším vztahu jen na překážku. Jdi s Jacem a zapomeň na mě. Zasloužíš si něco lepšího.”

„Kecy!” vykřikla Mia a všechny tři muže zaskočila důrazem svých slov. „Jsi zasranej zbabělec, Gabe. To ty jsi do toho zabředl až příliš a jsi zatracenej lhář, jestli si to nechceš přiznat.”

„Mio,” ozval se Jace tiše.

Nevšímala si ho, svůj hněv soustředila na Gabea.

„Kvůli tobě jsem riskovala úplně všechno. Všechno jsem dala v sázku. Je zatracená škoda, že pro mě nejsi ochoten udělat totéž. Jednoho dne se probudíš a uvědomíš si, že jsem to nejlepší, co se ti kdy stalo, a že jsi udělal největší chybu svého života. A hádej co, Gabe. Bude pozdě. Já už tu nebudu.”

Jace ji objal paží kolem ramen, stiskl ji a podpíral cestou ke dveřím. Přes slzy téměř neviděla. Byla tak naštvaná a rozčílená, že se celá třásla. Jace jí něco mumlal do ucha a pak k ní z druhé strany přispěchal Ash a spolu ji vedli k výtahu.

Na půli cesty se otočila, aby spatřila, že se za ní Gabe dívá, ve tváři stále ten vzdálený, nepřítomný pohled, a to ji naštvalo ještě víc.

Otřela si slzy stékající jí po tvářích a zvedla bradu, odhodlaná neprolít kvůli němu další slzy. Myslela si, že jí za to stojí. Za její pýchu. Za vše. Mýlila se.

„Jestli se někdy probereš, spatříš světlo na konci tunelu a rozhodneš se, že mě chceš zpátky, pak se přede mnou budeš muset plazit.”

Tentokrát se od něj odvrátila ona a vytrhla se z Jaceova a Ashova sevření. Odešla o své vlastní vůli a nastoupila do výtahu. Ani na vteřinu se neotočila, když se za ní zavíraly dveře.

Upírala pohled do země, zděšená, že na sobě má jen ten župan.

„Neboj se, Mio,” pronesl Jace uklidňujícím hlasem. „Zajedu s autem před vchod.

S Ashem tě zaštítíme a rychle nastoupíme. Odvezu tě k sobě.” Zavrtěla hlavou. „Chci domů. Do svého bytu.”

Jace si s Ashem rychle vyměnili ustarané pohledy.

Když se dveře výtahu otevřely, Jace rychle vyrazil, Mia s Ashem ho následovali výrazně pomaleji. Než došli k východu, Jace se vrátil, a jak slíbil, vykročili s Ashem Mie těsně

po boku, aby nikdo neviděl ani ji, ani to, co má na sobě. Rychle přešli k autu, nastoupili a zavřeli za sebou dveře.

K Miině úlevě Jace nařídil řidiči, aby je zavezl do jejího bytu. „Jak dlouho to trvalo?” zeptal se Jace.

„To není tvoje věc,” odvětila Mia odměřeně.

Jace viditelně běsnil. „Sakra, že není! Ten parchant tě zneužil!”

„Pro boha živýho, Jacei. Nezneužil mě. Souhlasila jsem s tím. Přestaň se mnou jednat jako s malou holkou. Neudělal nic, co jsem sama nechtěla. Už na začátku mi přesně vysvětlil, k čemu se zavazuju. To, cos tam řekl, byla jedna kravina vedle druhé. Jsem dospělá, ať se ti to líbí, nebo ne. Dospělá ženská, která přesně ví, co chce. A já chci Gabea.”

„Nemůžu uvěřit, že to udělal. Nemůžu uvěřit, že chtěl, aby sis myslela, že je to

normální. Co až by sis našla někoho jiného? Někoho, kdo je stejně zaměřený jako on? Co kdybys skončila s nějakým ubožákem, který by tě zneužíval? Který by s tebou jednal krutě?”

Mia protočila oči, začínal ji rozčilovat. „Vy jste takoví pokrytci.” Ash zamrkal překvapením, že se ho její urážka také týkala.

„A ty chceš, aby si ženy myslely, že je normální šukat s dvěma chlapama nebo že vždycky chcete sdílet tutéž ženu? Co jejich očekávání? Co se stane, až ony budou chtít navázat jiné vztahy? Mají si snad myslet, že je normální, aby dva muži chtěli spát naráz s jednou ženou?”

„Ježíši Kriste, Mio. Kde jsi to sakra slyšela?” zeptal se naléhavě Ash.

Jen pokrčila rameny. „Lidi v kanceláři o tom vědí. A ty řeči se jen potvrdily, když za námi tu noc, kdy jsme spolu byli na večeři, přišla ta brunetka.”

„My tu ale nemluvíme o mně a Ashovi,” zavrčel Jace. „Mluvíme tu o tobě a Gabeovi. Je o čtrnáct let starší než ty, Mio. Tu zatracenou smlouvu podepsal s každou ženou, s kterou si začal. Je tohle vztah, jaký chceš? Nemyslíš, že si zasloužíš něco lepšího?”

„To si piš, že si zasloužím něco lepšího,” řekla tiše hlasem, v němž zaznívaly bolest a pocit zrady. Každý nádech ji bolel. S každým nádechem cítila, jako by umírala. Nikdy dřív takovou bolest necítila. Jako by se uvnitř tříštila na malé kousíčky.

Přitáhla si župan k tělu a při pohledu na Jace a Ashe pevně stiskla rty.

„Zasloužím si muže, který se postaví a bude o mě bojovat. Muže, který mi bude vždy krýt záda. Gabe nic z toho neudělal. Chtěli jsme ti o nás říct, až se vrátíš z cest. Ironie, co? Přemýšlím, jak by to nakonec dopadlo, kdyby ses o tom dozvěděl tak, jak jsme to měli v úmyslu, místo abys vpadl do bytu a překvapil nás. Nejspíš se to nikdy nedozvím.”

Ash se zatvářil rozčarovaně a ušklíbl se. Jace vypadal jen naštvaně.

Hořce se rozesmála. „Asi si teď budu muset najít jinou práci. Škoda, protože jsem ji měla vážně ráda.”

„Můžeš pracovat pro mě,” nabídl Jace sevřeným hlasem. „Měla jsi to udělat už od začátku.”

Důrazně zavrtěla hlavou. „Tak na to zapomeň. Do HCM už nevlezu. Nehodlám se každý den mučit tím, že tam potkám Gabea.”

„Co budeš tedy dělat?” zeptal se Ash tiše.

Stiskla rty, v hrudi se jí rozlila hořkost. „To právě teď nevím. Nejspíš mám spoustu času si to promyslet.”

39. kapitola

Když Mia vešla do bytu jen v županu a s Ashem a Jacem ochranitelsky po boku, Caroline k ní se starostlivým výrazem přispěchala.

„Mio? Co se stalo? Jsi v pořádku?”

Mia kamarádku objala a k její hrůze se rozplakala. Už slzy nedokázala déle udržet.

Caroline ji objímala, sjela pohledem na Ashe s Jacem a mlčky se jich ptala, co jí udělali.

„Ať jdou pryč, Caro,” zašeptala Mia. „Teď když jsem s tebou, už to bude lepší.”

Caroline ji doprovodila na gauč, pomohla jí posadit se, a když se narovnala, proklála oba muže pohledem.

„Slyšeli jste ji. Jděte. Postarám se o ni.”

Jace se zamračil a přešel k pohovce, na které Mia seděla. Dlouze se na ni podíval, povzdechl si a objal ji.

„Omlouvám se, holčičko. Vím, že tě to musí bolet. Přísahám Bohu, že jsme to neudělali schválně. Netušili jsme, že jste se dali s Gabem dohromady. Napsal mi, že až se vrátím, musí se mnou probrat něco důležitého. Proto jsem přišel k němu domů. Jak Ash, tak já máme klíče od jeho patra. Zatraceně, myslel jsem, že chce prodiskutovat něco obchodního. Znělo to naléhavě, takže jsme za ním zajeli hned, jak jsme se vrátili

do města.”

Mia visela na starším bratrovi a po tvářích jí stékaly slzy. Stejně jako to dělala za dob dospívání tolikrát.

„Nezlobím se na tebe,” zašeptala. „Jsem naštvaná na něj. Jestli nemá odvahu na to se tobě a Ashovi postavit, pak ho nechci. Zasloužím si někoho lepšího.”

Jace ji pohladil po vlasech. „To zasloužíš, holčičko. Gabe je - nebo byl - můj kamarád, ale nehodlám ho nijak omlouvat. Dělá si s ženami, co se mu zlíbí, a kritiku slyšet nechce.”

„Copak ty jsi jiný?” zeptala se Mia vyčítavě, když se od něj odtáhla.

Jace si povzdechl a ohlédl se na Ashe, který vypadal, že mu je celá situace nepříjemná.

„Tohle s tebou nebudu probírat,” odpověděl Jace něžně. „Na to, co se dnes stalo, to nemá žádný vliv.”

Mia protočila oči. Typický chlap, radši o tom nebude mluvit. Kdyby byla na jejím místě jakákoli jiná žena a Jace s Ashem ji viděli, jen by tiše odešli nebo kdo ví, třeba by zůstali a dívali se. Zítra by si na tu ženu ani nevzpomněli a jen by Gabea uznale poplácali po zádech.

Ale ona nebyla ledajaká žena. Byla Mia, Jaceova sestra a, prakticky vzato, i Ashova sestra. Což znamenalo, že pro ni platila naprosto jiná pravidla.

„Jděte, oba dva,” vyzvala je tiše. „Caro se o mě postará. Budu v pořádku.”

Jace těkal pochybovačným pohledem mezi oběma ženami. „Nechci, abys byla sama, Mio.”

„Není sama,” vyštěkla Caroline. „Vážně si myslíš, že bych ji v tomhle stavu opustila?”

„Máš práci,” poznamenal Ash zamračeně.

Mia zavrtěla hlavou. „Proboha, to si myslíte, že si snad podříznu zápěstí nebo co? Jsem

naštvaná a rozčílená, ale ne pitomá a ani se nehodlám zabít.”

„Zítra se na tebe zajedu podívat,” řekl Jace. „A Díkůvzdání strávíme všichni tři spolu. Je to jasné? Nedovolím, aby ses užírala myšlenkami na Gabea.”

Mia si povzdechla. „Jo, třeba. Teď jděte. Chci se o samotě vybrečet a nechci, abyste nade mnou stáli. Tohle je trapné už samo o sobě. Za jeden večer jsem zažila ponížení víc než za celý dosavadní život.”

Ash sebou trhl. „Jo, to chápu.”

Jace vstal váhavě z gauče a vykročil ke dveřím. Pak se zastavil a otočil se. „Zítra

za tebou přijedu. Zajdeme si na večeři. S Ashem něco vymyslíme na Díkůvzdání a dáme ti vědět.”

Mia vyčerpaně přikývla, jen chtěla, aby už vypadli a ona zůstala sama s Caroline a konečně se mohla poddat svému zoufalství.

Jakmile vyšli, Caro se posadila vedle Mii a přitáhla si ji k sobě. Zatraceně, už zase se jí chtělo brečet.

„Co se stalo?” zeptala se Caro a kolébala Miu v náručí. „Mám zavolat holkám?” Mia ztuhla, odtáhla se a otřela si nos. Zatraceně, pořád na sobě měla jen ten župan -

Gabeův župan - a najednou netoužila po ničem jiném než se ho okamžitě zbavit.

„Dám si sprchu,” oznámila. „Pak ti všechno řeknu. Musím se převléknout a radši bych na sobě neměla nic, co patří Gabeovi.”

„Připravím horkou čokoládu,” řekla Caroline a tvář se jí sevřela lítostí a starostí.

„To zní skvěle,” kývla Mia a pousmála se. „Díky, Caro. Jsi nejlepší.”

Mia zapadla do koupelny a strhla ze sebe župan. Po chvíli váhaní ho napěchovala

do skříně namísto do odpadkového koše. Nejspíš s ním provede něco ubohého, jako třeba že si ho o samotě navlékne, protože patřil Gabeovi. Nemohla se donutit ho vyhodit. Alespoň zatím ne.

Po horké sprše, pod níž se téměř uvařila, na sebe navlékla pyžamo a vlasy zabalila do ručníku. Bylo jí jedno, jestli se jí zacuchají.

Caroline už čekala v obýváku s dvěma šálky horké čokolády. Mia se zhroutila

na sedačku vedle ní. Caro jí podala jeden hrníček a Mia ho vděčně přijala a sevřela ho studenými dlaněmi.

„Jak to jde mezi tebou a Brandonem?” zeptala se Mia.

Cítila se provinile, protože poslední dobou trávila čas jen s Gabem. Každou minutu.

Každou hodinu. S Caroline nemluvila celý týden.

Caro se usmála. „Dobře. Ještě pořád se vídáme. Je to těžké, protože každý pracujeme jinak, ale snažíme se to vykoumat.”

„To jsem ráda,” řekla Mia.

„Co se stalo, Mio?” zeptala se Caroline tiše. „Je zřejmé, že ti hodně ublížil. Jak se do toho proboha ale zapletli Jace s Ashem a proč jsi přišla domů jen v županu?”

Mia prudce vydechla. „Dlouhý příběh. Nebyla jsem k tobě úplně upřímná v tom, jaký vztah s Gabem máme. Je to mnohem komplikovanější.”

Caro svraštila obočí. „Poslouchám.”

A Mia jí vypověděla celý příběh, aniž by cokoli vynechala. Než se dostala k dnešnímu debaklu, třeštila na ni Caroline oči a zúžila je znechucením.

„Nemůžu uvěřit, že tě takhle odkopl. Vždyť jste už plánovali o všem Jaceovi říct.”

Mia pomalu přikývla. „Jen tam stál a lhal mi, Caro. Vím, co ke mně cítí. A on tam jen stál a plácal jednu kravinu za druhou o tom, že jsem se k němu příliš emocionálně připoutala, bla bla bla. Chtěla jsem ho udusit.”

„Zbabělec,” odsekla Caro. „Zasloužíš si někoho lepšího, Mio. Zasloužíš si někoho, kdo se za tebe postaví a bude riskovat cokoli, jen aby tě získal.”

„To souhlasím,” přikývla Mia. „Pověděla jsem mu, že jestli se někdy probere a uvědomí si, jakou chybu udělal, bude se muset připlazit, aby mě získal zpátky.”

Caroline se rozesmála. „To je moje holka. Měl by se před tebou plazit.” Mia zvedla hrneček k přípitku. „To máš pravdu.”

Caroline zvážněla. „Tak co si myslíš, že teď bude s Gabem a Jacem? Jsou obchodní partneři a nejlepší přátelé. Jace se zdál dost rozzuřenej.”

„Nevím,” přiznala Mia. „To proto jsem nechtěla, aby se to Jace někdy dozvěděl. Možná jsem byla naivní nebo jsem nečekala, že to bude mezi námi tak žhavé. Myslela jsem, že jednodušší bude to před Jacem utajit. Nejspíš jsem se domnívala, že si se mnou Gabe párkrát týdně užije a po zbytek času se budu chovat, jako by se nic nestalo. To proto jsme o tom taky chtěli Jaceovi říct. Abychom to už nemuseli dál tajit.”

Hněv v ní opět rozproudil krev, až ve tváři zrůžověla.

„Zatraceně. Dokážeš pochopit to načasování? Potřebovali jsme jen jeden jediný den.

Kdyby Jace Gabeovi zavolal, že už je ve městě, mohli jsme mu to říct spolu a všechno by bylo v nejlepším pořádku. Gabe ke mně něco cítí, Caro. Cítí ke mně něco a to ho vyděsilo.

A pak tam vrazil Jace a začal říkat všechny ty strašné věci. Viděla jsem, jak provinile se Gabe tváří. Zvlášť po tom, co se stalo v Paříži.”

Caroline se zatvářila soustrastně. „Mrzí mě to, Mio. Je to na prd. Ale zasloužíš si někoho lepšího, než je Gabe Hamilton.”

„To ano,” souhlasila Mia tiše. „To zasloužím. Ale tak moc ho chci. Miluju ho, Caro.

A nemůžu s tím vůbec nic dělat.”

40. kapitola

Mia odešla z La Patisserie, srdce měla ztěžklé smutkem, jenž se jí vpil do každé částečky duše. Měla by být šťastná. Dostala zpátky svou starou práci. Louisa s Gregem byli

nadšení, že se rozhodla vrátit, a nabídli jí volnou pracovní dobu. Pravda byla, že práci chtěla jen proto, aby neměla čas přemýšlet. Aby nemusela každou minutu dne trávit vzpomínkami na dobu, kterou prožila s Gabem.

A v La Patisserie bude jen dočasně. Dala Louise a Gregovi jasně najevo, že si hodlá při práci hledat jiné místo. V kavárně bude pracovat, zatímco si bude zjišťovat další možnosti, a pak se přestane schovávat a vykročí do světa. Do světa bez Gabea.

Ve vlhké zimě se zachvěla. Bylo šedivo, zataženo, pošmourný den dokonale odpovídající jejímu rozpoložení. Předchozí noc nespala - jak by taky mohla? Caroline s ní

zůstala, dokud nezačala zívat a Mia ji nevyhnala do postele. Lehla si pod peřinu, zírala do stropu a vzpomínala na vztah s Gabem.

Podívala se na hodinky a uvědomila si, že pěšky to domů nestihne, bude si muset zavolat taxi. Brzy k ní domů přijde Jace a ona nechtěla, aby zase začal šílet.

Zachumlala se do kabátu a prodrala se davem chodců na roh ulice, aby si mohla mávnout na taxi.

Největší výzvu pro ni představoval návrat k rutině, kterou měla kdysi tak ráda a kterou považovala za bezpečnou. Nikdy dřív nevystoupila ze své škatulky. Nikdy se nepouštěla do rizika.

Být s Gabem znamenalo opustit bezpečnou zónu pohodlí, s ním teprve začala žít.

Začala vnímat svět kolem sebe a čelila novým výzvám.

Ne, největší výzvou nebude přizpůsobit se staré rutině. Nejtěžší pro ni bude být bez Gabea.

Každý okamžik s ním si vychutnávala. Užili si spolu. Byl to zatracený lhář, jestli si myslel, že není do celé věci tak emocionálně zapletený jako ona. Znala pravdu. Věděla, co k ní cítí. A možná právě to byl její největší zločin.

Dovolila mu, aby se do ní zamiloval.

Kdyby si k ní nevypěstoval tak silné city, nejspíš by ještě pořád byli spolu.

Poté co ji tři taxíky minuly, u ní čtvrtý zastavil a ona nastoupila, vděčná, že na chvíli unikne chladu. Dala taxikáři adresu a zapřela se do sedadla a dívala se okénkem na město.

Co právě teď Gabe dělá? Šel dnes do práce? Pokračoval dál, jako by nikdy neexistovala? Nebo je mu stejně mizerně jako jí?

Doufala v to poslední. Jestli je na světě spravedlnost, tak Gabe právě teď trpí stejně jako ona.

Když taxík zabočil k jejímu domu, všimla si, že před ním parkuje Jaceův vůz. V otevřených dveřích stál Ash, a když Mia vystoupila z taxíku, mávl na ni.

„Jace šel za tebou nahoru,” oznámil jí Ash. „Zavolám mu a řeknu, že jsi tady.”

Ash vytáhl mobilní telefon, pokynul jí, aby se posadila na zadní sedadlo, a zavřel za ní dveře. O vteřinu později zapadl na přední sedadlo.

„Jsi v pořádku, zlatíčko?” zeptal se Ash.

„Ano,” zalhala.

Jace vklouzl za volant a ve zpětném zrcátku se podíval na Miu.

„Kde jsi byla, holčičko?” „Hledala jsem si práci.” Oba muži se zamračili.

„Nemyslím, že je dobrý nápad, aby ses tak brzy vrátila do práce,” řekl Jace. „Měla by sis dát chvíli oddech. Víš, že bych ti pomohl.”

„Začnu až po Díkůvzdání,” upřesnila.

Ash se na sedadle otočil, zatímco Jace řídil. „Kde budeš pracovat?”

„Dostala jsem zpátky svou starou práci v La Patisserie. Louisa s Gregem na mě byli hodní a mně se práce u nich líbila.”

Jace si povzdechl. „Máš na víc než pracovat v cukrárně, Mio.”

„Opatrně, Jacei,” varovala ho. „Takovéhle poznámky mě dohnaly k práci pro Gabea.” Ash sebou trhl a Jace zaklel pod vousy.

„Mimoto je to dočasné,” dodala tiše. „Chci si současně hledat lepší práci. Ale prozatím potřebuju alespoň tuhle. Musím něco dělat. Greg s Louisou vědí, že až si najdu jinou práci, odejdu od nich. Nevadí jim to.”

Měla na jazyku otázku, jak se daří Gabeovi, ale odolala, odmítla se poddat pokušení.

Nechtěla znít jako zoufalá, ubohá trapka, i když se tak cítila.

Skoro jako by jí četl myšlenky, se na ni Ash otočil. „Jestli ti to pomůže, Gabe dneska vypadal strašně. Nevypadá ani nezní o nic lépe než ty.”

Bylo těžké na Ashova slova nezareagovat. Stálo ji to veškerou námahu, aby se dál chovala nezúčastněně, jako by jí na tom nezáleželo. Chtěla se na někoho - kohokoli - rozkřičet, zařvat, že takhle to přece nemuselo být. Jediné, co měl Gabe udělat, bylo promluvit. Dát jí jakkoli najevo, že ji chce. Nikdy by ho neopustila. Byla by s ním, jen pokud by jí naznačil, že přesně to chce i on.

Namísto toho spustil lavinu keců o tom, že takhle to bude lepší. Lepší pro koho? Protože pro ni rozhodně ne. A podle všeho to vypadalo, že to není lepší ani pro něj.

„Nechci o něm mluvit,” řekla tiše. „Nechci ani slyšet jeho jméno.”

Jace souhlasně přikývl a střelil po Ashovi pohledem. Ten jen pokrčil rameny. „Jen jsem myslel, že bys to možná chtěla vědět.”

Chtěla. Samozřejmě že to chtěla vědět. Ale to nikdy nepřizná. Má svou hrdost, i když se jí kvůli Gabeovi vzdala.

„Na Díkůvzdání si uděláme výlet,” řekl Jace, když k ní opět vzhlédl ve zpětném zrcátku.

„Ve středu odlétáme a vracíme se v sobotu.” Povytáhla obočí. „Kam se jede?”

„Do Karibiku. Je tam hezky a teplo. Jen slunce a pláže. Rozveselí tě to.”

O tom sice pochybovala, ale nechtěla mu kazit radost. Jaceovi se v očích zračila naděje. Tak moc se snažil, aby jí pomohl vzpamatovat se. Nikdy nesnesl, když ji něco rozrušilo, a vždycky všeho nechal, jen aby jí pomohl cítit se lépe.

„A plusem je, že mě uvidíš v plavkách,” dodal Ash s ďábelským úsměvem na tváři. „To by ti mělo zvednout náladu na celý rok dopředu.”

Obrátila oči v sloup a koutky rtů jí zacukaly. Ale povzdechla si, protože Ash opět nestráví Díkůvzdání se svou rodinou. Nikdy s ní nebýval. Vždy trávil svátky o samotě nebo s ní a Jacem nebo s Gabem. Srdce ji bolelo, protože kromě ní, Jacea a Gabea byl Ash sám, a ten pocit znala. Byl dost na prd.

„Tak je to lepší,” prohlásil Jace a v očích mu zazářila úleva. „Chci na tvé tváři opět vidět úsměv, sestřičko.”

Úsměv jí ztuhl. Je těžké usmívat se, když máte srdce roztříštěné a podupané.

Dramaticky řečeno, ale naprosto to odpovídalo tomu, jak se cítila.

„Potřebuješ jít před cestou na nákupy?” zeptal se Ash loudivě. „S Jacem jsme si vzali týden volno. Zítra s tebou zajdeme do obchodů, jestli si potřebuješ koupit věci na pláž.”

Oba se tak moc snažili, aby byla šťastná, že jim to nechtěla kazit. Proto se usmála a přikývla. „To zní dobře.”

V Jaceových očích zaplála úleva, což jí prozradilo, že řekla to, v co doufal. Působit mu starosti bylo to poslední, co by chtěla - a on si o ni dělal starosti.

Jace s Ashem jí zaměstnají myšlenky po celé Díkůvzdání. A v pondělí se vrátí ke svému starému životu. Bude pracovat v La Patisserie. Bydlet s Caroline ve svém bytě.

A vynasnaží se zapomenout na tu krátkou dobu, kdy pro Gabea Hamiltona znamenala všechno. A na to, že on stále znamená všechno pro ni.

41. kapitola

Gabe seděl v kanceláři, hlava ho bolela a srdce ještě víc. Bylo brzy - po svátcích tu byl sám

- ale od chvíle, kdy Mia s bolestí a zradou v očích odešla z jeho bytu, se nevyspal.

Díval se do telefonu na dvě její fotografie, jednu z nich si nechal vytisknout

a zarámovat. Ležela nyní v zásuvce jeho stolu. Často se na ni díval, jen aby spatřil její úsměv.

Mia na těch obrázcích byla tatáž Mia, jakou se rozhodl zničit. Zničil v jejích očích život a radost, zničil její úsměv.

Přejel špičkami prstů po fotce, na níž stojí ve sněhu a radostně zvedá ruce, jako by se snažila chytit poletující sněhové vložky. Byla tak překrásná, až mu to bralo dech.

Díkůvzdání strávil s rodiči, jejich štěstí a stále větší spokojenost téměř neustál. Bylo pro něj obtížné tvářit se šťastně, že si k sobě znovu našli cestu, když ve svém vlastním životě měl nepořádek.

A vinit z toho může jen sám sebe.

Poté co odjel z domu rodičů, vrátil se do bytu, který nyní působil pustě a prázdně, scházel mu život. A pak udělal něco, co příliš často nedělal. Zpil se pod obraz, pokusil se své utrpení utopit v láhvi nebo ve třech.

Takhle se léčil celý víkend. Byl celý na trní a netrpělivý, protože věděl, že Jace s Ashem odvezli Miu na svátky do Karibiku. Byla mimo jeho dosah. Nejen fyzicky, ale i emocionálně.

Ublížil jí, i když přísahal, že to znovu neudělá. Zradil její důvěru. Obrátil se k ní zády jen proto, že ho sžírala vina a nenávist k sobě samému za to, jak s ní jednal. Jako by byla jeho zrůdné tajemství, za něž se styděl.

Kašlal na to. Chtěl, aby celý svět věděl, že je jen jeho. Bylo mu ukradené, co si Jace pomyslí. Bylo mu ukradené, jestli to její bratr neschválí. Jediné, na čem mu záleželo, bylo udělat Miu šťastnou. Vykouzlit jí na tváři úsměv, chtěl v ní opět zažehnout světlo, které vyzařovala, kdykoli byla s ním.

Ale on v ní to světlo uhasil, když jí řekl, že je po všem. Jako by jí už měl dost a chtěl zkusit něco dalšího.

Nikdy se jí nenabaží. Bez pochyb či váhání si toho byl naprosto vědom. Miloval ji.

Tak hluboce, jak jen člověk může milovat jiného člověka. A bože, chtěl ji. Každý den.

Po celý život. Chtěl, aby byla jeho součástí tak, jako on chtěl být součástí jí.

Bez pravidel. Bez podmínek. Kašle na tu zatracenou smlouvu. Kolika způsoby může člověk zničit to nejlepší, co ho potkalo?

Mia měla pravdu. Věděl to už ve chvíli, kdy ho její slova zasáhla přímo do žaludku. Byla to nejlepší, co se mu kdy přihodilo. Nepotřeboval ani čas, ani prostor, aby si to uvědomil.

Nikdy neměl dovolit, aby z jeho bytu odešla s Jacem a Ashem. Když před něj poklekla

a prosila ho, aby to Jaceovi vysvětlil, měl mu vše vypovědět. Měla pravdu. Nebojoval o ni. Byl příliš otupělý, příliš stravovaný vinou, že vůbec dovolil, aby se to stalo.

Hruď mu sevřel strach. Podivný pocit, nový a zničující. Co když mu Mia neodpustí? Co

když se k němu nevrátí?

Musí jí říct, že to pro něj nebyla jen bezvýznamná aférka. Chtěl ji mít při sobě navěky.

Co jí mohl nabídnout? Už jedno manželství mu nevyšlo. Byl mnohem starší než ona.

Ona by se měla ve svém věku bavit, dobývat svět, a ne se uvázat k sobeckému, panovačnému chlapovi, jako je on.

Napadlo ho snad tucet důvodů, proč by ji měl nechat být, nechat ji, ať kráčí životem bez něj. Ale na to nebyl dostatečně velkorysý. Byla jedinou ženou, s níž kdy byl doopravdy šťastný. S níž se cítil úplný. A nemohl dovolit, aby ho navěky opustila. Ne bez boje.

Podíval se na hodinky a popoháněl čas. A pak mu zabzučel pracovní telefon a kancelář naplnil Eleanořin hlas.

„Pane Hamiltone, přišel pan Crestwell.”

Gabe neodpověděl. Požádal Eleanor, aby ho informovala, jakmile Jace dorazí

do kanceláře. Od té noci spolu nepromluvili. Dalšího dne se v práci jeden druhému vyhýbali. A po zbytek svátečního týdne nebyl v kanceláři ani jeden z nich. Gabe se mu nechtěl postavit tak brzy po té osudné noci. Oběma příliš zmítaly emoce.

Ale nemohl už čekat ani minutu. Musí si to s Jacem vyříkat, musí dát Jaceovi

na vědomí, že nehodlá ustoupit. Ať už získá Jaceovo požehnání, nebo ne, nehodlá se Mii vzdát. Pokud to má znamenat konec jejich přátelství a obchodního partnerství, budiž.

Mia za to stála.

Kráčel halou a věděl, že vypadá strašlivě. Bylo mu to jedno. Musel tu tíhu ze sebe shodit.

Bez zaklepání rozrazil dveře Jaceovy kanceláře. Jace vzhlédl a obličej mu zahalila ledová maska. Oči mu při pohledu na Gabea ztvrdly.

„Musíme si promluvit,” oznámil Gabe stroze.

„Nemám ti co říct,” odsekl Jace.

Gabe za sebou zavřel dveře a zamkl. „To je vážně škoda, protože já toho mám na srdci hodně.”

Zapřel se dlaněmi o Jaceův stůl, naklonil se a zadíval se příteli do očí.

„Miluju Miu,” přiznal na rovinu.

V Jaceových očích zaplálo překvapení. Zabořil se do opěradla křesla a zadíval se na Gabea.

„To máš tedy dost podivný způsob, jak to ukázat,” odtušil znechuceně.

„Podělal jsem to. Ale nehodlám ji nechat být. My dva se musíme domluvit, protože jí nechci ublížit o nic víc, než jak jí tahle situace už ublížila. Chci, aby byla šťastná, a ona nebude šťastná, dokud si my dva půjdeme po krku.”

„Než jsi skočil do postele s mou sestrou, na naše přátelství jsi ani nepomyslel,” řekl Jace ledově. „Věděl jsi, že mě to nasere. Zatraceně, už první den jsem tě varoval, Gabe, a ty jsi mi do prdele lhal!”

„Mia nechtěla, abys o tom věděl,” vysvětlil Gabe. „Nechtěla ti tím ublížit a nechtěla, aby ses naštval. Souhlasil jsem, protože jsem po ní toužil, a bylo mi jedno, co pro to musím udělat.”

„Co pro tebe znamená, Gabe? Zábavu? Výzvu, protože je nedotknutelná? Nesaháš jí po kotníky a moc dobře to víš.”

Gabe udeřil pěstí do desky stolu a upřel na Jace zrak. „Já si ji chci sakra vzít.”

Jace povytáhl obočí. „Přísahal jsi, že po té eskapádě s Lisou se už nikdy neoženíš.”

„Řekl jsem toho spoustu. A žádná jiná žena mě nedonutila mé rozhodnutí přehodnotit.

Ale Mia Ona je jiná. Nemůžu bez ní žít, Jacei. Ať s tvým požehnáním, nebo bez něj, je

mi to fuk, ale získám ji. Nejsem bez ní šťastný. Nikdy bez ní už nebudu šťastný. Chci ji mít při sobě. Každej podělanej den. Chci se o ni postarat, chci, aby se už nemusela s ničím trápit, protože já jí to dám. Do háje, dokonce jsem začal přemýšlet o dětech. Ve svém

věku. Před očima vidím jen dcery, co budou vypadat jako ona. Vidím ji s mým dítětem

v náručí a to je ten nejkrásnější pocit, jaký jsem kdy zažil. Ona mě donutila přehodnotit vše, co jsem ve svém životě zavrhl. Jen ona má takovou moc. Jen ona. žádná jiná žena ve mně takové pocity neprobudila. A nikdy neprobudí.”

„Ty vole,” vydechl Jace. „Posaď se. Jak mi tu přecházíš, točí se mi z tebe hlava.” Gabe se zastavil a sedl si do křesla před Jaceovým stolem, ale neustále neklidně

poposedával. Nechtěl tu být. Chtěl být s Miou. Chtěl jít za ní a vydat se jí na milost. Řekla, že se k ní bude muset připlazit. Budiž, bude se plazit.

„Ty to s ní myslíš vážně,” vyhrkl Jace nevěřícně. „Miluješ ji. Není to jen krátkodobá aférka, kterou se pobavíš a po níž půjdeš dál.”

„Začínáš mě srát,” zavrčel Gabe.

Jace zavrtěl hlavou. „Zatraceně. Nikdy by mě ani nenapadlo, že se tohoto dne dožiju.

Jak se to stalo? To jsem byl úplně slepý, že jsem to neviděl?”

„Bude lepší, když tohle téma neotevřeme, jen by tě to naštvalo ještě víc,” řekl Gabe.

„Není důležité, jak dlouho to trvá. Důležité je, že ji miluju a že doufám, že mě taky miluje a dokáže mi odpustit.”

Jace svraštil tvář. „Já ti nevím, chlape. Je dost naštvaná. Ublížil jsi jí. A hodně. Nikdy předtím jsi o ženu nemusel bojovat. Samy se ti vrhaly do klína. Mia Mia je jiná. Je si vědoma toho, že si zaslouží muže, který se za ni postaví a bude o ni bojovat. Ty jsi neudělal ani jedno z toho a to ti tak snadno nezapomene.”

„Myslíš, že to nevím?” vykřikl Gabe zoufale. „Zatraceně, nedivil bych se, kdyby se mnou už nikdy nechtěla mluvit. Ale musím to zkusit. Nemůžu ji nechat odejít.”

Jace se uchopil za zátylek. „Ježíši, kámo, ty nikdy nemůžeš dělat nic jednoduše, co? Jsem pitomec, že jsem z tebe nevymlátil duši a nevyhodil tě odtud hned v první vteřině, co jsi sem vešel. Nemůžu uvěřit, že je mi tě vlastně líto.”

Napětí v Gabeově hrudi o něco povolilo. Podíval se Jaceovi do očí. „Omlouvám se, chlape. Podělal jsem to. Musíš vědět, že bych nikdy neudělal nic, co by ohrozilo naše přátelství. A zatraceně bych neudělal nic, co by ublížilo Mie. Už ne. Nikdy. Tolikrát jsem jí ublížil. Jestli mi odpustí, po zbytek života jí už nedám důvod plakat.”

„Nic víc pro ni nechci,” pronesl Jace tiše. „Chci, aby byla šťastná. Jestli to dokážeš, pak je to mezi námi v pohodě.”

„Rozhodně se o to pokusím,” oznámil Gabe odhodlaně.

„Hodně štěstí,” popřál mu Jace. „Něco mi říká, že ho budeš potřebovat.”

42. kapitola

Mia si přitáhla kabát k tělu, zatímco kráčela poslední blok ke svému bytu. Bylo těžké vrátit se do práce ve městě svíraném mrazivým chladem, když právě strávila několik dní na

pláži v Karibiku.

Jace s Ashem se ji snažili všemožně rozveselit, aby si to tam opravdu užila, a Mia

musela přiznat, že to byla vážně zábava. Už je to dlouho, co s Jacem odjeli na dovolenou, a s Ashem v partě bylo všechno hned veselejší.

Není třeba vysvětlovat, že často přemýšlela o Gabeovi, ale chtěla si to tam navzdory tomu užít. Kdyby jí někdo někdy řekl, že se z rozchodu s Gabem vzpamatuje takhle rychle, nevěřila by mu.

Přesto byla cesta do La Patisserie namísto do budovy HCM dnes ráno více než těžká.

Bylo to jako facka do tváře a připomínka Gabeovy zrady. Ráda pro Gabea pracovala. Ano, byla to sice jen zástěrka pro jejich sexuální aféru, ale jak šel čas, přebírala stále více zodpovědnosti, až se z toho stala práce skutečná. Usmyslela si, že tu výzvu pokoří, a zvládla to.

A dnes se vrátila do cukrárny, aby zákazníkům rozlévala kafe. A jakkoli jí to předtím nevadilo, nyní jí to nestačilo, chtěla víc. Chtěla větší výzvu. Bylo načase, aby se přestala

bát, roztáhla křídla a zapracovala na své budoucnosti. Nikdo jiný to za ni neudělá. Už teď zvažovala své možnosti. Dívala se na nabídky práce, ve kterých by uplatnila své vzdělání a zkušenosti - ne že by jich měla tolik.

Možná by si mohla promluvit s Jacem. Ne kvůli práci. Ani za nic se nehodlá vrátit do HCM a dennodenně se vídat s Gabem. Nebo, Bůh jí pomáhej, s ženou, která ji nahradila. To by na ni bylo moc.

Ale Jace by jí mohl poradit, co dál. Možná dokonce zná někoho, komu by ji mohl doporučit. Jen ve Státech vlastnili na tucet hotelů, nemluvě o rezortech v zahraničí. Mohla by pracovat v kterémkoli z nich beze strachu, že se ještě někdy setká s Gabem.

Ale to by vyžadovalo stěhování, je na to připravená?

Byla zvyklá na život ve městě. Na to, že má nablízku Jace. Ale nikdy nic nedokázala sama od sebe. Vždy jí pomáhal Jace, podporoval ji. Koupil jí byt. Jak by mohla být vůbec někdy nezávislá?

Možná bylo načase přestěhovat se do vlastního a převzít otěže svého života. Zvládnout to, či nezvládnout, ale to by už bylo na ní.

Jakkoli byla ta představa uspokojivá, bylo jí smutno z toho, co všechno bude muset opustit. Caroline. Jace. Ashe. Svůj byt. Svůj život.

Ani za nic. Nedovolí, aby ji Gabe vyštval z města. Najde si lepší práci, pokročí ve svém

životě a na toho bídáka zapomene.

Tahle představa taky zněla dobře, ale realita bude s velkou pravděpodobností jiná.

Když došla ke dveřím do svého domu, v odrazu skla spatřila Gabea, jak vystupuje z auta zaparkovaného na chodníku. A míří jejím směrem.

No to sakra ne.

Aniž by se ohlédla - jakkoli byla v pokušení opájet se pohledem na něj - vklouzla

dovnitř a spěchala k výtahům. Jakmile se dveře otevřely, vběhla dovnitř a stiskla tlačítko

„zavřít dveře”. Když vzhlédla, spatřila, jak Gabe probíhá kolem protestujícího vrátného a s odhodlaným výrazem ve tváři spěchá k výtahům.

Zavři se, zavři se, zavři se, prosila v duchu.

Dveře se začínaly zavírat a Gabe zrychlil, ale nestihl to. Díkybohu. Co tu vlastně sakra dělá?

Vystoupila z výtahu a odemkla byt. Uvnitř bylo ticho. Kabelku nechala ležet vedle dveří.

Caroline se vrátí až za dlouho, s velkou pravděpodobností jela do Vibu za Brandonem.

Nadskočila, když někdo zabušil na dveře. Povzdechla si. Viděla výraz na Gabeově tváři a věděla, že jen tak neodejde jen proto, že před ním utekla. Co po ní sakra ještě chce?

Přešla ke dveřím, odemkla a otevřela je a za nimi spatřila stát Gabea. V očích se mu objevila úleva. Vykročil k ní, ale ona mu zatarasila cestu.

„Co chceš?” zeptala se.

„Musím s tebou mluvit, Mio,” odpověděl. Zavrtěla hlavou. „Nemáme o čem mluvit.” „To se zatraceně mýlíš. Pusť mě dovnitř.”

Vystrčila hlavu ze dveří, aby na ni viděl a pochopil, že to myslí vážně.

„Tak ti to řeknu takhle. Nemám s tebou o čem mluvit,” řekla tiše. „Nemám ti co říct.

Všechno, co jsem chtěla, jsem ti pověděla v tvém bytě. To ty jsi mě nechal odejít - zatraceně, tys mě od sebe odehnal. Zasloužím si víc, Gabe, a nehodlám se smířit s málem.”

Zabouchla za sebou dveře a zamkla je. Jelikož nechtěla případně poslouchat, jak buší na dveře, odešla do ložnice a zavřela dveře. Byla vyčerpaná a chtěla jen horkou vanu, která ji zevnitř zahřeje.

Ale obávala se, že chlad způsobený Gabeovou nepřítomností jen tak něco nepřebije. Jen on sám.

Příštího dne Mia servírovala zákazníkům jejich oblíbené kafe, když do dveří vešel Gabe a posadil se ke stejnému stolku, u něhož seděl před mnoha týdny. Nemohla tomu uvěřit. Jak má pracovat, když tu sedí?

Stiskla čelist, přešla k němu a chladně se na něj zadívala.

„Co tu děláš?”

Přejel ji pohledem a oči mu zněžněly, když se jí zadíval do tváře. Poznal, jak je

unavená? Jak mizerně jí je? Visel jí snad nad hlavou velký nápis oznamující, jak nešťastná bez něj je?

„Také nemůžu spát, Mio,” řekl tiše. „Udělal jsem chybu. Podělal jsem to. Dej mi šanci to napravit.”

Zavřela oči a ruce sevřela v pěst.

„Nenič mi to, Gabe. Prosím. Tuhle práci potřebuju. Než se rozhodnu, co chci dělat, musím pracovat a nemůžu si dovolit, abys mě rozptyloval.”

Vzal do ruky jednu její sevřenou pěst a pomalu prsty uvolnil. Zvedl její ruku ke rtům a políbil ji na dlaň.

„Ty máš práci, Mio. Čeká jen na tebe. Nikdy neodejde.” Vytrhla mu ruku, jako by se spálila.

„Jdi, Gabe. Prosím. Tohle nezvládnu. Kvůli tobě mě vyhodí. Jestli chceš udělat správnou věc, tak odejdi a už se nevracej.”

Hrozilo, že se každou chvíli zhroutí. Nedokázala ovládnout své pocity. Proč jen nemůže být silná? Proč jen mu dovolila, aby viděl, jak mizerně se cítí?

Odvrátila se od něj a bylo jí fuk, že pro přihlížející to vypadá, jako by byla nepříjemná k zákazníkovi. Musí se postarat o další.

Ale on tam seděl, pozoroval ji a nespouštěl z ní pohled, zatímco hovořila s dalšími zákazníky. Ti přicházeli a odcházeli a on tam dál seděl, až si připadala jako lovná zvěř. Jako by ji pronásledoval.

Nakonec odešla dozadu a požádala Louisu o pauzu. Pomohla Gregovi s objednávkami, zatímco Louisa obsluhovala vpředu. Když se o hodinu později vrátila do obchodu, Gabe už byl pryč.

Nevěděla, jestli se jí víc ulevilo, nebo ji to zklamalo. Věděla jen, že má v srdci zející díru, která se nikdy nezacelí.

Když toho večera přišla domů, přede dveřmi našla kytici květin. S povzdechem zvedla kartičku a přečetla si vzkaz od Gabea.

Omlouvám se. Prosím, dej mi šanci ti to vysvětlit.

- Gabe

Odolávala dětinskému pokušení ty kytky vyhodit do koše. Byly překrásné a Caroline i jí se budou v bytě líbit. Mohla by předstírat, že jsou od někoho jiného.

Postavila je na kuchyňskou linku a přemítala, proč se Gabe vůbec snaží. Proč to dělá?

To on řekl, že rozchod bude nejlepší řešení. Proč se v tom dál rýpat, když s ní nechce být? Jako by tím chtěla projít znovu a znovu, až se jí nabaží.

O Gabeovi a jeho vztazích si s Jacem a Ashem otevřeně promluvila. V mnohém jí otevřeli oči. Měla velmi dobrou představu, jak se na vztahy dívá. Ale během dovolené v Karibiku ji ti dva zasvětili do věcí, o nichž předtím neměla ani tušení.

Gabe uzavíral smlouvu s každou ženou, s níž byl. To věděla. Ale netušila, kolik žen se u něj vystřídalo a jak krátké vztahy s nimi vždy navazoval.

Uvědomila si, že s ním byla na vypůjčený čas.

Právě ležela na posteli tváří dolů, když do její ložnice vešla Caroline.

„Hele, Mio, od koho jsou ty kytky?” „Od Gabea,” zamumlala.

Caroline si sedla na postel a ve tváři měla jasně nevěřícný, otrávený výraz.

„Proč ti proboha posílá květiny?”

Mia se přetočila na záda. „To je jen jedna část. Včera v noci tu byl. A dneska se objevil v La Patisserie.”

„Cože?Proč?”

„Nemám ponětí,” odpověděla Mia unaveně. „Aby mě přivedl k šílenství? Kdo ví? Včera v noci jsem mu zavřela dveře před nosem. Dneska jsem ho jen ignorovala.”

„Dobře děláš,” odpověděla Caroline pomstychtivě. „Chceš, abych ho zmlátila?”

Mia se rozesmála a zvedla se, aby kamarádku objala. „Zbožňuju tě, Caro. Jsem moc ráda, že tě mám.”

Caro Miu pevně sevřela. „Na to jsou kámošky. A hele, jestli se rozhodneš ho zabít, pomůžu ti schovat tělo.”

Mia se znovu rozesmála a tentokrát zněla veseleji než před chvílí.

„Hele, a co chceš k večeři? Napadlo mě si něco objednat, ale jestli chceš, můžeme zajít někam ven.”

Caroline se na Miu pátravě zadívala. „Jsi si jistá? Ráda uvařím, jestli chceš zůstat doma.”

Mia zavrtěla hlavou. „Ne. Půjdeme ven. Nemůžu tu zůstat napořád a jen tesknit po Gabeovi.”

Jak Mia vstala z postele, Caroline se na chvíli odmlčela a pak se s vážným výrazem ve tváři na Miu podívala.

„Možná tě chce zpátky, Mio. To tě napadlo? Neměla bys ho alespoň vyslechnout?”

Mia se opovržlivě ušklíbla. „Řekla jsem mu, že jestli mě chce zpátky, bude se muset připlazit na kolenou. Zatím se neplazil. A to dřív zamrzne peklo, jestli mu to usnadním.”

43. kapitola

Ke konci týdne už byla Mia v koncích, co má s Gabem dělat. Každý den chodil do La Patisserie pro kafe a croissant. Nikdy nechodil ve stejný čas, takže se na něj nemohla připravit a domluvit si třeba práci vzadu.

Jeho neustálá přítomnost jí ničila nervy. I zeď, kterou kolem sebe vystavěla.

A jako by toho nebylo dost, neustále jí posílal květiny a dary. Do práce. Domů.

Zrovna včera doručil do La Patisserie kurýr obrovský pugét květin, přečetl vzkaz na kartičce a naprosto ji tak přede všemi ponížil.

Odpusť mi. Nemůžu bez tebe žít.

- Gabe

Dnes přinesl jiný kurýr krabici s koženými rukavicemi a na kartičce stálo:

Abys měla cestou domů ruce v teple.

- Gabe

Louisa a Greg se tím bavili - díkybohu je to nerozčilovalo - a v La Patisserie se stalo oblíbeným tématem debat, co přijde příště.

Vyčasilo se, ale přesto zůstávalo chladno. Obloha byla zářivě modrá bez mráčku, vítr

byl řezavý a pronikal jí kabátem jako nůž. Cestou ke svému bytu byla za rukavice vděčná. Smrákalo se, dny se krátily.

Právě zahýbala za roh a byla od bytu jen jeden blok, když upoutal její pozornost obrovský neonový billboard na střeše hotelu. Jak by taky ne?

Obrovskými zářivými písmeny tam stálo:

Miluji tě, Mio. Vrať se domů.

- Gabe

Do očí jí vhrkly slzy. Co má dělat? Nikdy předtím neřekl, že ji miluje. Chtěl s ní snad emocionálně manipulovat tím, že své city vykřičí do světa? Tím, že nechá ta slova napsat na billboard u jejího bytu, kde je nemůže nevidět? Vrať se domů. Ne do jejího bytu. Ale k němu.

Přivádělo ji to k šílenství. On ji přiváděl k šílenství. A přesto se jí zatím nepostavil

přímo. Neviděli se od chvíle, kdy mu řekla, ať ji nechá na pokoji. Ale přesto tu stále byl. Před jejíma očima. Neustále jí připomínal, že existuje.

Celá tahle nová Gabeova stránka jí byla záhadou. Nikdy předtím ji Mie - ani nikomu jinému - neukázal.

Do bytu přišla unavená a zoufalá. Necítila se dobře, jen nevěděla, jestli na ni leze

nějaká nemoc, nebo je to jen důsledek mnoha nocí beze spánku a mnoha dní naplněných emocionální prázdnotou.

Ráno už bylo jasné, že je opravdu nemocná. Šla do práce a pracovala jen mechanicky.

Odpoledne na ni už Louisa i Greg pohlíželi ustaraně, a když vylila konvici kávy na zem, Louisa si ji zavolala dozadu.

Vzala Miu za ruku a přiložila jí dlaň na čelo.

„Proboha, Mio, celá hoříš. Proč jsi nic neřekla? Takhle nemůžeš pracovat. Jdi domů, do postele.”

Mia neprotestovala. Díkybohu byl pátek a na víkend neměla napsanou žádnou službu.

Vidině soboty a neděle strávených v posteli se nedalo odolat. A nebude se muset potýkat s tím, co jí nechá Gabe poslat. Může se před ním i celý světem ukrýt a snažit se vymyslet, jak z celé téhle šlamastiky ven.

Znovu to nezvládne. Tížilo ji to jako tuna cihel.

Měla v úmyslu si vzít domů taxík. V současném stavu by cestu domů neušla. Ale jakmile se podívala na hodinky, zasténala. Chytnout taxi v tuhle hodinu bude nadlidský výkon. Všechny už budou mimo službu.

Rezignovaně si povzdechla a vydala se na dlouhou cestu domů. Kosti jí tuhly chladem.

Třásla se, drkotala zuby, chodník se jí před očima rozpíjel.

Cesta jí trvala dvakrát déle než obvykle, a když konečně zahnula za roh a spatřila ten proklatý billboard, úlevou vydechla, protože to znamenalo, že už je blízko.

Někdo do ní vrazil a Mia téměř ztratila rovnováhu. Podařilo se jí zůstat na nohou, ale pak do ní vrazili z druhé strany a Mia klesla na kolena, do očí jí vhrkly slzy. Neměla ani sílu vstát a dostat se domů.

Zabořila obličej do dlaní a dala slzám volný průběh.

„Mio? Co to sakra má znamenat? Jsi v pořádku?”

Gabe. Bože, byl to Gabe. Objímal ji pažemi, zvedal ji na nohy.

„Ježíši Kriste, zlato, co se děje?” ptal se. „Proč pláčeš? Někdo ti ublížil?” „Je mi špatně,” zaskřehotala skrze potoky slz.

Hlava ji bolela, krk měla jako v ohni a byla tak studená a unavená, že se jí dělalo mdlo jen při pomyšlení na další krok.

Gabe zaklel a zvedl si ji do náruče a rychlým krokem vykročil k budově, v níž měla Mia svůj byt.

„Nechci slyšet jediný zatracený slovo, je to jasný? Jsi nemocná a potřebuješ někoho, kdo se o tebe postará. Ježíši. Co kdybych tu nebyl? Co kdyby ses na chodníku zhroutila

a nikdo ti nepomohl?”

Nic na to neřekla, místo toho zabořila tvář do jeho ramene a vdechla jeho vůni. Sála do sebe jeho teplo, tišilo veškerou její bolest. Bože, uplynula tak dlouhá doba.

Zapomněla, co je to teplo. Od chvíle, kdy ji opustil nebo snad od chvíle, kdy ona

opustila jeho, teplo nepoznala. Nezáleželo ale na tom, kdo odešel od koho, výsledek byl pokaždé stejný. Zůstala sama.

Odnesl ji do jejího bytu a do ložnice. Pak se jí prohrabal skříní a vytáhl pyžamo.

„Na,” řekl. „Převleč se, udělej si pohodlí. Uvařím ti polévku a přinesu léky. Celá hoříš.”

Všechnu svou sílu vyčerpala na převlečení z pracovního do pyžama. Vyčerpáním se zhroutila na kraj postele a jediné, po čem toužila, bylo zavrtat se pod peřiny.

O chvíli později se vrátil Gabe a přesně to udělal. Uložil ji do přikrývek, zastrčil pod ni okraje, aby byla v teple. Políbil ji na čelo a Mia zavřela oči. Vychutnávala si ten dotek. Ale nezůstal s ní. Urovnal jí polštáře, aby se mohla vsedě najíst, a znovu zmizel.

Když se vrátil podruhé, nesl šálek polévky a dvě lahvičky s léky. Položil polévku

na noční stolek a nasypal si do dlaní několik tabletek. Poté otevřel lahvičku se sirupem

proti chřipce a nalil dávku do odměrky.

Poté co spolkla sirup a tabletky, jí podal hrneček s polévkou.

„Jak dlouho už jsi nemocná?” zeptal se Gabe vážným hlasem.

Vůbec poprvé se na něj podívala. Poprvé se na něj soustředila. A šokovalo ji, co viděla.

Vypadal tak strašně, jako se ona cítila. Pod očima měl temné kruhy. Na čele a spáncích měl nové vrásky. Vypadal unaveně. Vyčerpaně. Emocionálně vyšťavený.

Tohle mu udělala ona?

„Od včerejška,” zašeptala. „Nevím, co mi je. Jsem jen strašně unavená. Celý týden.

Bylo toho moc.”

Přes tvář se mu přelil stín a v očích se mu zračila vina.

„Vypij ten vývar. Pak ti zaberou léky. Potřebuješ si odpočinout.”

„Neodcházej,” zašeptala, když vstal z postele. „Prosím. Nechoď dnes nikam.” Otočil se, v očích mu plála lítost. „Neopustím tě, Mio. Tentokrát ne.”

Jakmile dojedla polévku, Gabe od ní převzal hrneček a vrátil se do kuchyně. Zavrtala se hlouběji pod přikrývky, její tělo ovládal třas. Ani polévka ji nezahřála.

Oční víčka jí ztěžkla, nedokázala je nechat otevřená. O chvíli později se postel prohnula a k jejímu překvapení vedle ní ulehl Gabe a pevně ji objal.

„Odpočívej, Mio,” zašeptal. „Pokud budeš cokoli potřebovat, budu tady. Jen chci, aby ses cítila lépe.”

Zapomněla na vše, vnímala jen skutečnost, že je opět v jeho náručí. Přitiskla se

k němu nejtěsněji, jak jen mohla, a pak se uvolnila a cítila, jak se jí žilami rozlévá jeho teplo.

Byl tím nejlepším lékem na její nemoc.

S povzdechem zavřela oči a poddala se sladkému pokušení, které nabízel.

Když se příštího rána Mia probudila, postel vedle ní byla prázdná. Napadlo ji, jestli snad nebyla předchozí noc jen bláznivý sen způsobený horečkou. Možná si to celé jen představovala. Ale když se převalila na bok a ulehla tváří na polštář, na němž v noci spal Gabe, spatřila na matraci před jeho polštářem vzkaz.

Vezmi si léky.

Odpoledne tě přijede zkontrolovat Jace.

O víkendu odpočívej. Chci, aby ses cítila lépe. S láskou, Gabe.

Vedle vzkazu leželo několik tablet prášků proti bolesti a na nočním stolku už byla v odměrce nalitá dávka sirupu.

Se zamračením se posadila. Nedokázala si představit, že by odešel. Byl tak vytrvalý.

Opět se zachvěla. Natáhla se po lécích a zapila je lokem vody, kterou tu pro ni také nechal. Pak si lehla a spočinula hlavou na polštáři, na němž předtím ležel Gabe.

Zavřela oči. Stále ho tu cítila. Cítila jeho teplo. Bože, jak jí chyběl.

Stála jí její pýcha za to, že se teď oba cítí mizerně? Opravdu ji miluje? Opravdu jim chce dát další šanci?

Všechny indicie k tomu směřovaly, ale bála se jim věřit. Bála se jim dát znovu šanci, když jí tak ublížil tím, že o ni v první chvíli nebojoval.

Gabe zavolal Jaceovi ze vstupní haly budovy, v níž měl Jace byt, a čekal, až to jeho přítel zvedne. O chvíli později se Jace ohlásil a Gabe mu nedal ani vteřinu na otázky.

„Jacei, to jsem já, Gabe. Musím s tebou mluvit. Jde o Miu.”

O chvíli později vyjížděl výtahem do Jaceova podkrovního bytu. Když se dveře otevřely, stál u nich Jace, aby Gabea přivítal. A mračil se.

„Co se děje?” zeptal se Jace.

Gabe vešel dovnitř, ani se neobtěžoval sundat si kabát. Neměl v úmyslu zůstat dlouho.

Během víkendu toho musí mnoho zařídit.

„Mia je nemocná,” přešel rovnou k věci. „Včera jsem ji našel na chodníku, nedokázala dojít z práce domů. Celá hořela a nějaký parchant ji ještě srazil k zemi. Neměla ani sílu

vstát a dojít domů.”

„Cože? Je v pořádku?”

Gabe zvedl ruku. „V noci jsem u ní zůstal. Dal jsem jí léky, a když jsem ráno odcházel, nechal jsem jí je tam. Také jsem jí napsal vzkaz, že se za ní přijdeš odpoledne podívat.”

Jace se zamračil ještě víc. „Ty jsi s ní nezůstal? Zatraceně, Gabe, celou dobu sis nedal pokoj, a když už konečně dostaneš šanci, aniž by tě nakopala do zadku, odejdeš od ní, přestože je nemocná?”

Gabe si povzdechl. „Příliš jsem na ni tlačil. I částečně kvůli mně je teď nemocná.

Nechci jí ještě přitížit. Nechci, aby se ke mně vrátila za takovýchhle okolností. Musím se stáhnout a dát jí čas, aby se uzdravila. Chci, abys za ní zajel a přes víkend se o ni postaral. A chci, aby byla v pondělí zdravá, protože v ten večer se k ní připlazím

na kolenou.”

Jace překvapením povytáhl obočí. „Cože?”

Gabe si pročísl vlasy. „Musím teď přes víkend koupit prsten a domluvit pár věcí. Ty ji jen musíš v pondělí večer dostat k Rockefellerově centru k vánočnímu stromu. Nezkaz mi to, Jacei. Je mi fuk, jestli ji tam budeš muset donést. Hlavně ať tam je.”

44. kapitola

Mia strávila víkend s Jacem - nebo spíše on ho strávil s ní. Ash neustále přicházel

a odcházel, přinášel jídlo a celkově se kolem ní všemožně točil. Oba muži přinesli filmy a všichni se spolu na gauči dívali na televizi, dokud Mia neusnula horečnatým spánkem.

V pondělí ráno se už cítila lépe, ovšem ne natolik, aby nastoupila do práce, takže zavolala do cukrárny, aby dala Louise a Gregovi vědět, že nepřijde.

Jace s Ashem odjeli do kanceláře, ale řekli jí, že se vrátí, protože pro ni na večer nachystali něco speciálního.

Gabe o sobě nedal vědět. Neposlal květiny, neposlal dárky. Mlčel. Znervózňovalo ji to a nutilo ji to zpochybňovat veškerá rozhodnutí, která vůči němu učinila.

Neměla to srdce říct Jaceovi, že ji nic z toho, co plánuje s Ashem, nezajímá. Oba se k ní o víkendu chovali úžasně, hýčkali ji a snažili se ji rozveselit.

Ať měli v plánu cokoli, měla by na to být připravená a měla by se k tomu postavit

s úsměvem. Jace jí řekl, aby se teple oblékla, takže si mohla jen domýšlet, že pojedou někam ven.

Díkybohu už neměla horečku, jinak by se jí pobytem venku jen přitížilo.

Odpoledne se osprchovala a pokusila se udělat něco s vlasy a namalovat se, aby nevypadala, jako kdyby měla kocovinu a navrch ji protáhli škarpou. Ale ani make-up nedokáže zázraky

V šest dorazili Ash s Jacem, oči jim rošťácky svítily. V duchu zasténala, protože očividně měli něco za lubem, a jelikož se to týkalo jí, ať už nachystali cokoli, ona bude jejich obětí.

Jace na dnešní večer domluvil šoféra, což bylo zvláštní, protože pokud spolu někam jeli, Jace obvykle řídil. Jakmile se ujistili, že s sebou má léky pro případ, že by se horečka vrátila, posadili ji do auta.

„Kam jedeme?” zeptala se nedočkavě.

„To víme jen my a ty to brzy zjistíš,” odpověděl Jace tajuplně.

Jak on, tak Ash připomínali děti o štědrovečerním ránu, oči jim zářily.

Uvolnila se a předsevzala si, že ať plánují cokoli, ona si to užije. I když ji srdce bolelo prázdnotou. Gabe strávil v jejím bytě noc z pátku na sobotu a poté zmizel. Od té doby o něm neměla jedinou zprávu. Copak to snad vzdal?

Když zastavili před Saksem na Páté avenue naproti Rockefellerově centru, při pohledu

na rozsvícený strom tyčící se nad ledovou plochou se usmála potěšením. Byl to tak krásný pohled a myslí jí probleskly vzpomínky na Jace, jak ji tam jako malou holku brával. Nikdy si nenechali ujít rozsvěcení toho stromu. Letos vlastně to bylo poprvé, kdy ho spolu

neviděli.

„Ach, Jacei,” zašeptala, když vystoupila z auta. „To je tak krásné.”

Jace se na ni shovívavě usmál. S Ashem se jí postavili každý po boku a vedli ji davem shromážděným kolem stromu.

Strom ozařoval své okolí tisíci a tisíci barevnými světly. Vzduchem se linula vánoční hudba. A pak nějaký muž začal melodickým hlasem zpívat „Vánoční píseň”.

„On je tu i koncert?” zeptala se Mia nadšeně, když se otočila na Jace.

Usmál se a přikývl a pak ji pobídl, aby šla dál. Překvapivě nikdo z návštěvníků neprotestoval, když se brodili kupředu, vlastně jim skupinka lidí udělala vepředu pod pódiem volný prostor.

„Ach, to je přímo dokonalé!” vykřikla Mia.

Ash s Jacem se uchechtli a Mia stočila pozornost zpátky na zpěváka zpívajícího další vánoční koledu.

Oživilo jí to nespočet vzpomínek na život s Jacem. Natáhla se, aby ho vzala za ruku, a pevně ji stiskla. Srdce jí přetékalo láskou k bratrovi. Byl jí tak dlouho oporou a stále jí je. Nebýt jeho a Ashe, nikdy by rozchod s Gabem nezvládla.

„Děkuju,” zašeptala mu do ucha. „Mám tě ráda.”

Jace se usmál. „Taky tě mám rád, holčičko. Chci, aby tahle noc byla pro tebe zvláštní.” V jeho očích se objevil smutek, ale než se stihla zeptat, co ta tajemná slova znamenají, píseň skončila a zpěvák si začal povídat s diváky. Chvíli jí trvalo, než si uvědomila, že řekl její

jméno.

Zamrkala překvapením a pak na ni dopadlo světlo reflektoru a nehnutě ji ozařovalo

v davu lidí. Zmateně vzhlédla k Jaceovi, ale ten spolu s Ashem ustoupili o několik kroků, zůstala tak v proudu světla sama.

„Šťastné a veselé Vánoce a krásné svátky slečně Mie Crestwellové,” řekl muž. „Gabe Hamilton chce, abyste věděla, že vás nade vše miluje a že s vámi chce strávit svátky. Ale co já budu povídat. Tady ho máte z masa a kostí.”

Otevřela pusu překvapením, když se na konci uličky potažené kobercem vedoucím až ke schodům, nad nimiž stál zpěvák, objevil Gabe. Upíral na ni pohled a v rukách nesl krásně zabalenou krabici s obrovskou mašlí navrchu.

Jak se k ní blížil, dav jásal stále více. Potom před ní padl na koleno a zvedl k ní krabičku.

„Veselé Vánoce, Mio,” pronesl chraptivým hlasem. „Omlouvám se za to, jaký jsem idiot.

Nikdy jsem tě od sebe neměl odehnat. Máš pravdu. Zasloužíš si někoho, kdo o tebe bude bojovat. Chci být tím mužem, pokud mi tedy ještě dáš šanci.”

Netušila, co říct, jak zareagovat. Oči jí zalily horké slzy a hrozily, že jí skanou po tvářích.

„Miluji tě,” prohlásil odhodlaně. „Miluji tě tak moc, že mě bolí jen pomyšlení, že nebudu s tebou. Nechci být bez tebe jedinou vteřinu. Chci tě mít navěky při sobě. Rozumíš tomu, co říkám, zlato? Chci, aby sis mě vzala. Chci být napořád jen s tebou.”

Zvedl k ní krabičku a Mia ji převzala třesoucími se prsty. Pohladila mašli a pak ji strhla. Pod papírem se skrývala šperkařská kazeta. Skoro ji upustila, jak se snažila papír sundat.

Kolem nich se rozsvítily blesky. Lidé na své mobilní telefony nahrávali tento okamžik. Svými výkřiky a úsměvy ji povzbuzovali. Ale ona nevnímala nic a nikoho kromě muže před sebou. Na ničem jiném jí nezáleželo.

Otevřela krabičku a uvnitř spatřila dechberoucí diamantový prsten. Třpytil se

ve světlech ulice, Mia ho skrze slzy v očích viděla téměř rozmazaně. Pak shlédla na muže klečícího před ní na koleni. V očích měl prosbu.

Bože, on se plazil.

„Ach, Gabe.”

Poklekla před ním, aby měli oči ve stejné výši. Vrhla se mu kolem krku a v ruce stále držela krabičku s prstenem.

„Miluji tě,” vydechla. „Tak strašně moc tě miluji. Nechci bez tebe být.”

Vzal ji za ramena a odtáhl ji od sebe, v očích se mu zračila láska a majetnickost. Pak vklouzl rukou do svého kabátu a vytáhl složku s několika papíry. Panebože, to je jejich smlouva.

A pak ji, aniž by z Mii spustil byť jen na moment oči, roztrhl na dva kusy.

„Odteď se nebude náš vztah řídit pravidly,” řekl tiše. „Bude jen takový, jaký si ho

uděláme spolu. Takový, jaký ho budeme chtít. Plný lásky. A jediný podpis, který od tebe budu chtít, bude na listinu stvrzující naše manželství.”

Převzal od ní krabičku a vyndal z ní prsten. Pak zvedl její levou ruku a nasadil jí ho na prsteník.

Dav kolem nich vybuchl. Gabe si ji přitáhl do náruče a políbil ji. Tiskla se k němu, vstřebávala tuto chvíli, chtěla si ji zapamatovat. Až do konce života na tuto chvíli nezapomene.

Až budou s Gabem staří a šediví, bude vzpomínat na tuto noc a přehrávat si ji znovu a znovu. Bude o tom vyprávět jejich dětem, svým dcerám.

A pak si uvědomila, že ani netuší, jestli Gabe vůbec chce děti. „Chci děti,” vyhrkla.

Pak zrudla, když si uvědomila, jak daleko skrze dav se její hlas nese. Kolem nich se lidi smáli a jeden z nich zavolal: „Tak jí je dej, chlape!”

Gabe se usmál, tvář mu zněžněla a jí roztálo srdce. Zahřálo ji to, ani si neuvědomila, jaká zima jí doteď byla.

„Také chci děti,” prohlásil roztřeseně. „Dcery tak krásné, jako jsi ty.” Usmála se tak široce, až se bála, že si roztrhne rty.

„Miluji tě, Mio,” přiznal chraptivě a nejistě. Klečel před ní na kolenou a vypadal tak nejistě. „Navěky tě budu milovat. Doufám, že ti to bude stačit. Od chvíle, kdy jsi mi

vkročila do života, jsem udělal spoustu chyb, ale přísahám, že zbytek svého života strávím tím, že si tě budu hýčkat. Nikdo tě nikdy nebude milovat tak jako já.”

Po tvářích jí stékaly slzy. Dívala se na muže, který se právě ponížil před ní i celým New Yorkem.

„Také tě miluji, Gabe. Vždycky tě budu milovat,” řekla tiše. „Celý život jsem na tebe

čekala.”

Pomalu vstal a sklonil se, aby jí pomohl na nohy. Pak si ji přitáhl do náruče. Zazněla hudba.

„A stejně tak dlouho jsem čekal já na tebe, Mio. Možná jsem nevěděl, co mi chybí, ale teď vím, že jsi to byla ty. Vždy jsi to byla jen ty.”

Otočili se k Jaceovi a Ashovi. Úplně na ně zapomněla, a až teď si uvědomila, že tu stále jsou. A došlo jí, že tohle spáchali právě oni.

Srdce jí zaplavila čirá radost. Vrhla se na Jace a objala ho s takovou vervou, až ho málem srazila k zemi.

„Děkuju ti,” zašeptala mu do ucha. „Děkuju, že mi rozumíš a chápeš mě, Jacei. Netušíš, jak moc pro mě tohle všechno znamená.”

Objal ji, hlas se mu svíral emocemi. „Miluju tě, holčičko. Chci, abys byla šťastná. Gabe mě přesvědčil, že on je na to ten pravý. Nic víc si brácha nemůže přát.”

Otočila se a vrhla se na Ashe a políbila ho na tvář. „Tebe taky zbožňuju, ty jeden

šílenče. A děkuju za to, co jsi pro mě za poslední týdny udělal.”

Ash se zakřenil, políbil ji na tvář a pustil ji. A pak jí rozcuchal vlasy. „Pro tebe cokoli, mrně. Jen chci, abys byla šťastná. Jo, a chci jít tomu děcku za kmotra.”

Jace se zamračil. „Tak na to zapomeň. To je moje práce. Já budu jeho strýček.”

Mia obrátila oči v sloup a přitiskla se Gabeovi k boku, zatímco se Ash začal s Jacem dohadovat. Gabe se uchechtl a sevřel ji pevněji kolem pasu. Usmál se na ni. V očích mu láska zářila silněji než vánoční hvězda na Rockefellerově stromu.

„Co říkáš na to, že bychom jeli domů a začali pracovat na miminku?”

Ukázka z druhého dílu série Bez dechu

Chlad

Bethany Willisová si otřela dlaně o obnošené nohavice kalhot, nakrátko zavřela oči

a zakolébala se. Před sebou měla kbelík plný prázdných obalů, které sesbírala v tanečním sále.

Byla unavená. Zatraceně unavená. A měla hlad. To nejlepší na tomhle kšeftu - kromě faktu, že platili v hotovosti - bylo jídlo. Mohla si odnést zbytky a soudě podle množství jídla připraveného pro tuto událost, tu bude zbytků víc než dost.

Bohatí lidé mají všeho nadbytek. Na počet pozvaných hostů tu bylo jídla a pití připraveno neúměrně mnoho. V duchu pokrčila rameny. Alespoň se dobře nají, ačkoli na tak exkluzivní jídlo není zvyklá.

A zbude i pro Jacka.

Zalila ji vlna smutku a také viny. Neměla důvod se takhle cítit, protože Jack se přece vrátil. Takhle to dělával. Zmizel na několik měsíců a pak se znovu objevil, obvykle když potřeboval někde přespat a vidět přátelskou tvář. A když potřeboval jídlo, peníze

Obzvláště peníze.

Hruď se jí sevřela, protože věděla, co dělá s penězi, které mu dává, ačkoli se nesnášel za to, že ji o ně vůbec žádá. Nikdy se jí přitom nedíval do očí. Místo toho bořil pohled do země, když jí říkal: „Bethy Jde o to Potřebuju ” A to bylo vše, nic víc neřekl. Dala mu peníze, protože mu nemohla dát nic jiného. Ale nesnášela, jakým tónem jí říkal Bethy.

Nenáviděla tu přezdívku, i když ji kdysi měla ráda, protože ji tak oslovoval někdo, komu na ní záleželo.

Jack. Jediný člověk na světě, který ji vždy před vším chránil. Jediný člověk, který se o ni kdy zajímal.

Její bratr. Ne pokrevně, ale v každém dalším významu toho slova ano. Byl její tak, jako ona byla jeho. Jak by se k němu mohla někdy otočit zády?

Nemohla. A neudělá to.

Postranní dveře zaskřípaly, dveře, které vedly do uličky s kontejnery. Vzhlédla

a spatřila, že se o futra opírá Jack a otáčí hlavu, aby viděl do ulice. Byl to Jack. Vždy si jedním okem hlídal únikovou cestu. Nikdy se nikam nevrhal po hlavě a vždy měl připravený únikový plán.

„Bethy,” řekl tiše.

Cukla sebou, pochopila, proč přišel. Nic neřekla a místo toho rovnou vklouzla rukou

do kapsy své zástěry, kde měla složené bankovky. Polovina předem. Polovina, až po práci skončí. Jack dostane tu první půlku. Ta druhá jí bude muset vystačit na jídlo, dokud nesežene další práci, i když netuší, kdy to může být.

Popoběhla k němu, vtiskla mu peníze do dlaně a viděla, jak nepříjemně mu je.

Nepodíval se na ni, když si bankovky ukládal do kapsy odrbaných starých džínů. Z jeho postoje vyzařovalo, jak tohle nesnáší. Věděla, že to nesnáší. Ona na tom byla stejně.

„Díky,” zašeptal. „Jsi v pořádku? Máš kde přespat?” Neměla, ale to mu neřekne. Místo toho zalhala. „Ano.”

Trochu se uvolnil a přikývl. „Dobře. Makám na tom, Bethy. Brzy nám seženu vlastní místo.”

Zavrtěla hlavou, věděla, že tohle říká pokaždé, a také věděla, že se to nikdy nestane.

Sklonil se k ní a políbil ji na čelo. Na dlouhou chvíli jen zavřela oči a představovala si je za jiných okolností. Ale to nemělo cenu. Bylo to, jak to je, a přát si něco jiného by bylo jako močit proti větru.

„Dám na tebe pozor,” slíbil.

Přikývla. A když se pak nořil do stínů uličky, vzhlédla a vyhrkla: „Buď opatrný, Jacku.

Prosím.”

Jeho úsměv byl stejně plný stínů jako noc kolem něj. „Jsem vždycky opatrný, kotě.”

Dívala se na něj a v krku jí rostl knedlík. Do háje. Uvnitř pěnila vztekem, ale věděla, že je to zbytečné. Ruce po boku se jí zatínaly v pěst a nutkání rostlo. Potřeba. Touha.

Bojovala s tím, ale byla to těžká bitva. Vítězství zatím plně nedosáhla. Namísto toho dál pokračovala ve válce vůlí. Ve válce, v níž bojovala každý den.

Touha zapomenout. Jen na krátkou chvíli se ponořit tam, kde se všechno zdá lepší a zvládnutelnější. Kde je všechno hezčí, i kdyby jen na pár hodin.

Nemohla se tam vrátit. Bojovala tvrdě, aby se z toho místa vymanila, a během toho ztratila vše. Někdo by možná řekl, že má mnoho důvodů, proč se pomalu vrátit

do inkoustově černé minulosti. Ale musí být silná. Už není tím člověkem, kterým bývala.

„Tvůj přítel?”

Suše vyslovená otázka ji zaskočila. Rychle se otočila, srdce cítila až v krku. Na protější straně kuchyně spatřila muže, který na ni upíral zrak.

Byl to jeden z těch zbohatlíků. Host na dnešním večírku. Více než host. Bethany viděla, jak se chová k hostitelce. Bože, ten muž byl úchvatný. Pohledný. Elegantní. Jako by právě vystoupil z obálky časopisu určeného pro krásné a bohaté. Patřil do světa, kam ona nepatřila.

Ruce zastrčil do kapes drahých kalhot a dál ji pozoroval líným, arogantním pohledem.

Přejížděl ji zelenýma očima, jako by si ji poměřoval, téměř jako by uvažoval, jestli za to stojí. Za co? Za jeho pozornost? Směšné.

Měl blonďaté vlasy, ale ne ty světlé, vyšisované blond. Světlovlasí ji nikdy nepřitahovali, ale jeho vlasy nebyly úplně světlé. Jako by v nich byly čtyři různé odstíny barev, od blátivě hnědé po barvu pšenice a vše mezi tím. Byl na něj skvostný pohled.

„Odpovíš mi?” zeptal se mírným tónem.

Mlčky zavrtěla hlavou a on se k jejímu překvapení rozesmál.

„Ne jako že mi neodpovíš nebo ne jako že to není tvůj přítel?”

„Není to můj přítel,” zašeptala. „Díkybohu za to,” odvětil tiše.

Překvapeně zamrkala a přimhouřenýma očima sledovala, jak se k ní vydal. Rychle uhnula do strany, aby neskončila nalepená na dveře. Nemohla odejít, útěk nepřicházel v úvahu. Potřebovala druhou půlku své odměny a chtěla to jídlo.

Ale ve chvíli, kdy se k ní přiblížil, kdy pronikl do jejího osobního prostoru, jí pulz vystřelil

vzhůru a jedním okem zkontrolovala dveře do uličky. Už jí náhle nezáleželo na tom, jestli dostane zaplaceno.

„Jak se jmenuješ?”

Vzhlédla k němu. „Hm, záleží na tom?”

Zarazil se, sklonil hlavu na stranu a řekl: „Ano. Záleží.”

„Proč?” zašeptala.

„Protože nemáme ve zvyku šoustat ženy, jejichž jména ani neznáme,” odpověděl na rovinu.

Páni. Na jeho prohlášení bylo tolik věcí špatně, že ani nevěděla, kde s výčtem začít.

Automaticky zvedla ruku na obranu, aby se k ní nemohl přiblížit ještě víc.

„My?” zopakovala. „My? O čem to mluvíš? Kdo je to sakra my? Já s nikým nešoustám.

Vy. My. Oni. Ani za nic.”

„Jace tě chce.”

„Kdo je do prdele Jace?”

„A já se také rozhodl, že tě chci.”

Jen stěží potlačila rozzuřené zavrčení. Jen stěží. Stiskla čelist a pak přešla do útoku.

„Nebudu v práci snášet žádné sexuální obtěžování. Podám stížnost a vypadnu odtud.” K jejímu překvapení se zakřenil a zvedl ruku k její tváři.

„Klid, krásko. Nepřišel jsem tě obtěžovat. Přišel jsem ti něco nabídnout. A to je velký rozdíl.”

„Možná pro tebe,” odsekla.

Pokrčil rameny, jako by mu bylo jedno, jak se na to dívá ona.

„Kdo je sakra Jace?” zopakovala. „A kdo jsi sakra ty? Nemůžeš za ženou přijít

s takovým návrhem, aniž by ses představil. To máš vážně problém jít do postele s

ženskou, když neznáš její jméno? Co je to s tebou? Ani ses sám nepředstavil.”

Znovu se zasmál, znělo to jak teplý šum, tak příjemný, že se jím chtěla navěky obalit. Byl to bezstarostný zvuk a ona ho hořce nenáviděla. Záviděla mu tak moc, až měla pocit,

že ji ta závist zevnitř spálí. Tohle byl muž, který neznal problémy. Nemusel se o nic starat. Až na to, s kým bude v posteli příště.

„Jmenuji se Ash. Jace je můj nejlepší přítel.” Přimhouřila oči. „A oba mě ‚chcete’.”

Přikývl. „Jo. Nic neobvyklého. ženy spolu sdílíme. Mnoho žen spolu sdílíme. Máme trojky velice rádi. Zažila jsi to někdy? Protože pokud ne, pak ti zaručuju, že na něco takového nikdy nezapomeneš.”

Prudce nasála vzduch. „Jo. Zažila jsem to. Nic zvláštního.”

V jeho očích se něco mihlo. Řekla by, že ho překvapila, ale no tak. Měl předpokládat,

že se mu to vrátí, když na ni vyrukoval s takovouhle nabídkou.

„Pak jsi možná šoustala se špatnými muži.”

„Ashi.”

Kuchyní se rozezněl cizí hlas. Bethany prudce zvedla hlavu a ve dveřích spatřila stát dalšího muže. Zadumaným temným pohledem odkrajoval Ashovi maso od kostí. Ashovi bylo podle všeho jedno, že je ten muž viditelně naštvaný.

Bethany to ale jedno nebylo.

Právě tohoto muže zahlédla, jak si ji prohlíží, zatímco sklízela ze stolů. Dvakrát. Cítila na sobě jeho pohled. Propaloval si stezičku její kůží, až se celá rozechvěla. Zatímco Ash byl svěžejší a bezstarostnější, z něj vyzařovalo jsem bohatý a vím to a nedělám nic, co sám nechci, tenhle muž byl Byl Ashovým naprostým opakem.

Intenzivní nebylo to správné slovo. Ani zdaleka tohoto muže nevystihovalo. Vypadal nebezpečně a ona znala mnoho nebezpečných mužů. Na ulici nasbírala zkušenosti s muži ulice a náhle ji napadlo, že by se radši vydala do spárů jednoho z nich než tomuto muži, který ji propaloval pohledem.

Tmavé vlasy. Tmavé oči. Tmavá pleť. Ne tmavá tím umělým opálením, po jakém touží metrosexuální klučíci. Vyzařovala z něj drsnost a stejně jako z Ashe z něj bohatství a elegance přímo řvaly. Ačkoli u něj to byl jiný druh elegance.

Ash nosil své bohatství jako druhou kůži, jako by si ho byl odjakživa vědom. Tento muž ale vypadal, jako by svůj majetek získal až během svého života a stále na něj nebyl uvyklý tak jako Ash.

Taková domněnka byla sice směšná, ale Bethany si nemohla pomoct. V tom druhém muži bylo něco nebezpečného. Něco, co ji nutilo mít se na pozoru.

„Jacei,” obrátil se na něj Ash. „Seznam se s ” Tázavě povytáhl obočí a čekal, až doplní své jméno.

„Bethany,” zaskřehotala. Sakra. Sakra. Sakra. Sakra.

Tohle byl ten třetí do trojky? Ashův nejlepší kamarád? Muž, jehož se týká Ashův nehorázný návrh?

Jace stiskl rty a vykročil k nim. Bethany instinktivně o krok ustoupila.

„Děsíš ji,” prohlásil Ash káravě.

K jejímu překvapení se Jace zastavil, ale stále Ashe propaloval pohledem skrz naskrz.

Alespoň že ne ji.

„Řekl jsem ti, ať to neděláš,” řekl Jace tichým, naštvaným hlasem.

„Jo, no, neposlouchal jsem.”

Bethany byla naprosto zmatená. Ale pak se k ní Jace otočil a v jeho očích se zračilo něco, co jí vzalo dech.

Zájem.

Nebyl to jen pohled muže dívajícího se na ženu, se kterou chce spát. Bylo to něco jiného, co nedokázala pojmenovat. Ale díval se na ni celý večer. Věděla to, protože i ona ho pozorovala.

„Omlouvám se,” začal Jace.

„Týká se vaše nabídka i večeře?” vyhrkla.

Okamžitě se zděsila, ale ve chvíli, kdy se na ni podíval, věděla, že nechce, aby ten muž odešel. Ne dnes. Dnes chtěla strávit noc na slunci. V teple a daleko od všeho špatného. Chtěla na jednu noc zapomenout na svůj život, na Jacka, na všechny své problémy.

Tenhle muž jí to může dát. Tím si byla naprosto jistá. A pokud mít ho znamená mít také Ashe, pak to zvládne.

Jen nechtěla odejít z téhle kuchyně do chladné noci, zpět k tomu, co na ni čekalo.

„Cože?”

Jace na ni zíral, jako by jí narostla druhá hlava. Svraštil obočí a oči měl náhle ještě pronikavější, jako by z ní chtěl sloupnout kůži a zjistit, co je pod ní.

Mávla k Ashovi. „Řekl, že chcete do trojky. Já se ptám, jestli se k nabídce počítá i večeře.”

„No, klidně,” prohlásil téměř uraženým tónem.

„Tak tedy dobrá,” souhlasila rychle, aby si to nerozmyslela.

Věděla, že je to hloupý nápad. Věděla, že je to jedna z nejstupidnějších věcí, jaké kdy provedla, ale už to zpátky nevezme.

„Musím to tu ale nejdřív dodělat,” oznámila, zatímco Jace tam stál, tichý, zádumčivý, aniž by z ní na vteřinu spustil pohled. Nepodíval se na Ashe. Nepodíval se na nic. Jen na ni.

„Ne, nemusíš,” řekl Ash. „Můžeš kdykoli skončit.”

Zavrtěla hlavou. „Druhou půlku peněz dostanu, až skončím. Musím to tu dodělat.”

„Večírek právě skončil. Gabe nedá přednost tanečnímu parketu, když ve skutečnosti chce Miu co nejdřív zatáhnout do postele,” řekl Ash. „Tu druhou půlku ti zaplatím.”

Bethany ztuhla a o krok ustoupila. Tvář se jí proměnila v ledovou masku. Pak zavrtěla hlavou. „Rozmyslela jsem si to.”

„Co to sakra meleš?” vykřikl Ash.

A Jace dál nehnutě stál. Tichý, zlověstný, celou dobu ji jen pozoroval. Znervózňovalo ji to a náhle se jí ty zadní dveře vedoucí do uličky zdály jako čím dál lepší nápad.

„Nejsem na prodej,” řekla tiše. „Ano, požádala jsem o večeři. Neměla jsem. Nabídli jste mi sex. Nechci být placená za sex.”

Zalila ji vlna bolesti. Vzdálené vzpomínky se znovu vyřinuly na povrch. Volby. Důsledky.

Všechno se to slilo do šedavé, neproniknutelné temnoty, z níž nemohla najít cestu ven. Jeden den. Jen jeden den na slunci. Ale ona slunce nepozná. Nikdy ho nepoznala.

Z Jaceových rtů uniklo tiché zaklení. První zvuk, který dosud vydal. Pak sevřel čelist. Byl naštvaný.

Sjel pohledem na Ashe, a až v tu chvíli si uvědomila, že je naštvaný na něj. Opravdu hodně naštvaný.

„Řekl jsem ti, ať to neděláš,” zavrčel Jace. „Do prdele, chlape. Měl bys mě jednou poslechnout.”

Začínalo to být každou vteřinou horší a horší. Ash si chtěl očividně užít. Jace ne. Ash za ní chtěl jít. Jace ne. Může ji vůbec ještě víc ponížit?

„Musím se vrátit do práce,” oznámila a rychlým krokem couvala, dokud neměla volnou přímou cestu ke dveřím vedoucím zpátky do tanečního sálu.

A stejně tak rychle ucouvl i Jace a postavil se jí tak do cesty vedoucí na svobodu. Stál u ní tak blízko, že ucítila jeho vůni, teplo vyzařující z jeho těla, a bylo tak příjemné, že

okamžitě zatoužila udělat něco naprosto hloupého a naklonit se k němu. Jen natolik, aby se jí jeho tělo otřelo o pokožku.

Jeho prsty jí vklouzly pod bradu a dotkly se jí tak lehounce, že si nemohla pomoct, zvedla k němu obličej a podívala se mu do očí.

„Dokončíš svou práci. Počkáme. Pak zajdeme na večeři. Chceš něco konkrétního?

A chceš jít ven nebo se najíst v hotelovém pokoji?”

Otázku vyslovil tichým hlasem. Slova zněla intimně. Ani na vteřinu se nepodíval

na Ashe. Upíral pohled pouze na ni a Bethany byla tak uchvácená, že se neodvrátila. A okamžitě zapomněla, že se rozmyslela a spát s oběma muži ještě před chvílí nechtěla.

Vytrhla se z intenzity okamžiku, sklopila zrak a podívala se na své oblečení. Nemá kam jít a nemá do čeho se převléknout. žádný domov. žádné oblečení. Nemá nic, co by si

na sebe mohla obléct, co by nijak nevybočovalo tam, kam by ji tito dva muži vzali.

Odkašlala si. „Hotel stačí. A je mi to jedno. Pokud je to horké a dobré, sním to. Nic nóbl. Vlastně bych si dala burger. A hranolky.”

Pro obojí by zabíjela.

„A pomerančový džus,” dodala kvapně.

Ashovy rty se zvlnily pobavením, ale Jace zůstal naprosto vážný.

„Hamburger. Hranolky. Pomerančový džus. Myslím, že to půjde,” řekl Jace. Pak se podíval na hodinky. „Do patnácti minut budou všichni hosté pryč. Kolik času budeš potřebovat na dodělání práce?”

Zamrkala. „Hm, no, ne každý odejde do patnácti minut. I když odejdou čestní hosté, ostatní tu stejně zůstanou. Zvláště když je tu jídlo a pití.”

Přerušil ji dřív, než stihla říct cokoli dalšího. „Patnáct minut, Bethany. Pak budou pryč.” Byl to slib. Ne odhad.

„Kolik potřebuješ času?” zopakoval netrpělivě svou otázku. „Asi třicet minut?” zamyslela se.

Dotkl se jí nyní již podruhé, jeho prsty ji pohladily po tváři vzhůru ke spánku, kde zatahal za několik pramínků, které se osvobodily ze sponky.

„Pak se uvidíme za třicet minut.”