Gormley E. (Evie Hunter)

Pleasures 01. Rozkoše léta

Prolog

Když Summer O‘Sullivanová zkontrolovala zpětné zrcátko, srdce se jí rozbušilo. Modrá dodávka ji pořád sleduje. Běžně by si nevšimla ničeho méně exotického než je třeba Bugatti Veyron, ale teď bylo po čtvrté ráno a ona už dvě nepříjemná setkání tu noc zažila. Proč ji paparazziové nenechají napokoji?

Zrychlila, aby dodávce ujela, ale o padesát metrů dál ji zastavil přechod pro chodce. Summer zabubnovala prsty do volantu, zatímco se přes silnici potácely zbytky dámské jízdy, zpívající „Veselé vánoce všem“. Nevěsta nesla dopravní kužel. Proč jim to tak trvá?

Letmo pohlédla do zrcátka; modrá dodávka se jí stále lepí na paty. Ten čmuchal se nechová jako paparazzi, ale drží se dost blízko, až jí z toho po páteři stékal potůček potu. Summer zalovila v kabelce, aby našla mobil. Do háje. Byl bez života. Určitě ho zapomněla nabít.

Když se rozsvítila zelená, sešlápla plyn. Její BMW se skřípěním vystřelilo kupředu a ona uháněla pryč. Bylo jí jedno, jestli dostane pokutu. Vlastně by měla radost, kdyby ji teď nějaký policista zastavil.

Jenže elita Londýna neměla sklon jí vyhovět.

Summer se modlila, aby ho setřásla, a zabočila na Hampstead. Mrkla do zrcátka a pocítila úlevu, když po dodávce nebylo ani vidu. Vydechla, vůbec si předtím neuvědomila, že zadržuje dech, a ubrala plyn.

Summer pustila rádio v naději, že ji pozdní noční jazz trochu uklidní. Možná reaguje přehnaně, ale od té doby, co se rozešli s Adamem, má život vzhůru nohama.

Je po všem. Teď na něj nemysli.

Za ní vzplanula světla, což ji zaskočilo, a dodávka ji v rychlosti předjela, takže musela na zledovatělé silnici uhýbat. Zatracený šílenec.

Uklidnila se, když viděla, že dodávka odbočuje. Už je skoro doma. S úlevou vykroužila poslední odbočku.

„Co to – “ Oslnila ji přední světla a na zlomek vteřiny neviděla vůbec nic. Zamrkala. Cestu blokovalo nějaké vozidlo. Instinktivně dupla na brzdy a zadní kola zůstala bez pohonu. Zaťala nehty do koženého volantu a stočila se ve smyku. Snažila se znovu získat kontrolu, ale už bylo pozdě. Její auto narazilo do obrubníku a trhlo sebou dopředu. Bezpečnostní pás ji strhl zpátky do sedadla jako hadrovou panenku a vyrazil jí dech z plic. Airbag se aktivoval dřív, než stačila vykřiknout.

Černo. Rozmazané vidění. Všechno ji bolí a je tu krev. Její krev, uvědomí si s hysterickým smíchem. Na tiché zimní silnici se ozývá jenom skřípání zbytečně se točících kol. Rádio dál vyhrává nějakou píseň od Melody Gardotové o muži, který má srdce černé jako noc.

Skrz čelní sklo dopadá světlo. Summer pevně zavře oči a pak se donutí otevřít je.

„Vydrž. Brzy tě dostanu ven.“ Hlas je tlumený.

„Díky bohu,“ zalapá po dechu.

Zachrastilo to, ale dveře řidiče nejdou otevřít. Muž dojde ke dveřím spolujezdce a vší silou za ně vezme, zakleje, když mu dojde, že jsou zablokované.

Zaťuká na okýnko. „Otevři.“

„Ne-mů-žu,“ vymáčkne ze sebe. „Myslím, že mám ruku…“

„Otevři ty podělaný dveře.“ Udeří do střechy auta.

Proč na ni křičí? Summer zamžourala a snažila se zaměřit na silnici. Není tu žádný hlídkový vůz, žádná záchranka, jen nějaká tmavá dodávka. Ozval se ostrý náraz do okýnka spolujezdce, až nadskočila. Sklo se roztříštilo, praskliny se šířily jako pavučina. Co to sakra dělá? Zbláznil se? Chce ji vykrást? Nebo snad auto unést?

„Prosím, ne,“ zakňourala. Oslepil ji pramínek tekutiny. Setřela ho a udělalo se jí zle, když si uvědomila, že je to krev.

Muž znova udeřil do okýnka a to se tříštivě zhroutilo na sedačku spolujezdce. Vyjekla, když sáhl dovnitř rozbitým okýnkem a zatáhl za kliku. Nákupní tašky Chanel na sedačce spolujezdce si nevšímal. Není to zloděj. Chce ji.

„Ty zasraná malá děvko.“ Popadl Summer za rukáv a zkroutil jí ruku, jak ji tahal, až jí projel záblesk ostré bolesti. Pane bože. Pane bože. Srdce jí bušilo, až si myslela, že vybouchne. Nějak se jí podařilo osvobodit paži; nabrala ze sedačky spolujezdce plnou hrst rozbitého skla a mrštila mu ji do obličeje.

„Kurvo,“ vyprskl a odvrátil se. „Za tohle zatraceně zaplatíš.“

Potřebovala zbraň. Boty. Má na sobě louboutinky s jehlovými podpatky, které si vzala na večírek. Prsty se dotkly měkkého semiše, ale nedokázaly botu uchopit. Další pokus, a tentokrát něco chytila. Rameno jí bolestivě zaprotestovalo, když táhla botu ven. Jakmile se znovu natáhl okýnkem dovnitř, udeřila ho vší silou podpatkem do ruky. Zařval bolestí.

Summer stiskla rukou klakson a držela. Ať mě někdo slyší. Prosím, ať mě někdo slyší.

Potom všechno zčernalo.

O šest měsíců později

„Summer!“

Summer otevřela jedno oko. Druhé měla slepené zbytky umělých řas. Zasténala do polštáře. Nadzvedla deku a udělala rychlou inventuru. Pořád měla na sobě přiléhavé růžové šaty z předchozí noci, ale vpředu měly skvrnu, která se nápadně podobala…

„Summer!“

Burácení se ozvalo znova, tentokrát hlasitěji.

„Bože.“ Jestli ji tu otec najde v tomhle stavu, bude vyšilovat.

„Summer!“ Křik se teď přibližoval.

Vypotácela se z postele a spěchala do koupelny. Nastavené vlasy měla zcuchané a do zrcadla na ni vyčítavě zíraly zbytky řasenky z předchozí noci. Vypadala jako mýval s kocovinou. Kdesi v nejhlubším zákoutí jejího mozku se pohnula vzpomínka na tanec na stole a zpěv „The Fields of Athenry“.

„Už nikdy nebudeš pít koktejly,“ řekla svému odrazu.

Svlékla si šaty, vydrhla obličej do čista, vypláchla si pusu ústní vodou, navlékla župan a vlasy si zamotala do turbanu.

„Summer!“ Burácení tentokrát doprovázelo bušení na dveře. Jejímu otci nakonec ruply nervy. Váhavě otevřela dveře.

Tim O‘Sullivan byl rudý v obličeji. „Co jsi to sakra udělala s mým autem?“

„Já? Nic.“

„Nelži mi. Jestli sis vzala moje auto…“

Summer sama zrudla. „K tvým autům jsem se ani nepřiblížila. Natasha mě včera svezla. Můžeš se jí zeptat, jestli chceš.“ A on to nejspíš udělá. Otec spíš uvěří někomu jinému než jí.

Jeho tvář posmutněla. „Bože, doufal jsem, žes to byla ty.“

Šokovaně na něj zírala.

„Pokud ne, tak se do něj vloupali nějací parchanti a udělali to.“

„Uklidni se, tati. Pamatuješ, co říkal doktor – “

Otec se obrátil a už byl na cestě ke dveřím. „Kašlu na doktora,“ mumlal si pro sebe.

Summer strčila nohy do pantoflí a následovala ho dolů po schodech, otevřenými dveřmi a za roh do části domu, kde garážoval svou sbírku veteránů. Trhla sebou. Poškozené nebylo jen tak nějaké auto. Bylo to tamto auto. Na štěrkové příjezdovce stála otcova pýcha a radost, auto, které včera řídila. Stříbrný Aston Martin DB5 – nebylo divu, že křičel.

Slyšela ten příběh už milionkrát. Jak se Tim O‘Sullivan, syn z chudé rybářské rodiny, vypracoval z ničeho až na zakladatele mezinárodních aerolinek, bla, bla, bla. Právě tohle auto symbolizuje jeho raketový vzestup k úspěchu. Bylo jedno z pouhých šesti, které vyrobili pro film s Jamesem Bondem. Teď bylo pocákané červenou barvou a na dveřích spolujezdce mělo hluboké rýhy.

„Na co sakra platím zabezpečení?“

Otec se třásl. Posledních několik měsíců pro něj bylo strašných. Havárie letadla, nenávistné dopisy, nekonečné reportáže v novinách a teď tohle. Poplácala ho po paži. „To přejde. Vyšetřování prokázalo, že šlo o nehodu.“

Sevřel ruku v pěst. „Myslíš, že to někoho z nich zajímá? Když mě nepronásledují média jako smečka hyen, tak je to nějaký cvok, co si myslí, že zodpovídám za každé letadlo, které spadne z oblohy. Bude lepší, když se vrátíš domů, než se všechno uklidní.“

To nemyslí vážně. Internát jí stačil. Potom, když studovala na magistru, trval na tom, že bude bydlet se svou puritánskou sestřenicí Sinead. Ale podělaný Castletownberehaven a babička, která ji sleduje jako ostříž?

„Promiň, tati. V žádném případě tam nepojedu.“

„Teď mě poslouchej, mladá dámo. Buďto Castletownberehaven, nebo dostaneš bodyguarda. Potom, co se stalo loni, si snad nemůžeš myslet, že je pro tebe bezpečné být sama.“

Nazvat ji mladou dámou znamenalo jasný signál, že už se rozhodl a svoje rozhodnutí nikdy nezmění. Summer měla během svého pobytu v Londýně jiné plány, ale ty se nehodí sdílet s otcem. Musí ho uklidnit. „Prosím, neposílej mě pryč. Potřebuješ mě tady. Prosím, tati.“

Změřil ji pohledem. „Někdy mi připomínáš tvou matku, ať odpočívá v pokoji. Nehodlám riskovat, že ztratím i tebe.“

Vytáhl z kapsy telefon a vyťukal rychlou volbu. „Briane, potřebuju, abys mi zajistil ochranku pro Summer. Ano. Dokud se nevrátím z Atlanty.“ Prohlížel si zdemolované auto a potřásl hlavou. „A řekni v servisu, ať mi sem urychleně někoho pošlou.“

Summer vynutila na tváři úsměv. Tohle je jen dočasná komplikace. S bodyguardem si poradí. Táta bude skoro celý měsíc pryč a až se zbaví bodyguarda, může uskutečnit své plány.

Ve snídaňovém salónku se obsloužili jídlem ze zakrytých talířů na příborníku. Byly tu párky, slanina, vejce upravená na čtyři způsoby, smažené palačinky, houby, fazole, jelito a tousty. Bude si muset promluvit s novým kuchařem a říct mu, že nekrmí armádu. Není divu, že má táta nadváhu.

Jak má spravovat domácnost a udržovat tátovo zdraví, když lidi pořád odcházejí? Netušila, proč je tu tak vysoká fluktuace personálu.

Summer si naložila jogurt a ovoce a posypala ho müsli. Žaludek se jí zhoupnul. Ještě pořád jí bylo nanic z předešlé noci. Nalila si šálek kávy a vzala do ruky ranní noviny. Ze třetí stránky se na ni dívala její vlastní tvář. Sakra. Na fotce drží vlasy Maye zvracející ze dveří limuzíny. Jak se sakra bulvár dostane k těmhle příběhům? Přísahala by, že tu malou ošklivou nehodu nikdo neviděl. Summer četla dál. „Irské oči se včera v noci určitě smály, když se společenská celebrita dala dokupy s fešáckým rugbystou z Austrálie, Mikem Chesterem.“

„Do háje,“ zamumlala.

„Co je, Summer?“

„Nic, tati.“ Vynutila úsměv a upustila noviny pod stůl. Táta má i tak dost starostí, nemusí číst o jejích posledních kouscích.

Vytáhla svou Xperii, aby zkontrolovala vzkazy.

Otec otevřel svůj notebook a mlčky pročítali své emaily, jen tu a tam prolomila ticho otcova nadávka, když ho něco znechutilo. Nikdy nepřestává pracovat. Nedokázala si vzpomenout, kdy naposled spolu šli na večeři nebo dělali něco, co nemělo nic společného s obchodem. Muselo to být někdy, když byla její matka ještě naživu.

„Tak kdy poletíš do Států?“ zeptala se, aby ho rozptýlila od nadávání na ceny akcií.

„Příští úterý v poledne. Ale neboj se, Brian říkal, že sem na jedenáctou někoho posílá.“ Řekl, že jeho asistent je dar z nebes, výkonný a řádný. Summer ho nenáviděla.

„Skvělé.“ Summer si nalila další šálek kávy. „Nemůžu se dočkat.“ Až se ho zbavím.

Přesně v 10.55 si příjezdovkou nevzrušeně razil cestu nevýrazný šedý Nissan. Summer nechala záclonu sklouznout zpátky na místo. Neviděla řidiče moc zřetelně, ale zdálo se, že je ve středním věku. Dokonalé pro to, na co myslela. Popadla ručník a spěchala nahoru k bazénu.

Když ji našli, měla za sebou čtyři bazény rychlým kraulem. Uniformovaná služka zakopla, když uviděla, že Summer nemá na sobě plavky. S ruměncem a letmým omluvným pohledem na návštěvníka spěchala pryč.

Přes tónované plavecké brýle sledovala bodyguarda stojícího na okraji bazénu, jak přešlapuje z nohy na nohu. Nechala ho čekat, zatímco uplavala další bazén, a pak vylezla ven, sundala si brýle a zatřepala vlasy.

„Ručník,“ řekla úsečným tónem a natáhla ruku jeho směrem.

Po chvilkovém zaváhání jí přinesl ručník z opalovacího lehátka. Opatrně jí ho podal a přitom nechával zrak odvrácený od jejího nahého těla.

Summer mu záměrně nepoděkovala. Omotala si ručníkem vlasy, vytřela je dosucha a upustila mokrý ručník k nohám. Přistoupila blíž a sjela ho pohledem. Na svůj věk byl ve skvělé kondici, ale jí se nemohl rovnat.

„Každé ráno v sedm plavu tři kilometry a očekávám, že se ke mně připojíte. Jo, a buďte tak laskavý a dohlédněte, ať v bazénu není listí ani hmyz, než dorazím.“ Odkráčela pryč a nechala ho zírat s otevřenou pusou na její zadek – a narazila přímo na svého otce.

Tak byl s Bobem konec.

Poté se operace Zneškodnit bodyguarda stala její oblíbenou hrou. Tyler, řidič, dorazil následující den. Za odpoledne strávené s ním dokázala získat dvě pokuty za rychlost. Její táta z toho šílel.

Pak přišel Joe. Byl vážně zlatíčko a přísný vegetarián. Jeho úkol ukončila podávaná smažená játra k obědu a tatarský biftek k večeři dva večery za sebou. Ten chudák se málem pozvracel, když ji viděl jíst, a ona si nebyla jistá, jestli dokáže strávit tolik proteinu.

Ve čtvrtek dorazil okouzlující Tony, který měl slabost pro drahé italské obleky. Naštěstí byl gay. Nažhavený polibek v otcově kanceláři během prohlídky domu zajistil, že se šel do hodiny pakovat. Vážně měla zmínit skryté bezpečnostní kamery.

Poslední chlápek byl jednoslabičný plešoun, chlap jako hora. Byl to tvrdý oříšek, dokud ho nevzala na nákup spodního prádla, kde strávili tři hodiny, přičemž trvala na tom, aby seděl před její kabinkou a zhlédl každý kousek, který si vyzkoušela. Požádat prodavačku, aby je spolu vyfotila, bylo nejspíš trošku kruté, ale stejně tak sdílet fotku na Facebooku. Další den se už nevrátil.

Od pátku žádní další bodyguardi nedorazili.

Summer se protáhla a zívla, než vstala. Dokud táta neodjede do Atlanty, bude sladká, řádná dceruška. Ležérní oblečení a žádný mejkap, kromě rychlého přetření oblíbeným leskem na rty. Došla skoro na odpočívadlo, když dole v hale zaslechla otcův hlas.

„Co tím myslíš, že nemáte nikoho volného? Dostáváš honorář, Nialle. Tak někoho uvolni, proboha.“

Posadila se na schody. Operace Zneškodnit bodyguarda očividně ještě neskončila. Když se tátův hlas ztišil, naklonila hlavu, aby zachytila zbytek jeho slov.

„Chci toho nejlepšího. Je mi jedno, kolik to stojí. Prostě ho sem do večera dostaň.“

Summer slyšela, jak se dveře snídaňového salónku zabouchly. Táta zněl ustaraně a to mu nebylo podobné. Opřela hlavu o zábradlí a otáčela prstýnkem na pravé ruce. Ten obyčejný zlatý kroužek kdysi patřil její matce. Byl to jediný šperk, který měla dovoleno nosit ve škole, a teď jí nešel sundat.

Uvažovala, co by si o ní matka myslela, kdyby ji teď viděla. Sídlo v Hampsteadu bylo velmi odlišné od jednopokojového bytu, kde její rodiče strávili prvních pár let manželství. Co by matka říkala, kdyby věděla o všech těch nezbednostech, které vyvedla během týdne? Nejhorší ze všeho je, uvažovala, jestli máma ví, že plánuje jít do exkluzivního fetiš klubu se svou kamarádkou Molly?

Summer prstýnek ze zvyku políbila. Chová se pošetile. Máma je mrtvá. Vstala a seběhla zbytek schodů.

…

Pootevřené rty blondýny byly vlhké a lesklé. Klečela mu u nohou, její pozice kontrastovala s její upjatou policejní uniformou s černou sukní a bílou blůzou a vlasy upravenými do drdolu. „Prosím, pane, dovolte mi poskytnout vám rozkoš,“ prosila.

Flynn se podíval dolů na ni, ocenil úhel jejího krku v téhle pozici. Později ji svlékne a rozcuchá ten efektní účes, ale ještě ne. „Ještě sis to pořádně nezasloužila. Co myslíš, Lottie?“

Nebezpečná svůdnice s havraními vlasy zavrtěla lesklým mikádem. „Ne, pane. Já bych vás měla potěšit jako první.“ Lottie měla na sobě přiléhavý latexový obleček, který stavěl na odiv její bohaté křivky. Byla dost vysoká, takže ji patnácticentimetrové podpatky stavěly málem na jeho úroveň. A obojek, který měla na sobě, tak byl dobře na dosah.

Pomalu se usmál. „Docela s tebou souhlasím, Lottie, můžeš jí ukázat, jak mě uctít svou pusou.“ Otočil se k blondýně. „Bello, zůstaň tam klečet a sleduj. Dávej pozor. Později tě podrobím zkoušce a pokud neuspěješ, nepřej si ten trest.“

Usadil se na pohovku, zatímco Lottie před ním klesla na kolena a rozepnula mu kožené kalhoty.

Vyrušila ho vibrace u jeho boku. Nedal jí povolení použít vibrátor, tak co je to? Pulzování pokračovalo a doprovázel ho zvuk Tardisu.

„Do prdele!“ Flynn neochotně otevřel oči, nechal představu těch dvou úžasných žen rozplynout a šmátral po svém telefonu. Loď se kolébala, jak lovil ve vnější kapse svých rybářských kalhot, aby ho našel a vytáhl.

„Doufám, že to stojí za to,“ zavrčel. „Lottie LeBlancová se mě právě chystala vykouřit.“

Hlas jeho šéfa byl odporně veselý, ale vůbec ne příjemný. „Řekni jí, ať si to schová na potom. Mám pro tebe práci. A zajímavou.“

„Jo?“ Flynn byl ostražitý, ale silně zaujatý. Niall ví, že jeho představa o zajímavé práci zahrnuje poloautomat H&K, půl tuctu padouchů a vyhazování věcí do povětří pomocí C4. Po snad poslední operaci ještě nebyl docela při plné síle, ale byl připravený předstírat, že je. „O co jde?“

„Ostraha. Ale nic vyloženě namáhavého, neboj se.“

Sakra, jak tohle Niall Moore dělá? O svých zraněních šéfovi nic neřekl, ale nějak si to zjistil. Je děsivé, jak to dělá. Niall pokračoval. „Je to snadná práce, ale zaměstnanecké výhody jsou úchvatné.“

„Pokračuj.“ Tohle si musí poslechnout.

„Znáš tyhle bloncky, co jsou v těch exkluzivních časopisech a říkáš si, jestli jsou skutečné?“

„Já čtu Jane‘s, An Cosantóir a New Yorker.“ Flynn naposledy použil exkluzivní časopis, když ho narval do topinkovače, který měl sloužit jako detonátor.

„V tom případě ti možná unikla. Summer O‘Sullivanová. Ohrožuje ji nějaký podělaný magor, co nenávidí jejího otce, Tima. Ty jsi ten pravý člověk, který ji ochrání.“

Tohle jméno Flynn znal. „Aerolinky O‘Sullivan? Nevěděl jsem, že ten hubatý blbeček má dceru.“ A pak mu paměť sepnula. „Počkat. Mluvíš o té blonďaté náně?“

Fotografie Summer O‘Sullivanové na první stránce Daily Star, nahé až na policejní bundu, jak křičí nadávky, když ji táhnou po Grafton Street, prodala spoustu novin.

„To si děláš srandu. Nebudu dělat tomu spratkovi chůvu. Sežeň si někoho jiného.“

„Nikoho jiného nemám.“ Flynn poprvé zachytil v Niallově hlase náznak vyčerpání. „No tak, Fugu, udělej mi laskavost. O‘Sullivan je přesně ten typ žvanila, co zničí pověst agentury, pokud mu nevyhovím. A nikoho dalšího už nemám.“

Flynn se ani nenamáhal naštvat, že ho oslovil Fug. Věděl, že pokud ho tak nazve kdokoli z Wing, znamená to Fucked Up Guy, ne Flynn Ulysses Grant. Svým způsobem, když vezme v úvahu zdroj, je to skoro kompliment. Zaměřil se na důležitou otázku. „Jak to, že nemáš žádné lidi? Když jsme spolu mluvili naposled, měl jsi půl tuctu kvalifikovaných mužů.“

„Civilisti.“ Niall zněl znechuceně. „Ani jeden z nich si s dámičkou neporadil. Jsou moc zdvořilí. Tak jsem si říkal, kdo je ten nejmíň zdvořilý člověk, co znám?“

„A ty jdi taky do hajzlu, bastarde jeden,“ řekl Flynn, ale nemyslel to vážně. Je to pravda, tak nač polemizovat. „Je to zbytečná práce.“

„Oukej, není to zrovna Východní Timor, ale je to skutečná práce. Je to jen na pár týdnů, můžeš se zatím dostat zpátky do bojové formy a vzít pak náročnější věci. Slibuju, že ti najdu něco podle tvého vkusu.“

„Něco se spoustou C4?“ zeptal se Flynn.

„Může být. Brzy bude sháňka po pár tajných agentech, něco, co si žádá tvoje zvláštní schopnosti. Pokud se můžu spolehnout, že tuhle práci bereš.“

„To je vydírání!“ Ale byl to protest jen napůl.

„Tak to ber, Fugu, a mazej k O‘Sullivanovi do Londýna co nejdřív. Pošlu ti podrobnosti.“ Niall ukončil hovor dřív, než mohl Flynn dál protestovat.

„No do prdele!“ Zíral frustrovaně na svůj telefon, ale věděl, že ho dostal. Nějakým způsobem se jeho starému parťákovi podařilo umluvit ho k několikatýdennímu hlídání blonďatého spratka.

Dunboy House, sídlo O‘Sullivanových blízko Hampstead Heath, připomínalo Flynnovi jeden z těch velkých domů ve středním Irsku. Byla to obří stavba v regentském stylu se sloupořadím, mramorovými schody a příjezdovou cestou lemovanou buky. Ale byla obehnaná teritoriální zdí, která by nezadržela ani dítě. Tady bude mít plné ruce práce.

Ohlásil se u bezpečnostní brány.

Na okamžik zvažoval, jak nemístně bude vypadat, ještě byl celý neupravený po výjezdu na ryby, ale nenechal se tím obtěžovat. Potřebují jeho kvalifikaci, ne uhlazený vzhled ze žurnálu. Zastavil před hlavními dveřmi svůj Venom, motorku, která je výkonnější, než vypadá, a sáhl po svém batohu. Ze starého zvyku si ho nadhodil, jako kdyby neobsahoval celý arzenál zbraní. Stálo ho to větší námahu než obvykle. Zatracená zranění. Byl odhodlaný vrátit se do své nejlepší bojové kondice co nejdřív.

Hlavní dveře byly nepatrně pootevřené. Zabezpečení bylo tak nedbalé, až ho to děsilo. „Al-Káida by sem mohla vtančit,“ zamumlal. Přinejlepším to bylo hloupé. Když nějaký šílenec vyhrožuje vaší rodině smrtí, je to trestuhodné.

Neobtěžoval se zazvonit, aby ohlásil svůj příchod, ale otevřel dveře a vešel dovnitř. Otevřené dveře znamenají podle jeho pravidel pozvání. K čertu, cokoli nezabezpečené laserem a trojitým zámkem se závorou je pro Flynna pozváním.

Hala byla chladná a šerá, s dubovým obložením a černobílými mramorovými dlaždicemi, které vypadaly originálně. Široké dřevěné schodiště vedlo jeho zrak vzhůru a nahoře jeho pozornost upoutal pohyb.

Blondýna, která měla na sobě jenom kraťounký ručník omotaný kolem prsou, sotva jí zakrýval boky, se zaobírala svými vlasy, když sestupovala dolů. „Malcolme,“ zavolala přes rameno. „Jdu do sauny. Pošli někoho s ručníky.“

Flynn uznale hvízdl. Nepřiměřený ručník odhaloval výstavní nohy, dlouhé, souměrné a lehce opálené. Chodidla měla elegantní, s vysokými nárty a nehty nalakovanými stříbrnou a růžovou barvou. Svůdná stehna byla potravou pro fantazii a Flynn si dopřál krátkou představu, jak by vypadala bez ručníku.

Zastavila na posledním schodu a oči se jí rozšířily, jako kdyby byla překvapená, že ho tu vidí. Jo, jasně, jako kdyby o něm nevěděla už od okamžiku, kdy zabočila na odpočívadlo.

Prohlédla si ho od hlavy až k patě, zkoumala ho a potom se odmítavě odvrátila. „Vchod pro personál je zezadu,“ řekla a ukázala na hlavní dveře.

Zasmál se a přišel blíž, až na schod, na němž stála. Z téhle blízkosti viděl jednotlivé řasy kolem jejích tmavě modrých očí. Neměla žádný mejkap, ale voněla něčím exotickým a drahým.

Udělala půl kroku dozadu, než se zarazila a vzdorovitě na něj zírala.

„Obvykle musím lidem platit, aby řekli něco tak otřepaného. Ale neboj se, nezapomenu.“

Impulzivně ji zatahal za vlhké vlasy. Něco na jejich struktuře bylo špatně; na její osobnost nebyly dost živoucí. Na okamžik zmírnila, zhoupla se nepatrně jeho směrem, než jí rozhořčením ztuhla páteř a ona vyštěkla: „Dej ze mě ty ruce pryč.“

Flynn ji pustil. Dostal odpověď, kterou potřeboval.

„Jen jsem se chtěl podívat, jestli jsou záclony stejné jako koberec – když už jsi mě cestou dolů tak laskavě nechala podívat se na koberec.“

Potupeně zalapala po dechu a přitáhla si ručník blíž k tělu. „Co si to dovoluješ?“

Zasmál se. „To se ptáš po tom, co ses promenovala před cizím chlapem jenom v ručníku? To si asi děláš srandu.“

„Nechám tě vyhodit, stejně jako ty před tebou.“

„Jsem zklamaný. Nemyslel jsem, že to vzdáš tak snadno.

Typická blondýna, řekl bych, i když nepravá.“

Záblesk v jejích očích ho rozesmál.

„Ty smrdíš!“

Co opustil loď, neměl příležitost se osprchovat, takže to byla pravda. „Nic lepšího neumíš? Je ti snad pět?“

Přerušilo ho zakašlání z boku haly. „Ehm. Pokud jste vy dva doflirtovali, potřebuju si promluvit s panem Grantem.“

Flynn naznačil jejím směrem úsměv, který sliboval v budoucnosti zajímavé věci, a pak se odvrátil.

„Teflon“ Tim O‘Sullivan byl menší, než Flynn čekal. V televizi, kde byl často vidět, jak vyzývá vládu, aby se přestala angažovat v leteckém byznysu a už se do toho nevměšovala, byl větší než ve skutečnosti. Ve své kanceláři, překvapivě moderní na tak starobylou budovu, byl malý a šlachovitý, plný nervózní energie, s aurou dravé inteligence.

Pokynul Flynnovi, aby se posadil do velkého koženého křesla, které vypadalo nejmíň jako stoleté, zatímco sám usedl za těžký mahagonový stůl. Flynn místo toho vzal moderní dřevěnou židli, která mu umožní vyskočit, aniž by si musel probojovávat cestu ven kupou koňských žíní. O‘Sullivan na to nic neřekl, ale jeho bystré oči to postřehly.

„Omlouvám se za tu malou epizodu,“ začal. „Ale jsem rád, že jsem to viděl. Jak zjistíte, Summer je pořádné sousto a nese nelibě, že má mít bodyguarda. Vypěstovala si nadání, jak se jich zbavit. Rád vidím, že se nenecháte jen tak zastrašit.“

Flynn se krátce usmál. „Ne, myslím, že můžu bezpečně říct, že se jen tak neleknu.“

O‘Sullivan zběžně mrkl na obrazovku notebooku. „Niall Moore mi o vás podal nějaké informace. Vypadáte jako víc než schopný postarat se o mou dceru.“

„Jsem rád, že si to myslíte.“ Samozřejmě, Niall neřekl O‘Sullivanovi všechno. Kdyby věděl, jak vražedný Flynn je, nikdy by ho do svého domu nepozval.

Zatímco se ostatní divize elitních agentů chvástají, jak drsný trénink podstoupili námořní SEALS nebo SAS, irští armádní rangeři Wings neříkají nic, jen si jdou po svých.

O‘Sullivan si povzdechl. „Je to to nejhorší období, kdy odjet, ale nemůžu s tím nic dělat.“

„Můžete mě zasvětit do situace, pane?“ Flynn dostal nějaké podrobnosti od Nialla, ale je dobrým zvykem ujistit se, že v informacích nemá žádné mezery. Kromě toho, všichni lžou a je užitečné zjistit, o čem lže O‘Sullivan.

Starší z mužů se naklonil dopředu a otočil obrazovku počítače, aby na ni Flynn viděl. „Ta zatracená havárie. OS723 z Atlanty havaroval cestou na Heathrow a zemřelo sedmnáct lidí. Vyšetřování BAA nás už očistilo; nehodu způsobilo kolo, které odpadlo z letadla, co letělo před ním, ale myslíte, že tomu ti magoři věří? Kdepak, musí to být moje chyba. Jen proto, že šlo o finančně výhodný let, neřežeme zatáčky. Zatraceně, naši piloti mají lepší plat, než je průměr. Vy – “

O‘Sullivan byl celý nažhavený pokračovat ve své tirádě, ale zkrotil ho Flynnův pohled. Trochu se zklidnil. „Každopádně, musím do Atlanty na schůzi Federálního leteckého úřadu. Chci rozšířit svoje operace do Států, ale mám obavy o Summer. Obzvlášť po tom loňském incidentu.“

Flynn zpozorněl. „Po jakém incidentu?“

„Nějaký chlápek smetl její auto ani ne kilometr odtud a ani nezastavil. Ani nezavolal 999. Kolem se potuluje spousta zlých parchantů, takže nechci, aby Summer byla sama.“

„Proč ji nevezmete s sebou?“ Zdálo se to jako evidentní řešení.

„Chce zůstat tady.“

„Při vší úctě,“ Flynn se snažil být co nejdiplomatičtější, ale nebyl si jistý, jestli úspěšně. „Tenhle dům je z hlediska zabezpečení noční můra. Vezměte ji s sebou nebo ji pošlete někam, kde je bezpečněji.“

O‘Sullivan si povzdechl. „Nepojede se mnou. Říká, že Atlantu nenávidí. A nic ji nepřiměje vrátit se do Irska.“

„Jste její otec. Donuťte ji dělat, co jí řeknete.“ Zdálo se mu to dost jednoduché.

Starší muž ho obdařil lítostným pohledem. „Je vidět, že nemáte děti. Je odhodlaná zůstat tady, takže potřebuju někoho, s kým bude v bezpečí. Můžete to udělat?“

Flynn přikývl. „Pokud se dohodneme, že vyhodit mě může jenom Niall Moore. Ona ne. A dostanu neomezenou plnou moc udělat cokoli, abych ji udržel v bezpečí.“ O‘Sullivan kývl a Flynn pokračoval: „Potřebuju plány domu, bezpečnostního systému, rozpis personálu, hesla, seznam všech lidí, kteří mají přístup, jakékoli další informace, co máte.“

O‘Sullivan měl plné ruce práce s hledáním souborů ve svém počítači a reptal si pod vousy podrobnosti, které Flynn požadoval. „Kolem prezidentky by bylo míň povyku.“

Flynn ho zaslechl. „To bylo snazší. Ta aspoň dělala, co se jí řeklo.“

O‘Sullivan byl na vteřinu v šoku a pak se rozesmál. „Teď vím, že je moje holčička v dobrých rukou.“

…

Summer za sebou třískla dveřmi od pokoje. Ten má ale nervy. Napochoduje si hlavním vchodem, jako kdyby mu to tu patřilo. A jak byl ošuntělý. Koženou bundu měl obnošenou. Tmavé džíny samou skvrnu od oleje a páchl rybami. Co je to za způsoby, objevit se takhle na pracovním pohovoru?

„Ryba,“ vyštěkla na svůj odraz, když si prsty probírala svou zacuchanou hřívu nastavených vlasů. Za ty peníze, co stály, k nim měla vyfasovat ještě osobního kadeřníka. Co ji to vůbec popadlo, jít na blond? Myslela si, že jí to dodá roztomilý a temperamentní vzhled, ne divoký, a že to nebude tak náročné na údržbu.

„Tak tedy záclony a koberec.“ Kdo si sakra myslí, že je, aby s ní takhle mluvil? Nic mu do toho není, že tenhle měsíc nebyla v kosmetickém salónu. Natož aby to takhle komentoval.

„Arogantní idiot.“ Jako kdyby měl tu nejmenší šanci, aby se jí dostal na tělo a sblížil se s ní. Nedotkla by se ho ani třímetrovou tyčí. A co mělo znamenat to zatahání za vlasy? Zmocnil se jí, jako by ji vlastnil. Je škoda, že táta nedorazil dřív, aby tu scénu viděl. Poslal by ho pakovat.

Summer potlačila chvění, když si vybavila, jak blízko ní byl. Pod tmavým strništěm měl pevnou čelist. Rysy v obličeji byly silně mužné. Lícní kosti ostré jako břitva a nepatrně zakřivený nos mu propůjčoval náznak hrozby. To není žádný hezounek na hraní. A ty oči. Oříškové se zelenými a zlatými skvrnkami pod hustým obočím.

Fascinující a trochu nebezpečné. Bude jí trvat víc než pouhý den, aby se ho zbavila, a dochází jí čas. Do víkendu potřebuje být bez bodyguarda, nebo nebude žádný Noir.

Táta bude pryč skoro měsíc. Určitě nemůže uvažovat nad tím, že ji s ním nechá samotnou? Musí se ujistit, že to tak není.

Summer se natáhla po žehličce na vlasy, aby přetransformovala hustou hřívu do ležérních kaskádovitých kudrn. Nanesla si trochu mejkapu. Ne mnoho, chtěla vypadat nevinně. Sotva přetřela řasy řasenkou a přidala slabou vrstvu růžové rtěnky, aby dosáhla efektu jemnosti. Světlé džíny, pěkná kytičkovaná halenka a je z ní tatínkova sladká holčička.

Našpulila na svůj odraz rty. „Prosím, nenechávej mě tu s tím ošklivým mužem.“

Vklouzla do sandálů a naposledy letmo pohlédla do zrcadla. Ostatních se dokázala zbavit bez větších obtíží. Táta nemůže v žádném případě nechat toho ošuntělého arogantního chlapa, aby jí velel, zatímco bude pryč. Zbytečně panikaří.

Přede dveřmi do kanceláře Summer na okamžik zaváhala. Bez pozvání nemá nikdo dovoleno vstoupit. Zdvihla ruku, aby zaklepala, když zevnitř zaslechla smích. To ji moc nepovzbudilo. Na její vkus si až moc notovali. Zaklepala na dveře a vešla dovnitř.

Táta měl povolenou kravatu a rozepnutý knoflíček košile u krku, jisté znamení, že je uvolněný. Naproti němu, kde obvykle sedává ona, seděl Ryboun. Jeho pohodový úsměv zmizel, jakmile ji uviděl, a vstal.

„Slečno O‘Sullivanová.“ Sklonil hlavu. Zachytila slabý náznak ostrého skotského akcentu. To není fér. Tenhle akcent jediný na světě zaručoval, že dokáže roztavit led a zrychlit jí tep. Zrakem ji přelétl od hlavy k patě a vstřebával všechno, od jejích lesklých vlasů po nalakované nehty jejích prstů na nohou, než zachytil její pohled a zadíval se jí do očí.

Summer neuhnula. Byla zvyklá, že na ni muži zírají. Je to součást hry. Sladce se na něj usmála. „Jsem Summer a obávám se, že jsem teď v nevýhodě. Jak vás mám oslovovat?“

„Tohle je Flynn Grant,“ řekl její otec. „O všechno se postará, zatímco budu pryč.“

Seděla vzpřímeně na židli a zdrženlivě založila ruce. „Předpokládám, že tím ,o všechno‘ míníš mě? Nemyslíš, že bych měla mít na výběr, s kým budu příští tři týdny žít?“

„Už jsi měla na výběr dost. Teď vybírám já. Pan Grant je nejlepší dostupný člověk. Ani nepostřehneš, že tu je.“

Vzhledem k nepatrnému zacukání té arogantní pusy si tím Summer nebyla moc jistá. Vlastně by se klidně vsadila, že Flynn Grant umí být totální osina v zadku.

Její otec se už rozhodl. Má dalšího zatraceného bodyguarda. Tuhle malou potyčku prohrála, ale stále má čas, aby Flynna donutila zapakovat a vrátit se, odkud přišel. Blýskla po něm znuděným pohledem. „Určitě máš pravdu. Teď, když mě pánové omluvíte, se půjdu podívat, jak je na tom kuchař s večeří. Přepokládám, že zůstanete, pane Grante?“

„To je od vás velice laskavé, Summer.“ Ten úšklebek je zpátky.

„Nějaké alergie nebo zdravotní potíže, o kterých bychom měli vědět? Nechceme vás nešťastnou náhodou otrávit.“

„To určitě nechcete,“ souhlasil vyrovnaně. „Žádné zdravotní potíže. Žádné alergie.“

Summer vešla do haly. „Škoda,“ mumlala si pro sebe.

…

Flynn sledoval uznalým pohledem, jak Summer opouští pracovnu. Bylo to pozadí hodné jeho pozornosti; pevné, zaoblené a svůdné. Samozřejmě, celé to balení bylo pokušení. Vzhled sladké holčičky odvedle byl takový kontrast k siréně na schodech, když přišel, a podivil se nad tím, kdo Summer vlastně je.

Obrátil se zpátky k O‘Sullivanovi. „Pokud jste spokojený, můžu se hned nastěhovat a dát se do práce.“

Když mu bratr posílal kufr s nezbytnostmi, mohl také poslat dostatek elegantních šatů, které by mohly obstát, zatímco tu bude. Tohle je kultivovaný dům; měl by se obléknout tak, aby zapadl. A vůbec to nemělo co dělat s tím, že chce napravit první dojem, jaký na Summer udělal. Vůbec ne.

O hodinu později už byl čistý a vyhladovělý. Ozval se zvonek ohlašující, že se podává večeře. Flynna zajímalo, co má očekávat. Pokud jídlo připravily krásné ruce Summer, nepochyboval, že bude obsahovat štědrou porci arzénu. Ale jaká je šance, že to malá slečna Sluníčko umí v kuchyni? Pěkně nízká, vsadil by se.

Šel za nosem dolů dlouhou chodbou lemovanou dvojitými dveřmi a velikým oknem na konci, s výhledem na park. Nad cenou takového domu v jedné z nejlepších čtvrtí Londýna hvízdnul. Tahle rodina má pořádné peníze.

Na stěnách jídelny visely portréty lidí z osmnáctého a devatenáctého století a Flynn by se vsadil, že nejsou příbuzní O‘Sullivanových. Summer a její otec už seděli za starožitným mahagonovým stolem. Flynn se posadil na třetí místo. Na rodinnou večeři bylo vše pozoruhodně formální. Flynn uvažoval, o co Summer jde.

O nic, jak se ukázalo. Byla zdvořilost sama, pobízela ho, aby se posadil a udělal si pohodlí. Jídlo se bude podávat, jakmile se usadí.

Na večeři se oblékla, měla na sobě důmyslné černé šaty s odhalenými pažemi a krkem, až na diamantový náramek, který jí obkroužil zápěstí. Vlasy měla vyčesané v elegantním stylu, jenž odhaloval její křehký krk.

Flynn potlačoval nutkání, které v něm vyvolával pohled na ten zranitelný krk. Tohle není správný čas ani místo. Summer není vhodná dívka a její otec je oba pozoruje. Lehni, chlapče, nařídil svému neukázněnému pohlavnímu pudu. Ale i tak bylo tohle vrtění vítané. Po poslední operaci polyká tolik léků, že měl obavy z chemické kastrace.

„Ach, zapomněla jsem se zmínit? K večeři se oblékáme,“ řekla mu Summer s okouzlujícím úsměvem.

Oplatil jí ho, nedovolil jí, aby ho dostala. „Jsem oblečený. Ale jestli chcete, můžu chodit nahý.“ Začal si rozepínat knoflíčky u košile.

„Přestaňte!“

Tim se při instinktivní reakci Summer zahihňal. Ale Flynn si pomyslel, že v jejích očích zahlédl záblesk zájmu. David mu poslal jeho univerzální kufr. Předpokládá, že by z něj mohl vyhrabat něco formálního na večeři, ale byl ochotný se vsadit, že celá tahle záležitost s oblékáním na večeři byl od Summer jen další pokus, jak dosáhnout, aby se cítil nesvůj. Nakrátko si představil, jak rád by jí podobné pocity přivodil sám. S vyšpuleným zadkem, ohnutá přes koleno. Lehni, chlapče, řekl svému libidu. Tohle se nikdy nestane.

Summer se vzchopila. „Můžete nosit, co chcete.“ Vzala do ruky svůj ubrousek a přitiskla si ho na rty.

Podávalo se jídlo. Jako předkrm dostali vývar servírovaný s maličkými kousky toastu Maleba. Byl báječně ochucený a Flynn by klidně vypil tři misky. Summer jedla po malých lžičkách a přitom štěbetala

o počasí, obraz dokonalé hostitelky.

Jako další chod přišlo bylinkové sufflé, lehké a vzdušné a nehmotné. Následoval zelený salát se sekanými mandlemi a opečenými piniovými oříšky. Tim do nich šťouchal vidličkou. „Co je sakra tohle za věc?“

„Salát,“ řekla Summer klidně. „Jíš příliš mnoho mastného jídla. Tohle je pro tebe mnohem lepší.“ Obrátila se k Flynnovi. „Nemyslíte, pane Grante?“

„Ano, velmi zdravé. Pokud jste králík.“ Flynn si strčil plnou vidličku do pusy a energicky žvýkal. „Škoda tesáků na tohle, ale nejspíš jste lehká.“

Ztuhla. „Prosím?!“ Byla tak uražená a rozčilená, že by v tom nezahanbila samotnou Královnu. Škodolibě se zazubil. „Myslím tím, že máte ráda lehké jídlo. Nic, co musíte lovit nebo zabíjet.“ „Mám ráda zdravé jídlo. A vy byste měl taky, pokud vás zajímá vaše srdce.“

Žvýkal poslední kousek salátu. „Moje srdce je v pohodě, díky. Můžete říct totéž?“

Obrátila se k němu bokem, čímž se mu naskytl zajímavý výhled na její holá záda. Nezajímalo ho, že se k němu chová odmítavě. Dostal tu příležitost sledovat otce společně s dcerou.

Skutečně se mají moc rádi, usoudil, ale evidentně mezi nimi fungují jakési skryté spodní proudy. Upřímně nedokázal přijít na to, který z těch dvou manipuluje toho druhého.

Při sorbetu vydal Tim seznam instrukcí pro ně oba, počínaje tím, že Summer udělá, co jí Flynn řekne. Její výraz byl v tu chvíli k nezaplacení. Flynn musí být neustále se Summer a postarat se nejen o to, že zůstane naživu, ale taky že se nedostane do potíží. „Nechci o tobě zase číst v bulváru, jasné?“ řekl Summer.

„Samozřejmě, tati. Budu jako anděl.“ Flynn věřil v její poslušnost a sladký úsměv asi stejně jako komárovi v nudistické kolonii. „A nebudeš nic namítat, když si pozvu pár přátel, aby mi dělali společnost, zatímco budeš pryč?“

Flynnovo „Ne!“ bylo automatické, ale Summer ho ignorovala, mluvila jenom s Timem.

„Prosím, tati. Budu moc opuštěná, až budeš pryč, a když si nebudu mít s kým povídat, budu se nudit.“ Flynn rozpoznal výhružku, když ji zaslechl, ale Tim váhal.

„No tak dobře. Jen pár přátel. Ale přesto budeš poslouchat Flynna.“

Věnovala mu zářivý úsměv. „Díky, tati. To bude taková zábava!“

Flynn zasténal. Měl z toho špatný pocit. Poklepal si na břicho. „Mám ještě hlad. Kde je nejbližší bufáč?“

Flynn mlčky snídal se svým šéfem. Tedy on mlčel, ale O‘Sullivan to bohatě vynahradil; stěžoval si na zabezpečení na letišti, na skutečnost, že likvidní limity platí i pro muže, který vlastní aerolinky, na kávu bez kofeinu, na které Summer trvá, aby ji pil namísto své vražedné kávy, a na hosty, které si Summer zve, když je pryč.

„Podělaný Mike Chester! Co se sakra zahazuješ s australským hráčem rugby? Není tu dost Irů, co by ti vyhovovali? Víš, že mu jde jen o jednu věc, a přísahám bohu, tu od tebe nedostane.“

„Samozřejmě že ne, tati.“ Její vážný tón Flynna neošálil a sám se podivil, jak to, že se otec nechá tak snadno utáhnout na vařené nudli. Alespoň snídaně v Dunboy House byla výživná a Flynn si dopřál čtvrté vejce, aby se posílil na nadcházející den. Soudě podle včerejší večeře by mohl hladovět po zbytek svého pobytu tady.

„A pokud jde o ty dvě prázdné hlavy, co sis pozvala – nevěděl jsem, že holky s minusovým IQ vypouštějí ven,“ pokračoval O‘Sullivan.

„Myslela jsem, že Maya a Natasha jsou ten typ holek, se kterými chceš, abych se kamarádila. Dobrá rodina, nóbl školy, Royal Ascot a tak podobně.“

„Chci, abys měla kamarády s dobrým zázemím, ale aspoň si vybírej ty, co mají pár použitelných mozkových buněk. Ty dvě nemají nadání na nic kromě utrácení peněz, pití a jak ze sebe udělat blázny v bulváru.“ O‘Sullivan přerušil svou tirádu, aby se zhluboka napil kávy a protáhl obličej.

„Kdo je to?“ zeptal se Flynn a přitáhl svým směrem dva páry identicky modrých očí. Bylo mu jedno, jestli přerušil rodinnou potyčku.

„A co je vám do toho?“ zeptala se Summer.

„Jsem zodpovědný za to, udržet vás v bezpečí; potřebuju vědět, kdo jsou, abych mohl nechat zkontrolovat jejich záznamy.“ Usilovně se snažil udržet svůj hlas v klidu; měl na paměti všechna Niallova varování, aby nevytáčel nadřízené.

Přes tvář se jí mihlo cosi, co vypadalo jako strach, ale dost pohotově odpověděla. „Maya Wilson-Smytheová a Natasha Forbesová.“

„Děláte si ze mě srandu!“ Ve skutečném životě se takhle nikdo nejmenuje, že ne?

Zmrazila ho pohledem. „Máte s tím nějaký problém?“

„Ne, neměl by být problém je vysledovat. Budu o nich vědět všechno, až k okamžiku jejich početí.“ Znovu se objevil záblesk znepokojení. Summer O‘Sullivanová něco skrývá.

Nebyl v Dunboy House ani hodinu, když mu Malcolm předložil slušnou verzi toho, jak se Summer zbavila všech bodyguardů před ním. Veškeré podrobnosti, které ten zoufale zdvořilý majordomus vynechal, mu doplnila nová služka a kuchař. Kuchař ještě přidal řadu vybraných přízvisek na adresu panovačné dámičky, která si myslí, že neví, jak dělat svou práci. Jeanu Carrierovi se nelíbil přístup Summer o nic víc než Flynnovi samotnému.

„Páreček barbín,“ pokračoval O‘Sullivan. „Víš co, pozvu tvou sestřenici Sinead, aby přijela a dělala ti společnost.“ Ignoroval protesty Summer, vzal telefon a poslal krátkou zprávu. „Tak. Přidá se k tobě nejspíš zítra nebo další den.“

„Tati, to není fér. Musela jsem ji snášet roky na internátu a na vysoké. Nemůžeš čekat, že to s ní vydržím, až teď na mě bude dělat kyselé obličeje.“

O‘Sullivan si jí nevšímal a obrátil se k Flynnovi. „Víte, co musíte udělat? Nejen že se postaráte o bezpečí Summer, ale taky se nesmí dostat do maléru. Poslední, co potřebuju, až budu v Americe, jsou zprávy o tom, že má dcera opět vláčí mou reputaci bahnem. Nebudou žádné skandály, žádné fotky v bulváru. Nic! Jasné?“

Flynn přikývl, zatímco Summer vzdorovitě našpulila rty. „Už jsem zajistil vylepšený bezpečnostní systém do domu.

Nainstalují ho dnes. A požádám pana Moorea, aby poslal dvě bodyguardky jako zálohu.“

„Cože? Ne!“ Pobouření Summer bylo nehrané. „To není nutné.“

„Je to holé minimum, potřebné k tomu, aby byla v bezpečí, pokud někam půjde,“ řekl Flynn klidně. „Vaše volba, pane.“

S tváří zrudlou rozhořčením Summer vypadala mladší a hezčí, stála by za hřích. Dnes ráno se tváří jako sladká holčička odvedle. „Ne, tati, prosím, nepotřebuju další cizí lidi v domě. Slibuju, že se nedostanu do žádných potíží a nebudu dělat nic, co by panu Grantovi komplikovalo práci.“

„Budete poslouchat moje pravidla?“ zeptal se Flynn.

Vzdorovitě přikývla.

„A dělat, co vám řeknu?“

Další přikývnutí.

„Všechno, co vám řeknu?“

Ty bouřlivé modré oči se zablýskly, ale přikývla. „Nebudu dělat potíže.“

Flynn jí nevěřil ani slovo a byl zvědavý, co přesně má Summer O‘Sullivanová za lubem. Vsadil by svůj nejlepší samopal H&K, že jsou to potíže.

Tim souhlasil, že bodyguardky nejsou třeba, a potom odešel za přívalu nadávek, posledních instrukcí, objetí a opravdově vyhlížejícího slzení Summer. Vypadá to, že dámičce bude otec opravdu chybět. Nebo jí možná bude chybět někdo, koho si může omotávat okolo svých prstů s dokonalou manikúrou?

…

Summer znova zkontrolovala hodinky. Natasha a Maya jsou na cestě a miláček Mike s sebou přivede svého australského kamaráda Gavina. Ubytuje holky a kluky v hostinských pokojích na různých patrech – přece je nebude kazit. Neřekla Flynnovi ani tátovi, že pozvala další hosty – Molly a jejího nového přítele Roberta. Molly zněla v telefonu opravdu nadšeně a říkala, že má spoustu novinek. Robert je skutečný Dom a bude schvalovat přihlášku Summer, aby mohla navštívit Noir. Při té vyhlídce se jí rozbušilo srdce.

Jediný problém byl Flynn. Aniž by požádal o její svolení, nastěhoval se ten arogantní Skot do sousedního pokoje a zavolal zámečníka, aby vypáčil zapečetěné dveře mezi oběma apartmány. Vymluvil se na to, že k ní potřebuje mít rychlý přístup v případě nebezpečí. Pořád kvůli tomu byla naštvaná. Jediné nebezpečí, které hrozilo, bylo, že příštích několik dní bude žít jako jeptiška. Musí si s Flynnem upřímně promluvit. Je na čase ukázat mu jeho místo.

Aniž by se obtěžovala klepat, otevřela obnovené dveře. Krátkou chodbičku mezi oběma pokoji lemovaly skříňky. Ne že by se jí nehodilo víc místa pro šaty. Před zavřenými dveřmi zaváhala a rozhodla se, že se klepáním nebude obtěžovat. Vždyť je to personál, proboha!

Summer vrazila dovnitř. Dveře do jeho koupelny byly zavřené a ložnice prázdná. Neuškodí rychle se porozhlédnout po jeho věcech. Prohrabala se mu oblečením. Spousta obyčejných věcí. Tmavé barvy, ale dobrá kvalita. Lákala ji toaletní taštička a Summer rozepnula zip. Standardní věci. Břitva. Mýdlo, které vonělo jako vetiver. Bylo docela příjemné. Kondomy – dvě balení, ani jedno otevřené. Zamračila se. Vůbec ji to nepřekvapuje, když vezme v úvahu jeho naprostý nedostatek v umění šarmu.

Vzala do ruky lahvičku Etro a přičichla. Flynn se vyzná, ale co dělá s drahou italskou kolínskou, když se tu producíruje oblečený jako vandrák?

Summer nakopla cosi pod postelí. Co tam asi ukrývá? Klekla si a našla tam objemnou tmavou těžkou tašku. Ze všech sil zatáhla a neobratně přistála na zadku.

„Idiote,“ zamumlala. Připadalo jí to jako činky. Možná si s sebou přinesl svou vlastní posilovnu. V suterénu mají jednu plně vybavenou. Patří mu to, když se nejdřív nezeptal. Rozepnula zip a gratulovala si, když zaslechla cinkání kovu. Měla pravdu. Musí to být posilovací náčiní.

Kovová tyč byla tmavá a dlouhá a měla divný konec. Těžko by se na ni dalo zavěsit závaží. Sáhla dovnitř a nahmatala rukověť. Vlastně ne tak docela. Na dotek byla chladná a těžká. Summer ji vytáhla ven. Byla to zbraň. Pro Krista pána! Flynn do jejich domu přinesl zbraně.

Summer byla ráda, že klečí. Nebyla si jistá, jestli by ji nohy unesly. Dveře se otevřely a ona se neměla kam schovat.

„Máš ve zvyku hrabat se lidem ve věcech, nebo jenom najatým pomocným silám?“

Flynn přimhouřil oči a ona si nebyla jistá, jestli je to projev nesouhlasu, že ji našel s dostatečným arzenálem na to, aby začala malou válku, nebo fakt, že jí byly vidět celé nohy. Měla nutkání stáhnout si krátkou sukni dolů, ale zaťala zuby a potlačila ho. Flynnovi se dokáže víc než rovnat a tohle není příležitost, kdy ukázat slabost. „Plánoval jsi tenhle víkend vykrást banku?“

Zacukaly mu koutky, než se mu ústa roztáhla do nefalšovaného úsměvu, který zjemnil jeho drsnou tvář. „Ne. Kdybych chtěl vykrást banku, vzal bych si C4. Je to rychlejší,“ řekl.

„Co je C4?“

„Moje oblíbená výbušnina,“ řekl s úsměvem.

„Takže tohle všechno je kvůli mně?“ Summer pohladila temnou kovovou hlaveň, potěšená, když v jeho tváři zachytila stopy nervozity.

„Všechno kvůli tobě, drahoušku.“ Obličej měl zase vážný, náznak humoru byl pryč.

Nevěděla, co říct. Zamrazilo ji v zádech. Flynn má zbraně. Tohle už není vtip. Její táta je pryč a ona tady trčí s akčním hrdinou. Tohle není možné. Vyškrábala se na nohy a protáhla se kolem něj. „Tak ať je nemám na očích,“ řekla prudce.

…

Alarm Flynna upozornil, když k bráně dorazilo první auto. „Kdo je to?“ ptal se.

„Ee, tady Maya a Natasha,“ odpověděl nejistý hlas. „Je to Dunboy House, ne?“

Průmyslovou kamerou viděl dvě blondýny v červeném Mercedesu kabriolet. Jedna z nich si upravovala rtěnku ve zpětném zrcátku. Řidička se rozhlížela, jako by vůbec netušila, kde je.

Vyfotil si poznávací značku auta a stiskl tlačítko, aby otevřel bránu.

Summer spěchala dolů ze schodů, když coupé zabočilo a se sprškou štěrku zastavilo, a obě dívky vyšly schody k hlavním dveřím. „Natasho, Mayo, jsem ráda, že jste dorazily.“

Pištěly radostí, když ji uviděly, a mávaly dvěma lahvemi Moëtu. „Je čas na večírek.“

Jo, to je tedy páreček prázdných hlav, o tom není pochyb.

Sotva otevřely první láhev, když dorazilo další auto. Byl to robustní pikap s australskou vlajkou. Kytarový rif Muse předcházel oba muže uvnitř. Summer spěchala ven, aby je přivítala, následovaná Prázdnou hlavou jedna a dvě. „Miku, Gavine, jsem tak ráda, že jste dorazili.“

Mike, velký blonďák, ji zdvihl ze země a zatočil se s ní, přitom ji hlučně a nadšeně políbil. „Moje skvělá holka, vypadáš líp než kdy jindy.“ Dal jí další hlasitý polibek a postavil ji na zem. Flynn usoudil, že se mu tenhle týpek vůbec nelíbí.

Druhý muž, stejně tak velký, ale s trochu střapatými tmavými vlasy a tak intenzivním opálením, že na něm bílá košile vypadala jako elektrická, Summer rychle objal a ona si přitáhla jeho hlavu, aby mu mohla dát pusu na tvář. „Gavine, co jsi tak odtažitý?“ Vlekla oba muže do přijímacího pokoje, aniž by se namáhala do skupinky začlenit Flynna.

Rychle si prohlédl pikap, celý ho zkontroloval a následoval je dovnitř.

Summer měla plné ruce práce, aby všem nalila pití a instruovala někoho z personálu, aby odnesl zavazadla nahoru, a všechny vzájemně představovala. Byla zkušená hostitelka a měla ten dar, že se v její přítomnosti lidi uvolní. Kromě něho.

Alarm u brány ho upozornil, že jsou tu další návštěvníci. Zkontroloval kameru a venku uviděl zelený Jaguár. „Kdo je to?“ zeptal se.

„Robert Fielding a Molly Ainsworthová,“ řekl ženský hlas. „Summer nás očekává.“

„Počkejte.“ Na tohle ho nikdo neupozornil. Summer mu musí něco vysvětlit.

„No ano, copak jsem se o nich nezmínila?“ řekla Summer nevinně, ale prozradil ji rozechvělý hlas. „Jsou to staří přátelé.“

Když se za ně Summer zaručila, pustil je Flynn dovnitř, ale později si je prověří.

Tihle návštěvníci ho překvapili. Molly Ainsworthová byla drobný skřítek se šibalským střihem a špičatou bradou. Překypovala nervózní energií a nadšeně Summer objala. „Nemůžu uvěřit, že jsme konečně tady. Byl příšerný provoz.“ Tvář jí rozzářil úsměv, který odhalil ďolíčky ve tvářích.

Robert Fielding byl vysoký alespoň 188 centimetrů, s širokými rameny a tělem plavce. Byl vyrovnaný, sebejistý a oplýval aurou moci a starého rodinného jmění. Dokonce se tak i oblékal, měl na sobě tmavomodrý blejzr, který zvýrazňoval jeho světlé vlasy a modré oči.

Formálně potřásl Summer rukou. „Slečno O‘Sullivanová, je mi potěšením se s vámi setkat.“

„Myslíte zase, ne?“ řekla Summer. „Určitě jste nezapomněl na Hickstead?“

Mírně se poklonil. „Zajisté.“

Summer je vedla do přijímacího pokoje, Flynn za nimi. „No tak, všichni, pojďme si dát před večeří drink.“

…

Summer se ulevilo, že se Flynn drží stranou, když zkontrolovala kuchyň a doladila na večeři poslední drobnosti. I když byla tátovou hostitelkou už léta, nikdy nebyla tak nervózní. Bylo životně důležité udělat na Roberta Fieldinga dojem. Molly říkala, že miluje dobré jídlo, takže si s menu hrozně potrápila hlavu. Ale když do sebe obrátila druhou skleničku šampaňského, už si s tím nedělala starosti.

Robert byl hezký a rozhodně měl něco do sebe. Aura vladaře? Očekávání, že vždycky dostane, co chce? Něco, z čeho se chvěla. Nebo to možná způsobovalo vědomí, že je Dom. Její první skutečný Dom. Přesně jako ti z románů, které si stahovala do svého Kindlu.

Usadili se u stolu. Otravné bylo, že Flynn, který se neobtěžoval ukázat se na drink před večeří, dorazil na poslední chvíli a trval na tom, že bude sedět vedle ní. Spolkla další doušek šampusu.

Dívky nad přinesenými talíři obdivně vzdychaly. Ravioli z cornwallského kraba, kousky artyčokových srdíček a omáčka z citrónové trávy.

Předkrm byl krásný – a maličký. Sotva sousto jídla naaranžované na příliš velkých talířích. Po předchozím večeru, kdy Flynn reptal nad salátem, byla Summer najednou nervózní z jeho reakce na předkrm. Nezklamal ji. Vzal jediný kousek ravioli mezi prsty, vhodil si ho do úst a celý spolkl. Gavin a Mike následovali jeho příklad s hlasitým smíchem.

Robert na ně upřel dotčený pohled a pokračoval v krájení svého kousku těstoviny, který označil za dokonale al dente. Vychutnával omáčku jako znalec. Summer se ulevilo, když byly talíře sklizené ze stolu, a doufala, že je připravený další chod. Plaisirs du Mer – divoká kambala, ústřice, hřebenatka, plátky okurky a wasabi.

Sestavu přinesli ve tvaru znamenité věže a Summer pocítila malé vzrušení, když se Robertovi rozzářily oči.

„Co je ta zelená věc?“ zeptal se Gavin.

„To bude salát,“ odpověděl Mike a zkoumal jediný list kerblíku. Ozval se další výbuch smíchu a Summer je zpražila pohledem.

„Mmm, zeleň,“ liboval si Flynn. Strčil ukazovák do maličké zelené hromádky a zvedl ho ke rtům.

„Ne!“ To slovo jí vylétlo z úst dřív, než tomu stihla zabránit. „Je to pálivé.“ Snažila se, aby to znělo rozumně. „Aby ses nepopálil.“

Vynutila úsměv. Tajně by byla šťastná, kdyby Flynn snědl celý talíř wasabi. Doufala, že by pak strávil půl večera na záchodě. Na chvíli by ho měla z cesty.

Ignoroval ji a olízl si prst bez jediného náznaku znepokojení. Elegantní rybí chod napíchl a spolkl za pár vteřin. Když Gavin požádal o pivo, Flynn oznámil, že nějaké chladí v kuchyni. Zhluboka se nadechla a snažila se neprobodnout ho pohledem.

Robert pečlivě rozkrájel svou rybu na jednotlivé kousky, než je po jednom vložil do úst. „Vidím, že máš ráda podívanou, Summer. Obdivuji ženu, která používá svou představivost.“

Zaslechla cosi, co znělo jako posměšně odfrknutí ze židle vedle ní, a nevšímala si toho. Flynn za tohle zaplatí.

Natasha zatleskala rukama, když přinesli hlavní chod. Pečený telecí filet rosé. Summer by nepřiznala, že telecí nemá ráda.

Gavin chlastal šampaňské, jako by to byla voda. „Trocha masa pro chlapy. Už bylo na čase.“

Summer by ho s radostí zapíchla vidličkou. Zakrojila do masa, postrkovala ho po talíři a předstírala, že jí. Nesnesla pomyšlení na to, jak berou telátka jejich matkám.

„Nemáš hlad?“ zeptal se Flynn, než napíchl její telecí a hodil si ho na svůj talíř.

Robert na ně přemýšlivě zíral. „Nedošlo mi, že jsi –“

„Její přítel,“ kontroval bez mrknutí Flynn.

„Chtěl jsem říct hladový.“ Robert se zasmál svému vtipu. Mike a Gavin, posíleni šampaňským, se přidali.

Večer se měnil v katastrofu. Jak si Flynn dovoluje takhle se chovat? A Mike s Gavinem jsou skoro stejně tak hrozní. Dva opilí… Australani.

Už tak bylo dost hrozné, že se od ní Flynn skoro celý večer nehnul, ale oznámit, že je její přítel? Pohlédla přes stůl na Roberta. Kdyby teď ztropila scénu a přiznala, že Flynn je ve skutečnosti její bodyguard, mohla by se s pozvánkou do Noir rozloučit. Summer vstala a vztekle švihla ubrouskem. „Dezert se bude podávat na terase.“

Ozvalo se zaklepání na dveře ložnice. „Nepřevlékáš se?“

„Ne. Jsem oblečená,“ odpověděla Summer. „Pojď dál.“

Molly zkoumala blahobytnou ložnici a hvízdla. „Páni, myslela jsem, že máš super pokoj, ale tohle je… teda!“

Summer se zběžně rozhlédla po svém starožitném nábytku, starodávném ložním prádle a těžkých hedvábných závěsech. Její otec nešetřil na renovaci a zařízení objektu. Měla za to, že je to „páni“, pokud tu nespíte každou noc. Poklepala na postel vedle sebe. Povídaly si po internetu tak často, že bylo těžko uvěřit, že Molly od vysoké neviděla. „Tak povídej o Robertovi. Chci vědět všechno, ty tichá vodo.“

Molly se zahihňala, když si sedala. „Já vím. Pořád tomu nemůžu uvěřit. Není báječný?“

„To bych řekla, a on je vážně… však víš?“

„Dom? No ano.“

„Nemůžeš říct jen ,no ano‘ a tím skončit. Chci podrobnosti. Jak jste se seznámili?“

„Potkali jsme se v Noir. Víš, to je ten klub, o kterém jsem ti říkala –“

„A?“

„No, dělali jsme spolu scénu.“

Scénu. Summer byla rozpolcená mezi touhou znát každý intimní detail a strachem se zeptat. „Jakou scénu?“

„Ale, nic šíleného.“ Molly pokrčila rameny. „Nejsem žádný zajíček na provázku a Roberta nebere ponižování a tak. Teda jen jako by.“

Summer přikývla, jako kdyby rozuměla. Co je sakra zajíček na provázku? „Samozřejmě, to nejsi.“

„Každopádně, byla jsem v baru a sledovala kluky v latexu, někteří z nich byli fakt šťavnatí – a pak ke mně přišel Robert a dali jsme se do řeči.“

Dali se do řeči. To je celé? Neznělo to o nic nebezpečněji než večer v Chelsea. Kdy Molly vybalí ty fajn věcičky?

„A pak Robert řekl ,vypadala bys úchvatně na kříži svatého Ondřeje‘. Tak jsem ho následovala do hlavní herny.“ Molly se zamžily oči a poklepala si na hruď. „Pane bože, bylo to tak intenzivní. Chci říct, nikdy předtím jsem veřejnou scénu nedělala. Všichni ti lidi se na mě dívali. Myslela jsem, že nebudu schopná…“

„Co?“ zeptala se netrpělivě Summer, chtěla, aby se už dostala k tomu hlavnímu.

„Dostat se do subprostoru.“

Summer se posadila. Bylo jí jedno, jestli má pusu dokořán. Subprostor. Myslela, že celá ta záležitost o tom, jak se submisivové během scény dostávají do transu, je jen mýtus. „A dostala ses tam?“

„No jo.“ Molly se položila na postel a natáhla paže nad hlavu.

Summer se ji chystala zbít, jestli to brzy nevyklopí. Molly popisovala nirvánu BDSM. „A?“ pobídla ji.

„Myslím, že subprostor je něco jako být sjetá. Víš, když jsi vážně na sračky a vidíš nějakou dokonale obyčejnou věc, a ona se jakoby najednou stane tou nejvíc fascinující věcí ve vesmíru?“

„Hm, ne.“ Summer drogy nikdy nezajímaly. Když byla na vysoké, viděla feťáky na ulici. Nikdo nechce vypadat jako tyhle zombie, no ne?

„Chci říct, že si myslím, že jsem s nikým skutečně moc nemluvila. Robert se mě pořád ptal, jestli jsem v pohodě. Ale nezmohla jsem se na nic, jen jsem se hihňala. Pak se začal smát taky a řekl mi, že jsem jeho nejlepší holčička.“ Překulila se. „A tehdy jsem to věděla.“

Kdyby Summer měla ostrý klacek, šťouchla by jím do Molly. „Věděla co?“

„Co jsem. Co jsem hledala celý svůj život. Chci říct, jako by se zdálo, že Robert přesně pochopil, co potřebuju.“

„Což je?“

„Patřit mu.“

Summer to nečekala. „Patřit mu? Myslíš jako jeho otrok?“

„Ale ne.“ Molly se zhrozila. „Je v tom mnohem víc než to. Robert mě zná. Chci říct, je to jako mít toho nejlepšího přítele na světě. Prostě se chce o mě pořád starat. Dokonce mi říká i to, kdy mám jít spát.“

„Jasně,“ řekla Summer. To znělo hůř než táta.

„Není skvělý? A sex je prostě…“

„Ano?“ Summer ožila. Konečně měla Molly něco zajímavého.

„Úžasný. Nemáš ani tušení. Násobky mnohonásobných orgasmů každou noc. Bože, jsem vyčerpaná z orgasmů.“

„Vážně?“ Summer to nerada přiznávala, ale od toho debaklu s Adamem neměla přítele. Otřásla se při vzpomínce, jak blízko byla svatbě s tím zlatokopeckým lišákem. Její snaha vrátit se potom do hry byla propadák. Dokonce se povyrazila s úchvatným Mikem tu noc v klubu. Možná je čas na další kolo.

Molly ji popadla za ruku. „Musíš si s ním promluvit. Robert má velký zájem tě poznat. O ničem jiném nemluví, co jsme tady.“

Nebyla si jistá, jestli se jí líbí, jak to zní. Uměla si představit Flynnův nesouhlasný zamračený pohled, kdyby zjistil, co plánuje. „Promluvím. Já jen…“

„Snad sis to nerozmyslela s Noir, nebo ano? Těšila jsem se, že tě tam provedu.“

„Neblázni, fakt se na to těším, ale co si mám vzít na sebe?“ Představa, jak ji Flynn následuje po obchodech, zatímco ona nakupuje fetiš oblečky, byla děsivá.

Molly se zahihňala. „Co nejméně. Polovina členů nenosí skoro nic. Vysoké boty, obojek a řetěz…“

„Doufám, že si děláš srandu.“

„Klídek, Summer. Máš skvělé tělo. Bude to taková zábava. Pamatuješ, tenkrát v Grafton Street, když jsme nahé pózovaly pro ten protest PETA? Tehdy ses tak nestyděla.“

Summer se nad tou vzpomínkou zasmála. Půl tuctu studentů pózujících před jedním ze špičkových obchodních domů v Dublinu, aby tak vyjádřili protest proti kožešinám vystaveným ve výloze. Potom je všechny nahnali do policejní dodávky a odvezli na místní stanici. Její otec dostal záchvat, když se o tom dověděl. „A potom jsi měla rande s jedním strážníkem?“

Molly se rozesmála a pak se najednou zarazila, když zahlédla svoje hodinky. „Ale ne, mám takové zpoždění. Robert bude mrzutý. A ani jsem se tě ještě nezeptala na tvého nového přítele a tátu. Jak se má?“

Summer nevěděla, kde začít. U večeře měla chuť dát Flynnovi facku za tu jeho pitomou poznámku, ale nechtěla ztropit scénu před Robertem. Nemohla Flynnovi dovolit, aby zkazil její výlet do Noir. Všichni by si mysleli, že je idiot, kdyby za sebou ve fetiš klubu vláčela bodyguarda.

„Prosím, neříkej to Robertovi, ale Flynn ve skutečnosti není můj přítel. Je to jen bodyguard, kterého najal táta. Víš, jaký je – pořád ten samý Tatzilla. Doufám, že to na sobotní noc nebude mít vliv?“

Molly mrkla. „Neboj, mám pusu na zámek. Najdeme nějaký způsob, jak se ho na večer zbavit. Chtěla jsem se zeptat. Jak se máš, co…“

„Upřímně řečeno, mám toho plné zuby. Už skoro rok nemám práci.“ I teď ji vzpomínka na to, jak byla vtažená do HR a posléze propuštěná, stále bolela. Summer tu vzpomínku setřásla. „Ptala jsem se táty, jestli bych nemohla nastoupit k aerolinkám – vždycky mi sliboval, že bych mohla pracovat pro něj, až si dodělám vysokou, a byla jsem jediná v ročníku, kdo studoval dopravu a logistiku. Ale nic z toho teď nejspíš nehraje roli. Kdykoli to zmíním, prostě mi odpoví, abych si s prací nedělala starosti. Jediné, co chce, abych dělala, je hostitelka na jeho večeřích, a abych vypadala pěkně. Nevím, proč jsem si myslela, že se všechno zlepší, až se vrátím z Vietnamu.“

Mollyinou tváří se mihl záblesk soucitu. „Jela jsi na líbánky sama? To muselo bolet, Summer. Proč jsi je prostě nestornovala?“

Summer pokrčila rameny. „Potřebovala jsem odtud vypadnout. Nedokázala jsem jít mezi lidi. Znáš to. Ne po tom, co… po všem. Ale ty už teď radši běž. Robert čeká.“

Molly sklouzla z postele, narovnala si sukni a letmo pohlédla na svůj odraz v zrcadle. Rukou si prohrábla krátké ježaté vlasy. „Nemáš rtěnku?“

„Vrchní zásuvka.“ Summer pozorovala, jak si Molly upravuje makeup. Její kamarádka se od vysoké tolik změnila a Summer si nebyla jistá, jestli to schvaluje. Celá ta záležitost s Robertem zněla děsivě i úchvatně. Nedokázala si představit, jaké to je, někomu takhle patřit. V žádném případě by nenechala muže za ni rozhodovat. Jak by mohla unést ztrátu nezávislosti?

Molly si uhladila rty leskem a usmála se na svůj odraz. „Slib mi, že si s Robertem popovídáš.“

„Popovídám, slibuju.“

Potom, co Molly odešla, ležela na posteli a přemýšlela. Její kamarádka má pravdu: jestli chce jít do Noir, musí si s Robertem promluvit. Ale jak to zvládne, když Flynn střeží každý její pohyb? Je zázrak, že netrval na tom, že se nastěhuje do jejího pokoje.

Ústa jí zvlnil úsměv. Mike a Gavin. Určitě ho na chvíli dovedou rozptýlit. Možná by si s ním mohli popovídat

o rugby nebo tak něco. Sklouzla z postele, potěšená svým rozhodnutím, a probrala se svým šatníkem. Co si tak člověk může vzít na pohovor, když se chce začlenit do fetiš klubu?

Věděla, že zvolila správné oblečení, když její příchod do obýváku doprovodilo obdivné pronikavé zahvízdnutí. Robert a Molly hráli Wii, Australani si otevřeli pivo a Flynn seděl stranou ostatních na starožitné židli, s nesouhlasným výrazem ve tváři.

„Miku, můžeš na slovíčko, prosím?“

„Klidně.“ Podal svoje pivo Gavinovi a hrnul se k ní. „Co se děje?“

„Nic.“ Summer šeptala. „Jen bych od tebe potřebovala malou laskavost.“

Mike se tiše zasmál. „Stačí říct, drahoušku.“ On je vážně docela roztomilý.

Gavin hlasitě zajásal, když Molly skórovala, a Summer se chopila své příležitosti. „Pojď se mnou.“

Popadla ho za ruku a spěchala chodbou kolem kanceláře. V zadní části domu byl malý obývák, který používali přes zimu. Byl útulnější než ten obří obývák. To bude stačit. Otevřela dveře a vtáhla ho dovnitř. Když se natáhla po vypínači, Mike přikryl její ruku svou a rychle ji líbnul na krk.

„Ten gauč je trochu malý, pokud myslíš na totéž, co já. Nezajdeme nahoru?“

„Přestaneš s tím?“ Summer se zahihňala a snažila se uhnout před jeho pátravýma rukama.

Mike její protesty ignoroval, zdvihl ji, přitiskl ke zdi a začal ji dlouze líbat. Zachytila vůni mýdla a šampónu na vlasy. Mlhavě si vybavila, jak ho líbala před nočním klubem tu noc, kdy se tak zlila s Natashou a Mayou. Byl to špatný nápad a teď ještě horší. Nepotřebuje se s někým sblížit; potřebuje, aby rozptýlil Flynna. Popadla ho za vlasy a pořádně zatáhla. „Řekla jsem přestaň.“

Otevřely se dveře. „Máš dvě vteřiny na to, abys ji postavil na zem, nebo si příštích pár sezón nezahraješ.“

Od někoho jiného by ta slova zněla jako prázdná výhružka. Mike byl o pár centimetrů vyšší než Flynn a robustní postavy. Ale něco ve Flynnově výrazu přimělo Mikea zaváhat. Pustil ji, nechal ji sklouznout na podlahu a zvedl ruce, jako že se vzdává. „Sorry, kámo. Nevěděl jsem, že je zadaná.“

„Já nejsem…“ začala Summer, ale pod Flynnovým varovným pohledem zmlkla.

Mike se sunul kolem něj. „Tak zatím.“

Pokus Summer následovat ho hrubě přerušil Flynn, když zablokoval dveře. „Zpátky dovnitř, Summer. Musíme si spolu trochu popovídat.“

…

Flynn nemohl uvěřit svým očím, když Summer táhla toho neandrtálce z obýváku a chodbou pryč. Copak se totálně zbláznila? Vyhrožuje jí tu nějaký šílenec a ona ignoruje veškerý rozum tím, že se vytratí s tím hormony poháněným pitomcem.

Šel za nimi a nálada se mu s každým krokem zhoršovala. Co ho obzvlášť znechucovalo byl fakt, že jeho stížnost není oprávněná. Summer O‘Sullivanová je ve svém vlastním domě, který sám z hlediska bezpečnosti zkontroloval. Dovnitř by se tajně dostala jen zvláštní jednotka a Flynn si byl naprosto jistý, že zrovna tohle slečně O‘Sullivanové nehrozí.

Je to její věc, s kým se líbá nebo mazlí – nebo s kým šuká, když na to přijde. On je její chůva, ona je klient. Ne že by běžně věnoval zvláštní pozornost tomu, co jeho klienti dělají, ale tohle je jiné.

Summer je ten typ spratka, který se dostane do maléru, protože si nemůže pomoct. Jeho nová klientka má očividně jedinečný talent všechny vytočit a dohánět muže k nepříčetnosti. Nejdřív flirtování s Fieldingem a teď ji zase osahává Chester.

Ale když došel k malému obýváku a zaslechl zevnitř zápolení a hlas Summer, jak říká „Řekla jsem přestaň,“ ztratil Flynn svůj legendární ledový klid.

Rozrazil dveře a uviděl svou klientku, jak Chestera odtahuje od sebe za vlasy, zatímco on se jí snaží dostat rukou pod šaty. Flynna stálo veškerou disciplínu a výcvik, aby tomu hajzlovi nevyrval hlavu z ramen. Alespoň ten blbeček věděl, kdy přestat. Stačil jeden pořádný pohled na Flynna, zacouval, mumlal něco na omluvu a zdrhnul.

Summer chtěla jít za ním, ale Flynn jí zatarasil cestu paží opřenou o zárubně. Hodlá učinit tomu nesmyslu přítrž jednou provždy.

Stála tam a naštvaně se na něj dívala. „Co si myslíš, že děláš? Nemáš právo mě zastavit, kamkoli ve svém domě jdu.“

„Myslíš snad v domě tvého otce?“

Na okamžik sebou trhla, ale hned se zase sebrala. „Když tu není, je to můj dům a já tu velím. Jsi můj bodyguard, ne otec. Nemůžeš mi říkat, co mám dělat.“ Založila ruce v bok a snažila se ho usadit pohledem.

Musel uznat, že má kuráž – někteří členové SAS před jeho upřeným pohledem couvali – ale její naprostá paličatost v něm zažehla plamen. Ať si sebevíc připomínal, že je to klientka, nemohl si pomoct a viděl ji jako ženu. Jen si nebyl jistý, jestli ji chce ošukat, nebo jí dát výprask. Nebo obojí.

Povolil kolena a radši vrazil ruce do kapes, aby ji nepopadl, ale intenzita touhy zmocnit se jí se mu musela zračit ve tváři. Nadechla se a ňadra se jí zachvěla – což přitáhlo pozornost k jejím šatům.

„Co to máš sakra na sobě?“

Překvapeně se podívala dolů.

Jak mohla zapomenout, že si vzala na sebe něco takového, natož že má odvahu nosit to na veřejnosti? Vzpomněl si, kde takovéhle šaty většinou viděl, a potom tu myšlenku vypudil z mysli.

„Tuhle starou záležitost?“ Snažila se znít znuděně a přejela si dlaní přes bok, ale nepatrné chvění prstů ji prozradilo. „Zapomněla jsem, že jsem si to oblékla.“

Hedvábný vršek a sukně byly dost konzervativní, ale korzet stahující její pas byl to pravé. Vyztužený a pevný a těžko se šněruje. Stahoval ji tak těsně, že ho až svrběly dlaně, jak se chtěl přesvědčit, jestli je kolem toho nemožně útlého pasu spojí. Má postavu, že by se z ní zapotila i socha, ale ten korzet z ní udělal neskutečné.

„Lhářko,“ zavrčel a přistoupil k ní blíž. „Nikdo si neobleče korzet náhodou. Jelikož jsem si jistý, že ses nepokoušela svádět mě, tak kdo jiný zbývá?“

Další mírné trhnutí. Něco mu tají. „Tak to není.“

Ignoroval její protesty. „Jestli to byl Chester, změnila jsi názor hodně rychle. A vsadím se, že to není ani ta druhá gorila, takže zbývá Fielding.“ Zajíkla se a on na ni udeřil. „Aha, takže jdeš do milence své kamarádky. Velmi povznášející.“

„Ne!“ Zaprotestovala okamžitě. „Tak to není. Přísahám.“ Potom se sebrala. „Ne že by ti do toho, co dělám, něco bylo.“

Přišel ještě blíž. Summer neustoupila, takže mohl cítit její jemný parfém. Viděl, jak jí každý nádech nepatrně rozechvívá ňadra. Její rty, natřené růžovým leskem, ho vábily.

Naklonil se k ní. Její zrychlený dech mu ovanul obličej. „Je to moje věc. Všechno, co děláš, je moje věc. Když máš na sobě šaty stvořené na to, aby lákaly každého muže, aby je z tebe svlékl. Když se sama vypaříš s ubožákem, který byl dvakrát obviněný z násilného – “

„Cože?“

Zle se na ni usmál. „Nevědělas, že tenhle miláček zbil své dvě předchozí přítelkyně?“

„Ne.“ Byla skutečně otřesená.

„Ne, vypařila ses s ním, aniž bys znala ty nejzákladnější informace, jen proto, že vypadá dobře bez košile!“

Otevřela pusu, aby odpověděla, ale pak se zarazila. Ať už chtěla říct cokoli, raději si to rozmyslela.

Flynn pociťoval palčivou touhu dovědět se, co si myslí. Ale znovu nabyla sebejistotu. „Aspoň vypadá dobře bez košile. Řekni mi, žárlíš, když tě obklopují všichni ti vysocí, úžasní chlapi? Tebe jsem ještě bez košile neviděla. Bojíš se, že bys v porovnání s nimi vypadal špatně?“

Zamrkal, na vteřinu nemohl uvěřit vlastním uším. „Ty malá dračice,“ řekl uznale. „Netušíš, jak moc bys potřebovala zmalovat prdel.“

Na vteřinu byla v užaslém šoku a rozšířily se jí panenky, prozrazující její vzrušení. „To by sis nedovolil,“ vydechla. „Jsem tvoje klientka.“

„A to je jediná věc, která mi brání, abych tě ohnul přes koleno a uštědřil lekci o tom, co je třeba vědět.“ Nějak se ocitl tak blízko, že se jejich rty málem dotýkaly. Musel bojovat sám se sebou, aby se jí nezmocnil. „Ale nebudeš moje klientka navěky. A já si to budu pamatovat.“

Rozechvěle se nadechla odstoupila od něj o několik kroků. „Nechám tě vyhodit.“

Flynn se zasmál. „Zkus to. Ale pamatuj, co jsem řekl. Myslím to vážně.“ Potom se lehce uklonil. „Nepřipojíme se k ostatním? Nebo chceš, abych tvou přítomnost tady považoval za výzvu?“

Zamračeně se na něj podívala a vypochodovala z místnosti. „Dočkáš se dne, kdy budeš litovat,“ řekla mu přes rameno.

Odpoutal svou pozornost od úchvatné podívané na to, co korzet dělal s jejím zadkem, a zazubil se. „No, jeden z nás bude.“

Summer a Robert plavali bok po boku, tah vedle tahu, a Flynn tentokrát nebyl nablízku, aby je rušil. Robert byl dobrý plavec, silný a ladný. Kůži měl úplně hladkou, alespoň všude tam, kde ho nezakrývaly černé plavky Speedo. Na těle neměl jediný chloupek, kam až dohlédla. Molly říkala, že chodí na vosk.

Neuměla si představit, že by něco takového dělal Flynn. Z toho mála, co z něj viděla, měl ochlupení tmavé a trochu nebezpečné. Summer tu myšlenku vytřepala z hlavy. Jeden skoro-polibek a už je bodyguardem posedlá. Summer doplavala na konec bazénu a otočila se. Vážně potřebuje spálit trochu energie. Silně se odrazila od stěny bazénu a vyrazila na druhý konec, Robert byl překvapený, když ho minula a porazila o několik metrů.

Vytáhla se na okraj bazénu a celá zadýchaná se tam posadila.

Z vody vykoukla Robertova hlava. „To je tedy pěkně frustrující. Jsi na tom vždycky takhle?“

„Obvykle ne. Poslední dobou jsem trochu nesvá,“ přiznala.

U očí se mu objevily vrásky smíchu, jako kdyby právě řekla vtip. „Vím o něčem, co to vyléčí.“

„Vážně?“ Sama předtím uvažovala, jak zavést řeč na klub, ale zdálo se, že Robert bere věci do svých rukou.

„Ano. Nemáš tušení, jak efektivně může špetka bolesti uvolnit stres.“ Robert jí přejel prstem po předloktí. Cítila jeho horký dotek na své kůži. Bylo na něm cosi hypnotického. Neucukla, ale pomalu sklouzla zpátky do bazénu.

„Hodná holka,“ řekl spokojeně Robert polohlasem. „Jsem si jistý, že se o tebe v klubu můžeme postarat.“

„Postarat se o mě.“ Opakovala jeho slova jako idiot.

„Samozřejmě, tak by to udělal správný Dom. Líbilo by se ti to, Summer? Aby se o tebe někdo staral? Někdo, kdo je zcela zaměřený na tebe, tvoje potřeby a touhy?“

Navzdory chladné vodě Summer zrudla. Líbilo by se jí to? Nikdo se o ni nestará, co maminka zemřela. Táta ji zasypává dárky a penězi, ale je pořád příliš zaneprázdněný na to, aby jí věnoval pozornost, po které prahla. Jistě, ještě je tu sláva – nebo spíš skandály, záleží na tom, ve kterém bulvárním sloupku se objevila – ale není to totéž, jako když se o vás někdo stará.

„Molly působí šťastně,“ namítla, „ale nejsem si jistá, jestli jsem taky na tyhle věci. Myslím na veřejnosti.“

„Chápu tvoje znepokojení. Noir je plný lidí, kteří si cení svého soukromí, a my děláme, co můžeme, abychom je chránili. Proto je klub opatrný, koho přijme za člena.

Nechceme žádné ohavné drby. Že?“

„Ne, já – “

Otevřely se francouzské dveře, v nich se objevil Flynn a nesl dva šálky s kávou. Sevřel rty, když uviděl Robertovu ruku na její paži. Summer ztěžka polkla. Flynnův výraz zračil otevřenou výzvu, ale Robert neuhnul. Bylo to, jako by vyhlásili bitvu a každá strana čekala na první krok té druhé.

„Je to káva, co tu voní?“ přerušil ticho Robert.

Flynn pozvedl šálek a usmál se. „Ano. Zrovna jsem ji připravil. Vaše je v kuchyni.“

Robert se zasmál, pustil její paži, odrazil se od okraje bazénu a pomalým znakem plul po vodě. Vylezl ven, sebral svůj župan a zamířil do kuchyně.

Summer se snažila ignorovat chvění v žaludku a vylezla z bazénu. Flynn kráčel směrem k ní s lehkou grácií pantera, v každém ohledu se zdálo, že po ní spíš skočí, než že jí nese kávu. Jeho oči bloudily od její hlavy až k patě, vnímaly její stylový celek, až ji z toho zamrazilo.

Rychle kolem sebe omotala ručník. Flynn se díval, jak se vysušuje, a ona se díky tomu cítila sebevědomě jako nikdy předtím. Co se to s ní děje? Vždyť ji ve skutečnosti nepolíbil. Pročesala si zacuchané vlasy, než přijala šálek a usrkla ze své kávy.

„Zdá se velmi pozorný,“ řekl Flynn. V jeho tónu zaznamenala nesouhlas. Kdyby nevěděla své, spletla by si

to s žárlivostí.

„Robert?“ zeptala se nevinně.

„Jak dobře ho vlastně znáš?“

„Já…“ Nemělo smysl lhát. Flynn to nejspíš stejně zjistí. „Potkali jsme se jen jednou, krátce, ale Molly znám od vysoké.“

„A jí nevadí, že flirtuješ s jejím přítelem?“

„Jen jsme si povídali.“

„Jako jste si povídali včera večer s Chesterem?“

Byla v pokušení úder vrátit, ale nemělo to smysl. Bylo očividné, jaký má na ni Flynn názor. Myslí si, že je nestoudná koketa. Možná proto ji minulou noc provokoval. Byla pošetilá, když si myslela, že by v tom mohlo být něco jiného.

Summer se snažila o lehkomyslný tón. „O co jde? Bojíš se trošky konkurence?“

Přimhouřil oči. „Udělám, co bude nezbytné, abych dostál svým povinnostem.“

„Skvělé. Později pořádáme soutěž v lukostřelbě. Tak uvidíme, jak jsi soutěživý.“

Popadla svůj župan a spěchala do domu. Když procházela kolem obýváku, uslyšela Mayin smích. Aspoň někdo se tu dobře baví. Otevřela dveře a užuž jí chtěla popřát dobré ráno, když smích najednou ztichl.

Summer tiše vycouvala z pokoje ve snaze nerušit líbající se pár. Maya a Gavin? Jak to, že jí to ušlo? Gavin přestal Mayu líbat a něžně ji pohladil po tváři. Její kamarádka nikoho neměla už několik měsíců. Nemohla se dočkat, až to řekne Natashe.

Vyběhla schody po dvou, spěchala do hostinského pokoje a otevřela dveře. „Natasho, nikdy neuhodneš…“

Zbytek slov jí zamrzl v hrdle. Její kamarádka ještě spala, ale nebyla sama a Summer poznala tu specifickou kštici blond vlasů. Přála si, aby za ně zatáhla silněji, když k tomu měla minulou noc příležitost. Zatracený Mike Chester. Čas rozhodně nemarnil. Nebyla si jistá, jestli cítí žárlivost nebo úlevu.

Zpátky ve svém pokoji si dala rychlou sprchu a probrala svůj šatník. Tohle se mění na víkend v pekle. Jaké ponížení! Její první domácí večírek a všichni se tu spárují

– až na ni. Úplně si dokázala představit vědoucí úšklebek na Flynnově tváři, až mu to dojde.

Summer zaslechla na příjezdovce náklaďák a odhrnula záclonu. Dorazila zábava. „Lukostřelectví Mircat“ přivezlo všechno, co potřebují na odpolední lukostřelbu, včetně lektora, který je bude vyučovat. Bylo to drahé, ale táta se naštěstí neobtěžuje podívat na účet za kreditku. Čas s ní netráví, ale každý měsíc jí bez řečí platí účty za Visa kartu.

Gavin a Mike se chvástali, jak jsou ve sportech dobří, a dívky uvítaly příležitost se nastrojit. Vytáhla hedvábné šaty, které si koupila při návštěvě Dálného východu. Byly pěkné a ženské a poletovaly jí kolem kotníků. Dokonalá věc na zvednutí nálady v tomhle spíš nedokonalém dni. Když večírek organizovala, představovala si, že se tu bude pohybovat jako princezna. Teď bude spíš jako její ošklivá sestra.

Zůstala ve svém pokoji tak dlouho, dokud to bylo v rámci slušnosti možné, a předstírala, že se snaží dohnat e-mailovou poštu. Zvenčí slyšela zvuk, jak cosi zatloukají do trávníku. Evidentně instalují terče. Chová se bláznivě. Už tady nemůže bloumat. Je čas předstoupit před své přátele.

Přípravy na večírek už začaly. Gavin s obnaženou hrudí vyhrabal z jedné komory gril a usilovně ho čistil. „Hej, Summer,“ zavolal Gavin. „Pro změnu ti uvaříme skutečné jídlo. Mike a Natasha jeli do vesnice pro steaky a další pivo.“

„Skvělé.“ Pokusila se o nadšený tón.

Přišla Maya s ledově vychlazenou plechovkou piva. Připlížila se ke Gavinovi a přitiskla mu ji na záda. Australan vykřikl překvapením a pak se otočil, aby se útočníkovi pomstil. Maya s ječením utíkala. Proti Gavinovým rychlým nohám a zákroku v letu neměla šanci.

Dvojice skončila v bazénu a voda se rozstříkla na všechny strany. Maya se drala na hladinu, prskala a přitom se smála.

Gavin ji chytil do náruče a vášnivě ji políbil. „Za to zaplatíš.“

Summer na Mayu nežárlila; o Gavina vůbec nestála, ale záviděla jim, že jsou spolu a vypadají šťastně. Jako bývala ona sama? Vytřásla tu myšlenku. Adam Bayliss už v jejím životě nemá žádné místo.

„Penny za to?“

Neslyšela Flynna přijít. Ten člověk je ztělesněním kradmosti. „Na co myslím? Pochybuju, že to má takovou hodnotu.“

„Co se děje? Jsi otrávená, že jsi ztratila své obdivovatele?“ Pobaveně sledoval, jak se Maya neúspěšně snaží vykroutit z Gavinova sevření a uplavat mu. Gavin byl v mžiku za ní a dvojice zmizela pod vodou.

Ubohá zazobaná holčička je zase sama. Jak si to Flynn užívá. Summer pokrčila rameny v předstírané nudě. „Nic nevíš, Flynne. Vůbec mě neznáš.“

K jejímu překvapení byla lektorka na lukostřelbu žena. Summer se na okamžik cítila provinile, že čekala muže, ale pak na to zapomněla a začlenila se do skupinky. Její představa pohádkové princezny, která odmění polibkem vítěze soutěže, vzala za své. Eleanor Grimesová, drobná, svižná žena ve středním věku, předpokládala, že střílet budou všichni.

Nicméně než Eleanor rozdala luky, provedla je základními pohyby a skupinami svalů používaných při napínání luku. Summer zachytila Mollyin pohled a obě se držely, aby se nehihňaly. Bylo to, jako by dělaly posilovací cviky na prsa v posilovně.

Summer si uvědomila, že je to dobrý pocit, jen tak se bavit. Bylo to příliš dávno, co se jí chtělo smát. Pohled na Flynna, útrpný pohled v jeho tváři, když stoicky opakoval po instruktorce, ji přece jen rozesmál.

Následovali Eleanor sériemi cvičení, na kterých trvala, protože zlepšují svalovou paměť, než dostali luky. Molly dostala takový roztomilý, ale Eleanor změřila Summer zkušeným okem a podala jí mnohem větší luk.

Robert se na svou zbraň díval se znechucením. „Pyramidový luk? Vážně? Já už střílel, víte?“ Eleanor mu beze slova podala dlouhý tradiční středověký luk.

Potom jim dala další instrukce o koordinačních pohybech, aby techniky propojila. „Skloňte luk,“ řekla jim. „Musíte vidět cíl oběma očima.“ Summer se cítila trapně, když jí Eleanor řekla, aby svůj luk sklonila pod výraznějším úhlem. „Musí přijít do podpaží, nebo si zraníte ňadra. Přece nechcete, aby vás tětiva zachytila.“

Mike se zachechtal a rukama vulgárně gestikuloval. Co jsem na něm kdy viděla, podivila se Summer.

„Teď napněte tětivu a luk jde nahoru. Ukotvěte ruku proti tváři,“ řekla jim Eleanor. „Nedívejte se na luk ani na šíp, dívejte se na cíl.“

Cíle stály asi šedesát metrů od nich. Když jim je pomáhala připevnit, zdála se jejich velikost rozumná. Teď vypadaly maličké a vzdálené.

Flynn dělal, co se po něm chtělo, ale jeho pozornost byla zaměřená na druhé. I tak si Summer nemohla nevšimnout vyrýsovaných svalů na jeho paži a rameni, když napínal tětivu. Volné tričko ho dostatečně obepnulo a odhalilo trup, samá šlacha a sval. Nebylo na něm nic elegantního, ale jeho syrová síla byla zvláštně přitažlivá.

Australani dávali lepší pozor, než Summer čekala, a Molly byla ztělesněné soustředění. Ale Natasha a Maya si stěžovaly na polámané nehty a Robert vypadal znuděně.

Robertovi zapípal iPhone. „Omluvte mě, tohle musím vzít.“

„Vypni to,“ vyštěkla Eleanor. „Tohle sem nepatří.“ Robert s nechutí zaklapl telefon.

Summer zamířila šípem podle instrukcí Eleanor a užasla, jak je pevný v ruce.

„Ujistěte se, že kohoutí brk míří správným směrem. Jinak zjistíte, že šíp poletí nahoru.“

Gavin zachrochtal smíchy, dokonce i Maya vyprskla.

Robert mrkl na Molly a majetnicky ji pohladil po zádech. Naklonila se k němu a předla rozkoší.

Flynn se nahnul k Summer a zamumlal: „Vsadím se, že vím, kdo tu brzy bude mít šíp nahoru.“

Zamračila se na něj a otočila se zády.

Zasmál se.

Konečně se dostali ke střelbě a ačkoli její první šíp minul cíl, Summer potěšilo, že byla první ze začátečníků, kdo zasáhl cíl. „Ženy to často pochytí rychleji než muži,“ řekla Eleanor rozladěným Australanům. Potom každý z jejich šípů zasáhl cíl a Summer byla zklamaná, když jim Eleanor řekla, aby si udělali přestávku a šli se projít.

„Ale právě mi to začalo jít. Nemůžu pokračovat?“

„Po přestávce budeš střílet ještě líp.“

Fielding využil přestávku, aby vyřídil několik telefonátů. Summer ho nechtěla šmírovat, ale nešlo to přeslechnout. V telefonu je stejně autoritativní a okouzlující jako osobně, usoudila.

„Určitě to půjde zařídit, Juri. Bez problému, i ty pozdravuj rodinu.“ Pohladil Molly po vlasech, když telefonoval, a Summer pocítila nepatrné bodnutí žárlivosti. I když má Robert napilno, pořád Molly věnuje pozornost. Ráda by měla někoho, kdo by totéž dělal pro ni. Nenápadně pohlédla na Flynna, který byl jako obvykle hned vedle ní. Ale jeho pozornost nikdy není zaměřená na

ni, a dotýká se jí jenom, když chce něco zdůraznit. Byla za to ráda. On není ten typ muže, co potřebuje. Chce Doma, skutečného, někoho, kdo bude soustředěný na ni a kdo přesně ví, co ona právě dělá.

Vyhlídka na to, že se znovu s někým zaplete, ji děsila k smrti. S nikým se nezapleteš, řekla sama sobě. Jenom… ksakru, neví, co dělá.

Flynnův výraz upoutal její pozornost. Bože, ten člověk nikdy nepřestane pracovat. Poslouchal Robertovy telefonní hovory, Mayu s Natashou, jak žvaní o manikúře, a Mikea, jak hovoří o tom, jaké jsou šance, že Austrálie zvládne Ashes.

Robert ukončil hovor a poslal Molly, aby mu upravila terč. Eleanor ji zastavila zdvihnutou rukou a mračila se. „V brífinku o bezpečnosti jsem vás poučila, že tohle nikdy nemáte dělat. Nechoďte do střeleckého pole, pokud nejsou všechny luky skloněné. Nikdy.“ Molly se poslušně vrátila zpátky ke svému luku.

Když Eleanor dala znamení, začali znovu. Vystřelili teď více šípů a rychleji. Robert zasahoval cíl znovu a zas s bezstarostnou lehkostí. I když Summer neměla jeho styl, cítila se uvolněně a zvládla úctyhodný počet zásahů. Usoudila, že lukostřelba je záležitost, kterou by se dokázala dobře naučit.

Po chvíli už všichni ovládali základní techniku a mezi muži zavládla rivalita. Jediný, kdo nesoutěžil, byl Flynn. Jeho šípy jako by nikdy nezasáhly cíl, jedině šťastnou náhodou. Summer se s velkým potěšením pásla na jeho nedostatku.

Robertovi znova zazvonil telefon. Zvedl to a zamračil se. „Už jsem ti říkal, Juri, že to mám pod kontrolou. Ne, všechno mám v rukou. Ještě týden a bude to vyřešené.“

Konečně hodina skončila a Robert byl vítězem jejich improvizované soutěže. Summer neskrývala svou radost, když překvapivě skončila těsně za ním. Vrátili luky a Summer je vedla do domu s příslibem šampaňského na oslavu. Nakonec to byla větší zábava než být pohádkovou princeznou.

Uvědomila si, že její stín chybí, a rozhlédla se po Flynnovi. Oknem jídelny ho zahlédla ještě u střelnice, jak si povídá s Eleanor. Usmíval se na tu ženu vřelým úsměvem, který mu prozářil obličej a způsobil Summer podivné bodnutí v žaludku. Potom, jediným plynulým pohybem, Flynn zdvihl luk a vystřelil šíp. Zasáhl střed toho nejvzdálenějšího terče. Sáhl do toulce, vytáhl další šíp, vystřelil znovu a zasáhl s lehkostí cíl. Kývl a vrátil luk Eleanor.

„Summer. Kde jsou skleničky na šampaňské?“

Odvrátila se od okna a přinutila se hledět si hostů, ale myšlenky ji tak snadno neposlouchaly. Flynn skrýval své střelecké umění. Proč? A co dalšího ještě skrývá?

…

Flynn se zubil, když šíp zasáhl terč. Během hodiny se jako obvykle soustředil na Summer, její kamarády a otevřený prostor kolem nich. Nenamáhal se předvádět a případně upozornit ostatní na své schopnosti. Ale když si povídal s Eleanor, nedokázal odolat jednomu slušnému výstřelu.

Jeho reputace krátkozrakého padavky byla nízká cena za pohled na Summer, když se soustředila na svůj výstřel a zapomněla být rozmazlenou společenskou princezničkou. Dělal tuhle práci teprve několik dní, ale někdy ho štvala tak strašlivě, že musel zatnout pěsti, aby z ní nevytřásl duši. Podle Niallových informací utratil její otec malé jmění za vzdělání Summer a ona byla nejlepší ze třídy na obchodní akademii.

Někdo s jejím nadáním a konexemi by měl vstoupit do skutečného světa a pracovat. Ale při jejím chování bylo těžké uvěřit, že pod oblakem blond vlasů existuje fungující mozek. Může na ni mít jedna špatná zkušenost tak zničující účinek?

Navzdory faktu, že se chová jako prvotřídní prázdná hlava, musel uznat, že je úchvatná. Ty oči, krásné jako potemnělá obloha, obvykle koketně poletující po všech mužích, až na něj, se tu a tam zaleskly inteligencí.

Ze zvyku sledoval okolí a pomáhal přitom Eleanor sbalit terče. Bezpečnostní systém je dobrý, ale nic nedokáže nahradit pár ostražitých očí a bdělý mozek.

Zazvonil mu telefon. Podíval se na číslo a otřásl se – byl to jeho osobní telefon, ten, který používá jenom jeho rodina. Nakonec odpověděl. „Ahoj mami. Co se děje?“ zeptal se.

„Flynne, ty zlobivý chlapče. Proč jsi nezavolal?“ Matčin hlas, prosycený těžkým skotským přízvukem, byl hlasem domova.

„Ale no tak, mami, volal jsem minulý týden.“

„Ne, neslyšela jsem od tebe ani slovíčko celé tři týdny. A pochybuju, že bych se něco dozvěděla, kdyby mi nevolali z nemocnice. Měl jsi v plánu říct mi, že jsi byl zraněný?“

Ne, neplánoval jí o tom říct jediné slovo a proklínal tu vlezlou nemocniční asistentku, která si vzala na starost jeho čísla pro případ pohotovosti. Flynn se rozhodl, že pro příště uvede jako svůj kontakt pro případ pohotovosti Nialla Moorea.

„Samozřejmě, že bych ti to řekl, mami, ale nic to nebylo, jen škrábnutí.“

Na druhém konci se rozhostilo zlostné ticho. „Ty považuješ zlomená žebra a natrženou slezinu za škrábnutí?“

„Když to říkáš takhle, zní to samozřejmě hrozně, ale nebylo to vážné. Rychlá laparoskopická operace a jsem zas jako nový.“ Až na bolesti, které ho zasáhly, když se otáčel určitými směry, a skutečnost, že v dobře vybavené posilovně O‘Sullivanových zvedá poloviční váhu než obvykle.

Eleanor měla zabaleno. Flynn jí zamával na rozloučenou a unikla mu matčina další slova. Když se znovu soustředil na hovor, zaslechl: „Není skvělé to s Davidem?“

Flynnovi se v hlavě rozsvítila červená. „Co zase udělal?“ zeptal se ostražitě.

Cokoli, co se týkalo jeho nevlastního bratra, bylo zřídkakdy skvělé. David měl jedinečnou schopnost dostávat se do potíží. Když byl mladší, byla to auta, gangy a policie. Když z téhle fáze vyrostl, byly to ženy. Flynn se vždycky otřásl, když si vzpomněl na jeho poslední strašnou volbu. On byl jedním z důvodů, proč už doma dlouho nebyl.

„Bude se ženit. Není to skvělé?“ Radost v matčině hlase byla nefalšovaná.

Pevně sevřel telefon. „Koho si bere? David by jistě –“

„Lornu, samozřejmě.“

Samozřejmě, že Lornu. Flynn na vteřinu zavřel oči. Ze všech žen ve Skotsku, na celém světě, si David dokáže vybrat tu nejnevhodnější. Ženu, která mu zlomí srdce a rozbije rodinu.

„Oni se berou?“ Snažil se udržet své pocity pod kontrolou, ale matka z jeho hlasu poznala nedostatek nadšení.

„No tak, Flynne, nevím, co proti ní máš. Dej jí šanci. Lorna je milá dívka.“

„Já vím.“ A opravdu ví. Ale copak může přihlížet, jak se vdává za jeho nic netušícího bratra?

Lorna, jeho bývalá subinka. Žena, která mu rozdrtila srdce, když od něj odešla. Vždycky věděl, že to udělá, že potřebuje Doma na plný úvazek, někoho, kdo tu pro ni vždycky bude, ne rangera, který je pryč několik měsíců v kuse a který se vrací domů se zraněními, o nichž nesmí mluvit. Požádala ho, aby roztrhal smlouvu, a on to udělal. Zapřel své zlomené srdce a popřál jí štěstí.

To bylo dost drsné. Vidět ji, jak začíná randit s Davidem, byl zvláštní druh mučení, obzvlášť, když si byl jistý, že to mezi nimi pořád ještě jiskří. Vyčkával, přemýšlel, kdy David zjistí, že je tahle jeho andělská přítelkyně submisivní a potřebuje to, co sama nazývá „rozkošné au au“. A že Flynn je ten, jehož obojek nosívala.

„Kdy je svatba?“ Prosím, ať je to dlouhé zasnoubení, které Davidovi umožní otevřít oči.

„Jednatřicátého července v Canongate. Jsi svědek.

Nemysli si, že se z toho vykroutíš s tím, že nemáš oblek, David říkal, že si můžeš vzít svůj kilt.“

Zamumlal něco nesouvislého a zavěsil. Do prdele, taková katastrofa. Netuší, co s tím bude dělat.

Se vší námahou odvrátil svou pozornost od osobních problémů a vrátil se k těm pracovním. Vytočil známé číslo.

„Čau Nialle, zkontroluj mi nějakého Roberta Fieldinga, ano?“

„Holčičí den?“

Summer sledovala, jak se Flynn téměř neznatelně zachvěl.

„Ano. Znáš to, salón, vosk, pleťová maska, nehty. Molly jde se mnou. Můžeš to oběhnout s námi, jestli chceš.“

„Který je to salón?“

Vysypala ze sebe adresu a telefonní číslo. Flynn si to prověří. Summer s tím počítala. Všechny procedury měla objednané. Řada schůzek, které zaberou celý den. To poskytne Molly dostatek času, aby mohla vyklouznout ven a koupit jí něco vhodného do klubu. A až s ní budou hotovi, nikdo z paparazziů ji nepozná.

„Odvezu tě tam.“ Flynnovi se ve výrazu zrcadlilo podezření. Jeho touha mít ji na očích se bila s nechutí trávit celý den bloumáním po kosmetickém salónu.

„Skvělé,“ řekla pohotově. „Jen si vezmu kabelku.“

Flynn nevypadal šťastně, ale Summer předstírala, že to nevidí. Aspoň se jí nesnažil bránit, aby odešla z domu. Když spěchala do schodů, slyšela ho volat do salónu. Nevěří jí, ani co by se za nehet vešlo.

V autě cestou do města mlčel. Flynn byl zase zpátky v roli bodyguarda. Dodržoval povolenou rychlost a neustále kontroloval zrcátka. Táta jí říkal, že je Flynn zvyklý hlídat důležité lidi, ale je jiný než ostatní muži, které její otec zaměstnává. Flynn vyzařuje jakési tušení zdatnosti, a to jí dodává pocit, že je chráněná.

„Dej mi svůj telefon,“ řekl, když zaparkovali před salónem.

„Proč? Budu ho potom ještě potřebovat.“

Netrpělivě povzdechl. „Chci ti do rychlé volby zadat svoje číslo. Kdyby se dělo cokoli, a myslím vážně cokoli neobvyklého, okamžitě mi zavoláš.“

Málem řekla: „Ano, pane.“ „Fajn. Slibuju.“ Podala mu svůj telefon a sledovala, jak projíždí menu.

„Hotovo.“ Usmál se a vrátil jí telefon. „Zavolám ti později.“

Summer vydolovala z tašky klobouk a nasadila si ho na hlavu.

„Dobrý nápad.“ Souhlasně přikývl. „Máš velmi charakteristické vlasy.“

Summer potlačila úsměv. Pokud půjde její den podle plánu, dnes večer ji v Noir nikdo nepozná. Flynn čekal, dokud dívky nevešly do salónu, než se vzdálil. Byla by se vsadila, že se nevrací zpátky do domu. Ve skutečnosti nejspíš zamíří do nejbližší kavárny.

„Už jsem myslela, že neodejde,“ zahihňala se Molly. „Jsi si jistá, že to vyjde?“

Summer zkřížila ukazováčky s prostředníčky. „Musí. Teď běž a sežeň mi něco na sebe. A určitě se vrať před třetí hodinou na kosmetiku.“

…

Bylo skoro pět hodin, když na ni stylista nasprejoval tolik laku na vlasy, že tím mohl zvětšit ozónovou díru, a pak otočil její křeslo tak, aby se viděla v zrcadle. Summer se dotkla svých vlasů. Dlouhou hřívu nahradil úhledný styl v délce po ramena a v její přirozeně tmavé barvě.

„Líbí?“ zeptal se a prsty jí projel vlasy, aby uhladil pramínky, dokud nebyl spokojený.

„Ano, líbí.“ A byla to pravda. Pryč byla blonďatá bomba. Vypadala zase málem jako její staré já. Jako tehdy, než potkala Adama. Tátu to potěší.

Zabzučel jí telefon a Summer mrkla na displej. Byla to esemeska od Flynna. Jsem venku.

Žádný pozdrav. Žádné prosím nebo děkuju. Byla v pokušení napsat do odpovědi něco nezdvořilého, ale nemělo smysl ho popuzovat. Vyťukala na displej Už jdu.

Molly na ni čekala v recepci. Když ji uviděla, otevřela pusu údivem. „Skoro jsem tě nepoznala. Počkej, až uvidíš, co jsem ti koupila. Dnes večer se z tebe v Noir všichni posadí na zadek.“

Kéž by si byla tak jistá, ale teď už nemůže couvnout. „Jsi připravená na další krok plánu?“

„Absolutně,“ souhlasila Molly. „Nemůžu se dočkat.“

Summer si nasadila klobouk. Operace Zneškodnit bodyguarda začala.

„Měly jste pěkný den, dámy?“ Flynn byl pozoruhodně veselý na někoho, kdo strávil den čekáním na ně.

„Bylo to v pohodě,“ pokrčila Summer rameny, „ale myslím, že na mě jde migréna.“

Flynn byl samá starost. „Potřebuješ léky?“

„Ne. Mám něco doma.“

„To je taková škoda, že přijdeš o tu show,“ řekla Molly.

„O jakou show?“ zeptal se Flynn a střelil podezřívavým pohledem po Summer.

„Volal Robert. Má lístky do divadla – na Fantoma. Bude tak zklamaný, že nemůžeš jít s námi.“

Summer se vynasnažila, aby vypadala zklamaně. „Půjdu si brzy lehnout. Zítra budu určitě v pohodě.“

Když byli zase doma, mlčky se nimrala ve večeři a pak zmizela nahoru do svého pokoje. Zatáhla okno těžkými závěsy a spěchala do koupelny, aby si konečně vyzkoušela oblečení, které pro ni Molly koupila.

Pro Kristovy rány! Vždyť je to spodní prádlo! Ale nic takového, co měla kdy na sobě. Ocelově modrý latexový válec jí měl zakrýt buď zadek nebo prsa, ale ne obojí zároveň. I plavky by ji zakrývaly decentněji. Summer vysypala obsah tašky na podlahu. Samodržící punčochy a kožená pouta s cvočky. Byl tu i řetěz stříbrné barvy s karabinou na jednom konci jako psí vodítko. A její oblíbená rtěnka s názvem „Vamp“.

Summer si pečlivě nanesla mejkap a zvláštní pozornost věnovala očím. Dívka, která se na ni dívala ze zrcadla, vypadala jako z fetiš klubu, i když se uvnitř třásla. Zaslechla klepání na dveře a rychle si navlékla župan. Ulevilo se jí, když se ukázalo, že je to Molly, už navlečená v kabátě.

„Tak co myslíš?“

Summer shodila župan a upravila si šaty ve snaze zakrýt bradavky. „Myslím, že na pláž chodím víc oblečená.“

„Ale neblázni. Budeš toho mít na sobě víc než kdokoli jiný tam. Je to sexy, ale skromné.“

„Skromné? Tak to bych nechtěla vidět tvou představu

o tom, co je pobuřující,“ zamumlala. „Kde je Flynn?“

„Dívá se dole na televizi. Řekla jsem mu, že když tě bolí hlava, prospíš obvykle hodiny, a že se na tebe podívám, než půjdu. Robert už přistavil auto před dům a rozptýlí Flynna, zatímco my odejdeme.“

Hihňaly se, když cpaly polštáře pod deku, aby to vypadalo jako lidská postava. Summer vytáhla z tašky hrst vlasů, které si přinesla ze salónu, a položila je na polštář. „Věděla jsem, že budou k něčemu užitečné.“

„Pojďme,“ řekla Molly. Otevřela dveře ložnice a nakoukla do chodby. Zdola slyšely probíhat poslední bitvu Wii a Robertův hlas.

Po špičkách sešly schody a otevřely hlavní dveře. Auto parkovalo před nimi. „Nasedni a skrč se. Přivedu Roberta.“

S bušícím srdcem vklouzla Summer na zadní sedadlo a lehla si. Kdyby ji teď přistihl, dostal by Flynn záchvat. Slyšela, jak se dveře opět otevírají a křupání štěrku pod nohama.

„Prosím, ať to není Flynn.“ Úplně si dovedla představit jeho výraz, kdyby ji chytil jenom v kabátu a pod ním nic než spodní prádlo.

Dveře auta se otevřely a nastoupil Robert s Molly. Summer se nepřestala třást, dokud nevyjeli na silnici.

„Už se můžeš posadit.“ Slyšela Robertův pobavený tón. „Myslím, že jsem se tak nepobavil od té doby, co jsem propašoval pštrosa do Etonu.“

„Pštrosa?“ Molly se zahihňala. „Proč pštrosa?“

„Protože to byla ta nejvíc pobuřující věc, která mě tehdy napadla. Bylo mi patnáct,“ dodal. Letmo pohlédl do zpětného zrcátka. „Rozevři kabát, Summer. Ať se na tebe můžu podívat.“

Summer se pohnula, aby ho instinktivně poslechla, ale pak se zarazila. Nebyla si jistá, jestli šaty zůstaly na místě, když si lehla, a připadalo jí trochu divné, vystrčit prsa na kluka nejlepší kamarádky.

„Chovej se slušně.“ Molly mu z legrace vlepila malou facku. „Někdy tak zlobíš!“

„Samozřejmě, miláčku. Ale přeci nemůžeš čekat, že budu trpělivý při pomyšlení, že beru dvě krásné dámy do svého oblíbeného klubu.“

„Ty lichotníku! Ignoruj ho, Summer. Jen nás škádlí.“

Summer zachytila Robertův pohled ve zpětném zrcátku. Na krátkou vteřinu vystřídalo jeho uhlazený výraz cosi nebezpečného. Nesmysl, řekla si. Je to Mollyin přítel, ne vrah se sekyrou.

Když jeli nocí, zamyslela se, co asi Flynn udělá, jestli zjistí, že zmizela. Vyšle pátrací skupinu? Těžko. Nejspíš jí ráno uštědří přísnou lekci. Je dospělá. Nepotřebuje jeho povolení, aby směla do klubu.

Zabočili do postranní ulice a Robert zpomalil. Před nepopsanými dveřmi čekali dva tmavě odění muži se sluchátkem na uchu. Jeden zamával Robertovi, když před nimi zastavil. „Dobrý večer, pane,“ řekl, když vystoupili z auta.

„Dobrý večer, Stane,“ odpověděl Robert. „Tyhle krásné dámy jsou mými hosty.“

Přes tenkou látku kabátu cítila Summer teplo Robertovy dlaně na svých zádech. Otevřel dveře a uvedl je dovnitř.

Summer si nebyla jistá, co vlastně očekává. Něco temného a ponurého, možná trochu zpustlého. Navštívila už spousty klubů, ale tichý luxus vstupní haly Noir byl působivý. Několik lidí Robertovi zamávalo.

Tmavovlasá dáma se nabídla, že od nich vezme kabáty. Summer se třásly prsty, když rozepínala první knoflík. Teď, když přišel ten okamžik, si nebyla jistá, že to chce.

Molly svlékla kabát a podala jí ho. Summer nevěděla, kam s očima. Neměla na sobě nic, až na červená saténová tanga. Stříbrný řetěz se táhl od stejného obojku, který měla kolem krku, a visel jí mezi ňadry. Na bradavkách měla maličké skřipce s kamínky.

„Ukaž, pomohu ti s tím.“ Robert hbitě rozepnul Summer kabát a stáhl jí ho z ramen. Odolala pokušení stahovat si šaty. Molly měla pravdu. Má na sobě víc než většina žen tady.

„Krása,“ řekl Robert obdivně. „Ta barva ti jde k očím.“

Pohlédl na její krk, prostý všech přízdob. „Nevzala sis řetěz a obojek?“

„Ne,“ odpověděla Summer. „Objedu se bez toho.“ V žádném případě by nikomu nedovolila, aby jí nasadil obojek.

„Samozřejmě.“ Sklonil hlavu. „Pokud tomu dáváš přednost. Jsi taková hezoučká. Myslel jsem, že by to mohlo leccos usnadnit.“

Chopil se Mollyina vodítka. „Pojď.“

Summer je následovala dveřmi do hlavní části klubu.

Držela se v Mollyině blízkosti, když se pohybovali davem. Tmavovlasý muž oblečený do zeleného oděvu chirurga na ni mrkl, jak ho míjela. Sklopila oči a spěchala za Molly.

V jednom rohu si povídali Indiana Jones a jeho sexy parťák, zatímco nějaký muž ve vojenské uniformě lízal boty rudovlasé ženě. „Ona je…?“ Summer to nedokázala vyslovit.

„Domina?“ Odpověděla Molly. „Jedna z nejlepších. Vydělává jmění na soukromých konzultacích. Nemáš tušení, kolik vysoce postavených mužů chce slyšet, že byli zlobiví kluci. Pojď, provedu tě tady.“

…

Něco je špatně, Flynn to věděl; jen to nedokázal pojmenovat. Vlastně je špatně docela dost věcí; počínaje vědomím, že je David odhodlaný vzít si Lornu. Jakmile bezpečně doprovodil Summer do salónu, usadil se v kavárně přes ulici, kde viděl na každého, kdo vcházel i vyšel ven, a zavolal svému nevlastnímu bratrovi.

Při vzpomínce na ten telefonát se ještě otřásl. Na Davida neudělalo dojem, že se do toho Flynn vměšuje. „Kdo si sakra myslíš, že seš, abys mi říkal, koho si můžu a nemůžu vzít?“ dožadoval se David.

„Nechci ti říkat, koho si můžeš vzít; jen říkám, že Lornu tak dobře neznáš.“

„Líp než ty. Sráči.“

„O tom pochybuju.“ Flynn byl rozpolcený, na jedné straně chtěl zabránit Davidovi, a taky Lorně, aby neudělali kolosální chybu, na druhé straně chtěl zachovat tajemství své bývalé subinky. „Ona není ten, kdo si myslíš.“

„Ale?“ ušklíbl se David. „Předpokládám, že mi chceš říct, že není panna? No, tak to se připrav na šok, brácho. Já už taky nejsem panic.“

Flynn se tomu váhavě zasmál. Věděl, že David má do panice daleko, ale Lorna je docela jiná záležitost. Má zálibu v extrémech a neuměl si představit, že by jeho bratrovi připadaly uspokojivé. Nejen že Davida ukřižuje, až to zjistí, není to fér ani k Lorně. Neměla by se spokojit s konzervativní vanilkou, když je zvyklá na tmavou čokoládu s extra chilli. Zaslouží si lepší.

„Jako tebe?“ zašeptal hlásek v jeho hlavě, který ho nutil Davida odříznout a znovu nasadit Lorně svůj obojek. Znal ji jako svoje boty a věděl, jak ji může dostat zpátky. Bude lepší rozdělit je teď, nečekat, až se vezmou.

Když se setkali naposledy, Lorna se dívala na něj, ne na Davida.

Ale v první řadě tu má práci. A musí chránit jednu rozmazlenou bohatou holčičku před jejími vlastními činy.

Jak dlouho bude tahle práce ještě trvat? V posledním telefonátu mu Niall řekl, aby se dostal do plné síly a zabalil tu práci u O‘Sullivanů, jak jen to půjde. Až bude zase v plné bojové kondici, Niall pro něj má džob, takový, který zahrnuje ten typ práce, co má Flynn nejraději.

No a co, že mě baví vyhazovat věci do povětří? To není zločin, ne?

Zaměřil se na úkol, který měl pod nosem. Summer má něco za lubem. To ví. A to, že to ví, je jako svrbění, které si nemůže poškrábat. Flynn nabyl přesvědčení, že chování té dědičky s prázdnou hlavou bylo jen předstírané. Ta žena, která byla tak soutěživá při lukostřelbě, není ten typ, co stráví den poflakováním u kadeřníka a na manikúře. Má za lubem něco nepěkného, na to by vsadil měsíční plat.

Zkontroloval bezpečnostní kameru, ale byla tam, schoulená v posteli. Jak si prohlížel zrnitý obraz na malém displeji, zamračil se. Normálně by mu pouhý pohled na Summer přivodil nevítanou vlnu libida. Třepotání těch směšně dlouhých řas, pohazování vlasy, houpání jejích boků, to všechno mu zaručeně poslalo krev do jižní oblasti.

Summer samotná v posteli, to s ním mělo něco udělat. Bůh ví, že si ji představoval ve své posteli až příliš často. Proč ho ten obraz, jak tu spí jako miminko, nevzrušuje?

Podíval se pečlivěji. Byla velmi klidná. Mikrofon by měl něco zachytit. Možná je porouchaný. Zamířil nahoru, aby se sám přesvědčil. Bude jen stát u dveří, ujistil sám sebe. Rozhodně nepůjde do pokoje a nebude jí kontrolovat teplotu. To by bylo neetické a zatraceně hloupé. Jen postojí u dveří.

Pokoj byl tichý. Příliš tichý. Jakmile pootevřel dveře ložnice, hned věděl, že ho napálila. Pokoj byl prázdný. Ta malá mrcha mu utekla.

Určitý zdráhavý obdiv k její mazanosti se v něm mísil se zuřivostí a hněvem.

Teď ji musí najít.

Věděl, že je to zbytečná námaha, ale proletěl domem ve snaze najít ji. Ani stopa. Volal jí na mobil a nepřekvapilo ho, když hovor okamžitě spadl do hlasové schránky. To je jedno, má svůj tip.

„Nialle? Zkontroluj mi prosím polohu jednoho telefonu, ano?“ Vysypal ze sebe telefonní číslo mobilu Summer. Viděl ho jenom jednou, ale je dobrý na detaily.

Netrpělivě bubnoval prsty, zatímco čekal, až mu kamarád zavolá zpátky se souřadnicemi, potom si uvědomil, co dělá, a přestal. Co to s ním k sakru je? Jeho ledový klid pod tlakem je legendární. Summer přece neunesli. Záměrně mu utekla, aby se někde zašila. Ale rýpavý pocit naléhavosti nešlo popřít.

„Tady to máš,“ Niallův hlas byl klidný jako obvykle. Toho chlápka nikdy nic nerozhodí. „To číslo je ve 13 Bruno Street v Londýně. Je zapsané jako soukromý klub, ale nejsou tu žádné podrobnosti. Zavolám, až je zjistím.“

Kurva, kurva, kurva. Flynn se konečně zmohl na slovo. „Neobtěžuj se. Tu adresu znám. Už jsem tam byl. Dej mi deset minut na převlečení a jsem na cestě.“

Summer měla oči navrch hlavy, když se rozhlížela po Noir. Předčilo to všechny její představy. Za prvé, klub byl mnohem větší, než čekala, a mnohem luxusnější.

Robert se převlékl a oblečený do černé kůže a vysokých bot, s vlasy uhlazenými dozadu, aby vynikly aristokratické křivky jeho tváře, vypadal každým coulem jako Dom. V jedné ruce svíral Mollyino vodítko a ve druhé dlouhý kožený vak. Summer polkla. Tušila, co ve vaku je, ale nebyla si jistá, jestli se s tím chce setkat.

Už si všimla, že většina Domů nosí podobné vaky. Někteří z nich měli biče a plácačky v rukou. Jedna Domina v korzetu měla také vak s náčiním, ale nesl ho vysoký muž, jehož gumový oblek mu nechal odhalené pozadí.

Summer krotce následovala Roberta a Molly a ocitla se v rozlehlé místnosti s tlustými koberci a dramatickými uměleckými díly na zdech. Hrálo tu techno, ale mnohem tišeji, než byla zvyklá, takže konverzace volně plynula.

„Líbí se mi to,“ zašeptala Molly. „Nesnaží se mě tu ohlušit.“

„To aby bylo slyšet bezpečnostní heslo.“

Bezpečnostní heslo. Summer znova polkla. Tohle není vtip.

Lidé se tu shlukovali ve skupinkách, hovořili a smáli se. Klidně by to mohla být běžná koktejl party, až na to oblečení. James Bond drží skleničku u rtů Miss Moneypenny. Bez pomoci se nemůže napít, protože klečí s rukama spoutanýma za zády.

Byla tu skupinka, v níž každý měl na sobě gumovou verzi vojenské uniformy a rudovlasá žena oděná pouze nestoudně vysokými botami s cvočky roznášela drinky.

Summer si připadala oblečená až moc, a byla za to ráda.

Robert je vedl k baru, kde pro sebe objednal sklenku archivního šampaňského a dívkám perlivou vodu. Summer si lokla a potom musela zápolit s nutkáním kýchnout. Pevně svírala sklenici a přitom se dál rozhlížela.

Na velké televizní obrazovce na protější zdi běžel černobílý upírský film. Muž v kožené sukni spoutával ženu a potom přivázal lano ke kruhu ve stropě. Než se nadála, byla zavěšená, točila se dokola a on otáčení povzbuzoval bičíkem.

Jakýsi kněz očividně vyslýchal zpovědi na lavičce. Ať už mu řekla kajícnice cokoli, evidentně to žádalo velké pokání, protože si ji „kněz“ přehodil přes koleno a hlasitě ji vyplácel. Její nářek ignorovala smějící se skupinka.

Při tom pohledu tělem Summer proběhl malý záblesk vzrušení. Vždycky fantazírovala o výprasku, až na toho kněze.

„Roberte, představ mě svým okouzlujícím společnicím,“ řekl hlas patřící vysokému loupežníkovi.

Summer ztuhla. Ale ne, co když prozradí její jméno? Summer není zase tak obvyklé jméno, jaké lidi nejspíš rychle zapomenou. A její tvář je dost slavná.

„Dámy, dovolte, abych vám představil Petera, metlu místních lovišť. Petere, tohle je Lola a Wild Child.“ Díky bohu, použil jejich internetová jména.

Peter smekl třírohý klobouk z hlavy a hluboce se oběma poklonil. „Těší mne. Jsem velice potěšen, že vás poznávám. Doufám, že se nám v průběhu večera dostane příležitosti pohrát si.“ Kývl na dalšího muže, jehož kostým zřejmě tvořily převážně řetězy, a představil i jeho.

Summer se znova napila vody a její obavy se trochu rozptýlily. Takovou formálnost a zdvořilost vůbec nečekala. Bála se, že jakmile vkročí napůl svlečená do klubu, zmocní se jí cizí muži a budou ji ohmatávat. Místo toho se tu představují na dost formální úrovni, jaká by byla na místě i na rautu velvyslanectví. Ačkoli tu lidé dělají věci, díky nimž se cítí jako jeptiška na orgiích, zdálo se, že je to všechno založeno jen na pozvání.

S tím se dokáže srovnat, usoudila. Ne že by chtěla dělat něco jiného, než se dívat.

Robert si objednal další sklenku šampaňského a ještě pár minut si s někým povídal. „Tak, dívky, myslím, že je

čas zamířit do herny.“

Molly vyjekla radostí.

Tohle není herna?

Následovala je dál do klubu. Tam vzadu to bylo stejně tak luxusní, ale bylo to tu vybavené náčiním, ze kterého se jí tajil dech. Starodávné klády. Klec. Operační stůl s pásy k připoutání zápěstí a kotníků. Velký rám s provazy. Dřevěný kříž ve tvaru X vybavený pouty.

„Chceš jít první?“ zeptal se jí Robert.

…

Probíral se kufrem, který mu z domova poslal David. Musí tu být něco, co si může vzít na sebe. Á! To by mělo být ono. Už je to let, co byl v Noir, ale byl si jistý, že tam stále přísně trvají na dodržování klubového oblečení. Nacpal svůj oblíbený cep a kožený řemen do koženého pouzdra a popadl vodítko a obojek. Moc se těší na výraz Summer, až je vytáhne.

Během několika minut mířil s Venomem do Londýna. Když vyrazil nedovolenou rychlostí, hlasovým vytáčením se spojil s Niallem a zasvětil ho, kam jede, a řekl mu, aby ho informoval o jakýchkoli změnách, obzvlášť pokud jde

o pozici telefonu Summer. A pak už jeho mysl nezaměstnávalo nic jiného než Summer.

Takže ona je taky na scéně. Jak to, že to dokázala tak dobře zastírat, a proč nezachytil žádný z těch jemných náznaků, které normálně poznal během několika minut po seznámení? Byl by přísahal, že Summer je vanilka, i když s potenciálem.

Zaklel. Ne že by se nikdy nemýlil, ale nikdy ne takhle moc. Není divu, že je O‘Sullivan tak paranoidní ohledně bezpečnosti Summer. Očividně ví, že jeho dcera tráví svůj volný čas hraním v jednom z nejvyhlášenějších fetiš klubů na světě. Je jen otázkou času, než to zavětří paparazziové a rozmáznou ji na titulních stránkách bulváru.

Skutečnost, že si udržoval pár fantazií o Summer O‘Sullivanové, jak ji má sám pro své potěšení, jen přilila olej do ohně jeho hněvu. Co sakra dělá v Noir, a co je ještě nesnesitelnější, s kým to dělá?

Odpověď byla nabíledni, se zatraceným Robertem Fieldingem. Flynn rozpoznal dynamiku vztahu Dom/sub mezi Fieldingem a Molly Ainsworthovou hned, ale nečekal, že byl se pokusil Summer do toho vztahu začlenit. To jen dokazuje, jak moc se mýlil, byl by vsadil balík peněz, že je Summer moc hrdá na to, aby hrála druhé housle v milostném trojúhelníku.

Přidal ještě trochu plyn ve snaze vymáčknout z motoru maximum. Při představě, že se Fielding dotkne Summer, se mu vztekem svíraly čelisti. Vyrve Fieldingovi tu jeho podělanou hlavu z ramen.

Když dojel na místo, vypadalo to tam pořád stejně, klidně a slušně. Venku byla slyšet jen nepatrná ozvěna hudby, aniž by bylo evidentní, co se děje uvnitř. Zaklepal na dveře a bezpečnostní špehýrka se otevřela. „Pusťte mě dovnitř. Jsem Fug, znáte mě.“

Mužný hlas odpověděl, „Pojď dál, kamaráde. Dlouho jsme tě neviděli.“

Flynn přešel halu a zamířil přímo do klubu, ale zastavila ho ostraha ve smokingu a pohrdlivě si změřila jeho motorkářské oblečení. „Víš, co se tady nosí.“

„Ale no tak, dejte mi pokoj.“ Poháněl ho pocit naléhavosti.

Do hajzlu. Flynn spěchal do šatny, svlékl si kožené motorkářské oblečení a navlékl si kostým. Vždycky se cítil jako blbec, když si ho poprvé oblékl, ale bude to stačit.

Hlavní společenská část klubu byla rušná a po Summer tu nebylo ani památky. Zatraceně. Kde je? Zahlédl povědomou tvář. „Čau Steve,“ řekl. „Neviděls tu novou holku s blond vlasy? Mohla by tu být s Fieldingem.“

Kněz se zamyšleně zapitvořil. „Ne, myslím, že ne. Fielding měl s sebou párek pěkných klisniček, ale byla to jeho holka a nějaká brunetka.“

Zatraceně. Je možné, že se zmýlil? Je tady Summer vůbec?

…

Summer vynutila na tváři úsměv. Pro tohle sem přišla, ne snad? O tomhle s Molly už měsíce diskutují. Tak proč není dychtivá? Proč má špatný pocit kdesi v žaludku, který nespláchne žádné množství vody?

„Prosím, pane. Já, pane.“ Molly špulila na Roberta rty a její velké oči ho prosily o pozornost.

Robert ji políbil na čelo. „To bylo ode mne nedbalé. Samozřejmě, miláčku. Postarám se o tebe jako první.“

Dychtivost v přístupu její kamarádky ji překvapila. Tohle je Molly? Molly, která dokázala upít a uflirtovat celý rugbyový tým? Projely spolu Evropu s batohem na zádech. Molly byla svobodomyslná, divoká a nezávislá. Neříkala pane, ani nenechala žádného chlapa, aby ji tahal za sebou na vodítku jako domácího mazlíčka. Na tomhle obrázku je něco špatně.

„Chci, aby ses tady posadila, Su –. Ani se nehni a nepřijímej žádná pozvání ke hře. Rozumíš?“

Summer přikývla. Rozhodně neměla v úmyslu si s někým hrát. Spokojený Robert se odvrátil a sehnul se, aby otevřel své pouzdro s náčiním. Vyňal jezdecký bičík a pevně si jím poklepal o dlaň. Dobrý bože, snad se s tím nechystá Molly bít?

„Někdy jindy.“ Vrátil ho do vaku a vytáhl kožený cep.

V šokované fascinaci sledovala, jak vede Molly ke kříži ve tvaru X. Její kamarádka poslušně stála, zatímco Robert jí zapnul kožená pouta kolem zápěstí a kotníků. Molly zářily očekáváním oči. Ona to vážně chce. Robert jí rukou projel vlasy a zvrátil jí hlavu nazad, než si vzal její rty v drsném polibku. Druhou rukou jí bloudil po břiše, než ji zepředu vnořil pod tanga. Molly stála na špičkách, nahnutá k němu, dychtivá po jeho doteku.

Summer zrudla. Budou snad před ní mít sex? Nevěděla, jestli by se na to mohla dívat. Robert dál líbal Molly a otevřel při tom oči. Jeho tvrdý pohled nesl stopy temných příslibů. Tahle scéna není pro Molly. Je to ukázka jeho moci nad ní.

Robert odstoupil, nepatrně si při tom zapotácel. Tvář měl zrudlou po těch dvou sklenkách, co vypil od chvíle, kdy přišli do klubu. Summer si myslela, že se nemá pít, když si chcete hrát. Rozhlédla se kolem. Nikoho tady nezná. Nemá se koho zeptat. Seděla jako přirostlá ke svému místu a Robert se rozpřáhl k první ráně.

Kůže se dotkla Mollyiny pokožky, ona sebou trhla a vykřikla. „Ach!“

Summer strnule seděla, fascinovaná a šokovaná scénou odehrávající se před ní. Robert vládl bičem obratně, švihal jím znova a zas, zasahoval Molly v hypnotickém rytmu. Nejdřív zasykla a trhla sebou při každém zásahu, ale asi po tuctu ran se přestala bránit a něco se změnilo. Její tělo změklo, uvolnilo se na dřevěném kříži.

Robert změnil postoj, aby ji mohl šlehat nahoru a dolů po těle koženým cepem. Pak přestal, aby ho vyměnil za jiný, a Molly chroptěla, když ji přetáhl přes zadek.

Robertova paže se komíhala rychlostí blesku přes její nohy a záda.

Dvacet, padesát, jedno sto, víc. Summer ztratila pojem. Málem sama cítila každé šlehnutí bičem. Nehty měla zaryté hluboko do sametové židle. Dlaně se jí potily, i když jí naskakovala husí kůže.

Robert přestal, aby si rukávem košile setřel pot z čela. Pohladil rudnoucí kůži, potěšen svým dílem. Stáhl Molly tanga na stehna a jeho prsty si s ní pohrávaly. „Hodná holka,“ pochválil ji. „Co řekneš?“

Když Molly jen nepatrně přikývla, Robert ji ostře plácl. Prudce otevřela oči. „Děkuji, pane.“

Robert si svlékl košili, znovu sáhl po vaku a vyměnil si bič. Švihl jím tvrdě o svou dlaň. Při tom zvuku se Molly napřímila a Summer si nebyla jistá, jestli to bylo dychtivostí nebo strachem. Přejel jí špičkou biče po zádech. „Chceš to?“

„Chci vás potěšit,“ zašeptala ochraptěle.

„To je hodný mazlíček.“

Robertovi stékal pot po zádech. Nevšímal si lahví s vodou na stolech, sáhl po sklenici se šampaňským a zhluboka se napil. Několik kapek mu steklo po bradě a on je setřel hřbetem ruky.

Někdo z personálu přistoupil k Robertovi a cosi mu šeptal. Summer neslyšela, o co šlo, ale pak přistoupil k Molly, tiše k ní na chvíli mluvil a ona přikývla. Muž jí ke rtům přitiskl láhev s vodou a ona hltavě pila.

„Chceš přestat?“ zeptal se Molly. Zavrtěla hlavou.

Dozorce kobky s nesouhlasným pohledem na Roberta odešel. Summer byla v pokušení ho následovat. Už se na to nemohla dívat, ale nechtěla tu svou kamarádku nechat. Zvuk biče na kůži ji vylekal.

„Počítej a děkuj mi,“ zavrčel Robert. Po tom vyrušení se jeho nálada značně zhoršila.

Šest ran v rychlém sledu přistálo na Mollyině zrudlé pokožce. Každé švihnutí zanechalo šrám. Molly vzdychala a lapala po dechu, když ze sebe mačkala čísla. Při každé ráně vykřikla Molly bolestí. Summer vstala. Věděla, že do scény se nemá míchat, ale musí něco udělat.

Robert při bičování chroptěl. Usmíval se při pohledu na to, jak sebou Molly trhá a svíjí se v poutech. Kolem nich se vytvořil hlouček mužů, kteří očima sledovali, jak se Robert propracovává ke zběsilosti.

Summer znechuceně vyrazila z místnosti. Musí sehnat nějakou pomoc. Kde je ten dozorce kobky, co tu byl předtím?

Summer spěchala zalidněnými místnostmi. Bylo tu teď tolik lidí a všechny pokoje vypadaly stejně. Zahlédla muže oblečeného za chirurga, jak míří jejím směrem, a zahnula vlevo, aby se mu vyhnula. Ten chlap byl děsivý.

Další matně osvětlená chodba. Za každými zavřenými dveřmi slyšela zvuky žen a mužů sténajících rozkoší. Tu a tam někdo zakřičel. Srdce jí bušilo jako o život. Co sakra bude dělat? Kde jsou dozorci kobky? Na takovém místě by měl být personál.

Zamířila do šatny. Potřebuje se dostat ke svému telefonu. Přikývla, když jí Molly řekla, aby nechala kabelku s telefonem v šatně. „Telefony tu nejsou povolené. Nic, s čím se dá fotit nebo nahrávat scénu.“ V tu chvíli to dávalo smysl, ale teď ten telefon zoufale chtěla, aby si mohla zavolat pomoc.

Maya nebo Natasha? Jim zavolat nemůže, jsou moc daleko, a kluci z Austrálie nejspíš někde venku paří. Potlačila hysterický smích, když si představila Mikea a Gavina, jak si razí cestu klubem, jako kdyby mířili za zápasem na Lansdowne Road.

Její táta. No jasně, to by bylo rozkošné. Ahoj, tati. Jsem ve fetiš klubu s Molly a dívám se, jak z ní její přítel chce vymlátit duši.

Flynn. Má Flynnovo číslo. Kdyby se dostala ke svému telefonu a zavolala mu, ochránil by ji a dostal by Molly odtud. Ano, měla by co vysvětlovat. Přiznat, že mu lhala, čelit jeho hněvu a znechucení. Jeho názor na ni je už tak dost nízký. Rozmazlená holčička. Žádná práce a megabohatý tatínek. Flynn prostě nemůže pochopit, že peníze nikoho dostatečně neochrání.

Ale stálo by to za to. Flynn ji může zachránit. Nevěděla, proč má takovou jistotu, ale bylo to tak. Jediné, co musí udělat, je dostat se ke svému telefonu.

Nadechla se a odešla z dámských toalet. Cestu si pamatovala. Vyrazila, proplétala se davem v hlavní části klubu a mířila do šatny. Ano, tady to je.

Byla zavřená. Summer se chtělo plakat. Zabušila na dřevěné okenice. „Otevřete. Prosím, potřebuju svůj telefon.“ Žádná odpověď. Šatna byla opuštěná.

Dobře, O‘Sullivanová, je čas začít se chovat jako velká holka. Musíš to zvládnout sama. Najde muže, který podal Molly vodu, a přiměje ho, aby jí pomohl. A jestli ho nenajde, udělá něco sama.

Po děsivém chirurgovi ani památky, ale přece jen zahlédla v davu známou tvář. Loupežník Peter. Oddechla si úlevou, spěchala napříč místností a zaklepala mu na rameno.

„Ale, to je přece malá Wild Child.“ Mírně se uklonil. „Mohu pro svou paní něco vykonat?“

„Vlastně ano. Jsem tady poprvé a obávám se, že jsem se ztratila. Potřebuju najít cestu zpátky do herny.“

Peter jí nabídl své rámě. „Bude mi potěšením, má paní.“

Summer svírala rukáv jeho těžkého kabátu a dovolila mu, aby ji vedl klubem. Peter jí připadal milý. Možná by ho mohla požádat o pomoc. „Znáte se s Robertem dlouho?“

„Jen z klubu a několika soukromých akcí. Robert je docela šoumen. Vždycky stojí za to sledovat, když si hraje.“ Úkosem na ni zaměřil podezíravý pohled. „Netipoval bych tě na jednu z jeho holek. Nepřipadáš mi jako ten typ, co má rád skupinové hry.“

Skupinové hry? O čem to mluví?

Jeho oči bloudily po jejích sporých šatech a Summer si nebyla jistá, jestli si je má stáhnout dolů nebo spíš povytáhnout. „Něco mi říká, že jsi ještě panna.“ Ukázal kolem sebe. „Na téhle scéně, myslím. Ale neboj se, Robert to napraví.“

„Ne!“ Ten výkřik z ní vyletěl, než to domyslela.

Loupežníkovy oči se zaleskly. „No, pokud hledáš někoho jiného, já tě moc rád zasvětím. Vsadím se, že se tahle troufalá prdelka bude pěkně vrtět, až tě ohnu přes koleno.“ Pane bože. Netuší, jak z toho ven. Potřebuje, aby někdo

pomohl Molly. Kdyby loupežníkovi slíbila, že jí může dát výprask, pomohl by jí? I teď se otřásla při představě, co by se dělo, kdyby ztropila povyk, aby vzbudila pozornost. Musí to udělat v tichosti, aniž by upoutala příliš velkou pozornost na Molly nebo na sebe.

Do místnosti vstoupil nový hráč. Jeho bílá pirátská košile byla až do pasu rozepnutá a odhalovala pevné břicho a véčko tmavého ochlupení. Stehna mu zakrýval černý kožený kilt s ocvočkovaným páskem. Přes pravé rameno měl přehozený toulec. Silnou čelist mu zdobilo temné strniště. Rty měl sevřené do přísné linky, která byla předzvěstí nebezpečí pro každého, kdo mu přijde do cesty, ale byly to jeho oči, co upoutalo její pozornost. Oříškové se zlatavými skvrnami, skoro černé zlostí. Je to Flynn.

Flynn je tady.

Summer se přikrčila a čekala, až se jeho zlost zaměří na ni. Lhala mu, oklamala ho. Zaslouží si každý kousíček jeho zlosti, ale bylo jí to jedno, pokud odtud dokáže dostat Molly. Flynn stál na okraji davu a vyzařoval klid predátora, který vyčkává, než udeří. Očima přejížděl místnost a přitom všechno vstřebával. Jeho pozornosti nic neunikne. Věděla, že býval voják. Byl takovýhle, než šel do boje? Měl kolem sebe auru potlačené moci, která byla neuvěřitelně sexy.

Ostatní si očividně mysleli totéž. Přistoupil k němu Dom, který s sebou vedl dvě školačky v bílých košilích. Flynn je zdvořile odmítl, než pokračoval v prohlížení místnosti. Minul ji zrakem. Nevšiml si jí. Ty vlasy. Zapomněla na své vlasy.

„Pojď se mnou, drahá, slíbil jsem Robertovi, že se

o tebe postarám.“ Loupežník Peter ji vzal za paži. Summer se zachvěla. Nemůže mu dovolit, aby ji odtud odvedl. „Nemůžu. Zrovna jsem viděla svého pána.“ Loupežník ji obdařil nevěřícným pohledem. „Tvého pána? A kterýpak to je?“

Summer pohlédla ke vstupu. Její změněný vzhled ošálil Flynna jen na okamžik. Kráčel davem s výrazem temným jako bouřkový mrak. Flynn se zdvořile poklonil loupežníkovi, než po ní střelil pohledem, jakým by roztavil ocel.

„Říká, že je tvoje,“ nadhodil loupežník.

Flynn přimhouřil oči. „Jo, obávám se, že je. Je nová a nevycvičená. Omlouvám se, jestli dělala potíže.“

„To je naprosto v pořádku. Je moc pěkná, i když si umím představit, že potřebuje pevnou ruku.“

„Ovšem,“ souhlasil Flynn. „Někdy umí být pěkný spratek.“ Sáhl do své brašny a vytáhl stříbrný řetěz s obojkem.

Ne, to neudělá. Flynn by se jí neodvážil nasadit obojek před všemi těmi lidmi. Měla pocit, že zahlédla záblesk úsměvu, když jí ho připínal kolem krku. Vsunul prst mezi obojek a její holou kůži, než k němu připnul řetěz.

Blýskla po něm vzdorovitým pohledem, ale mlčela. Je to její chyba, že se dostala do téhle situace. Možná se s tím teď bude muset smířit, ale za tohle ho potom donutí zaplatit.

„Na jednu noc už zažila vzrušení až až,“ řekl Flynn. „Viděl jsi její společníky? Rád bych se s nimi rozloučil, než ji vezmu domů.“

„Roberta a Molly? Obávám se, že jste se minuli. Objevili se dva Robertovi přátelé z východní Evropy a odešli společně.“

„Ale byla Molly v pořádku?“ zeptala se Summer.

Peter se zasmál. „Sotva se rozehřála. Molly má pozoruhodně vysoký práh bolesti.“

Oni ji tu nechali? Molly a Robert ji tu nechali úplně samotnou? Summer ztěžka polkla. Kdyby Flynn v ten okamžik nedorazil… nechtěla ani domyslet. Dnešní večer se nevyvíjí tak, jak si naplánovala. Musí se odtud dostat. Summer vykročila ke dveřím, ale ostře ji zpátky stáhlo vodítko.

„Někam jdeš?“ zeptal se Flynn mírně.

Sakra. Zapomněla, že má být jeho subinka a loupežník tu pořád stojí. „Ne… Já…“

„Ne co?“ řekl ostře.

Slova jí vázla v krku jako střepy. Až se vrátí domů, Flynn bude trpět. Skutečně trpět. „Ne, pane.“

„Hodná holka,“ pochválil ji. „Jel jsem pro tebe daleko a mám velkou žízeň. Potřebuju drink.“

Poslušně ho následovala a modlila se, aby ji neviděl nikdo známý. Taková potupa. Summer O‘Sullivanová na vodítku s obojkem. Za tohle Flynna donutí zaplatit.

Za zdobenými dveřmi byl další bar. Tenhle byl klidnější, formálnější. Posedávaly tu tiše hovořící skupinky. Klidně by to mohlo být foyer pětihvězdičkového hotelu. Rozhlédla se kolem a skřípala zuby, když si uvědomila, že se od subinek očekává, že budou sedět svému pánovi u nohou. To si snad dělají srandu. Flynn vybral tichý výklenek se dvěma koženými křesly ušáky. On to udělá. Tohle je jeho malicherná pomsta za to, že ji musel jet do města zachránit.

Flynn objednal dvě sladové whiskey a perlivou vodu, zatímco loupežník našel nízkou podnožku a umístil ji vedle Flynnova křesla. Vděčně se na něj usmála; aspoň nemusí sedět na podlaze. Když obsluha dorazila s pitím, Flynn jí nabídl whiskey. „Já ne…“ začala.

Umlčel ji varovným pohledem a Summer sklenku bez dalších protestů přijala. Muži si povídali o klubu. Zdálo se, že Flynn zná hodně členů, což bylo překvapivé. Ale na druhou stranu ji spousta věcí na dnešním večeru absolutně šokovala. Usrkla a vychutnávala si hřejivé teplo, jak jí whiskey protékala hrdlem.

Najednou byla zoufale unavená. Cožpak tahle noc nikdy neskončí? Jako by to řekla nahlas, Flynn ji pohladil po vlasech a jemně si přitiskl její hlavu ke koleni. Opřela si tvář o jeho stehno.

Loupežník žvanil dál. Pod tou parukou a okázalým kostýmem se skrývala stará drbna. „Strašlivá záležitost, ten krach realit. Šuškalo se, že se Robert zapletl do nějakého obchodu v Bratislavě. A slyšel jsem, že Maurice to postihlo tak tvrdě, že se musel nastěhovat zpátky k rodičům.“

„To je smůla,“ souhlasil Flynn.

Loupežník odložil svůj drink a vstal. „Konec přestávky.“ Podíval se na Flynna a usmál se. „Nevadilo by ti, kdybych si pohrál s tvým mazlíčkem?“

Summer vyjekla. „Ne, jsem v pohodě, díky.“

Loupežník si jí nevšímal. „Všiml jsem si, že si dnes večer ještě nepohrála.“ Byl to záblesk podezření v jeho očích?

Přitiskla se blíž k Flynnovi. Určitě nikomu nedovolí, aby se jí dotkl.

„Je to na tobě, mazlíčku,“ řekl Flynn. „Chtěla by sis pohrát se mnou nebo s Peterem?“

Cože? Tak tohle nečekala. Zamračeně se dívala z jednoho na druhého, zatímco Flynn se na ni zubil. Za tohle ho zabije. Přetrhne ho jako hada a části jeho těla rozhází na hnojišti.

Summer povolila čelist a vymáčkla ze sebe slova. „Prosím, pane, chtěl byste mi dát výprask?“

Loupežník pokynul Flynnovi. „V tom případě, jděte do toho, pane. Hrozně rád vás pozoruju v akci.“

„Samozřejmě.“ Než stačila mrknout, Flynn ji uchopil kolem pasu a přehodil si ji přes kolena, zadkem nahoru. Instinktivně položila ruce na koberec, aby získala rovnováhu. Špičkami nohou sotva dostala na zem, ale Flynnova silná paže ji držela bezpečně na místě.

Než si pořádně stihla uvědomit svou pozici, jeho ruka ji několikrát rychle udeřila. Štípalo to, živě a teple. Chtělo se jí řvát vzteky, ale pleskání jeho ruky o její latexové šaty bylo skandálně hlučné a upoutalo pozornost všech v místnosti. Kdyby mu vynadala, jak chtěla, všichni by si toho všimli.

Zatnula zuby a mlčky přísahala, že ho zabije.

O tucet ran později ji nechal vstát a pomohl jí na nohy. „Co se říká?“ Zvrhlý úsměv na jeho tváři prozrazoval, že zná její dilema.

„Děkuji, pane.“ Zabít ho je málo. Nechá ho mučit navěky.

„Můžeš si to třít.“

Při těch slovech se palčivá bolest na jejím zadku rozvinula a nemohla jinak, než si ho třít, aby si ulevila. Jasně, z toho chlapa udělá sekanou.

Loupežník si ťukl do klobouku na pozdrav a odešel.

„Je pryč. Už můžeš přestat předstírat,“ řekla Flynnovi.

I jeho chování se změnilo. Pryč byl ten hravý Dom. Výkonný bodyguard, který pohrdá svou klientkou, se vrátil. „Proč? Není to snad, co jsi chtěla? Trocha laciného vzrušení pro znuděnou bohatou holčičku?“

„Tak to nebylo,“ vyjela na něj. „Molly a já jsme to plánovaly měsíce.“ Řekla toho až příliš. Málem viděla Flynna, jak si tuhle informaci archivuje na příště.

„Tak co jsi chtěla?“ Očima jí bloudil po miniaturních šatech. „Příležitost oblíknout se jako šlapka? Zahrát si v sobotu v noci subinku, abys o tom mohla drbat s holkama nad nedělním brunchem?“

Tak, a má toho právě dost. Summer mu vytrhla vodítko z ruky a vstala. Ignorovala jeho příkaz, aby zastavila, a spěchala klubem do foyer. Šatnářka byla zpátky v práci, vracela kabáty a tašky těm, kteří se chystali ke spánku. Ještě vzteklá ze zážitku s Flynnem jí podala lístek a popadla svůj kabát a kabelku.

Je v části města, kterou moc dobře nezná. Nemá u sebe dostatečnou hotovost, aby si vzala taxík domů, i kdyby sehnala nějakého řidiče, který by ji tam zavezl, a stěží najde pokoj ve slušném hotelu uprostřed noci a v tomhle oblečení. Sakra. Sakra. Sakra.

Flynn se objevil ve foyer. Kilt a bílá košile byly pryč. Namísto toho měl teď na sobě džíny a koženou bundu. Přes hruď se mu napínalo tmavé tričko. „Potřebuješ svézt?“

Jeho vědoucí úsměv byl poslední kapka.

„Ne, díky. Radši se projdu.“ Jeho smíchu si nevšímala a vypálila ven z klubu. Sama si najde cestu domů.

Noční nebe ještě potemnělo nezvyklou bouřkou. Postranní ulice byla delší a temnější, než jak si ji pamatovala. Její podpatky hlasitě klapaly na mokrém chodníku a ten zvuk se odrážel od zabedněných budov. Kolem úzké ulice projel džíp a poslal na chodník sprchu dešťové vody. Během vteřiny měla promočené nohy.

O kousek dál blokovalo cestu lešení renovačního projektu. Bude muset jít po silnici. Summer vstoupila mezi dvě zaparkovaná auta, přímo do cesty přijíždějícímu motocyklu. Narazila do jednoho z aut, když motorka se skřípěním pneumatik zastavila.

Flynn si sundal helmu. „Snažíš se nechat zabít?“

„Proč? Máš strach, že budeš bez práce? Jdi do hajzlu a nech mě napokoji.“ Nevšímala si túrování motoru za sebou a šla dál. Když nemůže jít po silnici, bude muset projít pod lešením. Tam ji Flynn aspoň nebude moct následovat. Kroky za ní jí prozradily, že její modlitby nebyly vyslyšeny.

Ramenem jí škubla jeho hrubá ruka a Flynn si ji otočil k sobě. Na vlasech mu ulpívaly blyštivé kapky deště a oči se mu nebezpečně leskly. „Neopovažuj se ode mě odejít.“

„Nebo co?“ Summer věděla, že ho provokuje, ale už jí to bylo jedno.

Zamumlal nějakou nadávku a přitiskl ji k drsné cihlové zdi. Zablokoval ji svou silnou postavou. „Proč jsi byla dnes v noci v tomu klubu? Řekni.“

Nedokázala se mu podívat do očí. Summer otočila hlavu a zůstala tvrdohlavě mlčet. Jak mu má přiznat, že neví, co chce? Že má v sobě bolest, prázdno, které neumí zaplnit?

Jeho hruď se zvedala a klesala a dech měl přerývaný hněvem, když čekal na její odpověď. „Možná bys potřebovala trochu povzbudit?“

První dotek jeho rtů na jejím krku byl sotva zašeptání. Naléhavější štípnutí vyloudilo z jejího hrdla tichý výkřik. Flynn ji dál mučil, polibek tu, štípnutí tam, nikdy dvakrát na stejném místě. Když vzal mezi zuby její ušní lalůček, zasténala a prohnula se proti němu.

„Zeptám se tě znova. Vzrušuje tě myšlenka, že jsi sexuálně podřízená nějakému muži?“

Do toho mu nic není. „Já nevím.“

„Ale já myslím, že víš.“

Teplýma rukama sklouzl po jejích latexových šatech, sevřel jí zadek a přitáhl ji ke své tvrdé žerdi. Bože, to je tak skvělý pocit. Kroutila se, chtěla cítit větší tlak na svůj klitoris.

„Aha.“ Kdo tady velí? Pustil ji a odtáhl se. „Nebo to máš možná ráda trochu drsné.“

Rukama stáhl latexové šaty, aby odhalil její ňadra. Z chladu vlhkého vzduchu se jí bradavky svraštily do tvrdých hrotů, které po něm toužily. Sklonil hlavu. Zalapala po dechu, když ucítila jeho šokující horké rty, jak svírají jednu bradavku, a pak ji olizoval a sál, až byla bez dechu, než obrátil svou pozornost ke druhému ňadru. Když ji drsně štípl, vykřikla.

Flynn jí vrazil stehno mezi nohy a ona se proti němu prohnula jako kočka. Pohupovala se proti jeho stehnu, zatímco on se zase vrátil k jejímu krku a nacházel všechna ta citlivá místečka, ze kterých se jí točila hlava chtíčem. Jeho znalecké ruce si hrály s jejími ňadry, těžkal je a mačkal, až se z jejích proseb stala jen nesouvislá slova. Chtěla dojít na vrchol. Potřebovala úlevu, kterou jí on může dát.

Potom všechno přestalo.

Navzdory rychlému stoupání a klesání jeho hrudi se Flynn pořád dost ovládal. Sevřel její vlasy v dlani, zaklonil jí hlavu a držel ji na místě. Summer se mu nemohla podívat do očí, měla strach, co v nich uvidí.

Místo toho mu zírala na rty a poprvé si uvědomila, že navzdory všemu, co tady dělali, ji ještě nepolíbil.

Flynn ji nepolíbil a ona hrozně moc chtěla, aby to udělal. Celé tělo ji svrbělo očekáváním. Jestli se jí brzy nezačne dotýkat, Summer umře.

„Zeptám se tě ještě jednou. Co chceš, Summer?“

Navzdory jeho sebeovládání měl ochraptělý hlas. Tohle není lekce. On není její pán. Působí na Flynna stejně, jako on působí na ni.

„Chci, abys mě opíchal.“

…

„Opíchej mě.“ Ta slova Flynna zasáhla jako střela. Ztuhl, veškeré obranné mechanismy vypnuté a všechna pozornost soustředěná na ženu v jeho náruči. Není to klientka; je to Summer, žena, kterou chce víc než svůj další nádech.

Poslední tři hodiny strávil posedlostí najít ji živou a zdravou, a když ji konečně našel, soustředil se na to, jak ji dostat z Noir, aniž by ztropili scénu. Po celý ten čas si nedovolil myslet na ni jako na žádoucí ženu, která ho přivádí k šílenství. Ona je klientka, on o ni má pečovat a byl odhodlaný to dodržet. Ani když ji viděl v těch šatech, co se tvářily jako oblečení a ukazovaly každou šťavnatou křivku detailněji, než kdyby byla nahá, nenechal se úplně vykolejit. Ale ta slova, „chci, abys mě opíchal“.

To byla poslední kapka.

Bůh mu pomáhej, chystá se ji opíchat. Teď už ho nic nezastaví.

Oběma rukama jí zajel do vlasů, vychutnával si jejich poddajnost a držel jí hlavu, zatímco se zmocňoval jejích úst.

Sníval o tom, jak ji líbá, a budil se celý zpocený ze snů

o jejích rtech. Skutečnost předčila všechna jeho očekávání.

Rty Summer byly měkké a sladce se před jeho jazykem rozvíraly. Když plenil měkkost jejích úst, vyšel jí z hrdla tichý zvuk. Rozněcovalo ho to. Přitáhl si ji k sobě pevněji, jako kdyby byla stvořená přesně podle jeho určení.

Nemohl se jí nabažit. Naklonil hlavu a vnořil se hluboko dovnitř, chutnal ji a pil esenci Summer. Znovu zasténala a opatrně se jazykem dotkla jeho. Ten dotek byl magický, uvolnil v něm něco, co bylo příliš pevně utažené, a přitom vyslala všechnu jeho krev na jih. Myslel si, že měl penis tvrdý už předtím; teď byl tak tuhý, že jenom dotek měkkého břicha Summer zabránil bolesti.

Bylo mu to jedno. Na líbání Summer by se mohl snadno stát závislým. Prohodil nohy a stál teď rozkročený, aby ji mohl uchopit pevněji, a znovu ji líbal.

Její polibek byl zvláštně opatrný. Na někoho, kdo je nechvalně známý svými sexuálními výstřelky a kdo plnil stránky bulváru v častých intervalech za posledních pět let, byla překvapivě zdráhavá. To samo o sobě pro něj bylo afrodiziakem. Flynn se ujal velení, zvrátil jí hlavu nazad, aby se mohl zmocnit jejích rtů.

Mohl by ji líbat hodiny, vůbec ho neodradil déšť, který se na ně lil, ale když mu přejela prsty po zádech, trhl sebou a jeho penis začal být ještě žádostivější. Chce opíchat? Přísahá bohu, že on je ten, kdo to udělá.

Popadl lem jejích titěrných latexových šatů a vytáhl je nahoru, nedočkavý, až dostane do ruky tu její prvotřídní zadnici.

„Co to sakra?“ Přestal a podíval se, co má na sobě. V klubu, kde se ženy předháněly v předvádění těch nejtitěrnějších tang, Summer měla na sobě opačný extrém. Žádná maličkatá tanga. Místo toho měla na sobě věc, kterou nejde popsat jinak než jako velké bombarďáky. Byly, pravda, latexové, ale velké a s vysokým pasem.

„Máš na sobě babičkovské bombarďáky?“

„Jé!“ Rozpačitě se zavrtěla. Flynn měl navzdory zklamání chuť se smát. „Mám tak krátké šaty; nechtěla jsem, aby mi tam náhodou zasvítil zadek.“

„Ani maják Bailey by v téhle věci nesvítil,“ řekl jí. „Ani můj pták by je bez kombinaček nezdolal.“

„Hej!“ Praštila ho a trefila se přímo do místa, kde ho naposled operovali. Škubl sebou. Běžně by mu její nejlepší rána připadala jako milostné šťouchnutí, ale tohle bolelo.

Všimla si toho a její výraz se změnil. „Pane bože, omlouvám se, ublížila jsem ti?“

Zavrtěl hlavou. „Nic to není. Tak pojď, nasaď si helmu a já tě vezmu někam do sucha, kde z tebe stáhneme ty babičkovské bombarďáky.“

Tentokrát mu neodporovala, když ji vedl k motorce. Rychle ji políbil, než jí nasadil helmu a upravil ji. Bůh mu pomáhej, musí ji co nejdřív dostat nahou pod sebe, jinak mu penis exploduje.

Podle toho, jak se třásla na zadním sedadle za ním a svírala ho tak pevně, že cítil, jak se mu její ztuhlé bradavky boří do zad, soudil, že se Summer cítí stejně.

Jet zpátky do Hampsteadu bylo vyloučené. S těmi několika funkčními mozkovými buňkami, které ještě měl v provozu, si Flynn vzpomněl na byt v Baker Street. Niall ho drží pro hosty a klienty. Má přístupový kód. Vezme ji tam.

Vůně jeho kožené bundy působila jako afrodiziakum, které nepotřebovala. Summer už byla nesnesitelně vzrušená. Štiplavá bolest od předchozího trestu se změnila ve sladké teplo, z něhož byla celá mokrá a chtivá. Pevně se ho držela, zatímco Flynn projížděl deštivými ulicemi, přičemž dodržoval povolenou rychlost a byl ostražitý, vždycky opatrný. Ale napětí v ramenech a zádech ho prozradilo. Flynn byl napnutý jako tětiva luku, připravený vypálit svůj šíp, a to mu způsobila ona.

Zadek ji pořád pálil od výprasku. Stále cítila šimrání rozpálené kůže. Šla do klubu na průzkum a Flynn víc než uspokojil její zvědavost. Její erotické romány takové vůbec nebyly. Žádný z nich nezmiňoval, jak se pocity vzrušení, ponížení a bolesti můžou změnit ve spalující chtíč. Příhoda s Flynnem v ní rozmetala emocionální zeď, prolomila temné tabu, a večer ještě neskončil.

Vklouzla mu dlaní pod tričko a hladila mu břicho. Flynn má pěkný pekáč buchet, šest nebo možná dokonce osm. Bože, jak jí to mohlo uniknout? V tu chvíli zamumlal něco jako „do hajzlu“.

Summer se pod helmou hihňala. Opravdu se to chystá udělat. Hlava se jí točila vzrušením. Bude se milovat s mužem, poprvé po Adamovi. Summer čekala bolestné bodnutí, které obvykle doprovázelo vzpomínku na něj, a byla překvapená, že nepřišlo.

Flynn byl odhodlaný využít každou zkratku, kterou znal. Kvůli ní. Chce ji. Minuli stanici metra na Baker Street a po krátké jízdě Flynn zastavil a zaparkoval motorku. Diskrétní mosazná tabulka oznamovala, že se octli u apartmánů Granard s obsluhou.

Flynn sesedl. Sundal si helmu a uložil ji do nosiče, než obrátil svou pozornost k ní. Jeho teplé prsty se jí otřely

o krk a ona věděla, že to není náhodou. Při vzpomínce na jeho polibek, ruce a rty na její kůži se zachvěla. Jaké to s ním bude?

Opatrně jí sundal helmu a prohrábl jí vlasy prsty. „Líbí se mi to. Jsi to tak nějak víc ty.“

„Díky. Kde to jsme? Teda, ty tu bydlíš?“ Ukázala na budovu.

„Bože, ne. To je firemní byt. Někdy ho používám, když mám práci.“

Práci. Něco v jeho slovech způsobilo, že jí nálada poklesla. Ona je práce. Je jeho zaměstnavatel a málem ho nechala, aby ji opřel o cihlovou zeď v postranní uličce. Opojný pocit zázraku se vypařil.

„Ne,“ řekl varovným tónem. „Nedovol, aby tvá mysl podělala to, co chce tvé tělo.“

„A co moje tělo chce?“

„Mě,“ řekl s naprostou sebejistotou. Jeho ztěžklá víčka jí prozradila, že to nebylo jen prázdné vychloubání. Není to žádný trik. Flynn říká, co si myslí, a bere si, co chce.

„Už ti někdy někdo řekl, že jsi arogantní parchant?“

„Možná jsem arogantní, ale obvykle mám pravdu.“ Ústa se mu roztáhla do úsměvu, který zmírnil jeho slova.

Summer se zhluboka nadechla. Ona to udělá. Slezla z motorky a upravila si kabát, aby schovala latexové šaty. Nemá smysl roztrubovat, odkud přišla. „Veď mě,“ řekla.

Vzal ji za ruku a kráčeli nahoru po schodech. Flynn vyťukal kód a vešli do foyer s mramorovou podlahou. Bylo to tam luxusní jako v pětihvězdičkovém hotelu. Zadal další kód, aby přivolal výtah.

„Je to jako Fort Knox,“ zašeptala.

„Fort Knox je o něco větší.“

Nechtěla vědět, co tam dělal. Jak zná Flynna, určitě něco nebezpečného. Dveře výtahu se zavřely a on zmáčkl tlačítko do podkroví. Jestli se jí brzo nedotkne, Summer shoří. Pomalu si rozepnula kabát. Latexové šaty se zase posunuly a nezakrývaly jí ňadra úplně.

„Nech toho,“ zasténal a zase jí kabát zapnul. „Pozor na kamery. Nemáš tušení, co všechno napadne lidi ve výtahu.“

„Snažíš se chránit mou pověst?“ To by byla milá změna.

Kluci se obvykle nemůžou dočkat, až poběží do novin s příběhem Líbal jsem Summer.

„Ne, jen se snažím zachránit ostrahu před infarktem. Tak, chovej se slušně.“

„Nebo co?“ Nemohla odolat provokaci. Vzrušený Flynn, to musí vidět.

Pohled, jakým ji obdařil, byl vážně nebezpečný. „Napadá mě pár věcí, které by se ti mohly líbit, a některé, co by se ti nelíbily vůbec.“

„Jako?“

Cinknutí oznamující příjezd do pátého patra ho zachránilo před odpovědí. Popadl ji za zápěstí a vytáhl z výtahu, Summer klopýtala vedle něj, když kráčel ke dveřím na konci chodby.

Další kód. Dveře se otevřely. „Dovnitř.“ Z Flynnova drsného rozkazu ji zamrazilo.

Apartmán byl rozlehlý. Neutrální zdi zdobilo originální umění. Dvojice gaučů v barvě moka byla lákavá. Žár ve Flynnově výrazu byl ještě lákavější.

Popadl ji za ramena, stáhl z ní kabát a nechal ho sklouznout na zem. Uchopil její tvář do dlaní a pomalu a opatrně ochutnal její rty. Bože, on tak voní, jako pižmo a kůže a nepatrný náznak kolínské. Summer mu jazykem obkroužila okraj rtů, potěšená, když je rozevřel.

Jazykem se vnořila do jeho horkých úst a zakroužila kolem jeho. Mohla by ho líbat hodiny. Možná později. Teď má na mysli jiný cíl. Touha se v ní zhmotňovala jako spirála a vysílala ostré hroty rozkoše. Summer mu vpletla prsty do vlasů a odměnilo ji tlumené syknutí. Měsíce samoty a frustrace vzrostly až k bodu varu. Flynn je v pěkných potížích. Summer jen doufala, že Flynn zvládne nahromaděnou lačnost, která hrozila pohltit ji.

Rukama jí sevřel zadek a přitáhl si ji na svou tvrdou žerď. Třela se o něj jako předtím na ulici a užívala si tu masáž. Tohle je lepší. Mnohem, mnohem lepší. Ale nebyla si jistá, jak dlouho to vydrží. Chtěla to tvrdě a rychle, ale jak si o to říct, to bylo nad její síly. Je to příliš nové, příliš drsné. „Flynne, já – “

„Nemluvit.“

Odtáhla rty a vydala se na průzkum jeho krku, vychutnávajíc slanou chuť potu na jeho kůži. Tvrdě ho štípla a ozvalo se další zasténání. Nedočkavými prsty mu vytáhla tričko z džínsů a zatáhla za zip.

Flynn jí zakryl ruku svýma a lehce ji stiskl. Summer se mu vykroutila a když ho paží praštila do žeber, Flynn hlasitě sykl. Summer se šokovaně zarazila. „Jsi v pohodě?“

„Fajn,“ zamumlal. „Je to jen pooperační záležitost. Nic, s čím by sis měla dělat starosti.“

„Pooperační? Co se ti stalo? Ukaž.“ Sáhla na lem trička a vyjekla, když jí obě zápěstí sevřel jednou rukou. Summer vší silou zatáhla, ale nemohla jimi pohnout. Flynn má železné sevření.

„Já tu velím.“

Očima si předali tichou zprávu. Jestli ho chce, bude to buď po jeho, nebo vůbec. Souhlasně přikývla.

Sklonil hlavu a vzal si její rty, jeho polibek byl žhavý a s otevřenými ústy. Flynnův jazyk narážel do jejího. Jako sex, přesně jako sex. Chtěla se ho dotknout, poškrábat mu záda nehty, cítit jeho rty a ruce na nahé kůži. „Ještě,“ prosila.

Sáhl do kapsy a vyndal švýcarský vojenský nůž. Latex nemohl ostré čepeli odolat.

S cílevědomou precizností rozřízl Flynn šaty odshora dolů, až odpadly a ona tu zůstala jen ve střevících na podpatku a – ale ne. Zapomněla na babičkovské bombarďáky.

Rukama sevřel lem kalhotek a strhl je dolů. Když byla úplně nahá, žár v jeho očích zesílil. Vklouzl jedním prstem do její roztoužené vlhkosti a pomalu zapumpoval, přičemž vášní zastřenýma očima sledoval její reakci. Svíjela se proti jeho ruce.

„Řekni mi, že to chceš,“ řekl ochraptěle.

„Ano,“ zašeptala.

Prsty ji tvrdě zpracovával, nořil se dovnitř a ven a její vnitřní svaly se je snažily zadržet uvnitř. Už to nemohla snést. „Bože,“ vykřikla.

Vyndal z ní prsty, přitiskl si je ke rtům a lízal je. Pohled na Flynna, jak ji ochutnává, ji málem dodělal. Vytáhl z bundy peněženku a vyňal jediný kondom. „Díky bohu,“ zamumlal.

Jejich prsty se srazily, jak zápolili s jeho zipem. Chtěla ho hned. Už nedokázala čekat. Flynn si přetáhl kondom přes penis a znovu se na ni vrhl. Zvedl ji, přikoval ji ke zdi a znovu si vzal její rty. Žhavě a hladově. Naráželi

o sebe zuby, jazyky se proplétaly v nekonečném zuřivém polibku.

Žalud jeho penisu narážel do jejího klitorisu a Summer se proti němu pohybovala, potřebovala Flynna v sobě. Se zachroptěním ho vrazil hluboko dovnitř a ona zalapala po dechu.

Znehybněl.

„Summer, jsi – “

„Jsem v pohodě. Nepřestávej.“

Svírala ho, když si ji bral. Každý tvrdý příraz, každý

trhaný dech roztříštil cosi hluboko uvnitř a osvobozoval ji od minulosti. Neexistovalo nic než Flynn a ona a jejich silná touha. Tělem jí proudily zářivé oblouky ohně. Flynnovo neústupné bušení neustávalo. Když ji zasáhly první vlny rozkoše, vykřikla jeho jméno.

Se zasténáním znova přirazil a následoval ji do extáze.

Následovaly dlouhé okamžiky lapání po dechu a chvění. Summer se ho držela jako klíště odolávající bouři. Našel její rty a něžně ji políbil. Láskyplně mu jeho něžné gesto oplatila. Jeho ochablý penis z ní vyklouzl a on ji pomalu postavil na zem.

Najednou se před ním styděla. Flynn si ji takhle vzal, nahou, opřenou o zeď, zatímco sám byl ještě skoro celý oblečený.

Políbil ji na čelo. „Ložnice je tamhle. Já si jen vyřídím jeden telefonát.“

S vědomím, že ji jeho oči pozorují, odkráčela pomalu do ložnice. Neměla na sobě nic než střevíce na podpatku. Zavřela za sebou dveře a boty odkopla. Pane bože, udělala to. Summer spěchala s roztřesenýma nohama do koupelny. Ze zrcadla se na ni dívala divoká žena. Měla rozcuchané vlasy jako po ránu. Rty měla oteklé od jeho polibků a krk i ňadra odřená od strniště na jeho bradě.

Pořád cítila tu neznámou touhu mezi stehny. Sex s Adamem takový nikdy nebyl. Vlastně nic takového ještě nikdy nezažila. Vedle Flynna vypadali všichni její milenci jako kluci. To, jak se jí dotýkal. Drsný rozkaz v jeho hlase, který se jí chtělo uposlechnout bez jakýchkoli otázek.

Byl mnohem mužnější než kterýkoli z mužů v klubu.

Dokonce i než Robert. Jak to, že to nepoznala? Hloupá, hloupá Summer. Šla do Noir, aby našla Doma, a přitom jeden žije v jejich domě. Summer slyšela, jak se otevřely dveře do ložnice a jak si Flynn při svlékání a ukládání šatů hvízdá.

Šaty. Nemá co na sebe. Bude tam muset vejít nahá a jít s ním do postele. Při vzpomínce na jeho tichou obezřetnost, když jí rozřezával šaty, ji rozechvěla. Vidět Flynna nahého byla odměna, na jakou se těšila, ale jak tam má vejít a být s ním nahá?

„Právě ses s tím chlapem vyspala,“ řekla svému odrazu. „Teď už je trochu pozdě na to být nervózní.“ Spláchla toaletu a umyla si ruce. Summer se zhluboka nadechla a pak otevřela dveře.

Flynn ležel nahý uprostřed postele, samotný obraz mužné pohodlnosti. Měl dlouhé nohy, svaly na lýtkách a stehnech dobře vyrýsované. Od hrudi k rozkroku se mu táhl lehký poprašek ochlupení. Břišní svaly měl ostré jako hřebeny na písečné pláži po odlivu. Obraz mužné dokonalosti kazila jen malá, sinalá jizva. Summer připadala šíleně sexy. Měla nekontrolovatelné nutkání políbit ji.

Sledovala, jak se Flynnovi rozšiřují nozdry, když nasával její vůni, ale nepohnul se, jednoduše čekal, až za ním přijde. Jeho přivřené oči jí na sebevědomí moc nedodávaly. Nikdy si nepřipadala tak nahá.

„Líbí se ti, co vidíš?“ zeptal se.

„Ano.“ Její vlastní hlas jí zněl ochraptěle.

„Hodná holka,“ pochválil ji. „Nikdy mi nelži, nebo to poznám a bude to mít následky.“ V jeho slovech nebyl žádný hněv, jen klidná sebejistota, že ho poslechne.

Polkla, snažila se potlačit odpověď. „Ano, pane.“

„Teď pojď sem.“ Poklepal na postel vedle sebe. „Chci si tě prohlídnout.“

Posadila se na okraj postele a nervózně čekala. Flynn natáhl ruku a sevřel její ňadro. Bradavky se jí téměř okamžitě změnily v tvrdé hroty.

„Jsi pěkně citlivá, viď?“ Flynn jí sjížděl prstem mezi ňadry dolů po břiše.

„Otevři se mi.“

Zrudla, když rozevírala stehna. Nikdy se necítila tak obnažená. Pomalým mučivým prstem jí přejel kolem klitorisu a ona se málem na místě udělala. Vnořil do ní jeden prst a ona vykřikla, když se dotkl jednoho rozkošně citlivého místečka, a pak se třásla, když ho vysunul.

Díval se jí do očí a olízal si ho do čista. „Mmmmm, rozpálená a sladká a tak mokrá. Teď si lehni, Summer. Postarám se o tebe.“

Položila se.

„Polož si paže za hlavu a chyť se pelesti. Nehýbej rukama, nebo hned přestanu. Je to jasné?“

Přikývla a sevřela pelest. Pod boky jí vsunul polštář a Summer zavřela oči. K čemu se to propůjčila?

„Kdepak. Oči otevřít. Chci, aby ses dívala.“

Pod jeho rozpáleným pohledem se zachvěla, ale ne tolik, jako při jeho doteku. Pomalu v ní pumpoval prstem; z toho skvělého mučení se kousla do rtu. Sevřela vnitřní svaly v touze po silnějším tlaku a on ji za to ostře pleskl do stehna.

„Zlobivá,“ řekl. „Ještě ne.“

Přidal druhý prst a potom udělal jemné gesto, jako když se říká „pojď sem“, a prst v ní ohnul.

„Pane bože,“ vykřikla. „To je… to je…“

„Tvůj bod G,“ řekl se samolibým výrazem ve tváři. „Líbí?“

„Ach. Ach.“ Uvnitř se jí hromadil hřejivý pocit a on pokračoval ve své smyslné masáži. Flynn jí lehce tlačil na podbřišek a pocit tlaku jako by se tím zvýšil. Pohyb prstů se zrychlil a zvyšoval tím intenzitu. Dýchala mělce a přerývaně a pevně svírala pelest, když jí projela první vlna masivního orgasmu. Bylo to jiné než předtím; pokračoval dál a dál, byl tak intenzivní, že cítila, že omdlí. Nedokázala kontrolovat svůj nářek. Nejspíš je slyšet až ve vedlejším apartmánu.

Když vlna odezněla, Flynn obrátil svou pozornost k jejímu klitorisu a třel ten citlivý hrbolek, až ho prosila, aby přestal. „Ne. Prosím. Jsem moc citlivá.“

Flynn ji ignoroval. S nemožnou rychlostí přinesl další orgasmus smyslové přetížení, které nedokázala ovládat. Bez sebe rozkoší křičela jeho jméno, zatímco se jí tělo hroutilo pod otřesy rozkoše. Každý centimetr jejího těla se třásl. Pořád se držela pelesti. Vrypy po jejích nehtech tu nechají trvalý šrám.

„To ty jsi chtěla dnes večer prožít erotické dobrodružství. Co se děje? Je to na tebe moc?“ zeptal se Flynn bez sebemenšího náznaku soucitu. Užíval si to až až.

„Parchante,“ vydechla. Flynn ji bude mučit celou noc. Smrt orgasmem. „Doufám, že budeš mít týdenní erekci.“

„Doporučuju ti zamyslet se nad důsledky téhle poznámky. Můžu tě hlídat v posteli.“ Ďábelské zablýsknutí v jeho očích napovídalo, že si dělá legraci jen napůl. Po měsíci v posteli s Flynnem by nemohla chodit. Stala by se z ní bezmocná, sexem pomatená zombie.

„Myslím, že to chce ještě jeden, než tě nechám spát.“

„Ne.“ Sevřela stehna. Její ubohé zmučené tělo už neunese další rozkoš.

„Roztáhnout.“ Pleskl ji rukou přes stehno, až vyskočila. Flynn nepřipustí žádnou neposlušnost. Rozevřela stehna a on se mezi nimi usadil. Při prvním olíznutí se prohnula do oblouku. Summer pevně zavřela oči a svíjela se proti němu, ale on jí držel stehna od sebe, zatímco si dával na

čas, ochutnával ji dlouhým, pomalým lízáním, a ona ho přitom prosila, aby přestal. Jeho rty se sevřely kolem rozcitlivělé kůže a ona vykřikla, když vzal citlivý hrbolek mezi zuby a jemně ho okusoval.

Za víčky jí explodovala hvězdná záře, když se znova udělala, bezmocná vůči pulsům vzrušení, které se v ní vzdouvaly. Nedokázala ovládat ochraptělé výkřiky rozkoše vycházející z jejích úst. I vjem jeho dechu na její kůži byl příliš. Trvalo dlouhé minuty, než ustal poslední záchvěv.

„Chudinko,“ zamumlal Flynn.

Na čele ucítila jeho polibek a dotek chladné deky na kůži, když ji přikryl. Nedokázala by se pohnout, ani kdyby v budově hořelo.

Summer se během noci probudila a dívala se, jak Flynnovi stoupá a klesá hruď. Tohle nebylo jako fantazie z jednoho z jejích erotických románů – kde hrdinka šla domů po fantastické noci plné sexu v klubu. Flynn je krásný a bylo by tak snadné mu propadnout.

Její tělo stále hořelo z jeho doteků. Nikdy nezažila během jediné noci tolik orgasmů. Jestli ho nechá pokračovat, bude za měsíc jeho otrok. Sexuální otrok. Flynn se nespokojí jen s krátkým románkem, převálcuje ji svou dominancí a pak zmizí. To nemůže udělat. Summer nemůže znova riskovat své srdce. Zítra ráno bude muset předstírat, že tahle noc pro ni nic neznamenala.

Stará Summer se vrací, tak ať si Flynn Grant raději dává bacha.

10

Flynn se probudil v plné pohotovosti jako obvykle. Po více než deseti letech u Rangers věděl, že nikdy neovládne umění pomalého startu. Ale teplé tělo schoulené po jeho boku byl silný popud, aby zůstal v posteli.

Usmál se. Neměl ani potuchy, že Summer O‘Sullivanová je taková raketa. Má v sobě oheň, který nějak dokáže dobře skrýt, ale teď už o něm ví a postará se, aby z toho vytěžila co nejvíc.

Žaluziemi se do pokoje dralo sluneční světlo a ozařovalo pokožku Summer světlem a stínem. Přímé linie stínu proti oblosti jejích boků a pasu vytvářely erotický kontrast. Její nové hnědé vlasy se leskly, i když jí zakrývaly většinu obličeje. Nechal své prsty pročesávat lehké pramínky a užíval si ten dotek, když se vlasy kroutily svým vlastním životem.

Poškubáváním se hlásila jeho ranní erekce, dychtící po opakování předchozí noci, ale smutně si vzpomněl, že použil poslední kondom. Ale existují i další způsoby, jak si s tímhle problémem poradit. Pohladil Summer po zádech a žasl nad hebkostí její pokožky. Ona je vážně úžasná.

Summer zasténala na protest, že ji budí, i když se proti jeho ruce prohnula jako kočka. Smyslné stvoření. Flynn se zazubil. Těšil se, až znova prozkoumá každý centimetr jejího oblého těla.

Kdo by to byl tušil, že se ráda tulí? Obvykle neměl moc rád ženy, co se na člověka lepí, ale v tomhle případě hádal, co z toho může vytěžit. Jestli se k němu chce tulit, je pro. Tolik mu to usnadní práci, pokud chce zůstat s ním, místo neustálých pokusů před ním utéct. A zaměstnanecké výhody budou senzační.

Proti svému přesvědčení ji pohladil, prsty jí laskal zboku ňadro.

„Jdi pryč. Ještě není ráno,“ zamumlala, i když se přitulila blíž a zabořila mu obličej do krku. Zachvěl se, když vystrčila špičku jazyka a ochutnala kůži na jeho klíční kosti. Bože, ona ho zabije.

„Jsi slaný,“ stěžovala si a pak otevřela oči.

Vidět její výraz rozespalého uspokojení, jak se mění v hrůzu, by bylo zábavné, ale za jiných podmínek, ne když se to týká jeho.

„Ty!“

„Já,“ souhlasil. „Koho jsi čekala? Nebo to nesleduješ?“

Vytáhla deku, kterou měla obmotanou kolem pasu, a zakryla se s ní až ke krku. „Já jsem… my jsme ne – “ vázla jí slova, až se odmlčela.

„Ale ano, dělali jsme to. Já to dělal a tys to dělala. My oba jsme to dělali!“ Flynn nedokázal skrýt cynický úsměv nad její zděšenou reakcí. „Prosilas mě, abych to dělal dál. Abych tě svlékl donaha a – “

„Přestaň! Nemyslela jsem – “ Nadechla se a uklidnila se. „Kdybys byl džentlmen, nezmínil bys to.“

„Zmínil by džentlmen, že vidí tvou báječnou zadnici v celé její slávě?“ zeptal se.

Otočila se vyvalila oči, když si všimla, že ji zdobené zrcadlo na zdi odráží zezadu pro Flynnovy pozorné oči.

„Ty, ty, ty – “ Neměla slov, tak kolem sebe obmotala celou deku a vyrazila do koupelny. O několik okamžiků později zaslechl Flynn tekoucí vodu.

Než se zase objevila, celá zabalená do načechraného županu, Flynn se osprchoval v malé koupelně pro hosty, oblékl se, nasnídal a popíjel třetí šálek kávy. Jeden jí taky nalil a podal jí ho. „Dáš si k snídani vejce nebo jogurt? Musíme se najíst a brzy se vydat na cestu.“

Summer se na něj mračila. „Nikam nejedu.“

Zrovna se chystal napít kávy, ale zarazil se. „Á, takže se ti tu líbí?“

„Nemám nic na sebe.“ Ukázala na župan. „Buď tohle nebo můj kabát.“

Zazubil se. „Já jsem v pohodě, ať si vybereš ten nebo ten.“ Pomyšlení na tělo pod tím županem probudilo jeho penis k plné pozornosti. Naštěstí to skryl stůl, takže mohl dál předstírat, že je džentlmen.

Opovržlivě se na něj dívala. „Tenhle apartmán neopustím, dokud nebudu mít pořádné šaty.“

Udělal obličej, ale chápal ji. Jízda na motorce by byla poněkud větrná, kdyby měla na sobě jen kabát. „Budiž. Jakou máš velikost? Půjdu ven a koupím ti džíny a tričko.“ Nakonec to byl on, kdo jí rozřízl ten latexový ohoz.

„Zbláznil ses?“ Mračila se na něj. „Nenechám tě vybírat mi šaty. Bůh ví, s čím by ses vrátil. Nejspíš s něčím jako pro děvku, s obojkem a vodítkem.“

„Něco jako pro děvku, s obojkem a vodítkem, na tobě vypadalo zatraceně dobře,“ řekl, ale neměl námitky, když vytáhla telefon a zavolala do Harrods.

Za hodinu už se nesmál. Apartmán zaplavily šaty. Summer a vysoká elegantní žena se dohadovaly o střihu a barvě. Flynn mlčky zuřil. Co je to za ženu, když má svou osobní asistentku v Harrods? A zdá se, že se nedokáže obléknout, aniž by nejdřív vyzkoušela šest různých variant všeho.

„Tyhle jsou těsné v rozkroku,“ trvala na svém Summer a držela v ruce směšně drahé džíny. „Až slezu z motorky, budu odřená.“

Flynn nechápal, co je špatného na leviskách.

„Ale vypadají na vás tak úžasně. Skvěle vám tvarují zadeček,“ řekla žena a odstoupila, aby mohla obdivovat další kalhoty.

„Její zadeček je skvělý nahý. Teď si kup kalhoty a jedem.“ Obě ženy na něj upřely zamračený pohled, i když Summer mírně znachověly tváře. Pak se k němu obrátily zády a pokračovaly na fascinující téma látky, střihu a švů.

Do prdele, jak může taková inteligentní žena, jako je Summer, mrhat mozkovými buňkami na takovéhle záležitosti? Ženu z Harrods nevinil, dělá jen svou práci, ale obě se chovaly, jako by dohromady neměly v hlavě jedinou mozkovou buňku.

Za deset minut mu došla trpělivost. „Oukej, princezno. Je čas vyrazit.“

„Ty jsi mě nazval princeznou?“ Z hlasu Summer čišel chlad.

„Ano. Nebo abych tě nazval celým titulem, Princezno Vzácný Pudlíku.“ Zalapala po dechu a on pokračoval. „Tohle je směšné. Vyber si jedny džíny a nějaký svršek a jedeme. Nebo můžeš jet na zadním sedadle nahá. Mě to nezajímá.“

„Nahá?“ Rozhlédla se, jako kdyby vážně hledala něco, co po něm může hodit. Potom si vzpomněla na osobní asistentku, uklidnila se a nasadila podmračený výraz, ze kterého by se oloupala omítka ze zdi. „Potřebuju si s tebou promluvit o samotě.“

Přidržovala si zavinutý župan, napochodovala do koupelny a zavřela za ním dveře. „Dovol mi, abych ti připomněla, že tohle všechno je tvoje chyba. Překážel jsi, takže jsem se musela vykrást z domu bez čehokoli na převlečení. Objevil ses v klubu a zkazil mi zábavu. Nasadil jsi mi podělaný obojek.“

Právě se dostávala do ráže. „Donutil jsi mě sedět ti u nohou, málem jsi mě ojel na ulici a pak jsi mi rozříznul šaty. A pak jsi usnul, ty velký skotský…“

„Napůl skotský,“ řekl mírně a Summer z toho málem naskočila pěna u pusy. „A nesmíme zapomenout na roli, jakou v tom sehráli tví okouzlující přátelé.“

„Cože! Ty…!“ Blábolila prakticky nesouvisle. „A co? Nepotřebuju tě, nepotřebuju bodyguarda.“ Poslední slova vyslovila jednotlivě a strčila do něj, aby svoje sdělení zdůraznila. Ocenil pohled na její blýskající oči a do jejího županu, který odhaloval svůdný výstřih, a pak odešla z místnosti a třískla za sebou dveřmi.

Kdyby nebyla taková nerudná fúrie, Summer O‘Sullivanová by byla velmi lákavé zboží.

Když zamířili zpátky do Hampsteadu, bylo téměř poledne a Summer byla konečně oblečená. Byla na něj tak naštvaná, že odmítala mluvit a snažila se držet na zadním sedadle motorky vzpřímeně, aby se ho nemusela dotýkat. Flynn zjistil, že mu ten dotek chybí.

Dům byl podivně tichý. Natasha a Maya přiběhly, jakmile motorka zaparkovala před hlavními dveřmi, a za nimi následovali Mike a Gavin.

„Díky bohu, jsi v bezpečí,“ vzlykala Maya. „Byla jsem si jistá, že jsi mrtvá.“

Flynn okamžitě zpozorněl. Vybral si člověka, který se nejvíc ovládal, a oslovil ho. „Malcolme, co se stalo?“

I majordomus působil otřeseně. Zachovával si svou obvyklou důstojnost, ale hlas se mu nepatrně třásl, když říkal: „Dnes ráno jsme našli něco v pokoji slečny O‘Sullivanové. Chtěl jsem zavolat policii, ale jelikož znám averzi pana O‘Sullivana vůči publicitě, myslel jsem, že se nejdřív zeptám vás.“

Zavedl je nahoru do pokoje Summer. Vypadalo to tam skoro stejně, jako když odcházela, šaty byly rozházené po zemi, závěsy zatažené a v posteli se rýsovala blonďatá postava jako živá. Rozdíl byl v tom, že v těle na posteli byl zabodnutý nůž. Nůž, Sabatier, pokud to Flynn mohl posoudit, trčel z místa, kde má skutečný člověk srdce.

Summer úzkostně vykřikla. Flynn se k ní obrátil. Zbledla, ale jak se na ni díval, nasadila masku, aby zakryla emoce. Co ještě asi skrývá? Malcolm si odkašlal.

„Je toho víc, pane.“ Zavedl je do koupelny Summer. Přes zrcadlo bylo naškrábané jasně červenou rtěnkou „CHCÍPNI, DĚVKO!“

„Do háje. To byla moje poslední tubička Vamp.“

„Jak můžeš v takovou chvíli myslet na rtěnku?“ zakvílela Maya. „Někdo se tě pokusil zabít.“

„Nesmysl. Je to jen hloupý vtip,“ řekla Summer, ale Flynn si všiml, že se jí nepatrně třesou ruce, když brala do ruky prázdnou tubičku. „Jsem jen znechucená, že ji vyplácali celou.“

„Jsi dost vamp i bez rtěnky,“ řekl jí příkře. To poslední, co potřebují, je Summer s hysterickým záchvatem. Obrátil se k majordomovi. „Zkontroluju bezpečnostní systém. Nebojte se, brzy zjistím, kdo to udělal.“

Za dvacet minut nadával a použil při tom řadu sprostých slov v kreativních kombinacích. Tím skončila jeho naděje, že to byl účinný vtip některého z hostů v domě. Ten, kdo to udělal, se nejenom dokázal nepozorovaně vkrást dovnitř, ale také se mu podařilo odpojit bezpečnostní systém na víc jak dvacet minut. Nemůže vinit nikoho z hostů – všichni hráli Wii v obýváku, když se systém vypnul, a byli tam pořád a s mnohem vyšším skóre, když znovu naskočil. Kromě toho, všichni se tu spárovali. Žádný z kluků neměl důvod být na Summer naštvaný, a Flynn by se vsadil, že je to práce nějakého muže.

Vyslechne veškerý personál, ale moc dobře ví, co zjistí. Velké nic.

Než se do toho pustil, strčil hlavu do pokoje Summer.

„Začni balit. Vezmu tě do bezpečného domu.“

11

Do bezpečného domu? Flynn si snad dělá legraci. Mají ten nejmodernější bezpečnostní systém. Její otec se pokaždé otřásl, když si vzpomněl, na kolik ho přišel, a když se objevil Flynn, nechal ho aktualizovat. A má bodyguarda. Tak kolik dalšího zabezpečení potřebuje? „Nikam nejedu.“

Rty se mu stáhly do úzké linky. Bylo jí jasné, že v tomhle bude tvrdohlavý. Nemůže žít svůj život jako nějaká vězenkyně. Jen proto, že s Flynnem spala, neznamená to, že tu on teď velí.

„Fajn.“ Sáhl do kapsy, vytáhl mobil a projel displej. „Můžeš říct svému otci, co se stalo, zatímco já podniknu všechno potřebné k přepravě do Castletownberehavenu.“

Zatracený paličatý Skot. Rozhodně ji nepošle k babičce. To by si radši okousala nehty na nohou, než aby se tam vrátila. Ignorovala telefon, který držel v ruce. Kdyby teď tátovi volala, dělal by si starosti. To je to poslední, co potřebuje, když je uprostřed vyjednávání s Američany.

Maya jí položila ruku na paži. „Možná bys měla jet, Summer. Mike a Gavin zrovna balí. Musí se zítra vrátit k tréninku a já bych moc nerada myslela na to, jak jsi tu sama.“

Měla na výběr, buď tu bude trčet s Flynnem a psychopatem, nebo bude někde jinde s Flynnem. Žádná z těch vyhlídek ji nelákala. Nechtěla myslet na minulou noc, ani na to, jak se s ním cítila. Když má být upřímná, sex byl dost úžasný. Dalece předčil všechny její dosavadní fantazie. Ale v ložnici, když ji mučil rozkoší, viděla další Flynnovu stránku.

Použije její vlastní potřeby k tomu, aby ji mohl ovládat. Měla plíživé podezření, že od ní Flynn bude vyžadovat víc než jen poslušnost v ložnici. Na rozdíl od některých jejích přátel, ona nikdy neuměla ve vztahu oddělit fyzickou a emocionální stránku. Jedna vždycky následovala druhou tak jistě, jako noc následuje den. Stačí se podívat na ten příšerný poprask s Adamem. Něco s ní není v pořádku, že to nezávazně neumí. Když se zamiluje, zamiluje se natvrdo a chce všechno.

Ano, s Flynnem bude muset být opatrná. Nikdy už se nesmí citově zaplést. Ani za milion let.

Povzdechla si. „Tak dobře. Kam pojedeme a na jak dlouho?“

„To ti bohužel nemůžu říct.“

„Ale co mám říct svým přátelům?“

„Pro tvou vlastní bezpečnost, co nejmíň. Teď si hoď pár věcí do tašky. Čím dřív se vydáme na cestu, tím lepší.“ Bylo to jako mluvit do zdi. „Fajn,“ vyštěkla. „Protože mi neřekneš, kam jedeme a na jak dlouho, nechám tě, abys mi zabalil.“

Mayino hihňání umlčel Flynnův přísný pohled. Summer ho ignorovala a propochodovala kolem něj do chodby. Uvidíme, jak si pan Já-tu-velím poradí s tímhle.

„Ty jsi tak zkažená, Summer.“ Maya se pořád ještě hihňala. „To ho jen tak necháš přehrabovat se ti ve spodním prádle?“

„Proč ne? Ne že by už…“ Ta slova jí vylétla z pusy dřív, než si uvědomila, co říká.

Maya ji popadla za paži. „Pane bože! To snad ne? Řekni mi, že jsi neojela toho bodyguarda?!“

„Kdo ojel bodyguarda?“ Z ložnice se vynořila Natasha a nesla svou tašku.

„Můžete obě sklapnout?“ zasyčela Summer. Zabije Molly. Varovala ji, aby neříkala Robertovi o Flynnovi, ale její kamarádka to očividně vzala doslova a řekla to všem ostatním.

„Byla to jednorázovka a víckrát se to už nestane.“

Natasha ji ignorovala. „Vsadím se, že byl žhavý. Ten přízvuk, mmmm. A vsadím se, že je to bývalý voják. Tyhle chlapi jsou fakt šťavnatí a – “

Summer si zacpala rukama uši. „Neposlouchám.“

Maya dloubla do Natashi. „Summer je zase ve formě. Všichni ustupte.“

Nechala je tam, smějící se jako párek dementních hyen, a šla zavolat Molly.

Telefon vyzváněl a vyzváněl. Málem to už vzdala, když telefon zvedl ospalý hlas. „Haló.“

„Molls?“

„Hm. Summer? Co se s tebou stalo minulou noc?“

„Co se se mnou stalo? Nechala jsi mě v tom zatraceným klubu sama a Flynn to zjistil.“

„A do prdele. Peter říkal, že se o tebe postará. Jsi na mě naštvaná, vid?“ Mollyin hlas se nešťastně odmlčel.

Summer zavřela oči. Kdyby měla Molly na dosah, dala by jí facku. Jak to mohla udělat a pak se chovat, jako by se nic nestalo? „Jestli mluvíš o tom, že jsi mě nechala s tím kreténem v třírohém klobouku a bez možnosti dostat se domů, tak ano, jsem na tebe naštvaná.“

Ticho mezi nimi se protahovalo. „Za to se omlouvám,“ odpověděla nakonec Molly. „Objevili se nějací Robertovi obchodní partneři. Byli – “

Telefon byl najednou hluchý. Summer ťukla do opakovaného vytáčení, ale číslo bylo obsazené. Co se to s Molly děje?

Otevřely se dveře obýváku. „Jsi připravená? Máme před sebou dlouhou jízdu.“

Summer strčila telefon do kapsy, aby mohla zavolat Molly později. Následovala Flynna ven. Australani už byli ve svém náklaďáku. Gavin zamával a se sprškou štěrku vyrazili. Maya ji objala, Natasha se culila na Flynna a mrkla na ni. Následovaly Australany a při odjezdu troubily.

Večírek definitivně skončil. Summer zkoumala nabitý ruksak u Flynnových nohou. Nepoužila ho od své cesty vlakem po Evropě. Jak ho vyhrabal? „Kterým autem pojedeme?“

Flynn nesouhlasně odfrknul. „Žádné z těch blýskavých aut se nehodí,“ odpověděl. „Přitahují příliš velkou pozornost. Pojedeme na motorce. Niall na nás počká s vozidlem.“

Vozidlo. Co tím myslí, „vozidlo“? Pohlédla na malý nosič za sedadlem motorky. Flynnova taška už byla uložená. „Ale co zbytek mých zavazadel?“

Další odfrknutí, tentokrát doprovozené škubáním koutků. Flynn popadl její ruksak a hodil ho na svůj. „Tohle je tvoje zavazadlo.“

O dvě hodiny později měla chuť ho zabít a zadek ji od sezení na motorce bolel. Flynn konečně zastavil u benzínky, protože trvala na tom, že musí čůrat. Nedovolil jí sundat ruksak z nosiče. Se sluchátkem u ucha pochodoval po obslužném prostoru jako šelma v kleci, dokud se nevrátila ze špinavé dámské toalety. Nechtěla by být na druhé straně drátu v tomhle rozhovoru.

Kdo si myslí, že je? Ona není voják, aby ji takhle buzeroval. Vzhledem k množství zavazadel, která vzal, nemůžou jet daleko a nebudou pryč dlouho. Do toho ruksaku se sotva vejde její mejkap a přípravky na vlasy.

„Máš hlad?“

„Hm, myslím, že oběd bych zvládla.“

„To jsem si myslel.“ Z kapsy vytáhl dvě cereální tyčinky a jednu jí podal. Vesele přežvykoval tu svou, zatímco ona zírala na obal, který sliboval spoustu ovesné dobroty. Snaží se ji vyhladovět. Minulou noc nesnědla večeři, když předstírala, že je nemocná, a jediné, co snědla ke snídani, byl jogurt.

Flynn to dělá záměrně. Proč proboha souhlasila, že s ním pojede? Mohla být doma a kuchař by jí teď připravil dobré jídlo. Místo toho parkuje na krajnici A1 s krutým Skotem.

Summer se zakousla do cereální tyčinky a snažila se nepozvracet. Tímhle by nekrmila ani koně. Nebyla na tom ani čokoláda. Zvládla ještě jedno sousto a zbytek tyčinky vrazila do kapsy. Čím dřív dojedou do cíle, tím dřív si může dát vanu a pořádné jídlo.

„Připravená?“ zeptal se Flynn, než si nasadil helmu.

„Nemůžu se dočkat.“

Za další dvě hodiny věděla, že bude mít modřiny, ale Flynn jel dál a ignoroval, že mu klepe na rameno a že potřebuje další pauzu na čůrání. Když už byla připravená z motorky seskočit, odbočil z dálnice a jel směrem na York.

Málem se rozplakala, když uviděla v dálce věž York Minsteru. Byli na cestě už hodiny a určitě tam zastaví. Flynn vjel na parkoviště před středověkými branami města a vypnul motor. Summer si nebyla jistá, jestli dokáže z motorky slézt. Stehna ji tak bolela, jak se držela, že už dávno vzdala snahu nedotýkat se Flynna. Poslední hodinu se ho bezostyšně držela.

Flynn si sundal helmu, protáhl paže nad hlavou a zívl, než k ní obrátil svou pozornost. „Hodná holka,“ řekl jí. „Vedla sis dobře. Na zbytek cesty mám něco lepšího.“

Z toho se jí chtělo plakat a nechápala šimravý pocit z jeho pochvaly. V žaludku jí kručelo. Měla hlad. To bude tím, nic víc.

Zatroubení klaksonu odpoutalo Flynnovu pozornost od ní. Summer sledovala, jak na parkoviště vjely tři otlučené džípy. Byly naprosto identické. To nemohla být shoda okolností. Džípy byly staré, nejspíš původně armádní, a Flynnovi se rozzářily oči, když je uviděl.

…

Flynn nikdy nebyl tak rád, že někoho vidí. Přestože Summer nic neřekl, byl si jistý, že je cestou do Yorku

někdo sledoval. Cestou se v pravidelných intervalech

objevovala tmavě modrá dodávka a držela se v bezpečné vzdálenosti, aby na sebe neupoutala ničí pozornost. Jenže měli co dočinění s rangerem.

Mohla by to být shoda okolností. Ale Flynn na shody okolností nevěří.

„Nialle,“ zavolal. „Jak to jde?“

Pozornost jeho šéfa už rozptýlila Flynnova spolucestující. S elegancí protikladnou jeho ohromné postavě sundal Summer z motorky, jako by nevážila víc než kotě. Flynn pocítil v podbřišku žárlivé bodnutí. Niall ukázal svůj šarm a Summer se na něj usmívala, jako by to byl Santa s pytlem dobrot. Summer běžela na záchod.

Niall tiše hvízdl. „Ty, ona a měsíc na venkově? Proč jsem ti tenhle úkol předal?“

„Protože jsi idiot.“ Flynn se na něj samolibě usmál. I když se Niall nikdy nedržel s jednou ženou dlouho, byl něco jako fajnšmekr, pokud šlo o ženy, a Flynn byl rád, že se jeho přítel nestará o Summer.

„Omlouvám se, že jsme vás museli takhle odtáhnout, slečno O‘Sullivanová,“ řekl Niall, jakmile se Summer vrátila, „ale mám přísné rozkazy od vašeho otce. S Flynnem jste ovšem v dobrých rukou.“

Kdyby jen věděl. Niall by ho zabil, kdyby měl podezření, že se jen dotkl klientky. Flynn měl co dělat, aby zachoval klidný obličej, když Summer zrudla.

Niall střelil letmým pohledem jeho směrem, ale neřekl ani slovo. Mávl na řidiče ostatních džípů. Během několika minut naložili muži Flynnovu motorku do jednoho z džípů. Mohlo by to pomoct setřást toho pronásledovatele, než dostanou Summer do bezpečného domu. Niall doprovodil Summer na místo spolujezdce a podal jí ruksak.

„Na slovíčko, Flynne.“

Zatraceně. Niallovi nic neujde. Následoval ho za džíp.

„Co si sakra myslíš, že děláš? Prokrista, chlape, mohl jsem ti svěřit k hlídání královny krásy a ani na jednu z nich ses nepodíval dvakrát. Proč myslíš, že jsem ti dal tenhle džob?“

„Tak to není, Summer a já – “

„Jestli se tohle provalí, neseženeš práci ani jako prodavačka lízátek.“ Niall ho dloubnul do hrudi a Flynn se držel, aby se neschoulil, když se jeho prst přiblížil k hojící se jizvě.

„Tvoje práce je chránit ji, ale jinak na ni ani nesáhneš. Vyjádřil jsem se dost jasně? Nesmíš šoustat klientku.“

Niall má pravdu. Co se mezi nimi stalo, to byla chyba. Jak může Summer chránit, když jsou v tom zapletené city? To je číslo jedna na seznamu hříchů bodyguarda. Flynn byl v pokušení zasalutovat, ale spokojil se s odpovědí: „Jo, pane.“

„Teď se pohni. Andy pojede první, ty za ním. Jestli se objeví náš kámoš, budeme se držet vzadu a obklopíme ho.“

Flynn přikývl.

„A tohle.“ Niall vytáhl z kapsy obálku. „Dnešní noc máte rezervovanou v Dalhouse Castle. To by mělo dámu potěšit.“

„Skvělé.“ Flynn nastoupil do džípu a ignoroval posměšný pohled Summer.

„O co šlo?“ zeptala se.

„O nic,“ odpověděl. „Jen bezpečnostní brífink.“ Následoval Andyho džíp ven z parkoviště a zpátky na dálnici.

Příští dvě hodiny byly nezáživné. Buď toho pronásledovatele setřásli, nebo byl až příliš obezřetný. Nic netušící Summer si zdřímla. Usmál se pro sebe, když poslouchal, jak ve spánku tiše funí, stejně jako když spala přitulená k němu.

Ta vzpomínka ho zahřála. Kůži měla tak hebkou a ležela mu v náruči, jako by tam patřila. I teď ho taková myšlenka na ni rozptýlila víc, než by si přiznal. Tohle je práce. Nic víc. Soustřeď se.

Nesoustředil se ani pět minut, když se v mysli vrátil k předchozí noci. Představa úplně nahé Summer opřené

o zeď apartmánu, zatímco ji píchal jako smyslů zbavený, probudila část jeho těla, kterou by rád nechal spát. Flynn zasténal. Co se to s ním děje?

Už dřív střežil krásné ženy a na žádnou z nich takhle nereagoval. Znamenaly pro něj prostě jen práci, úkol, problém, bez ohledu na to, jak sexuálně přitažlivé byly. A Summer stejně není jeho typ. Má rád bystré, inteligentní ženy, ne přítulné tatínkovy holčičky, které za svůj život nemusí odpracovat jediný den. Summer je jeho nejhorší noční můra. Nešel by do vztahu s ní ani za milion let, i kdyby ji neměl chránit.

Tiše ve spánku zasténala. Flynn přestal na vteřinu sledovat silnici, aby se ujistil, že je v pořádku. Její svůdné rty byly pootevřené. Díky lesku na rty vypadaly jemně a lákavě. Napadlo ho, jaký by to byl pocit, kdyby se sevřely kolem jeho klacku.

Byly by žhavé? Nedočkavé, až ho ochutnají? Potemněly by ty modré oči vášní, stejně jako v apartmánu, což vyslalo jiskru chtíče přímo do jeho rozkroku? Přestaň, Flynne. Tohle dělat nebudeš.

Jeho vztyčený penis ignoroval povel z mozku a Flynn si na místě přesedl, aby ulevil tlaku. Do Edinburghu je to dlouhá cesta a první věc, kterou potřebuje, až budou na místě, je dlouhá studená sprcha.

12

„Probuď se, Summer. Jsme tady.“ Zapadající slunce se odráželo od bledě růžového pískovce nějakého skotského hradu. Kolem nich se rozprostíraly akry lesů. V dálce viděla vinoucí se řeku. Málem vykřikla úlevou. Civilizace. Bude tu opravdové jídlo a vana.

Rychle Flynna objala. „Je to dokonalé. Miluju tě. Díky.“

Byla překvapená, když mu tváře potemněly, málem zrudl. Vyškrábala se z džípu a spěchala dozadu pro svoje zavazadlo. Nejspíš jí nesbalil nic na sebe do restaurace. Nevadí. Když to bude nutné, může jíst ve svém pokoji. Málem vběhla do vrat starého hradu. Flynn ji následoval.

Tmavá, dřevem obložená recepce byla hosty opuštěná. V dálce slyšela hrát dudy. Hm, nemůže doufat v naprostou dokonalost. „Dobrý večer, madam. Vy musíte být pan a paní Smithovi,“ řekl recepční.

Smithovi? Summer zdvihla obočí. Nenapadlo ho nic tvořivějšího?

„Přesně tak.“ Flynn odpověděl klidně a čmáral přitom jakési fiktivní detaily do formuláře.

„Pošlu Tommyho, aby vám pomohl se zavazadly. Restaurace je dnes večer zavřená kvůli svatbě, ale můžu vám nechat poslat večeři do vašeho pokoje.“

„To je fajn,“ řekl Flynn.

Tommy byl malý muž s prošedivělou tváří, muselo mu táhnout na sedmdesát. Popadl tašky se stejnou opatrností a pozorností, s jakou by zacházel se dvěma kusy od Louise Vuittona, a zamířil ke schodišti. „Budete v apartmánu Walter Scott. Následujte mne.“

Na odpočívadle prvního poschodí se otevřely dveře a Summer zaslechla hudbu a smích.

„Ian McDonald a Flora Campbell. Její třetí a jeho druhá svatba.“ Tommy zavrtěl hlavou. „Ale nemůžeme si stěžovat, když nás to zaměstnává. Vy sami jste tu na svatební cestě?“

„Ano,“ souhlasil Flynn a ignoroval přitom její pobouřený pohled.

„Vždycky poznám pár na líbánkách, a není to výběrem pokoje.“ Tommy se zasmál svému vlastnímu vtipu.

„Tahle část hradu je vaše.“ Otevřel dveře a oni ho následovali dlouhou chodbou se světlým kobercem. Na konci chodby vyšli tři schody a otevřeli další dveře.

Summer se rozhlédla a vzala zpátky každou špatnou myšlenku, co o Flynnovi měla za celý den. Byli ve věži hradu. V kruhové místnosti stála postel se čtyřmi sloupci, červeným vlněným baldachýnem kolem a okvětními plátky růže poházenými na zeleném saténovém přehozu. V krbu hořel oheň. Vedle úzkého okna s barevným sklem byl prostřený stolek s vybraným stříbrem a křišťálem a v kbelíku s ledem stála láhev šampaňského.

„Zavolejte na recepci, až si budete chtít objednat večeři, nebo pokud pro vás budu moci udělat cokoli jiného, stačí křiknout. Přeju vám i vaší dámě dobrou noc.“

Summer ho slyšela, jak si cestou dolů chodbou píská, a potom, jak se zavírají venkovní dveře. Vrhla se na postel a nabrala do ruky růžové plátky. „Díky bohu. Bála jsem se, že mě vezmeš do nějakého ošuntělého bytečku.“

Flynn vytáhl z ruksaku své holicí potřeby. „Já tohle místo nezamluvil. To Niall. A teď, když mě omluvíš, potřebuju sprchu.“

Co se to s ním děje? Vyhrabala se z postele. Kbelík s ledem ji lákal. Je čas na drink.

Když míjela krb, všimla si na římse Flynnova telefonu. Zajímalo ji, kdo ho předtím tak naštval. Pohlédla na dveře pokoje. Flynn byl pořád ve sprše. Neuškodí, když se rychle mrkne.

„Zprávy.“ Přejížděla palcem po displeji. Bylo jich tu spousta od kohosi jménem David. Lorna už tě nemiluje. Přestaň s tím.

„Ach.“ Summer zavřela oči. Vzpomněla si, jak sama dostávala podobné esemesky. Flynn je zamilovaný do někoho, kdo nemiluje jeho. Není divu, že je tak mrzutý.

Nedovolila si myslet na předchozí noc. Ona byla ten, kdo všechno inicioval, a jak to dopadlo. Vyspala se s ním. Na spaní s mužem je něco mnohem intimnějšího než sex. A dnes večer to udělá znova. Pan a paní Smithovi

o svatební noci v romantickém skotském hradu.

Summer se málem zasmála nad tou ironií. Dnes má druhé líbánky bez manžela. Jednou ve Vietnamu a podruhé tady. Nikdy se už s nikým nezaplete a Flynn očividně miluje jinou. Možná by spolu mohli být jen tak. Nemusí to znamenat nic víc.

Otevřela Flynnovu tašku. Aspoň pamatoval na kondomy. Summer se rozhodla a svlékla se z šatů. Pana Smithe čeká překvapení. Spěchala chodbou a pak zaklepala na dveře koupelny. „Pokojová služba,“ oznámila.

Neodpověděl, bylo jen slyšet téct vodu. Otevřela dveře a vešla do oblaku páry. Summer sotva rozpoznala velký koupelnový závěs pod oknem a ohromný skleněný sprchový kout. V mlze viděla jeho štíhlou postavu. Není pochyb. Flynn je kus.

Jednou rukou se opíral o kachlíčkovou stěnu, zatímco druhá se rytmicky pohybovala. Summer ztuhla na místě a nevěděla, jestli se má vytratit, nebo otevřít skleněné dveře. Svaly na Flynnových ramenech se vlnily pod kůží. Přes zvuk tekoucí vody slyšela jeho trhaný dech. Se zvrhlou fascinací sledovala, jak masturbuje k vrcholu. Zaklonil hlavu a zasténal.

Byla to jedna z nejerotičtějších věcí, co kdy viděla. Navzdory teplu v místnosti jí ztvrdly bradavky. Při vzpomínce na Flynnovu kontrolovanou vášeň předchozí noc jí v podbřišku vyšlehl žár, zatímco on si rukou pořád pumpoval klacek. Vycítil její přítomnost a prudce se otočil. V jeho tváři se mísil šok s rozpaky. Dlouhou chvíli na sebe zírali a voda mu přitom dál bubnovala do zad. Po hezké tváři mu stékaly potůčky. Konečně promluvil. „Vypadni odtud, než…“

„Než co?“ Slova z ní vyšla v zastřeném šepotu.

V jeho očích bojoval stud s touhou. Vypnul vodu a otevřel dveře sprchy. Popadl měkkou bílou osušku z otopného žebříku o ovinul si ji kolem boků, než jí podal župan. Flynn se nejistě nadechl. „Vrať se do pokoje jako hodná holka.“

Hodná holka. Naježila se. Co si myslí, že je? Nějaký domácí mazlíček?

Než mohl říct něco dalšího, otočila se na patě a práskla za sebou dveřmi koupelny. Modlila se, aby v koupelně najednou nastala doba ledová, a těšila se představou, jak mu zmrznou koule. To by mu patřilo. Zatracený Flynn Grant může táhnout do horoucích pekel. Zítra zavolá otci a požádá o jiného bodyguarda. S Flynnem zůstat nemůže.

Ozvalo se zaklepání na venkovní dveře. „Pokojová služba,“ zavolal zvenčí ženský hlas se skotským přízvukem.

Summer se modlila, aby to bylo jídlo. Přitáhla si župan těsněji přes prsa a otevřela dveře.

Rudovlasé nevěstě klesla čelist, když uviděla Summer. „Kdo do hajzlu jsi? A co jsi tu dělala s mým Ianem?“

…

Flynn se opřel o kachlíčkovou stěnu koupelny a těžce oddechoval. To byl ten nejintenzivnější orgasmus, co zažil od… nedokázal si vzpomenout. Bylo to hodně, hodně dávno. Možná za celý život. To všechno kvůli Summer. A ani se jí nedotkl.

Myslel na ni, když se sprchoval, a při vzpomínce na ni v těch titěrných latexových šatičkách, a jak se svíjela na posteli, když ji přivedl k orgasmu, mu tak ztvrdl penis, že musel celou záležitost vzít do svých rukou. Představoval si, že jeho namydlená pěst jsou její svůdná ústa sevřená kolem jeho údu, když zvedl zrak a uviděl ji tam stát.

Na okamžik přestal, stejně zaskočený tím, jak dokázala proklouznout do koupelny, jako tím, při čem ho přistihla. Potom ho zvědavost v její tváři nutila pokračovat. Dlouhé minuty se dráždil před jejím šokovaným a fascinovaným pohledem a záměrně se před ní předváděl.

Odměnou mu byly pootevřené rty a její malý, růžový jazyk, nervózně olizující horní ret způsobem, ze kterého tvrdnul ještě víc. Dech se jí zrychlil. Chtěl věřit, že ruměnec v její tváři nezpůsobilo pouze horko v koupelně a vlhkost na jejím krku nebyla pouhým výsledkem páry ze sprchy.

Zrak měla nejdřív přibitý k jeho penisu, ale potom se mu podívala do tváře a uvěznila ho modří svých očí. Rozšířené panenky byly vzrušující víc, než by byla její ruka.

Chtěl ten okamžik protáhnout co nejdéle, ale reakce Summer mu sevřela koule a poháněla ho k vrcholu. Upřeně se jí díval do očí, když sebou jeho tělo trhlo v tom nejintenzivnějším orgasmu, jaký pamatoval.

Flynn nutil své třesoucí se nohy fungovat, ale než stačil otevřít své holicí potřeby, zvuk zvýšených hlasů ho přiměl vyletět z koupelny.

Jeho klientka se prala s rudovlasou ženou ve svatebních šatech. Nevěsta ječela. „Ty kurvo, tak kde je?“ Snažila se Summer tahat za vlasy. Z hlasu jí čišel alkohol.

Summer se snažila oběma rukama vyprostit vlasy z jejího sevření. Při tom se jí župan rozevřel tak, že zaručeně rozněcoval naštvanou nevěstu ještě víc, ale nejspíš jinak, než jak působila na Flynna.

„Pusť, ty mrcho,“ lapala po dechu.

Flynn byl v pokušení užít si ten pohled, ale je její bodyguard a právě teď potřebuje jeho ochranu. Popadl nevěstu za zápěstí a stiskl jí jistý bod, z čehož se zajíkla bolestí a pustila vlasy Summer.

Flynn se postavil mezi obě ženy, čelem k rozzuřené nevěstě, a dožadoval se: „Kdo jste a co to děláte?“

Nadechla se, přičemž se jí ňadra vzedmula nad úroveň živůtku těsných šatů. Pohled na ně s Flynnem ani nehnul. „Jsem Flora Campbellová. Ne, jsem paní Flora McDonaldová a chci vědět, co tahle šlapka dělá v mém svatebním apartmá.“

„Šlapka?“ Pobouření Summer bylo nehrané. „Šlapka? Slečna Moje-kozy-jsou-moc-velký-na-tyhle-šaty nazvala MĚ šlapkou?“

Flynn potlačil úsměv a soustředil se na to, aby udržel pobouřenou nevěstu od své klientky.

Ale Flora Campbellová McDonaldová už jí nevěnovala pozornost. Vstřebala Flynna v celé jeho ručníkem oděné slávě a uznale mlaskla. „Páni, copak to tu máme?“ Natáhla ruku, aby se dotkla jeho hrudi, ale než se k němu dostala, Summer jí odrazila ruku.

„To je můj manžel, koho tu osaháváš, ty zrzavá děvko,“ oznámila jí.

Flora sevřela pěst, odhodlaná začít tuhle kočičí bitku znova, když na otevřené dveře zaklepal zavalitý, úzkostný muž. „Floro? Miláčku? Hledal jsem tě.“

Flora se oháněla, přičemž stála na nohou spíš šťastnou náhodou než silou vůle.

Ian konejšivě objal svou nevěstu paží. „Ne, Floro, tohle je jejich pokoj. Náš pokoj je o patro výš.“

„Seš si jistý?“ Ian přikývl. Nadechla se, což nebezpečně napnulo živůtek jejích svatebních šatů. „Říkala, že jsou manželé,“ dodala Flora vyčítavým tónem.

Summer přejela Flynnovi rukou po holých zádech a opřela se o něj. „Ano, jsme na líbánkách.“ I přes župan cítil dotek jejích přitisknutých křivek.

„Ty a on?“ Flora byla jako pes, co dostal kost. „Manželé?“

„No ano.“ Summer mu přejela druhou rukou po hrudi, od klíční kosti po břišní svaly. Její mučivá ruka spočinula na okraji ručníku. „Pracujeme na jeho malém problému.“

„Problému?“ Ian i Flora byli fascinováni.

„Ano, MALÉM problému. Je tak malý, že nevíme, co s ním dělat, ale jsem si jistá, že přijdeme na něco kreativního.“ Flynn měl co dělat, aby udržel lhostejný výraz, ale cítil, jak mu rudnou špičky uší. Ta malá potvora. Potřebuje přehnout přes koleno a zase dostat výprask.

Flora vyvalila oči a Ian zčervenal. Ta zářivá barva se strašně bila s jeho pihami a pískovými vlasy. „Ano, ehm, nic nám do toho není, viď, Floro?“

Nevnímala ho, oči měla upřené na Flynnův rozkrok.

Díky jeho nedávné aktivitě ve sprše nereagoval na její zrakovou masáž a Flora obdařila Summer soucitným pohledem. „Chudinko. Omlouvám se za to předtím. Netušila jsem…“ Odmlčela se.

„Nechcete se k nám připojit na hostině? Aspoň přijdete na jiné myšlenky,“ řekl Ian.

Flynn otevřel pusu, aby odmítl, ale Summer ho předběhla. „To bychom moc rádi, viď, drahoušku? Všechny ty úchvatné Skotky ti možná pomůžou překonat tvůj MALÝ problém.“

Nebyl si docela jistý, jak se to stalo, ale o třicet minut později byli se Summer uprostřed hlučné skotské svatební hostiny a ona si to maximálně užívala.

Po jídle se večer změnil v bodyguardovu noční můru. Byl obklopený cizinci, nikde žádné posily a žádný způsob, jak zkontrolovat potenciální hrozby klientce. Instinkty mu říkaly, že to není nebezpečná situace, ale výcvik mu nedovolil odpočívat. To nejlepší, co mohl udělat, bylo držet se jí co nejblíž, doslova ji bránit vlastním tělem.

Summer byla bavič večírku. Ta dívka, kterou zahlédl v koupelně, ta, která se na něj dívala dychtivýma očima, byla pryč. Místo ní tu bylo zvíře večírků. Do půl hodiny po tom, co přišla na hostinu, byla Summer s každým z přítomných nejlepší kamarádka. Spřátelila se s DJem i s barmanem a oba ji zásobovali přívalem jejích oblíbených drinků a hudbou.

Když vylezla na stůl a začala tancovat, Flynn ji stáhl dolů, ale trucovala a oznámila fascinovaným hostům: „Je jen mrzout, protože ho má prťavýho.“

Skřípal zuby a přitáhl si ji těsně k sobě na pomalý tanec. „Cítíš to? Je pro tebe dost prťavý?“ Jeho penis okamžitě ztvrdnul, jakmile se jí dotkl a ucítil vůni jejího šampónu.

Posměšně se o něj třela. „Já nevím. Pořád je co vylepšovat, nemyslíš?“ Potom ho opustila a tančila se ženichem.

Ian zářil hloupým úsměvem, tvář mu nepěkně zrudla a Summer tancovala těsně u něj. Jak může, ta malá coura? Na pár minut ho dokázala ošálit, aby si myslel, že Summer O‘Sullivanová není ta nejfotografovanější štětka, co kdy vzešla z Corku. Ale teď mu to připomněla.

Flynn jí zůstal po zbytek večera nablízku, ale i když jí dokázal zabránit, aby znovu tančila se ženichem – přece nechtěl, aby Flora Campbellová McDonaldová spáchala vraždu nožem na dort, který svírala v ruce – nedokázal jí zabránit, aby snědla ovocnou sochu uprostřed stolu, tu jedinou věc, co zbyla ze svatební snídaně, nebo aby flirtovala s každým družbou.

Zatímco ji rozptýlila otázka od jedné z družiček, statné dívky, které neslušel růžový satén, Summer zase vylezla na stůl a dožadovala se hudby na břišní tanec.

To byl pro Flynna konec. Popadl ji za boky, které měl teď vhodně umístěné přímo nad hlavou, a hodil si ji přes rameno. „Dobrou noc ve spolek, odnesu svou ženušku do postele,“ zavolal, když pochodoval rozlehlou halou. Muži nesouhlasně pískali a ženy se radovaly.

Summer kopala, klela a nadávala mu takovým způsobem, že to neslyšel od dob, co byl u Wings. Ale odmítl tomu věnovat jakoukoli pozornost a než se dostali do pokoje, uklidnila se.

Vlastně odpadla.

Flynn jí s grimasou sundal boty, rozepnul zip šatů a obdivoval její titěrně prádlo.

Zvládl nevyšilovat jako puberťák ve strip klubu, když ji přikryl dekou a ujistil se, že nevypadne. Za to se mu dostalo opilého zachrápání.

Zazubil se. Potom vzal do ruky telefon. „Nialle? Změna plánu. Vezmu malou slečnu Zkaženou na starou chalupu. Můžeš se postarat, abychom tu a tam dostali jídlo? Díky, chlape.“

13

„Summer.“ Hrubá ruka ji probudila třesením.

V hlavě jí bušil basový buben. Copak hoří? Proč na ni křičí? Odstrčila mu ruku.

„Máš dvě minuty na to, abys vypadla z postele, nebo…“ Flynn zněl jako vojenský instruktor.

„Oukej, oukej.“ Zvedla hlavu a okamžitě zase padla zpátky na polštář. Natáhla holé nohy na hladké bavlněné pokrývce. Kde ztratila oblečení? A s Flynnem – poté, co ji odmítl. Proboha, to ne.

Najednou byla úplně probraná. „Kde mám oblečení?“

„Na podlaze. Kam jsi ho odhodila.“

Summer zavřela oči. „Prosím, řekni mi, že jsme neto…“

Koutky rtů se mu zdvihly do úsměvu. „Jsi překvapivě přítulná, když máš vypito, ale ne, nedělali jsme to. Dávám přednost střízlivým ženám.“

Ach bože, je příliš brzy ráno a ona je na tohle moc zdevastovaná. Převalila se na posteli a přetáhla si přikrývku přes hlavu. „Zavolej mě, až pokojová služba donese snídani.“

„Fajn.“ Flynn z ní stáhl deku a vzal ji do náruče. Svižně pochodoval ke dveřím a zamířil směrem ke koupelně.

Vyrazil jí tím dech. Copak má tělo z čistého titanu?

„Polož mě dolů,“ pištěla. Vůbec ji nevzrušovala jeho lhostejná síla ani způsob, jakým s ní bezohledně manipuloval.

„S radostí.“ Rozkopl dveře koupelny, položil ji do sprchového boxu a pustil vodu.

Summer vyjekla. Flynna určitě zabije. Opírala se

o kachlíčkovanou stěnu a teplá sprcha na ni pršela. Její vzpomínky na předchozí noc byly neurčité. Byl tam zpěv, tanec a whiskey. Spousta whiskey. Panebože. Ta svatba. A Flynn ji uložil do postele.

Když se zase cítila skoro jako člověk, zabalila se do osušky a vrátila se do pokoje. Flynn byl pryč. Na posteli měla rozložené šaty s krátkým vzkazem, který ji instruoval, aby přišla na snídani do 7.30 a v 8.15 odjíždějí. Po předešlém večeru jí to připadalo jako uprostřed noci.

Summer se podívala na oblečení. Flynn vybral ty nejstarší věci. Vybledlé džíny a růžové tričko s dlouhým rukávem už leccos pamatovaly. Je zajímavé, že prádlo vybíral jinak. Vedle šatů ležela krémová saténovokrajková souprava. Takže Flynn má rád sexy prádýlko?

Vedle něj stály její staré pohorky a tlusté ponožky. „Ale no tak.“ Je léto. Proč tohle potřebuje? Reptala a přitom se rychle oblékla a rozhlédla se po pokoji, kde má taštičku s mejkapem. Zatraceně. Flynn vzal

oba ruksaky. Bude vypadat naprosto strašně. Vysoušeč

vlasů v koupelně na vytvoření účesu nestačil.

„Zatracení chlapi.“

Summer se naposledy rozhlédla po pokoji. Láhev po šampaňském byla prázdná. Postel byla rozházená a uklízečka určitě usoudí, že si líbánkový pár užil divokou noc. Kéž by. Jediné, co zbylo, byla jedna orchidej – její oblíbená květina. Sebrala ji a třela její voskovité okvětní plátky mezi prsty. Byla nádherná. Summer ji pečlivě zabalila do papírového kapesníčku a strčila ho do kapsy.

Dole v hradě bylo ticho. Nebyl to překvapivé, když většina hostů šla spát až se svítáním. V ohromném proskleném snídaňovém salónku byl obsazený jen jeden stůl. Summer zamrkala. Světlo tu bylo příliš jasné. Napadlo ji, jestli Flynn sbalil i sluneční brýle. Opatrně se posadila na židli naproti němu a otřásla se, když zaskřípala na dlaždicích.

Usměvavá servírka přinesla přiklopený talíř a postavila ho před ni. „Ovesná kaše se smetanou,“ oznámila vesele. „Váš manžel ji speciálně objednal.“

Kaše byla v jemné porcelánové misce s malovanými zlacenými růžičkami, ozdobená kousky jahod a podávaná s malým džbánkem smetany. Ale pořád to byla kaše.

Z pohledu na ni se jí obrátil žaludek. Střelila po Flynnovi pohledem, pod nímž by roztály i vrcholky ledovce. „Nejsem zrovna – “

„A dáme si trochu černé kávy,“ oznámil Flynn vesele.

„Jistě, pane.“ Servírka zmizela směrem ke kuchyni.

„Je to pro tebe dobré,“ řekl Flynn. „Oves neutralizuje hladinu kyselosti v těle a pomáhá vstřebávat toxiny.“

Blýskla po něm jedovatým pohledem. Ovesnou kaši nenávidí. Copak je věštec, že jí dokázal objednat tu jedinou věc na světě, kterou nenávidí ze všeho nejvíc? Ale předešlý den měla sotva něco k jídlu a měla příliš velký hlad, než aby čekala, až se servírka vrátí s jídelním lístkem. Sní pár lžic a přitom si objedná pořádnou snídani. Posypala kaši trochou hnědého cukru a snažila se zahnat vzpomínky na snídani u své babičky.

„Nenávidím tě,“ mumlala, když zvedla k ústům první lžíci, než vůně zasáhla její nozdry. Summer upustila lžíci do jídla. Nemůže to sníst. V žádném případě tohle do pusy nevezme.

Servírka se vrátila s konvicí kávy.

„Nemůžu to jíst.“ Summer ignorovala Flynnův nesouhlasný pohled a odstrčila od sebe misku. „Předpokládám, že asi nemáte šťávu z čerstvé pšenice?“

Z té poslední věty servírce poklesla čelist. „Nejsem si jistá, jestli to máme, madam.“

„Dá si míchaná vejce a toust,“ řekl Flynn tónem, který nepřipouštěl žádné námitky.

Servírka zmizela směrem ke kuchyni a nechala je

o samotě. „Za tohle malé vystoupení bych ti měl zmalovat zadek.“ „Jen to zkus.“ Měla po krk jeho siláckého přístupu. Kdo si myslí, že je?

Sotva dorazila vejce, Flynn zkontroloval hodinky a zabubnoval prsty do stolu. „Máš přesně deset minut, abys snědla svou snídani. Potom odjíždíme a do oběda nic nedostaneš.“

Na to se mohla spolehnout. Přesně za deset minut vstal, aniž by se staral, jestli už dojedla nebo ne. Ten chlap je barbar.

Káva ji držela vzhůru až k Forth Bridge, potom se střídavě propadala do spánku a procitala. Pokaždé, když otevřela oči, skotská krajina ubíhala závratnou rychlostí. Flynn jí dovolil v tichosti trpět. Summer zase nechala víčka klesnout a sledovala ho skrz řasy.

S každým ujetým kilometrem směrem na sever se zdálo, že se Flynn čím dál víc uklidňuje. Možná to bylo tím návratem do jeho domoviny, ačkoli říkal, že je Skot jenom napůl. Flynn je hádanka a ona ji ještě nerozluštila. Ale rozluští.

„Jsme skoro ve Fort William,“ oznámil. „Můžeme si udělat krátkou přestávku.“

… Flynn pohlédl na svou trucovitou společnici. Konečně se úplně probrala, prospala většinu cesty. Když otevřela oči, tak jen aby po něm vrhala zamračené pohledy, a pak ostentativně odvrátila hlavu a zírala ven na skotskou krajinu.

Po té malé příhodě dnes ráno, pro něj tolik vzrušující, neexistovala šance, že by se dnes večer v chalupě spolu šťastně tulili u krbu. Taky dobře, usoudil váhavě. Summer O‘Sullivanová je možná chodící sex, ale je to klientka a má potíže.

Ty nohy vypadaly pozoruhodně dobře ve vybledlých džínách a její hojné poprsí vyplňovalo to růžové tričko tak, že by to měli zakázat. Moc mu ten jeho plán, přimět ji vypadat obyčejně, nevyšel. Nic nedokáže ze Summer udělat holku odvedle. Obával se, že i kdyby měla na sobě odpadkový pytel a krém na boty, stejně by vypadala úchvatně. Moc nepomáhalo, že věděl, co pod těmi džínami má. Co ho to popadlo, vybrat jí na sebe tyhle krajkové věci s hedvábím?

Přehodila si nohu přes nohu a on si představil, jak by vypadala jenom v kalhotkách. V džípu bylo teplo a on zachytil její vůni, úplně přirozenou a unikátně její. Penis se pohnul. Lehni, chlapče, pro příští měsíc patříš mezi nezaměstnané.

Příště, až jí bude vybírat oblečení, určitě sáhne po obyčejné bílé bavlně. Nemá smysl mučit se.

Zatraceně. Představa Summer, jak se mu ukazuje v bílých bavlněných kalhotkách, nechtěla zmizet. Zasténal. Neexistuje nic, co by si mohla obléknout a jeho by to nevzrušilo.

Při tom zvuku se otočila, i když byl nepatrný, a modré oči se jí třpytily zlostí. „Řekneš mi aspoň, kam jedeme?“

„Turlochbeg.“

„Kde to sakra je?“ dožadovala se.

„Promiň, to ti nemůžu říct,“ řekl a užíval si její zklamaný pohled.

„Ale já to potřebuju vědět,“ vyštěkla.

„Ne, nepotřebuješ. Když to nevíš, nemůžeš to nikomu říct.“

„Kdo si myslíš, že jsi – zatracená tajná služba? Pracuješ pro mě; uděláš, co ti řeknu.“

„Ne, já pracuju pro tvého otce.“ S radostí jí to připomněl. „Slíbil jsem mu, že udělám, co bude třeba, abych tě udržel v bezpečí. Ať se ti to líbí nebo ne. Jedeme do bezpečného domu z toho důvodu, že jsi hloupě riskovala.“

Sjížděla ho zamračeným pohledem, jaký by mohl konkurovat i tomu nejhoršímu instruktorovi od Wings. Není pochyb o tom, že je Summer zvyklá komandovat. Toužil vzít ji do svých rukou a ukázat jí, co přesně se stane holčičkám, které se chovají jako spratci.

Očima vytrvale sledoval cestu, nyní úzkou silnici druhé třídy, která se vinula mezi kopci, a sledoval ji jenom periferně.

Byla nafouknutá vztekem a potom ze své kapsy vylovila Xperii. Než ji stihla zapnout, Flynn jí vytrhl telefon z ruky.

„Hej!“ zaprotestovala. „To je moje. Vrať to.“ Natáhla ruku, aby po něm hrábla, ale držel telefon mimo její dosah. Na okamžik držet volant mezi koleny a přitom jednou rukou rozebral telefon na součástky, vyndal SIM kartu a baterii a dal si je do kapsy.

Vrátil jí torzo telefonu. „Posluž si.“

Nevěřícně na něj zírala. „Co jsi to udělal? Jak se opovažuješ?“

Rychle na ni mrkl. Byla vzteky bez sebe.

„Jaký má smysl brát tě na bezpečné místo, když jim tvůj mobil řekne, kde jsi?“

„Nebuď hloupý. Já tomu psychoušovi nehodlám volat, abych mu řekla ,Tady jsem a pojď si pro mě‘, ne?“

„Poté, co jsem tě viděl v akci, bych za to ruku do ohně nedal. Ale na tom nezáleží. Tvůj telefon prozradí, kde se nacházíš. Jak si myslíš, že jsem věděl, že jsi v Noir?“

To ji na plné tři minuty umlčelo. Potom zase otevřela pusu. To musel ocenit. Summer nic neumlčelo na dlouho. Má pozoruhodnou vlastnost vmanévrovat se zpátky,

připravená na další kolo. Umlčel myšlenky na to, co by s touhle její schopností mohl dělat. „Pokud jde o to,“ řekla opatrně. „Zdálo se, že jsi tam

jako doma. Vypadalo to, že tam znáš hodně lidí.“ „Ano.“ Viděl, jak moc úsilí ji stojí zůstat v klidu. „Už jsi tam někdy předtím byl?“ „Ano.“ Blýskla očima. „O co jde, hrajeme teď dvacet otázek?“ Flynn se zasmál. „Jestli chceš. Pokračuj.“ „Jsi členem?“ „Možná že jsem nechal členství propadnout, ale jo.“ Zalapala po dechu. „Jsi pán, jako Robert?“ zeptala se

najednou. Věnoval jí krátký pohled. „Ne. Robert je hajzl. Já jsem Dom. A nejsem jediný zvrhlík v tomhle džípu, že?“ „Nemám ponětí, co tím myslíš.“ Její strojený tón ho ani na okamžik neošálil.

„Summer.“ Rozhlédla se, jak změnil tón. „Ten výprask v klubu byl jen zahřívací kolo. Jestli ještě jednou uděláš něco tak nebezpečného, můžeš očekávat něco horšího.“

Zírala na něj, jako by mu právě narostly rohy. „Říkáš, že

bys mi naplácal znova?“ „Pokud to bude nezbytné.“ „To by sis nedovolil.“ „Dovolil.“

Pohodila vlasy. „Ty jsi tak vedle. Dělej, co umíš.“

To, co uviděla v jeho očích, ji umlčelo. Ignorovala ho, zírala z okénka ven a najednou ji silně zajímala míjející scenérie.

Silnice se zvedala, jak se blížili k Vysočině, a drsnou krajinu zjemnila tráva, kručinka a vřes. Flynn se zhluboka nadechl. Vzduch tady nahoře je čistý a čerstvý. I když se narodil v nemocnici Rotunda v Dublinu a sloužil u irských Rangers, pořád měl pocit, že se vrací domů, když se přiblížil k Vysočině. Divokost krajiny se odrážela v jeho nitru.

Odbočka nebyla značená, ale to on nepotřeboval. Věděl, kam jede. Oči Summer se rozšířily, když sjeli ze silnice na mnohem užší, jedinou blátivou cestu s travnatým pruhem uprostřed. „Děláš si srandu, viď?“ řekla.

Zavrtěl hlavou a soustředil se na rozježděnou cestu. Věděl, že mu Niall do džípu spolu se základními zásobami naložil i pár lahví jablečného vína, a Flynn nechtěl, aby se nakarbovaly a vybouchly.

…

Když Flynn zastavil u chalupy, Summer zamrkala a pak upřela zrak na něj. „Teď už vím, že si ze mě děláš srandu. Tohle je ten nejhorší vtip všech dob.“

Zavrtěl hlavou. „Ne, jsme na místě. Vítej doma.“

Flynn vystoupil z džípu a obešel ho dozadu, cestou si hvízdal. Začal vybalovat. Tohle není vtip. Vážně tady zůstávají?

Hrubá kamenná chalupa vyhlížela, jako by ji už léta nikdo neobýval. Barva na dveřích se hojně loupala a jedno z oken bylo prasklé od shora až dolů. To nemůže myslet vážně. Byli by tu namačkaní jeden na druhém. Domek u bazénu v Londýně mají větší, než je tahle… tahle kraksna.

„Vezmi tu krabici, ano?“ zavolal Flynn přes rameno.

„Vezmi si ji sám. Nechci si zlomit další nehet.“

Flynn se otočil. „Summer, jsem tvůj bodyguard. Musím mít vždycky volné ruce. Teď vezmi tu krabici.“

Něco si pro sebe mumlala, ale došla k zadní části džípu a zdvihla kartónovou krabici. Dívala se, jak si Flynn razí cestu do chalupy. Nebylo zamčeno. Jak to může být bezpečný dům, když ani nemá zámek na hlavních dveřích? Následovala ho dovnitř. O vlasy se jí otřela velká pavučina a Summer zaječela a třepala hlavou ve snaze ji smést. Zamrkala a snažila se zvyknout si na zdejší přítmí.

Flynn jí vzal krabici a položil ji na hrubě otesaný stůl. Do vzduchu se zvedl oblak prachu. „Buď tu jako doma.“

„Doma? Tohle je tvůj domov?“ Sotva ta slova ze sebe vypravila. Flynn si dělá legraci. Každou chvíli vybuchne smíchy.

Flynn se neusmíval.

Summer zírala do ponurých zákoutí chalupy. Přízemí sestávalo z jediné místnosti. Polovinu jedné stěny zabíral veliký kamenný krb. Nad ohništěm visel železný hák a na něm zčernalý kotel. Přesně takový viděla na fotografiích v domě své prababičky. Nebyl tu žádný sporák. Žádná nablýskaná mikrovlnná trouba. Žádná lednička v nerezové oceli od podlahy ke stropu, jenom hluboký dřez s jediným kohoutkem. Do podkroví vedl rozviklaný dřevěný žebřík.

Flynn se rozhlédl, jako by to tu viděl poprvé. „Nejspíš si myslíš, že to tu potřebuje trochu práce,“ řekl beze stopy ironie.

„Práce? Tady pomůže jen demolice.“

„Moje prababička tu porodila čtyři děti. Tahle chalupa je v rodině od roku 1745.“

„A od té doby tu očividně nikdo nemaloval. Vezmi mě domů.“

Obdařil ji vážně nebezpečným pohledem. „Pro příští měsíc jsi doma tady. Teď přines zbytek věcí z džípu, zatímco já zatopím. Bývá tu v noci trochu chladno.“

Džíp! Ten džíp! Proč ji to nenapadlo dřív? Flynn si může hrát na krále divokého pohraničí; ona zamíří do nejbližšího pětihvězdičkového hotelu. Nechala svá ramena poraženě klesnout. „Fajn, ale nejdřív potřebuju do koupelny.“

Znova mu zacukaly koutky a to obvykle znamenalo, že přijde něco nepěkného. „Posluž si. Je to tudy.“

Nevšimla si dalších dveří za žebříkem. Zavrzaly, když je otevřel ven na zarostlou cestu za chalupou. O pět metrů dál byla malá plechová budka. Nějaký chytrák namaloval na dveře červenou barvou slovo „lázně“.

S vražedným pohledem jeho směrem vykročila na cestičku. Zabít. Chtěla ho zabít.

Flynn zapískal. „Hej, princezno, možná budeš potřebovat tohle.“

Vzduchem proletěla role toaletního papíru a přistála v kopřivách vedle ní. Když se ji pokoušela vylovit, slyšela, jak se Flynnův smích odráží od kopců za nimi. Za tohle zaplatí.

Summer čekala, dokud si nebyla jistá, že je v chalupě, potom se vrátila a v blízkosti okna se skrčila. Nejspíš by ji přes sklo stejně neviděl; tak bylo špinavé.

Otevřela dveře džípu a vklouzla na sedadlo řidiče. Nějaký čas už uplynul od chvíle, kdy řídila něco tak starobylého. Prohlížela si řadicí páku a doufala, že si pamatuje, jak se ručně řadí. Summer natáhla ruku k zapalování. Nebyly v něm klíče. Rozhlédla se, zkontrolovala přihrádku v palubní desce i stínítko proti slunci. Nebyly tam.

„Hledáš tohle?“ Flynn před ní mával koženou klíčenkou.

„Už ti někdo někdy řekl, že jsi parchant?“

„Často.“ Flynn se na ni zazubil. „Už je to skoro lichotka. Teď tu přestaň blbnout a vezmi zbytek věcí.“

Odkráčel a nesl tmavou kabelu, kterou si pamatovala z Londýna. Může být život ještě lepší? Trčí v divočině bůh ví kde s chlapem, který nikam bez svých zbraní nevystrčí nos.

Razila si cestu do chalupy a nesla kartónovou krabici čehosi, co vážilo jako činky. Summer zafuněla, když složila krabici na stůl. Přemohla ji zvědavost a otevřela víko. Plechovky s polévkou, masem a zeleninou. Vytáhla jednu z plechovek. Vesele žlutá etiketa oznamovala, že jsou to písmenkové těstoviny v tomatové omáčce. Skvělé. Jediné, co teď potřebuje, je bílý králík.

„Půjdu nainstalovat alarm,“ řekl Flynn. Vyndal ze své tašky hrst kovových tyček. Měly na koncích cosi elektronického.

„Co je to?“ zeptala se. Nikdy předtím nic takového neviděla.

„Upozorní nás, pokud se někdo přiblíží.“

Určitě vypadala zmateně.

„Je to trochu jako když porušíš elektrické pole, když vyhraješ závod. Tyhle spouští alarm.“ Zamířil s nimi ven.

„Potřebuju si lehnout,“ řekla si.

Summer se rozhlédla kolem. Ložnice. Nepomyslela na to, kde bude spát. V přízemí je dost těsno. Takže zbývá jedině…

Prohlížela si rozviklaný žebřík. Těžko mohla doufat, že nahoře bude postel královské velikosti a koupelna. Nemělo cenu to odkládat.

Otevřená plošina vyhlížela do spodního pokoje. U štítové zdi stála velká dřevěná truhla. Na ní bylo zaprášené porcelánové umyvadlo a džbán ve stejném dezénu; veselé červené růžičky byly v rozporu se zbytkem baráku. Vybavení doplňovalo ještě prasklé holicí zrcadlo. Nejhorší ze všeho byl železný rám opřený o jednu zeď. Dával slovnímu spojení „ustlat postel“ docela nový význam. Flynn ji bude muset sestavit, než budou moct spát.

Slyšela ho, jak si dole při vyrovnávání plechovek do police vedle dřezu hvízdá. Summer se sesunula na nízkou trojnožku. Právě prožívá noční můru. Měsíc na venkově? Spíš jako měsíc v pekle. Za víčky se jí tlačily slzy, ale ona nebude plakat. To uspokojení mu nedopřeje.

Flynn si nejspíš myslí, že je to ohromná legrace. Uvidíme, kdo se bude smát naposled. Proti tomu, co zažila minulý rok, je tohle nic. Skoro slyšela svého otce. Tohle je jen šarvátka, nic víc. Válka pořád čeká, až ji někdo vyhraje.

14

Ještě stále si plánovala strategii, jak se od Flynna dostane zpátky do civilizace, když na ni zavolal zdola. Říkat tomu přízemí by bylo příliš grandiózní. „Podává se večeře.“

To myslí vážně? Neměl čas uvařit. Nakoukla dolů a uviděla, že odrhnul stůl a na něm cosi leželo. Uvažovala, že zůstane nahoře, jen aby dala jasně najevo, že ji nebude sekýrovat, ale od snídaně už uplynul dlouhý čas.

Summer sešplhala po žebříku a zadržovala dech, když příčky žebříku vrzaly, a jak sestupovala, uvědomovala si Flynnův pohled na svém zadku.

Flynn hvízdl. „Moc pěkné. Máš skvělé nohy. A skvělý zadek. A– “

„Doufám, že už jsi skončil.“ Summer ho zpražila ledovým pohledem, připomínajícím jejího otce, který dokázal svým pohledem zmrazit dospělé muže. Napadlo ji, jestli ho neměla nechat říct, co dalšího má skvělého, a potom se zarazila. Nemá v úmyslu trávit tady měsíc s tím hulvátem, ale ať už tady zůstane na jakkoli krátký čas, musí udělat jasno v tom, že tady velí ona.

„Ještě jsem ani nezačal, zlato,“ ujistil ji.

Odmítala reagovat na příslib v jeho slovech. On naprosto není její typ, a taky se to dozví. Nezáleží vůbec na tom, jak zatraceně dobře vypadá svlečený, nebo že ji uměl proměnit ve chvějící se želé, když – . Ukončila tenhle směr uvažování. Špatný čas i místo. Choval se k ní hrozně. Dnes ráno ji hodil do sprchy a snažil se ji donutit jíst ovesnou kaši. Už nikdy nebude ten správný čas nebo místo.

„Doufám, že máš hlad,“ řekl.

Má, s radostí by jedla živé brouky nebo jakékoli shnilé věci, co se podávají v reality show z džungle. Ale pohled na prostřený stůl před ní málem zabil její chuť k jídlu. Byl tu křehký chléb, tuňák z plechovky, vakuově balená šunka, pár nepatrně seschlých jablek a láhev jablečného vína. To bude nejspíš teplé.

„To je všechno?“ Nevěřícně zírala na jídlo. „To je to nejlepší, na co ses zmohl?“

Pokrčil rameny, vůbec ho to nevykolejilo. „Většina těch věcí se musí vařit a myslel jsem, že nebudeš chtít čekat, až nasekám dříví, vyčistím komín a rozdělám oheň. Ber to jako piknik.“

„Tohle je tvoje představa o pikniku? Vsadím se, že na druhé rande nikdy nedojde, co?“

Zazubil se. „Ale nějaká jsou, jenže jim nikdy nejde

o jídlo.“

Ignorovala to – zatraceně, už vyzkoušela, proč se holky vracejí na druhé rande s ním, a rozhodně do toho nejde.

Byla tu jedna židle, jejíž vypletené sedátko ještě vypadalo použitelně. Bylo by ještě lepší, kdyby se pořádně vydrhnulo, tak Summer popadla Flynnovu bundu, položila ji přes sedátko a posadila se.

Flynn odtáhl stoličku a posadil se. Spíš než aby na ní vypadal směšně, pořád dokázal vytvářet auru nebezpečí.

Summer nebrala v potaz tuňáka ani šunku, zakousla se do jablka a s chutí ho žvýkala. I když bylo teplé, byla to ta nejlepší věc, kterou za celý den jedla, a zavřela oči, když si vychutnávala tu voňavou sladkost.

Otevřela je a zjistila, že ji Flynn sleduje přivřenýma očima. Ústa měl sevřená ve smyslnou linku, z níž jí žaludek udělal nečekané salto. Nemá právo být tak hezký. Bodyguardi mají být otravní, ne vypadat jako ztělesněná fantazie puberťaček.

Aby zakryla svou reakci, vzala láhev a lokla si. Drsné pálení jablečného vína ji překvapilo a zažehlo v hrdle oheň. Zakašlala. „Co je to?“ sípala a do očí jí vletěly slzy. „Niallovo domácí jablečné víno. Nic ho nepřesvědčí, že to není špičková záležitost a nebude se skvěle prodávat.“

Na okamžik se jejich oči setkaly v konsternovaném porozumění. Představa, že by někomu chutnal tenhle bolehlav, byla k popukání. Znova kousla do jablka, aby se zbavila té pachuti v ústech. Kombinace jablka a vína fungovala překvapivě dobře.

„Ty nebudeš jíst šunku?“ zeptal se Flynn.

Našpulila rty. „Jsem vegetariánka. Nemůžu to jíst.“

Zíral. „Odkdy? Viděl jsem tě jíst telecí.“

„To se ti zdálo. Vždycky jsem si odmítala plundrovat žaludek jedením mrtvých zvířat.“ Snažila se vypadat svatě a zbožně. „Na naší cestě světem máme povinnost starat se

o spřízněné bytosti.“

Flynn odfrkl a obsloužil se třemi plátky šunky z jejího talíře. „Dobře jsem viděl, jak pečuješ o spřízněného muže.“

„No teda!“ Nedělala si iluze, co tím myslel. Znovu si přihnula vína. Tentokrát už nebylo tak drsné a dokázala ho spolknout, aniž by jí zaskočilo. Zkusila to znova a už to bylo málem příjemné.

„Tahle věc je plná zpracovaných svinstev a chemie. Umřeš brzy, když to budeš jíst, víš to?“ Neměla v úmyslu to říct, ale ozval se starý zvyk po letech sledování, jak se stravuje její otec.

„Lepší než MRE,“ řekl. Nebude se ho ptát, co je MRE. Zní to hnusně. Hodila ohryzek do obřího krbu a vzala si druhé jablko. Bylo skoro tak vynikající jako to první a jedla ho pomalu, aby si ho vychutnala. Nehodlá jíst ty hrozné věci na stole.

„Můžu se na tyhle kulinární delikatesy těšit s každým jídlem?“ Summer použila svůj nejzdvořilejší tón. Rozseká ho na kousky, jestli přijde s výmluvami.

„Ale ne, odteď budeš kulinární delikatesy zajišťovat ty.“

„Cože?“

„Ty budeš vařit. Nakonec, ty jsi tu žena.“

„Ne, ne, to jsi neřekl.“

Usmíval se nad jejím pobouřením. „Já jsem bodyguard. Moje smlouva jasně říká, že klient je zodpovědný za poskytování stravy. Mám rád vejce na způsob volského oka.“

„Ty očekáváš, že budu – “ Vyprskla a pak se odmlčela. „Víš, že mám MBA? Že mám IQ 150? A ty ode mě čekáš, že budu – “ Zarazila se při jeho vědoucím výrazu. Jenom se ji snaží dožrat.

„Takže smlouvu přečíst dokážeš. V té mé stojí, že mi poskytuješ stravu. A posloucháš moje rozkazy, které ti dávám za účelem zachování tvého bezpečí.“

„Tak to doufám, že máš rád tuňáka v konzervě,“ vyštěkla. Podívala se na ohniště a podivila se, jak na tom mohl někdo vařit. Je to nemožné. Musí odtud vypadnout. Nehodlá tady otročit tomuhle… tomuhle… Skotovi. Jakmile usne, ukradne mu klíče a vyplíží se pryč.

Summer zvažovala své možnosti. Postel v patře byla ještě rozložená a ona neměla chuť snažit se vylézt po tom žebříku ve tmě. Pak zbývá – otřásla se, když se rozhlédla po chalupě. Panebože, bude muset spát tady dole.

To zvládneš. Už jsi spala mezi hady.

„Jdu už spát. Můžeš mi přinést můj spacák z džípu.“ Jednoho si všimla, když nastoupili, a myslela si, že je to vtip. Teď se nesmála.

Flynn přikývl. „Ano, má paní. Samozřejmě, má paní.“ Nenechala se ošálit jeho podlézavým tónem.

Zatímco byl pryč, našla staré koště vyrobené ze skutečných větviček a zametla do čista prostor před krbem.

Otřásla se při myšlence, že půjde spát bez pořádné sprchy, ale musí. Spěchala do „lázní“, aby použila to strašné zařízení a vyčistila si zuby, a potom se schoulila ve spacáku, pořád úplně oblečená. Ostentativně si ho zapnula až ke krku.

„Můžeš si přichystat spaní, kde chceš. Já zůstanu tady,“ informovala ho.

Jakmile bude v posteli, ona zmizí.

Flynn se rozhodl nenechat ji spát. Dovlekl zadními dveřmi bednu s nářadím a montoval vratký žebřík. Summer nedokázala odolat a okukovala mu zadek. Byl vážně k nakousnutí a taky to byl ten nejlepší exemplář, co za dlouhou dobu viděla. Pořádně se na něj nepodívala tu noc, kdy…

Kousla se do rtu. Flynn jí dal přesně, co chtěla. Rychlou šoustačku; nekomplikovanou záležitost, ze které se jí roztřásla kolena, v anonymním nájemním apartmánu, a potom to bylo žhavé. Vážně žhavé.

Škoda, že si usmyslel zničit jí život. No, to si Flynn může stoupnout do fronty. Nakonec jsou všichni muži takoví. Znova zavřela oči a snažila se nevnímat nerovnou podlahu pod zády. Zvládne to. Za pár hodin bude na cestě do nejbližšího pětihvězdičkového hotelu.

Prásk. Vystřelila do sedu.

Prásk. Prásk. Ten hluk se ozval znova. Nad okrajem patra se objevila Flynnova hlava. „Za ty rány se omlouvám. Ale obávám se, že tady bude chvíli rámus.“

Rámus. Neústupné bušení pokračovalo, až se jí rozbušilo v hlavě. Ze skřípění kovu taženého po dřevěné podlaze se otřásla. Flynn to dělá schválně. Další rány. Převalila se. Ta podlaha byla určitě čím dál hrbolatější. Jak má sakra přežít hodiny ležení na tomhle?

Flynn skoro sjel po žebříku. „Už spíš?“

Pevně zavřela oči a nevnímala ho, když šel ven.

Po několika minutách se zase vrátil. Světlo sice začínalo ustupovat, ale nebylo pochyb, co nese. Srolovanou deku, a ne jednu. Záda ji na tvrdé podlaze vzbouřeně zabolela. Mohla by být nahoře, v posteli, se skutečnou dekou.

S ním. Sdílet postel s Flynnem.

Ani náhodou. Nevzdá to jen kvůli tomu, že on má matraci. Summer je z tužšího těsta. Nebo ne? Kromě toho, jak by mohla utéct, kdyby byla nahoře? Mezitím Flynn vylezl a slezl po žebříku, pak zase zmizel, nesl si taštičku s mycími potřebami. „Doufám, že spadneš do kopřiv,“ mumlala si pro sebe.

Zakrátko se vrátil a Summer zachytila slabou vůni mýdla a balzámu po holení. „Jdu spát,“ oznámil. „Jsi statečnější žena, než za jakou jsem tě měl, když spíš na zemi.“

Cože? Jen se ji snaží vystrašit.

„Chci říct, když jsou tady dole ty myši.“

„Myši?“ Vystřelila jako raketa. „Myši?“ Bože, ty nenávidí! Ty jejich čenichavé čumáky, malé růžové tlapky a dlouhé ocasy.

„Jo, nebyl jsem tu několik měsíců a ti malí hajzlíci se dostanou všude,“ řekl, když montoval žebřík. „Ale ony nekoušou nebo tak něco, ale můžou ti oždibovat vlasy. Tak je prostě ignoruj.“

Ignorovat je. Očekává, že tu bude ležet, zatímco ji budou ožírat hlodavci? Zašustění v košíku s otopem uspíšilo její rozhodnutí. „Není to tu zrovna moc pohodlné. Možná bych se s tebou mohla podělit o postel nahoře.“

Měla pocit, že zaslechla odfrknutí. Zatracený Skot. Sbalila svůj spacák a následovala ho nahoru do patra. Postel byla mnohem větší, než čekala. Sotva zbýval nějaký prostor, aby ji mohla obejít. Rozhodně na zemi není místo, kam by mohla položit spacák. Kromě toho, ta postel vypadá pohodlně, dobře vycpaná a vůbec ne jako ta podlaha. Flynn svlečený do půl těla už byl tu. Jeho oříškové oči byly přimhouřené, jako kdyby ji měřil pohledem a docházel k rozhodnutí.

„Nechystám se tě napadnout. Měl bych podotknout, že to, co se stalo předtím, byl tvůj nápad. Bodyguard nespí se svými klienty.“ Jeho výraz byl vážný a Summer nepochybovala, že věří tomu, co říká. Flynn byl rozhodnutý, že se jejich epizoda nebude opakovat.

„Jsi si jistý?“ Vlastní hlas jí zněl ochraptěle.

Přikývl. „Absolutně. Jsem profesionál. Nemíchám obchod s potěšením.“

Profesionál, no to mě podrž! V Londýně možná trochu naléhala, ale nebyl z toho snad u vytržení? Na někoho, kdo nemíchá obchod s potěšením, si rozhodně užil její polibky i sex. A ten „pracovní brífink“ s tím vikingem na parkovišti. Znělo to, jako by se hádali. Srdce Summer bušilo jako o závod. Má ho. Být na něj hnusná nefunguje, ale když nebude míchat obchod a potěšení, Flynn je její. Jediné, co musí udělat, je svést ho, a je po práci.

Spacák nechala na podlaze vedle postele, vysoukala se z oblečení a vklouzla mezi deky. Protáhla se, libovala si v pocitu chladné bavlny na její kůži. „Mmmmm, příjemné,“ předla, pak se převalila a položila mu paži přes hruď.

Uslyšela jeho překvapené zavrčení. Tohle nečekal. Ležela na boku a vychutnávala si jeho teplo, poslouchala jeho dech a čekala, dokud skoro neusnul. Potom se k němu přisunula blíž, aby se ňadry přitiskla k jeho zádům. Flynnovo zasténání se rychle změnilo v kašel a ona potlačila nutkání se smát.

Chudáček. Možná že pár dní na venkově není špatný nápad. Protáhne to, dokud ho nedožene na samotnou hranici. Stejně je to jeho chyba, že je tady. Operace Zneškodnit bodyguarda pořád běží a ona je odhodlaná vyhrát.

…

Flynn tam ležel, strnulý, cítil Summer přimáčknutou na svých zádech, její teplo jako žár pro jeho smysly. O co jí sakra jde? Viděl v jejích očích kalkul, než vklouzla do postele vedle něj. A teď, místo aby od něj ležela co nejdál, což očekával, se k němu tulí jako kotě. Velmi sexy kotě.

Natáhla se a slabě zasténala, zavrtěla se, aby pocítil diamantově tvrdé hroty jejích bradavek. Něco má za lubem. Flynn by byl klidně vsadil majlant, že s ním bude dál zacházet jako s najatým personálem a bude předstírat, že se mezi nimi nic nestalo. A přitom se tady chová, jako kdyby chtěla, aby se otočil a dal jí všechno, po čem sám tak touží.

Co si myslel, když ji zval k sobě do postele? Byl si tak jistý, že ona se bude tvrdohlavě držet od něj co nejdál. Měl ji nechat tam na podlaze v kuchyni, schoulenou před krbem. Vypadala tak křehce a zranitelně.

Ne, špatná myšlenka. Není křehká; je to fúrie ve značkovém oblečení. Sbalit jí jen džíny a trička se mu nevyplatilo. Místo aby vypadala nepatřičně, padnou jí tyhle věci až moc. Přátelské a sexy.

Odhodlaný vykolejit tento směr myšlení, nevšímal si vůně ženy přitulené k jeho zádům a spřádal plány na zítřek. Oheň je priorita. Vyčistí krb, zkontroluje komín, jestli v něm nejsou hnízda, a naseká dříví. Na sekání dřeva se těšil. Otestuje, jak se zotavil, a umožní mu to vybít ze sebe trochu té sexuální energie, která se v něm hromadí.

Tak to bude muset naštípat spoustu dřeva. Naplní koš vedle krbu a potom začne opravovat ostatní nábytek ve staré chalupě. S Davidem tu strávili pár týdnů minulé léto, opravovali střechu a pumpu na vodu, takže ty jsou v pořádku, ale jediný solidní kus nábytku dole je stůl.

Za zavřenými víčky mu naskočila vzpomínka, jak Summer u toho stolu sedí. Jak předstírá, že nejí maso. Malá madam. Tak moc jí to chtěl dát sežrat. Místo toho jen zdvořile souhlasil, přitom měl sto chutí vyprášit jí kožich.

Posadil by se na starou židli a ohnul si ji přes kolena. Představa, jak je přes něj natažená, mu rozproudila krev a najednou mu ztvrdnul penis. Ona samozřejmě protestuje, ale jen slabě. „Co to děláš? Nejsem si jistá, jestli to chci…“

Flynn si toho nevšímá, zatraceně dobře ví, že by byla zklamaná, kdyby udělal něco jiného. Posune ji dopředu, aby ji měl na stehnech. Jestli se bude trochu bránit, chytí její zápěstí levou rukou, druhou si nechá volnou.

„Pohodlné?“ zašeptá tiše. „Nebude to trvat dlouho.“ Při těch slovech se Summer zachvěje, ale zůstane tam, kam ji položil. Ach ano, on zná její tajemství; ona to chce ještě víc než on.

Potom začne výprask. Pevná plácnutí otevřenou dlaní na její rozkošný zadek. Nejdřív ji to zaskočí. Vyjekne, zalapá po dechu, bude se snažit vykroutit, ale jeho druhá ruka na jejích zádech ji podrží na místě. Ne že by se vážně snažila bránit.

Dobrý tucet ran, jen na rozehřátí, aby se trochu uvolnila. Potom sáhne pod ni a rozepne jí kraťasy. Sklouznou dolů po nohách, po těch dlouhých, opálených nohách, které ho pronásledují ve snech. Pak bude jen v kalhotkách. Napadlo ho, jestli by měla na sobě to krajkovohedvábné nic, co jí sbalil. Ach ano, podívej, má je. Nemohl odolat a uštědřil jí rychlý úder na hedvábím potaženou zadnici.

Zasténala a pohnula se a jemu se do penisu hrnula krev. Později. Zatím má na přemýšlení něco mnohem lepšího.

„Ještě není konec, víš?“ řekl jí a znova ji plácl. Tentokrát ostřeji, silněji, už ji nechrání džíny. Plácal ji znova a zas, užíval si dotek jejích kalhotek pod rukou.

Kňučí a lapá po dechu, ale nesnaží se opravdu vstát.

A teď to, na co se vážně těšil. Stáhl ty titěrné kalhotky po nohách dolů a nařídil jí, aby z nich vystoupila. Musela se trochu narovnat, aby to mohla udělat, ale pak se mu zase bez debaty položila přes kolena.

„Taková hodná holka,“ zabroukal a hladil jí rozehřátou kůži. Zatím byla jen růžová, ne červená. Ale to napraví.

Bez varování ji udeřil znova a sledoval, jak se jí zadnice pod úderem zhoupla. Bože, na to by se mohl dívat celý den. Udělal to znova a penis se mu postavil ještě víc, teď už v plné erekci.

Kdyby ženy věděly, co si muži myslí, když se dívají na pěknou zadnici, nosily by hábit jako jeptišky, nebo by pořád chodily nahé. Proč si vytrvale myslí, že musejí vypadat jako pakobylky, aby byly krásné? Znova Summer plácl, jen pro tu rozkoš z pohledu na tu nádhernou chvějící se prdel.

Pocitově nebude velký rozdíl v tom, jestli ji plácá na holou nebo přes kalhotky, ale teď se cítí obnažená. „Dej nohy od sebe,“ řekl jí, jen aby zvýšil pocit zranitelnosti.

Udělala to, roztáhla nohy a on čekal, až budou dostatečně od sebe, jak mu to vyhovuje.

Flynn ji znova plácl a ona zalapala po dechu. Nová pozice mu umožnila přístup k celé nové řadě nervových zakončení. Plánoval z nich vytěžit co nejvíc.

„To bolí!“

„Taky to bolet má. Víš, že ses chovala jako rozmazlený spratek. Zasloužíš si pořádný výprask. Budu tě bít, dokud si neuvědomíš, jak špatně ses chovala.“

Pokračoval, nevšímal si jejích zajíknutí, dokud se neutišila a její tělo vykazovalo známky jemného uvolnění. Bože, tohle miluje, mohl by ji vyplácet celý den. Na světě není nad pocit rozpálené chvějící se zadnice pod rukou.

Flynn ji pohladil rukou po zádech a ona zasténala. Znovu ji pleskl a nepatrně změnil úhel, odměnou mu byl hluboký sten. Byl to smyslný, vzrušující zvuk a on toužil slyšet další. Pokračoval a ona se zajíkala, tentokrát spíš překvapením než bolestí, a nadzvedla boky, aby mohl pokračovat v tom, co dělá.

Odpověděl na tu bezeslovnou prosbu rychlejším pleskáním, tvrdším, našel rytmus, který potřebovala. Zadnici teď má temně červenou a tak krásnou, až mu to bere dech.

Sténá hlasitěji, dech se jí zrychluje. Dlaně má sevřené, zatímco se její tělo snaží pojmout pocity, které se ho zmocňují. S každým plesknutím byla blíž finále.

„Prosím, pane. Ještě,“ prosila a Flynn ji poslechl. Další tucet tvrdých plesknutí a ona za nářku dosáhla orgasmu.

„Ách! Ách! Ách!“

Zajíkala se, snažila se popadnout dech, když přestal. On ji dál hladil rukama a konejšivě přejížděl po zadnici. Penis se mu chtivě tyčil proti břichu a bolestně toužil po úlevě.

„Teď, když jsme si ujasnili, kdo tady velí,“ řekl jí, „můžeme přistoupit k hlavní akci.“

Bože, ty věci, co chtěl s touhle ženou dělat!

Vyrušilo ho tiché zachrápání. Ona usnula? Chrápání se ozývalo za ním. Otevřel oči a otočil hlavu. I ve tmě viděl Summer O‘Sullivanovou schoulenou v jeho posteli. Skutečná žena působila křehčím a jemnějším dojmem než ta v jeho představách. Věděl, že to byla jen iluze, ale porušilo to smyslné kouzlo, které si tak užíval.

Místo toho přinutil svou mysl vrátit se zpátky k byznysu, k ochraně své klientky. A připomněl si, že má od ní držet ruce pryč. Tohle bude dlouhá noc.

15

Summer natáhla paži. Místo, kde předtím ležel Flynn, bylo teplé, ale on byl pryč. Převalila se a zírala na prasklou omítku na stropě. Tohle místo má určité rustikální kouzlo, pokud jste na tyhle věci, ale to ona rozhodně není. Čím dřív odtud vypadne, tím líp.

Ale jak by mohla na Flynna zapůsobit? Přitahuje ho, to je jisté, ale on se má na pozoru před zjevným sváděním. Což je nejspíš jedině dobře. Flynn jí sbalil jen ty nejstarší šaty a minimální toaletní potřeby. Bez žehličky na vlasy bude kudrnatá. Kudrnatá! Maya a Natasha by se válely smíchy, kdyby ji viděly. Ona kudrny nenosí.

Od kdy? rýpnul si hlásek v hlavě a Summer si povzdechla. Práci nemá skoro rok – od té doby, co ji vyrazili. Nikdo nechce zaměstnávat ženu, která plní stránky bulvárního tisku sexuálními skandály.

Co se přestěhovala zpátky domů, otec jí dopřával každý rozmar. Tedy, většinu. Ale byla to prázdná existence a Summer už začínala unavovat. Kluby, nakupování, hodiny nezbytné údržby, aby z ní byla party girl. Dovedla si představit nesouhlasný pohled a nevybíravé poznámky své babičky. Kdy konečně uděláš něco se svým životem?

Po čtyřiadvacítce, slíbila si. Jeden rok je dost dlouhá doba na to, aby se kvůli někomu trápila, i když Adam byl prvotřídní oportunistický chytrák. Ale nejdřív se musí dostat odtud. Začíná jí být až moc příjemně, když každou noc leží vedle toho velkého Skota. I když v místnosti není žádné topení, je jí teplo a útulně, ale nepomohlo by, kdyby se k němu připoutala. Flynn zmizí, jakmile jeho úkol skončí.

Otevřely se hlavní dveře. „Summer,“ zavolal nahoru. „Jsi na řadě s vařením.“

Vařit? Zatraceně, zapomněla, že ho musí krmit. Vyhrabala se z postele a vysypala obsah ruksaku na deku. Aspoň že jí zabalil šortky. Vyhrabala krátké tričko. To bude stačit. Summer vzala do ruky krajkovou podprsenku a zase ji odložila. Operace dráždění už brzy začne. Vlasy má děsné, tady není žádný způsob, jak je zkrotit. Bude to muset přežít s neupravenými vlasy.

Slyšela, jak Flynn dole rozdělává oheň. „Summer,“ zařval. „Je skoro poledne. Vstávej už.“

Potlačila nutkání taky na něj vyštěknout, přetřela si rty leskem a pomalu sešplhala po žebříku dolů. „Jsem tady.“

Oči se mu při jejím přívětivém tónu přimhouřily. Zatracený podezíravý Skot. Předstírala, že si toho nevšimla, když ji rychle přejel zrakem a vstřebával upnuté triko, zlatavé opálení a kraťoučké šortky. „Nechceš půjčit svetr?“

„Ne, díky,“ řekla a snažila se udržet nevinný výraz. Bylo těžké neusmívat se, když očima sjel na její ňadra a obzvlášť vztyčené bradavky. Může být červenec, ale Skotsko o tom očividně ještě neslyšelo. „Kromě toho, u ohně mi bude teplo. Tak, co bys chtěl uvařit?“

„Ryby,“ oznámil. „Říkalas, že maso nejíš.“

Na stole leželi dva hnědí pstruzi a jejich lesklá kůže byla důkazem, že jsou čerství. Flynnův výraz byl upřímně vyzývavý. Myslel si, že Summer bude háklivá pipina, která se zalekne při představě, že si ušpiní ruce. Očividně neví, že zbytek O‘Sullivanů se pořád živí rybařením. Babička se postarala, aby každý z nich znal rodinné řemeslo.

Blýskla po něm tím nejzářivějším úsměvem. „Skvělé. Máš tady kuchyňské nůžky?“

„Visí nad dřezem. Určitě víš, co s nimi dělat?“

Ignorovala jeho rýpnutí, vzala rybu a opláchla ji pod vodou. Opatrně zapíchla špičku nůžek do stříbřitého podbřišku a stříhala až k hlavě. Nevšímala si Skota vedle sebe, přestřihla kosti podél žaber na obou stranách hlavy a prořízla tlamu. Pokud to udělala správně, měla by hlavu vylomit a vytáhnout vnitřnosti najednou. Slizkou hromádku položila do dřezu.

Než ryby stáhla z kůže, obratně nůžkami odřízla ploutve, zalomila hlavu a sloupla kůži. Nakonec odřízla ocas.

Hotovo. O trochu pomaleji, než to kdysi svedla, ale pořád pod dvě minuty. Slušná práce.

Když Summer smývala rybí krev pod kohoutkem, z jeho výrazu se jí chtělo smát. Podařilo se jí Skota překvapit a z toho se jí chtělo tančit po kuchyni.

„Kde ses tohle naučila? V nějaké nóbl gastronomické škole?“

Potěšení z jeho uznání zhaslo. Flynn si o ní bude vždycky myslet jen to nejhorší. Pokrčila rameny, jako by ji jeho slova nezasáhla. „Ty příběhy o mém otci nevymyslelo nějaké marketingové oddělení. Vážně pocházíme z rybářského rodu.“ Sáhla po druhém pstruhovi. „Naučila mě to babička. Chvíli jsem u ní bydlela po maminčině smrti. Táta byl tehdy často pryč.“

Flynn se zastyděl. „Promiň, neměl jsem…“

Summer jeho omluvu ignorovala a soustředila se na kuchání ryby. Bylo to tak hloupé, chtít plakat kvůli sarkastické poznámce. „To je v pohodě. Většina lidí si myslí, že bohatý rovná se hloupý. A teď běž a najdi mi něco, na čem se dá vařit.“

Tentokrát udělal, co mu řekla. Hlavní dveře se za ním zabouchly. Hm, dobrá práce, Summer. Tak tudy vede cesta svádění. S takovou se ti to do Vánoc podaří. Teď trochu odlehči a přestaň být tak choulostivá.

Když byly ryby očištěné, prohrabala zbytek zásob.

Olivový olej, sklenička kapar a někoho napadlo přibalit mouku. Flynn peče? Představa, jak ten svalnatý Skot dělá v kuchyni cokoli jiného, než jí rovnou z plechovky, ji rozesmála.

„Copak je tu k smíchu?“ Flynn se vrátil a nesl plát drátěného pletiva, který očistil pod kohoutkem a potom ho položil na oheň.

„Nic. Předpokládám, že troubu nemáme?“

Místo odpovědi odfrknul. „Nad ohněm můžeš upéct i chleba, ale výsledek je obvykle nejedlý. Ačkoli jsem jeden bochník úspěšně použil jako zbraň.“

Summer si nemohla pomoct a zachichotala se při představě, jak Flynn razí do bitvy ozbrojený bochníkem chleba. Málem upustila ryby a z toho se rozesmála naplno.

Úsměv ho dělal mladším a ne tak odmítavým. Když její smích utichl, jeho výraz zvážněl. Natáhl ruku a načechral jí vlasy. „Máš hezký smích,“ řekl.

Summer si uvědomovala teplo jeho dlaně, když jí uhlazoval pramínky a sčesával je z obličeje. Zahlédla v jeho očích zlatavé skvrnky. Možná se jí to jen zdálo, ale připadaly jí výraznější, když se jeho emoce vzbouřily. Tváře jí planuly. „Možná ti upeču, když tu budeme,“ řekla a snažila se znít nenuceně.

Zazubil se. „Možná to i sním.“

Pokapala kus alobalu olivovým olejem a vyrobila balíčky z ryb a kaparů. Opatrně je položila na provizorní gril nad oheň. „Měly by být hotové za patnáct minut, myslím.“

„Chtěla bys jíst venku?“ Flynn byl vyzbrojený dekou, lahví jablečného vína a úsměvem, z něhož jí poskočilo srdce.

Když byla ryba hotová, následovala ho na břeh jezera. Byl to perfektní den. Voda v jezeře byla křišťálově průzračná a údolí obklopovaly v kruhu hory, což jim dodávalo pocit, jako by byli jediní lidé na světě.

Už byla na lepším pikniku, ale nic nemohlo konkurovat poklidné kráse toho místa, chuti jednoduchého jídla, spláchnuté vínem, a slunci, které se jí opíralo do ramen.

Flynn si lehl a zastínil si oči před sluncem. „Nespal se,“ varoval ji.

„Neboj.“ Lehla si vedle něj a po několika minutách se jí začaly klížit oči.

„Co se stalo tvé matce?“

Jeho otázka se vynořila z ničeho nic a Summer znervózněla. „Autonehoda. Mamka jela vyzvednout tátu na letiště. Nějací puberťáci ukradli auto a – “ Polkla. „Táta z toho vyvázl bez škrábnutí.“

Hrdlo se jí sevřelo, hrozilo, že ze sebe už nic nevypraví. Nechtěla na tu noc vzpomínat. Nikdy předtím neviděla dospělé tak plakat. „Potom co… potom, co maminka zemřela, se táta změnil. Už se nesmál. Ne tak, jako když ještě mamka žila.“

„A pak?“ Flynn ji chytil za ruku. Teplý stisk jeho palce, kterým ji hladil po kloubech, ji povzbuzoval, aby pokračovala.

„Chvíli jsem bydlela u babičky a potom tátova firma doslova vzlítla. První let byl vyprodaný a pak už ho nešlo zastavit. K velkému zděšení leteckého průmyslu předčila malá regionální aerolinka velké hráče a ukradla jim kousek trhu přímo pod nosem.“

„Takže jsi je ztratila oba.“

Chytrý Flynn. Tohle má být o tom, že ona svádí jeho, ne že on zjišťuje všechno možné o ní. Překulila se a položila mu hlavu na hruď. Zachytila slabou vůni mýdla na jeho kůži. „Tak nějak. A jaké bylo tvoje dokonalé dětství?“

Flynn se odmlčel a Summer si na okamžik myslela, že se od ní chce odtáhnout, a pak se uvolnil. „Moc dokonalé ne. Mého otce zabili, když jsem byl malý.“

„Zabili?“

„Nějaký problém na misi. Moje matka je Skotka. Brzy se znova vdala a přestěhovali jsme se do Skotska.“

Tak odtud má ten rozkošný přízvuk.

„A dál?“ pobízela ho a čekala, až bude pokračovat.

„Jakmile jsem na to byl dost starý, vstoupil jsem do tátova starého regimentu. Moje rodina to neschvalovala.“

Do svalů se mu vrátilo napětí a varovalo ji, aby dál nešťourala. Flynn má svá tajemství. Summer potřebuje rozptýlit. Jak to Molly nazvala? Šok a zděšení?

„Je mi horko,“ oznámila. „Potřebuju se zchladit.“ Odkopla boty a kráčela k jezeru. Voda nebyla zrovna teplá, ale neplánovala v ní strávit mnoho času. Summer se ohlédla přes rameno. „Jdeš?“

Flynn zavrtěl hlavou. Teď seděl a bedlivě ji sledoval. Pomalu setřásla šortky. Teď má jeho pozornost. Summer si pohrávala s lemem trička a pak vstoupila do vody. Zhluboka se nadechla a ponořila se.

Studená voda ji zasáhla jako šok a musela si připomenout, aby dýchala. Mezi plaváním u jihozápadního pobřeží Irska a vnořením se do skotského jezera existuje jeden zásadní rozdíl – není tu žádný Golfský proud, který by vodu ohřál.

S maximální elegancí, jakou dokázala předstírat, se vynořila z vody. Flynnova pozornost byla stále zaměřená na ni. Očima bloudil po tričku, které měla teď přilepené na tělo a zdůrazňovalo hroty jejích bradavek a krajkové kalhotky, které byly teď prakticky průhledné. Chtíč v jeho očích byl neklamný.

Roztřesená klesla na kolena vedle něj. „Flynne, je mi zima. Zahřej mě.“

Na další výzvu nečekal. Flynn ji popadl. Stáhl jí titěrné tričko přes hlavu a odhodil stranou. Jeho první polibek byl majetnicky palčivý vtisk, bral si její rty, jako by mu patřily. Vrážel jí jazyk do úst, usilovný, posedlý. Summer pod jeho rty sténala. Jak to, že je to tak příjemné!

Nic nedbal na to, že je celá mokrá, přitáhl si ji na sebe a převalil se s ní. Summer se prohnula, když ji přitiskl na drsnou vlněnou deku a jeho polibky byl čím dál tím víc žádostivější. Jeho rty na okamžik opustily její, aby jí přejely po čelisti a ona cítila, jak ji jednodenní strniště na jeho čelisti škrábe na citlivém krku a hrdle. S tlumeným stenem sevřely jeho rty jednu vztyčenou bradavku.

„Ach bože. Ano.“ Její trhaný výkřik se nesl tichým údolím.

Prohrábla mu vlasy prsty a přidržela si jeho hlavu na místě. Nechtěla, aby ji přestal líbat. Flynnovo stehno se vetřelo mezi její nohy a ona je ochotně roztáhla. Jeho tvrdá žerď se tlačila na její klitoris a ona sténala, svíjela se pod ním, aby dosáhla většího tření. Byla tak blízko. Mohla by se udělat na místě, tohle k tomu stačí.

Pohybem, který ji překvapil, jí Flynn natáhl obě ruce nad hlavu. Tempo jeho trhaného dechu odpovídalo rychlému staccatu jejího srdce. Znovu jí dlouhým, pomalým polibkem plenil ústa, až se roztřásla chtíčem.

„Co chceš, Summer?“ Z tváře se mu vytratila něha.

Nebyla si jistá, jestli se jí tenhle nový Flynn líbí. Jeho přísný výraz byl v rozporu s právě rozpoutanou vášní. Měla v úmyslu ho svést, ale místo toho je teď ta bezmocná. Tohle už není hra. Chce ho. Chce Flynna. Slunce zastínil mrak a navzdory jeho teplému tělu, které ji zakrývalo, se chvěla. Proč přestal? Co od ní chce?

Další pomalý polibek, tentokrát na citlivé místečko pod jejím uchem. „Řekni to,“ poručil. „Řekni ta slova.“

„Chci tě.“

Po tváři mu přeběhl výraz pochmurného uspokojení, než ji odvalil. „Ty prolhaná malá mrcho. Myslíš, že nepoznám, o co ti jde? Nebo jsi doufala, že si mě dokážeš omotat kolem prstu tím svým rozkošným tělem?“

Jediným plynulým pohybem vstal. „Oblékni se, Summer. Večírek skončil.“

Šokovaně sledovala, jak vyrazil směrem k malé loděnici na břehu jezera. Jeho strnulá chůze jí prozradila, že je vzteky bez sebe. Zalila ji vlna studu. Jak mohla být tak pitomá, aby ho podcenila? A jak by tady mohla zůstat a podívat se mu po takovém ponížení do očí?

Summer si přitáhla deku přes ramena a utíkala do chaty. Uvnitř vylezla po žebříku do patra. Musí od něj pryč. Do nejbližší vesnice to určitě nemůže být tak daleko. Na cestu si přesně nevzpomíná, ale cesta vede až do údolí. Několik kilometrů, víc ne.

Summer začala balit a pak si to rozmyslela. Když si vezme věci, Flynn pozná, že utekla. Summer srolovala deku, aby připomínala lidskou postavu. Na dlouho ho to neošálí, pokud ji tu bude hledat, ale měla pocit, že s ní dnes v noci nebude chtít spát v jedné posteli.

Džíp si vzít nemůže, Flynn schoval klíče a hned by ji dohonil, kdyby jela po polní cestě. Bude muset najít jinou cestu. Mokré šaty nechala viset přes židli a oblékla se do džínsů, pohorek a jednoho z Flynnových triček. Dole strčila do kapsy dvě jablka a natočila vodu z kohoutku do prázdné láhve. Naposled se rozhlédla po chalupě, vyšla ven a tiše za sebou zavřela dveře.

Za „lázněmi“ vedla příkrá stezka do lesů za domem. Najde cestu ven. Někde nad údolím je silnice, a to znamená civilizaci. Bylo jí jedno, jak moc bude její otec zuřit; už nebudou žádní bodyguardi. I kdyby se měla vrátit do zpropadeného Castletownberehavenu.

Stezka se cestou zužovala, až byla sotva půl metru široká. Zdálo se jí, že nějak hlasitě oddechuje, tak zastavila, aby se napila vody. Asi si jí měla vzít víc.

Cesta před ní se rozdvojila. Jedna cestička vedla dolů, zpátky do údolí. Druhá byla příkrá, ale aspoň vedla správným směrem. Summer pohlédla na hodinky. Od chvíle, kdy opustila chatu, uplynula už víc než hodina. Už se Flynn vrátil? Všimne si, že zmizela, nebo ji prostě jen odepíše jako dalšího otravného klienta?

Byla ráda, že tam není, aby to zjistila. Za další odbočkou stezka zmizela a zanechala po sobě římsu, sotva pár centimetrů širokou, hranu, která se řítila do lesa pod ní. Zatraceně. Z cesty zbyla jen pěšina, ale teď už se nemůže vrátit.

Po několika metrech se pěšina opět zúžila a Summer se octla zpátky v lese. Měla pocit, jako by chodila už hodiny. Údolí určitě není tak velké? Nebo chodí v kruzích?

Její pozornost upoutal rachot v dálce. Náklaďák. Musí být blízko silnice a možná se sveze domů. Vyrazila sprintem a letěla mezi stromy. Rachot se blížil. „Zastavte,“ křičela, i když věděla, že ji neuslyší.

Soustředila se na ten zvuk a nevšimla si vystouplého kořene stromu v cestě. Summer zakopla a s vyjeknutím přistála na zemi. Srdce jí bušilo, když se sbírala na kolena a třela si bolavé dlaně o stehna. Když zvuk motoru zanikl, chtělo se jí plakat zklamáním.

V krku měla sucho. Možná by si mohla na pár minut odpočinout. Summer se postavila na nohy a vykřikla, když došlápla na levou nohu. Dokulhala k nejbližšímu stromu, opřela se o něj rukou a zvedla nohu. Kotník jí už začínal natékat. Měla by si botu vyzout, nebo ji nechat obutou? Nedokázala si vzpomenout. Věděla jen, že to bolí a že už neudělá ani krok. Zavřela oči a snažila se potlačit bolest. Na chvilku si odpočine a pak se pokusí jít dál.

16

Flynn se díval, jak odchází, celá strnulá rozhořčením a hněvem. Škoda. Viděl kalkul v jejích očích, když se ponořila do jezera. To si vážně myslela, že s ním může takhle manipulovat? Zoufale potřebovala, aby ji někdo vzal do svých rukou a naučil ji, že její činy mají následky.

Summer O‘Sullivanová je matoucí směsicí naivní holčičky, pletichářské svůdnice a subinky ve výcviku. Její krása, bohatství a otec ji chrání před světem, který by měla zakoušet.

Toužil být tím mužem, který ji bude učit. Je tak zatraceně krásná. Z jejích samotných očí dokázal ztvrdnout jako kámen. Směsice roztomilosti a kalkulu apelovala na cosi hluboko v něm. Sladká, malá a nevinná mu nestačí. Chce někoho, kdo se mu může rovnat, a oči Summer mu říkaly, že je stejně tak zvrácená jako on. A pak jsou tu ostatní věci. Kůže hebká jako okvětní plátky, která prosí, aby ji označkoval. Její lesklé vlasy, teď v tom správném odstínu k její pleti a jako stvořené k tomu, aby se jich držel, když ji líbá. Nebo dává výprask.

Flynn odtrhl své myšlenky od těla Summer. Erekce ustupovala a on to tak potřeboval udržet. Muž, který myslí ptákem, vždycky dělá špatná rozhodnutí.

Odmítnout ji, když se mu nabízela, byla jedna z nejtěžších věcí, co kdy udělal. V porovnání s tím byl trénink u rangerů, ten maratón mučení a vyčerpání, hračka. Ale ona je klientka a bodyguard si s klienty nezačíná. Nikdy.

Dá jí pět minut, než se vrátí do chalupy, aby se mohla převléknout. V tomhle rozpoložení se na ni při tom nemůže dívat. Potom jí vysvětlí, jak přesně bude tenhle vztah fungovat. Je na čase, aby se slečna O‘Sullivanová dověděla, že jen proto, že je tatínek boháč, nebude vždycky všechno po jejím.

Flynn se díval na jezero a sledoval, jak se volavky potápějí pro ryby. Do zorného pole mu vplula osamocená loďka. Flynn přimhouřil oči a pečlivě ji zkoumal. Měla malý vnější motor, ideální na rybaření, ale unášel ji vítr.

Přes vodu se k němu donesl dětský pláč. Flynn mezi vzlyky rozeznal tlumená slova. „Tati, probuď se. Prosím, tati.“

Loďka se trochu přiblížila a Flynn viděl malého zrzavého chlapce, jak tahá za něco na dně loďky. Nemohlo mu být víc než pět nebo šest a vzlykal.

Do hajzlu. Summer je sama. Každý instinkt v těle, který ho nutil, aby šel za ní, zápasil s jeho starostí o to dítě. Obzvlášť jestli je s ním v lodi mrtvý nebo zraněný muž.

„Co se děje, chlapče?“ zavolal. Jeho hlas se nesl tichem a nad bokem lodi se vynořila chlapcova hlava. Tvář měl rudou od pláče, ale v očích se mu rozsvítil plamínek naděje.

„Taťka si zapomněl vzít svůj lék a teď se nechce probudit.“

Zatraceně. Povinnost je jasná. Flynn si pro sebe mumlal řadu nadávek, když svlékal tričko a džíny a skočil do vody. Její chlad ho vzpružil.

Doplaval k loďce a vyšvihl se dovnitř. Chlapec couval před vodou, kterou vzal s sebou, ale ukázal na svého otce. Muži v bezvědomí bylo kolem čtyřicítky, ale měl předčasně šedivé vlasy střižené nakrátko a na sobě značkovou bundu. Byl divně rozvalený, ale dýchal. Flynn se sehnul, aby ho prohlédl.

„Víš, jaký lék tatínek bere?“ zeptal se chlapce klidným hlasem.

„Dostává injekce.“

Flynn prohledal muži kapsy a našel pár glukózových bonbonů a na mužově zápěstí zdravotní náramek s upozorněním. Sakra, je to diabetik. Flynn zavolal 112 a požádal o lékařskou pomoc. Jakmile ho ujistili, že je na cestě, zkontroloval motor. Benzin došel. Zaklel. Který pitomec vyrazí na vodu bez dostatku benzinu? Rychle se rozhlédl po loďce. Muselo v ní být rybářské vybavení v hodnotě pár tisíců liber, ale žádný kanystr s benzinem.

Do hajzlu, nemůže je nechat unášet dál. Popadl vlečné lano a zase vklouzl do vody. Plavat zpátky k molu bylo mnohem těžší, ale jakmile se dala loď do pohybu, šlo to.

Ukotvil plavidlo v okamžiku, kdy se v zorném poli objevil záchranářský člun. Když se přiblížil, Flynn zaklel. Jeho starý spolužák Connor, nyní doktor Tait, ho pozná a celé obci v oblasti jezera dá vědět, že je zpátky na Vysočině. Flynn popadl své oblečení a ukryl se do stínu staré loděnice.

V tichosti sledoval, nepozorován nikým, kdo se na něj přímo nepodíval, a usmíval se, když záchranný tým chválil chlapce za to, jak mu to rychle myslí, když loď přivázal a zavolal pomoc. „Ale tady byl nějaký pán,“ bránil se chlapec. „Vypadal trochu jako Wolverine a měl svaly jako Superman.“

Connor vyšetřil otce a za pár minut už muž seděl, sténal a přísahal, že rybařit už nikdy nepojede. Když byl Flynn spokojený, že je všechno pod kontrolou, zase se oblékl, bylo mu jedno, že je mokrý, a zamířil zpátky do chalupy.

Byla prázdná. Zatraceně. Summer zdrhla. Postel naaranžovaná tak, aby připomínala lidskou postavu, byla důkaz. Ona si vážně myslí, že jí na ten trik zase skočí? To

o něm nemá moc vysoké mínění. Ale aspoň je to důkaz, že utekla a nikdo ji neunesl. Alarm šílel kvůli všemu tomu zdravotnickému personálu, takže nemohl zjistit, kterým směrem se vydala.

Začínalo se připozdívat a světla ubývalo. Venku pořád stál džíp. To je dobře. Summer neví, jak nastartovat přes kabely. Prozkoumal zem a zazubil se, když uviděl stopy vedoucí k hoře.

Hodná holka, Summer, nastražit falešnou stopu, než zamíříš k silnici. Byl na ni hrdý. Není taková prázdná hlava, jak se dělá.

Teď ji bude muset vystopovat a najít, než se dostane do potíží. Ta žena je magnet na potíže. Summer si na autostopu zastaví Jacka Rozparovače a nečeká problémy. Uvažoval, že vezme džíp. Bylo by to rychlejší, ale pěšky uvidí stopy, které by mu z vozidla ušly. Vyrazil rychlým poklusem.

Po pěti kilometrech frustrovaně zastavil. Nebylo po ní ani známky. Podařilo se jí nezanechat stopy a nebylo ani známky po autě, které by zastavilo, aby nabralo stopaře.

Nevěřícně si uvědomil, že ve skutečnosti musela zamířit do hor. Sama. Při špatném světle.

Tentokrát se vydal na zpáteční cestu rychlým během. Přísahá bohu, že dostane co proto, až ji chytí. Copak je úplný idiot? Nezáleží na tom, že není z Vysočiny; měla by mít rozum.

Zastavil u džípu, aby si vzal brýle s nočním viděním, aby se vypořádal s tmou. Skotská krajina se přeměnila v děsivou zelenou, ale viděl, kam jde. Vyrazil na horu, odhodlaný dostihnout slečnu O‘Sullivanovou a uštědřit jí lekci, na jakou jen tak nezapomene.

Než Flynn dostihl Summer, byla tma. Samozřejmě, pomyslel si, největší tma ve Skotsku v létě je mírný soumrak ve většině světa. Nejspíš by si dobře poradil i bez těch brýlí, ale když viděl cestu, kterou Summer zvolila, rozhodl se, že si je nechá.

Co ji to popadlo, jít touhle pěšinou? V žádném případě si nemohla myslet, že se běžně používá. Když došel ke srázu, kde se cestička nepříjemně zužuje, zamumlal si pro sebe řadu nadávek. Snaží se snad srazit si ten svůj pošetilý vaz?

Kdyby tohle udělal rekrut pod jeho velením, vyletěl by jako namydlený blesk.

Ona vůbec neuvažovala, usoudil. Summer O‘Sullivanovou pohání směsice zraněné pýchy a nezodpovědnosti. Potřebuje dozorce. Ne, dozorce ne. Potřebuje majitele. Ideálně nějakého se silným obojkem a bičem. Na okamžik ho potrápila vzpomínka, jak mu Summer klečí u nohou v klubu. Bože, vypadala tam jako ve svém živlu, jako kdyby mu patřila.

Zavrtěl hlavou a razil dál pěšinou. Ona není jeho, nikdy nebude a její eskapáda v klubu byla jen další příklad toho, jak musí být vždycky po jejím.

Flynn napůl doufal, že bude utíkat, až ji dostihne. Rád by ji honil a ulovil. Uspokojilo by to cosi atavistického v něm, co obvykle zůstává ukryto pod povrchem.

Když došel na malou mýtinu a uviděl ji opřenou o starý dub, byl to pravý opak dosažení vrcholu. Nakonec neutekla příliš daleko. Dívala se do nebe, klidná jako skála.

„Summer,“ řekl. Ať už byla v myšlenkách kdekoli, tady na mýtině to nebylo. Zaječela a trhla sebou, a pak se začala škrábat dozadu, snažila se dostat za strom. Měla obutou jen jednu botu.

„Je to v pořádku!“ Flynn si při těch slovech strhl brýle s nočním viděním. Byl tak zvyklý na jejich váhu, že často zapomněl, jak divně vypadají, pokud na ně člověk není zvyklý. „To jsem já. Je to v pořádku.“

Uklidnila se, ale pořád dýchala jako o závod. „Flynne?“ Hlas měla nakřáplý, jako kdyby předtím plakala.

Přikývl. „Nikdo jiný. Vždycky se objevím nečekán a nezván.“

Jeho vtip vyzněl naprázdno.

Ztuhla. „Jsi naprostý a absolutní hajzl.“

„Co jsem udělal?“ Poklekl vedle ní a měl v plánu prohlédnout jí bosou nohu, ale při těch slovech se zarazil. Užasle na něj zírala. „Tohle všechno je tvoje chyba. Schválně jsi mě ponížil, potom jsi mě tu hodiny nechal

samotnou, a když ses konečně objevil, vypadals jako cosi z hororu. A myslíš si, že tě ráda vidím?“

Nevšímal si jejího rozhořčení a sáhl jí na nohu. „Už jsem tady a vezmu tě domů.“

Vytrhla nohu z jeho sevření. „Nemůžeš mě odmítnout a pak mě osahávat. Jdi pryč. Zůstanu tady.“

Navzdory jejím námitkám jí kotník prohmatal. Byl trochu nateklý a na dotek citlivý. Zlomený nebyl, ale pár dní se jí bude špatně chodit.

„Řekla jsem, abys na mě nesahal,“ vyštěkla a snažila se ho kopnout druhou nohou, na které ještě měla botu.

„Nech toho.“ Popadl ji za kotník a pevně držel. Snažila se kopat a nohu vykroutit, ale nechtěl ji pustit. Bezpochyby je zraněná a dnes večer domů pěšky nepůjde.

Zvedl ji do náruče. „Tak, teď jdeme domů.“ Zamířil zpátky k chalupě.

Házela sebou jako ulovený pstruh. „Dej mě dolů. Nemáš právo na mě sahat.“

Byl v pokušení nechat ji po zbytek noci na úpatí hory, aby viděla, jaké to je, ale něco v její reakci ho zarazilo. Tady jde o víc než jen o špatnou náladu.

Snažila se mu vymanit z náručí. „Přestaň, nebo tě pustím z útesu.“ Nebyl to útes, ale pěšina byla úzká a po jedné straně se prudce svažoval sráz a zem tu pohlcovala tma.

Summer se uklidnila a zoufale se ho držela kolem krku.

Dýchala rychleji než normálně. Po zbytek cesty ani nepromluvila.

Co si sakra myslela, takhle utéct? Potřebuje poučit, kdo tady velí, a to brzy, než udělá něco, co bude mít horší následky než vyvrtnutý kotník. Ta teplá tíha ženy v náručí byla pokušení, jaké Flynn nedokázal ignorovat. Strašně ji chtěl ohnout přes koleno a za trest jí naplácat, ale se zraněným kotníkem mu to připadalo nefér.

Dech Summer se změnil, stejně tak její vůně. Lovec v něm se probral do plné pohotovosti. Tahle znamení poznává.

Bojuj nebo uteč nejsou jediné reakce na adrenalin. Je to taky „šoustej“. Právě teď byla Summer zaplavená chemickým koktejlem účinnějším než nějaká malá modrá pilulka. A on na její vzrušení reagoval.

Otevřel dveře chalupy a přehodil si Summer přes rameno, když šplhal po žebříku nahoru, a pak ji hodil na postel. Sáhl jí na nohu a ona ho kopla.

„Ty malá dračice. Jen se ti snažím prohlídnout nohu.“

Popadla ho za vlasy a zatáhla. „Nech ji napokoji. Nechci, abys na mě sahal.“

„Tak pusť moje vlasy.“ Nahnul se blíž k ní, aby se vymanil z jejího sevření. V téhle pozici měl hlavu hodně blízko jejích rtů. Neměl to v úmyslu, ale nedokázal odolat. Flynn se sklonil a rty se dotkl jejích úst. Summer měla sladkou a nevinnou pusu, na rozdíl od ostrého jazyka a zvráceného úsměvu. Chutnala po lesních jahodách a on olízl okraj jejích rtů v zoufalé touze ochutnat víc. Dychtivě pootevřela rty.

Do hajzlu s tím. Jeden polibek neuškodí. Flynn jí nepatrně zvrátil hlavu, aby k ní měl lepší přístup, a líbal ji. Ve tmě a tichu neexistovalo nic než ústa Summer, polibky Summer, Summer svíjející se pod ním. Chuť jahod zesílila, nyní se mísila s vlastní charakteristickou chutí Summer. Bože, touhle ženou by se mohl živit.

Vnořil jí jazyk do úst a setkal se s jejím v erotickém duelu, kde nejsou vítězové ani poražení. Sála mu jazyk a on ztuhl, ta nevinná věc ho nesnesitelně vzrušila.

Zvedl hlavu. „Sum – “ Tím pohybem se její ňadra přitiskla k jeho hrudi pevněji a ona zasténala.

Nadechl se, když ho ty tuhé hroty přes tričko probodly. Má ta nejúžasnější prsa.

Summer se neklidně pohnula, takže se o něj znova otřela bradavkami. „Ještě, prosím ještě.“ Hlas měla ochraptělý a prosebný.

Nemohl si pomoct. Sice je to zatracená klientka, ale je to Summer, leží tu a svíjí se ve tmě a prosí ho, aby ji líbal a hladil. Vzal jedno plné ňadro do ruky, užíval si ten pocit, jak mu padne do dlaně. Stiskl jí bradavku a ona se zajíkla. Udělal to znova, mnul pevný hrbolek mezi ukazováčkem

a palcem a s gustem se díval, jak se prohýbá v zádech a zrychluje se jí dech. Je tak citlivá.

S neočekávanou obratností se přetočila a vyměnili si pozice, ona teď byla na něm. Přitiskla boky k jeho napnutému klacku a pohupovala se tak, že každý pohyb byl nové polaskání. „Píchej mě,“ dožadovala se, byla si teď jistá, že má navrch.

Chtěl. Jeho penis toužil, prahnul po tom, zabořit se mezi ta svůdná stehna. Ale nejen že je to jeho klientka, je to navíc spratek, který potřebuje lekci.

„Ne. Jsi klientka.“

Třela se o něj znova a zas, chlípná jako mrouskající kočka. Málem se udělal do kalhot, když si jazykem přejela po spodním rtu. „Máš padáka. Můžeme už píchat?“

„Vyhodit mě může jen tvůj otec.“ Stiskl jí druhou bradavku a sledoval, jak se zajíká.

„Tak mě líbej. Pokračuj v tom, co děláš.“

Přitiskl ji k sobě a překulil se, pak se zase sehnul a zmocnil se jejích rtů. „Ano, madam.“ Nepochyboval, že si Summer myslí, že on po pár polibcích udělá, co ona chce. Ale měl jiné plány.

Líbal ji vášnivě a důkladně, zkoumal její ústa vlastním tempem. Poprvé může odhalováním jejích tajemství strávit tolik času, kolik chce. Hodlá z toho vytěžit co nejvíc. Když zvedl hlavu, byla ochablá a bezvládná.

Flynn se usmíval, když opisoval její rysy, obzvlášť oblouky jejích obočí, které ho vždy fascinovaly. Potom našel její pravé ucho a prozkoumal ho jazykem. Na okamžik před tím nečekaným dotekem uhnula, ale pak mu dovolila pokračovat. Nejdřív byla poddajná, ale když ji zuby štípl do okraje lalůčku, trhla sebou a zalapala po dechu. Udělal to znova.

„Flynne? Co je?“ Její ruce se dotkly jeho hrudníku, jako by si nebyla jistá, jestli si ho má přitáhnout blíž, nebo ho odstrčit.

Co si její předchozí milenci mysleli? Tohle je žena, která jasně netuší, co se jí líbí nebo nelíbí.

Kousl ji do špičky ucha a užíval si její reakce, potom jazykem sjížděl dolů po krku až k místu, kde se krk napojuje na rameno, a jemně ji tam kousl. Zachvěla se, zasténala a nohy se jí zkroutily. Ach ano, opravdu se jí to líbí.

Udělal to znova, než se vydal pátrat po dalších místech, která ji měnila z bezvládné nudle na lvici a zase zpátky.

Konečně se odměnil tím, co mu nešlo z mysli už několik dní. Rozepnul jí vršek a očima se pásl na jejích ňadrech.

Při prvním doteku jeho úst na citlivé kůži zalapala po dechu. Potom se zvedla k jeho tápajícím ústům ve snaze získat těsnější spojení.

Flynn líbal ňadro z boku a po centimetrech se blížil ke vztyčené bradavce, která teď hrdě trčela. Vzal ji do úst a sál.

Chutnala po malinách a soli a pižmu a Summer. Přejel po tvrdém hrotu jazykem a zakmital jím.

Summer tlumeně vykřikla a sevřela mu hlavu pevněji. „Ještě, prosím, ještě,“ prosila.

Sál ji trochu drsněji a ona se prohnula v zádech a strkala mu bradavku pevněji do úst. Její dech pádil jako o závod a vůně, která mu naplnila hlavu, byla plná ženského vzrušení.

Jemně skousl a ona vyjekla, boky se zvedla proti jeho na kámen ztvrdlému penisu. Na chvíli se k ní přitiskl a oddával se tomu doteku, než přestal.

Byla jen kousíček od orgasmu. Už slyšel o ženách, které dosahují vrcholu jen tím, že jim někdo okusuje bradavky, ale s žádnou se nikdy nesetkal. Až teď. Koho by napadlo, že mezi ně patří Summer O‘Sullivanová? Ale tak snadné to mít nebude.

Zvedl se z ní a políbil ji na oční víčka. Dlouhé řasy ho zalechtaly na jazyku a on se usmál.

Slepě následovala jeho rty a snažila se ho dostat zpátky tam, kde byl předtím. Nevšímal si toho, líbal ji na obličej a čekal, až se jí zklidní dech, než sklouzl po jejím těle, aby začal další útok na její druhé ňadro.

Tentokrát už měl představu, co může čekat, experimentoval, zkoušel dlouhé tahy jazykem a ostrá štípnutí zuby, aby zjistil, kdy sebou trhne a kdy bude vrnět. Jemný povrch její kůže ho fascinoval. Kdyby kosmetický průmysl dokázal vyrábět krásnou pokožku Summer, vydělal by na tom majlant.

Hrál si s jejím pravým ňadrem, zatímco jí drsně sál levou bradavku, a její reakce byla elektrizující. Vyjekla a lapala po dechu. „Ach bože, bože, bože. Ach bože. Flynne!“ Když ji sál o něco drsněji, úplně se jí zatajil dech. Opatrně ji kousal a čekal na ten okamžik, kdy se jí tělo vypne nastupujícím orgasmem.

Flynn přestal. „Radši ti zkontroluju tu nohu,“ řekl, jako kdyby pokračovali v hovoru.

„Cože?“ Zmateně zavrtěla hlavou. Byla v tom okamžiku ztracená.

„Musím ti vyšetřit nohu, jestli nepotřebuje lékařské ošetření.“

„Je v pohodě.“ Byla teď nevrlá, rozmrzelá frustrací. „Zvrtla sis ji?“

Přikývla. „Ale to je jedno. Tak, kde jsme to byli?“ Sjela po posteli, až její ňadra mířila přímo na Flynna, a stáhla ho k sobě.

„Asi tady,“ řekl a jazykem se blížil k jedné růžové bradavce. Zasténala spokojeností a rukama mu zajela do vlasů, povzbuzujíc ho k tomu, aby našel tu pravou a dal se do práce.

Poslechl, rozněcoval ji rukama, rty i jazykem. Netrvalo dlouho, než se zajíkala a lapala po dechu, „Flynne, Flynne“, a boky se zdvihaly proti němu.

Sledoval ji, přichystaný na okamžik, kdy se její tělo octne na samém okraji, a potom přestal. „Zmínil jsem se, jak jsem byl vytočený, když jsem zjistil, že jsi utekla z chalupy?“ zeptal se.

Tentokrát jí to došlo. Summer se opřela o jeden loket a druhou rukou si odhodila vlasy z očí. Pořád v nich měla zapletené kousky větviček a starého listí, ale nevšimla si toho. „Ty to děláš naschvál?“

„Ano, madam.“ Flynn se posadil, ignoroval svou vlastní zuřící erekci a užíval si její vztek.

„Proč?“

„Protože se musíš naučit dělat to, co já řeknu. A já řeknu, kdy budeš mít orgasmus.“

Probodávala ho pohledem, její vztek byl viditelný i při jediné svíčce v chalupě. „Na to nevsázej. Umím se o sebe postarat sama.“

„Ne.“ Usadil se jí mezi nohy a sehnul se, aby jí políbil na čelist a zašeptal do ucha slib. „Jenom když já řeknu.“

Jeho tvrdá stehna držela její měkká od sebe, ale v téhle pozici se k němu nemohla přitisknout. Jeho hrudník se jí mučivě třel o bradavky, ale tlak nebyl dostatečný k tomu, aby dostala, co potřebuje.

„Noc je ještě mladá,“ řekl jí a k jeho překvapení se uvolnila, což mu umožnilo rozepnout jí džíny. Dokonce zdvihla boky, aby mu je pomohla sundat. Ale Summer je pořád Summer.

„Tohle si budu pamatovat. Jen počkej.“

Flynn se zazubil a vrátil se do své pozice, ale teď měl celou Summer rozvalenou před sebou a mohl se jí kochat. Mohl by si pohrávat s jejím břichem, boky a nohama celý den a strávil dost času tím, že dával průchod své fascinaci, ale vábení jejího lůna bylo příliš silné, než aby je dokázal ignorovat.

Její vůně, svěží jako oceán a sladká, ho lákala. Bolestně toužil vnořit se do její hloubky, ale nemohl se rozhodnout, kterou část těla do ní chce vnořit.

Jedno pěkně po druhém. Sjížděl jí rty po břiše a zanechával za sebou palčivé polibky. Zastavil, aby si pohrál v upravené deltě jejího jemného ochlupení a potom se sunul dál dolů. Summer lapala po dechu, celá dychtivá, aby pokračoval, zoufale se snažila přitáhnout stehna, aby ho nutila pokračovat, ale on ji ignoroval. „Dobré věci přicházejí k těm, kdo čekají.“

Odfrkla. „Dobré věci přicházejí k těm, kdo na tom makají.“ Zdvihla boky tak vysoko, že se její klitoris ocitl přímo před jeho rty. Nedokázal odolat, vsál ho jako ústřici a vychutnával si ten pocit malé perly na svém

jazyku.

„Áááách!“ vyjekla Summer.

Přestal. „Promiň, nechtěl jsem ti ublížit.“

„Neublížils mi. Ještě. Prosím. Ještě.“

„Určitě tě to nebolelo?“ Držel se dál od pokušení jejího vzrušeného těla.

„Ano, a teď se vrať tam, kdes byl,“ vzdychala. Ubohá Summer, je tak blízko.

„Byl jsem asi tady, viď?“ A rty oždiboval kůži na jejím břiše. Trhla sebou a zajíkla se, zdvihla boky k jeho ústům.

Do hajzlu, už nedokáže odolat. Její vlhká broskvička ho vyzývá. Naklonil jí boky, aby měl lepší úhel, a vnořil se dovnitř. Ach bože, tohle je nebe. Třásla se, tak připravená explodovat, že se musel hodně snažit, aby ji neudělal. Opatrně lízal pysky shora dolů a užíval si slaný parfém na jazyku.

Summer se kroutila, snažila se ho dostat tam, kde ho potřebovala, ale Flynn nedovolil, aby bylo po jejím. „Víc, prosím,“ vzdychala. „Ještě víc.“ Lízal rychleji a pořád se držel stranou od lákavého klitorisu. Přivedeme slečnu O‘Sullivanovou k šílenství.

Penis měl ztvrdlý na kámen, tuhý a uvězněný v džínách a tak nalitý, že se divil, jestli se mu někdy krev vrátí do těla. Ale bylo mu to jedno. Tohle, hnát Summer za její vlastní hranice, bylo mnohem víc fascinující.

Držel ji na místě a pokračoval dál.

„Udělej mi to, prosím, prosím, prosím.“ Opakovala mu prosbu čím dál vyšším tónem.

„Jenom když řeknu,“ odvětil.

Summer už dávno ztratila důstojnost. „Cože?“

Lízal dál a pak zvedl hlavu. „Neuděláš se, dokud neřeknu.“

Zachytil ten okamžik, kdy jí to došlo, kdy zmatek ustoupil pochopení a pak vzteku. „Ty… ty. Nenapadá mě nic dost příšerného, jak tě nazvat!“

Snažila se vymanit, ale bránila jí v tom její pozice, kdy byl zaklíněný mezi jejími stehny. „Jdi do prdele!“ zavrčela. „Umím se o sebe postarat sama.“

„Ne, to tedy ne.“ Stehna jí od sebe držel pevně rameny a popadl ji za ruce. Zápolila s jeho sevřením, ale nikam to nevedlo.

Prudce jí zafoukal na klitoris.

To stačilo, aby ji přivedl k orgasmu, ale nebylo to všechno, co potřebovala.

Zanaříkala vzteky, když očekávání a vzrušení pominulo a ona zůstala napjatá a zklamaná. Její vnitřní svaly, dychtící po penisu, nebo aspoň po pevném těle, ke kterému by se mohla přitisknout, aby prodloužila rozkoš, sebou zmateně škubaly.

„Cos to udělal? Co to bylo?“

Flynn zvedl hlavu a temně se usmál. „To, milá Summer, bylo zklamání. Líbilo se ti to?“

Její výraz byl dostatečnou odpovědí. Tohle mu jen tak nezapomene.

Vlezl do postele vedle ní a smál se, když se k němu otočila zády.

17

Summer se v posteli neklidně převalovala. Už svítalo, ale ona za celou noc nezamhouřila oči. Kotník jí pulzoval, ale ne tolik jako jiné části těla, a to všechno je jeho chyba. Rukou zabloudila pod tričko, dolů po břiše a pod kalhotky.

Flynn vedle ní tiše zachrápal a ona byla v pokušení dát mu loktem do žeber. Nemá ani soukromí, aby si to udělala sama. Jestli si myslí, že bude kontrolovat každou stránku jejího života, dokud bude tady, čeká ho pěkné vystřízlivění. Flynn ji nemůže zlomit. Nikdo to nedokáže.

Dala ruku pryč a převalila se na bok, aby se na něj podívala. I se začínající bradkou byl úchvatně krásný, a pokud se dalo soudit podle stanu na jeho dece, taky tak nadržený jako ona. Napadla ji zlomyslná myšlenka a Summer se usmála. Flynn ji naschvál vzrušil a pak zklamal. Uvidíme, jak ti bude chutnat dávka tvé vlastní medicíny.

Summer vklouzla pod deku a snažila se ho nedotknout, dokud nebyla připravená si hrát. Chudáček. Nemá šanci. Až s ním skončí, Flynn bude tvárný jako hlína. Zírala na jeho vztyčený penis. Je větší, než čekala. Kdyby nebyli uprostřed války pohlaví, byla by celá bez sebe obdivem z takového skvělého exempláře, ale tohle je válka a ona je odhodlaná zvítězit.

Foukla na jeho hedvábnou hlavičku a odměnou jí bylo slabé zachvění. Pomalu ho olízla od koulí po žalud. Chutnal slaně. Flynn zamumlal ze spaní a natáhl nohy, ale neprobudil se. Nejspíš si myslel, že se mu něco zdá.

Opatrná na svůj zraněný kotník, vklouzla mezi jeho roztažená stehna a hladila mu koule, jemně ho za nimi mnula, až se ozval další tichý sten. Summer sklonila hlavu a vzala ho do úst. Zakroužila po špičce jazykem a ucítila perličku preejakulátu. Ty máš takový průšvih! Vsála ho hlouběji, lízala citlivé místečko pod žaludem, zatímco ho dál laskala rukama.

Flynnovy boky se pohnuly, prohnul se a přirazil, dychtil po pokračování. Potom se ozval přiškrcený výkřik a Flynn odhodil deku. „Co to sakra?“

S mlasknutím vypustila jeho úd a usmála se nad směsicí chtíče a pobouření v jeho tváři. Summer se mu upřeně dívala do obličeje, rukou ho pořád svírala a znova ho dlouze a pomalu olízla. Zakmitala jazykem po špičce. Ochutnávala ho.

„Přestaň s tím.“

Summer se na něj nevinně podívala a potom ho znova olízla. „Proč? Nelíbí se ti to?“

„Ano. Chci říct ne. Prokrista, ženská, já nevím, co chci říct!“

„Dej mi vědět, až se rozhodneš.“ Zavřela oči a sklonila hlavu, aby ho vzala do úst, až jí špička narazila do mandlí. Flynn jí sevřel vlasy rukou a ona nevěděla, jestli ji tím chce povzbudit nebo zastavit.

Zatáhl ji za vlasy, aby ji od sebe odstrčil. „Řekl jsem přestaň.“

S prodlévajícím posledním polibkem se posadila na paty a obdivovala své dílo. Byl tvrdý jako kámen a tuhý jako prkno. Flynn si po tomhle bude muset jít zaplavat do studeného jezera. Teď ten arogantní Skot přesně ví, jaké to je, když ten druhý v nejlepším přestane. Lehla si vedle něj, spokojená sama se sebou. „Myslím, že se tomu říká zklamání. Jak se to líbilo tobě?“

Zazubil se. „Ne, to je jen hezké probuzení po ránu. Můžu ho vřele doporučit.“

Odfrkla. Její plán, oplatit mu stejnou mincí, nevyšel, ale potenciál tu pořád je. Prohlížela si jeho působivou erekci. „Tak proč ten stožár nevyužít? Připadá mi to jako velká škoda, takové mrhání.“

Flynn vylezl z postele a popadl své věci. „S klientkami nespím a teď vezmu svůj stožár pod příjemnou uvolňující sprchu.“

Dupal dolů po žebříku, jako kdyby se snažil zlomit každou příčku, pak slyšela šustění šatů, když se oblékal, a následovalo bouchnutí dveří.

Sakra. To nešlo zrovna podle plánu. Teď je na ni naštvaný. Naštvaný a nadržený. To jsou dva. Budou jako pytel koček uvězněný spolu v chalupě. Mrouskající kočky.

Flynn se nakonec bude muset vzdát, ale nejdřív se Summer musí postarat o sebe.

Do jedné dlaně vzala ňadro a stiskla ho jako předchozí noc. Nikdy se necítila tak nažhavená. Slyšela, že se některé holky dokážou udělat jen z pohrávání s prsy, ale ona tomu nevěřila. Ale Flynn… Na tyhle ruce by měl mít licenci. A jeho ústa. A každá další skvělá část jeho těla. Druhá ruka zabloudila do kalhotek a prsty zakroužily kolem klitorisu. Byla vlhká a vzrušená. Nebude potřebovat moc, aby došla na slastný vrchol, a –

Otevřely se dveře a ona ztuhla, když na žebříku zaslechla kroky. Rychle odtáhla ruku a přikryla si ňadra, ale stačil ji přistihnout.

Oříškové oči mu potemněly. „Tak to ne. Jestli mám trpět, tak ty taky. Obleč se.“

„Ale – “

„Řekl jsem obléct. Hned. A nesnaž se nic vymýšlet. Budu sledovat každý tvůj pohyb.“

Hrudník mu pod tmavým tričkem stoupal a klesal. To se jí povedlo, jak Flynna načala, ale jak dlouho to bude trvat, než ho dostane na vrchol?

Pokrčila rameny. „Fajn.“

Summer slezla z postele, kulhala ke svému ruksaku a ignorovala jeho dech, když se ohnula, aby si vzala čisté tričko. Ne, to nemůže. To by bylo až moc ošklivé. Nasadila nevinný výraz a obrátila se k němu. Flynn se na ni pořád mračil.

S větším sebevědomím, než cítila, si Summer přetáhla svršek přes hlavu. Bradavky jí ztvrdly jako kamínky a ona si nebyla jistá, jestli za to může jeho blízkost nebo teplota v chatě. Nevšímala si krajkové podprsenky, kterou jí sbalil, a stáhla si čisté tričko přes hlavu, uhladila si ho na svých křivkách a sundala si kalhotky.

Z druhé strany postele se ozval hluk, který zněl podezřele jako vrčení. Nevšímala si toho. Summer vyprázdnila obsah ruksaku na deku a přebírala se jím. Riskla pohled zpod řas do jeho tváře. V očích se mu chystala bouřka.

„Nesbalils mi ty růžové?“ zeptala se nevinně. „Nevadí.“ Vybrala světlé saténové šortky pánského střihu s černým krajkovým lemem a postarala se, aby měl Flynn dobrý výhled, když si šortky táhla po stehnech, než je oblékla. Zrak jí padl na taštičku s hygienickými potřebami a ona se zazubila. Jak jen mohla zapomenout? Má tam maličký voděodolný vibrátor. Flynn ji může hlídat na každém kroku, když je v chalupě, ale těžko ji bude pronásledovat

do té chabé náhražky koupelny na konci zahrady. Blýskla po něm zářivým úsměvem a vzala si taštičku a ručník. „Asi budu potřebovat tvou pomoc při slézání žebříku.“

Byla to ta nejpomalejší cesta. Cítila jeho dech na svých stehnech, když kulhala dolů po drsných stupíncích. Jednou předstírala, že klopýtla, a Flynn v mžiku přispěchal na pomoc a pevně ji držel, dokud nedošla na poslední příčku.

„Děkuju,“ řekla zastřeným tónem, který nebyl tak docela předstíraný. Opřela se o něj, i když to vůbec nepotřebovala.

„Koupelna,“ opakoval a držel ji přitom za nadloktí, než ji odstrčil.

Koketně se na něj usmála a cestičkou ke koupelně si dala načas, věděla, že jde za ní. Na konci cesty otevřela dveře a vklouzla dovnitř. Světlo v lázních bylo matné. Sprcha tekla sotva pramínkem. Summer to bylo jedno. Sáhla do taštičky, vytáhla maličký vibrátor a poslala mu polibek. „Ty fialový bůžku lásky,“ zamumlala.

Opřela se o kachlíčkovanou zeď sprchy, přitiskla si vibrátor ke klitorisu a zapnula. Nic se nestalo. Summer jím zatřásla. „Zatracená baterie.“

Znovu ho stiskla a čekala na bzučení, které by jí sdělilo, že ji od skutečné rozkoše dělí jen pár minut. Ale pořád se nic nedělo. Zatřásla tím maličkým fialovým strojkem. Možná je špatný kontakt. Ozvalo se zdvořilé zaklepání na dveře a Summer se zabalila do osušky. Co ten Skot teď

chce?

Pootevřela dveře na škvíru a objevila se ruka.

Flynnův samolibý výraz rozhodně nezmírnil její zděšení, když uviděla v jeho otevřené dlani malou baterii. „Hledáš tohle, princezno?“

…

Flynn se smál zuřivému výrazu ve tváři Summer. Měla chuť ho vykuchat rezavou motorovou pilou, o tom nebylo pochyb. Ale on je tady ten, kdo určuje pravidla, a slečna O‘Sullivanová se musí pro své vlastní dobro naučit dělat, co se jí řekne.

Zabouchla mu dveře před obličejem a o vteřinu později uslyšel, jak pustila sprchu naplno. Jenže je připevněná nad hlavou, takže s tou si moc zábavy neužije.

Dopřál si krátkou fantazii o tom, jak si Summer dělá dobře, zatímco on se dívá, a pak toho nechal. Bylo to příliš nebezpečné. Minulou noc se ukázalo, jak moc se mu dostala pod kůži. Mít na paměti, že je jeho klientka, bylo čím dál těžší.

Boudu měl pořád pod dohledem. Naslouchal cákání, jak se Summer myla, a vyplížil se dolů k místu, kde Niall nechal zásoby. Bylo to dobře ukryté místo jen kousek od cesty, ale z chalupy ani z hlavní silnice na něj nebylo vidět.

Niall, bůh mu požehnej, poslal čerstvé mléko, vejce, chléb a pár velkých steaků, zeleninu, sýr, další jablečné víno, několik konzerv a koření, malou pěknou pistoli H&K, malé množství C4 a pár dalších dobrot. Kdyby byl jeho šéf žena, Flynn by si ho byl vzal. Nebo by ho aspoň dvakrát denně ojel. Niall vážně zná klíč k srdci rangera.

Sprcha utichla. Flynn už tou dobou měl zásoby v chalupě a kontroloval bezpečnostní systém. Všechno bylo na svém místě a pěkně to fungovalo. Nic většího než zajíc by kolem nich neprošlo, aniž by se spustil alarm, což by mu poskytlo čas, aby zajistil, že Summer dokáže bránit – je to klientka, připomněl si – před jakýmkoli vetřelcem.

Připadal si trochu provinile kvůli té baterii – ne že by si to nezasloužila –, tak jí přichystal snídani. Stálo to za její výraz, když uviděla na stole rozložený pšeničný chléb, máslo, kávu a míchaná vejce.

„Páni!“ vydechla. „Umřela jsem a přišla jsem do nebe.“

Oblečená v kraťasech a tričku, s mokrými vlasy, které se už sesychaly do vzpurných kudrlin, vypadala mladší a nevinnější, než věděl, že ve skutečnosti je.

„Ne, do Turlochbegu,“ řekl.

„Kde se to všechno vzalo?“ zeptala se, přičemž se usadila ke stolu a pustila se do jídla.

Skromně pokrčil rameny. „Sám jsem to ulovil. Sháněl jsem jídlo v přírodě a sám ho připravil vlastníma rukama. Doufám, že máš ráda skřivaní vejce. Musel jsem vyšplhat na spoustu stromů, abych je sehnal.“

Zarazila se, ústa už měla plná nadýchaných žlutých vajec, a zírala na něj s vyvalenýma očima. „Vážně?“

Flynn se zasmál. „Samozřejmě, že ne. Co se teď učí ve školách? Už je dávno pozdě na skřivaní vejce.“

Zasmála se, uvědomila si, jak absurdně zněla, ale namířila na něj vidličku. „Jen počkej, tohle ti jednou vrátím.“

„Už se na to těším.“ A opravdu se těšil. Nemohl se dočkat, s čím Summer přijde příště.

Snídaně poklidně plynula a už se chýlila ke konci, když Flynn odložil svůj hrnek s kávou a oznámil: „Budou tu platit některá pravidla. Ty se je naučíš a budeš je respektovat.“

Summer se klasicky naježila. „Ty mi nastavíš pravidla?“ Znělo to, jako by nemohla uvěřit vlastním uším.

Přikývl. „Jo. Je jasné, že ti léta všechno procházelo. No, a to teď přestane. Mám na starost tvé bezpečí a ty mě budeš poslouchat. Normálně svým klientům jen říkám, aby mě poslouchali v otázkách bezpečnosti, ale jelikož ty evidentně nemáš potuchy, co s bezpečností souvisí a co ne, změníme pravidla a budeš mě poslouchat ve všem.“

Summer položila svůj šálek velmi opatrně, aby se ujistila, že ani neukápne. „Jestli to chápu správně,“ řekla pomalu. „Já tě budu poslouchat. Ve všem.“ Mluvila, jako kdyby byl obzvlášť zaostalé dítě.

Usmál se. „Hodná holka, už to chápeš. Já budu dávat rozkazy a ty uděláš, co ti řeknu.“

„Nejsem pes,“ vyjela. „Tak se mnou přestaň mluvit, jako bych pes byla.“

„Ne,“ souhlasil. „Svého psa držím na obojku a vodítku.“

Zaskočilo jí a musela zakašlat, než zase chytila dech. „Tak aby bylo jasno. Jsem tvoje klientka. Já tady rozhoduju. Ty jsi bodyguard. Děláš, co se ti řekne.“

„Podle tvého otce. A on mi řekl, abych dělal, co bude zapotřebí, abych tě udržel v bezpečí. Tak to udělám. A ty poslechneš všechny moje rozkazy s vědomím, že jsou jen pro tvoje bezpečí.“

„A co když ne?“ Vyzývavě na něj zvedla jedno obočí.

„Přijdou následky.“ Dál to nerozváděl. Ona má nejspíš dost jasnou představu o tom, jaký druh následků ji čeká.

„A jaké rozkazy mi budeš dávat? Mám dovoleno chodit oblečená? Bude se po mně chtít, abych pro tebe tančila nahá? Vykouřila ti ho ráno i večer?“ Pomalu se dostávala do pěkné ráže.

„Měl jsem na mysli spíš přízemnější věci. Pravidlo číslo jedna, žádné útěky. Žádné naštvané zdrhání. Trucuj si, když chceš, ale dělej to někde, kde na tebe vidím. Beze mě nikam nepůjdeš. Ani k jezeru, proběhnout se nebo sbírat jahody.“ Nezapomene na pikantní chuť jahod minulou noc. Ty maličké horské jahůdky jsou návykové.

„Chceš říct, že nebudu mít vůbec žádné soukromí?“ Byla zděšená.

„Můžeš čůrat se zavřenými dveřmi,“ řekl jí. „Dokonce ti dovolím, aby ses sprchovala o samotě. To je všechno. Jinak chci být na doslech každého tvého nadechnutí.“

„Děláš si srandu. Takhle žít nemůžu. Potřebuju soukromí.“ Prsty sevřela šálek a ten se na stole roztřásl.

Zavrtěl hlavou. „Promiň, princezno, bezpečnost má přednost před soukromím. Jakmile se vrátí tvůj otec, nebo Niall dopadne toho šílence, pak se můžeš vrátit ke svému soukromému životu před objektivy paparazziů. Do té doby tady zůstaneš trčet se mnou.“

Se zděšením v očích se rozhlédla po chalupě a on se na to místo poprvé nedíval jako na dílo postavené z lásky, ale očima rozmazlené bohaté prominentky. Je to robustní stavba a zdi i střecha jsou opravené, ale bezpochyby tu chybí jakékoli pohodlí. Centrem kuchyně je stabilní stůl, židle jsou každá jiná, stará lavice s opěradlem by taky potřebovala trochu práce, ohniště je primitivní a nejsou tu žádné moderní spotřebiče. „Ber to jako pauzu od notebooku, telefonu, televize, všech těch věcí.“

Pokrčila rameny. „Spíš jsem přemýšlela o tom, jak jsem vždycky považovala vypínače za samozřejmost. Co tady sakra budeme celé dny dělat?“

„Určitě něco vymyslíme. A když ne, jsou tu ještě ty tvoje nápady.“ Zazubil se, když se na něj prázdně podívala. „Nahé břišní tance a kuřba.“

18

Existuje pár věcí, které jsou nudnější než sledovat, jak schne barva, a ona je všechny za posledních pár dní zažila. Sledovat, jak Flynn rybaří – neúspěšně. Sledovat, jak Flynn štípe dříví – no, to zase nebylo tak špatné, obzvlášť, když si svlékl košili. Nejhorší ze všeho bylo sledovat Flynna, jak se na ni dívá, když se snažila opalovat, aniž by ji zaživa snědli komáři. Byl plně v roli bodyguarda a za celé dopoledne se na ni sotva usmál.

Jak přežije další tři týdny v tomhle duchu? Žádná zábava, žádná konverzace a rozhodně žádný sex. Možná je to bezpečný dům, ale to neznamená, že to musí být vězení. Musí existovat způsob, jak ho okouzlit, jak se mu dostat pod kůži, nějaký způsob, jak Flynna přetáhnout na temnou stranu.

Možná by měla ustoupit a vrátit se do podělaného Castletownberehavenu. Summer si povzdechla, než odehnala další mrak létajících fúrií. Zatracená situace. Ani náhodou. Babička O‘Sullivanová by jí nedala pokoj ani minutu.

Láska prochází žaludkem. Málem slyšela babiččinu přednášku o tom, jak dostat svého chlapa. No ano, buď hodná holčička a nelam si svou hloupou hlavu s ničím vážným. Být odevzdaná ženuška nikdy nebylo na jejím seznamu možných profesí, na rozdíl od MBA z dopravy a logistiky. Vždycky předpokládala, že ji otec uvítá s otevřenou náručí do leteckého byznysu, že budou pracovat bok po boku. Ale jediné, co po ní chtěl, bylo, aby vypadala hezky a byla okouzlující k jeho významným zákazníkům. V některých ohledech byl přesně jako Flynn.

Vsadila by kupu peněz, že by se to Flynnovi líbilo. Poslušná žena, která se postará o všechny jeho potřeby a v noci mu zahřívá postel.

Summer na něj pohlédla skrz řasy. To zahřívání postele by nebyl problém. On je vážně kus, pokud se vám líbí jeho přístup „Já Tarzan, ty Jane“. Je tohle ten klíč k němu? Operace Zneškodnit bodyguarda nebyla úspěšná. Možná bude fungovat kouzlo útoku a je to lepší než trávit tu dny povalováním a nudou. Summer vstala, uvědomovala si, že očima sleduje každý jeho pohyb.

„Někam jdeš?“ řekl podezíravým tónem.

„Podívej,“ snažila se znít rozumně. „Omlouvám se. Chápu, že jsme tu zaseknutí, tak co uzavřít příměří?“

„Příměří?“ Flynn si prohlížel její napřaženou ruku, jako kdyby to byl had, který se ho chystá kousnout, a nezvedl ruku, aby ji přijal.

Summer byla zahanbená jeho neotesaným odmítnutím a udělala krok zpátky. Jak si mohla myslet, že je atraktivní? Ten chlap je neandrtálec. Lituje tu hloupou stepfordskou paničku, která s ním jednou skončí, ale ona se ještě nevzdává. „Dnes uvařím večeři.“

„Ty?“

Jako by oznámila, že se přihlásila do vesmírného programu. „Ano.“ Summer se bouchla do hrudníku. „Jane udělat večeři pro Tarzana.“

Odkráčela a snažila se nevšímat si pohrdlivého smíchu, který se za ní ozýval. Ještě mu ukáže.

Záhadný poslíček očividně dorazil. V provizorní spižírně se urodily dva steaky, nějaká čerstvá zelenina a další sušené a konzervované potraviny. Byla tu i další láhev jablečného vína. Dnes budou večeřet stylově. Podívala se za zadní dveře. Někdo se tam kdysi očividně snažil založit bylinkovou zahrádku, která zdivočela. Utrhla dřevnatý trs šalvěje a nedaleko lázní rostla divoká řeřicha potoční. To dost dobře postačí. Škoda, že není čerstvý česnek, ale i tak dokáže uvařit hostinu pro krále, nebo pro umanutého Skota.

Flynn zůstal venku, štípal další dřevo, dokud se pořádně nezapotil, a pak zamířil do sprchy. Tušila, že čekal, až to vzdá a požádá ho o otvírák na konzervy, ale kdyby měla jíst další pokrm z tuňáka nebo špagety, umřela by.

„Tady to voní.“

Byla v pokušení zeptat se ho, proč zní tak překvapeně, ale pak si vzpomněla, že ho má okouzlit. „Posaď se, bude se podávat večeře.“

Přimhouřil oči. Snad si Flynn nemyslí, že ho chce otrávit? Udusit ho převařeným steakem? Prohlížel si hrubý stůl, na kterém teď stály prostřené talíře, sklenice a krátká tlustá svíce, kterou našla ve skříňce pod dřezem. Láhev jablečného vína se chladila ve džbánu, který vzala shora.

Summer sundala pánev a položila marinované steaky na kovovou mřížku nad ohněm. Oheň syčel pod odkapávající marinádou a do místnosti se linula vůně bylinek.

„Gnocchi a salvia e burro,“ oznámila, když před něj postavila první chod.

Bledé bramborové knedlíky polité máslem se šalvějí se leskly. Flynn na pokrm zíral. Nemohlo by ho šokovat víc, kdyby mu jídlo naservírovaly víly. Do jednoho se zakousl a vydal skoro orgastický sten. První bod pro rozmazlenou dědičku.

„Jak ses…?“

Nad jeho zmateným výrazem se pousmála. „Miluju jídlo, už od internátu. Neustále jsem tam hladověla.“

„Ve škole se ti nelíbilo?“

„Ne. Vysoká byla skvělá, ale internátní škola byla hrozná. Chyběl mi táta a některé holky byly děsné.“

„Tak proto jsi šla tu noc do klubu? Máš ráda bolest?“

Klub. Málem na to zapomněla. Bylo to tu noc, kdy oni dva spolu… Flynn nadějně čekal na její odpověď. Hrála si se svou porcí gnocchi, potírala je máslovým sosem. „Já vážně nevím. Molly říkala, že je to úžasné, že bych to měla vyzkoušet. Asi jsem prostě byla zvědavá.“

„Na co?“ zeptal se Flynn.

Málem zapomněla, že tam byl členem. Flynn má pár temných zákoutí a ona si nebyl jistá, jestli k němu chce být tak otevřená. Vstala. „Omluv mě; musím se podívat na steaky.“

Flynnova ruka vystřelila a jak Summer procházela, uchopil ji za zápěstí. „Na co jsi byla zvědavá, Summer?“

Jeho tón byl ostrý, až ji z toho zamrazilo v zádech. Nebyl to hněv ani netrpělivost, jen jednoduchý tichý rozkaz, který ji zastavil. Podívala se na ruku, která jí svírala zápěstí. Jeho prsty vypadaly proti její bledé pokožce opálené a na kloubech měl drobné ranky od třísek.

Mohla by mu lhát, ale k čemu? Za pár týdnů se už neuvidí. „Chtěla jsem vědět, jestli ještě dokážu něco cítit.“ Summer setřásla jeho ruku a šla zachránit steaky, slyšela, jak jeho židle zavrzala o hrubou podlahu. Z nějakého důvodu pochybovala, že jí Flynn dovolí něco takového prohlásit a pak klidně odejít. Ucítila na rameni jeho ruku, její teplo prosakovalo přes tenkou bavlnu trička. Narovnala se a obrátila se k němu, ale bála se mu

podívat do tváře. „Ty steaky – “

„Ještě dvě minuty vydrží. Řekni mi, co se ti stalo?“

Proč na to Flynn tlačí? Určitě to ví. Ten příběh rozmazával bulvár celé týdny. Pokrčila rameny a snažila se o lehký tón. „Určitě jsi to viděl v novinách. Kde jsi byl loni v červnu? V bublině?“

Rukou opsal kontury její tváře, pak se prsty stočily pod její bradu a zdvihly jí obličej. „Loňský červen jsem trávil ve Východním Timoru. Je těžké narazit na časopis Hello! v džungli.“ Flynnův pohled byl vytrvalý. Nebyla v něm žádná lítost, žádný soud. „Já vím, co se stalo, Summer. Četl jsem spisy, ale ty neříkají celý příběh. Chci, abys mi řekla, co se stalo tobě.“

Z pánve přímo do ohně. Je uvězněná mezi plameny a něčím palčivějším, něčím nekonečně nebezpečnějším. Flynn je odhodlaný dozvědět se všechno a ona si není jistá, jestli je připravená mu to říct.

„Steaky. Prosím. Slibuju, že si potom promluvíme.“

Něco v jejím výrazu ho muselo obměkčit. Flynn se smiloval, pustil jí bradu a ona si úlevně oddechla. Prozatím unikla, ale zúčtování přijde.

Úspěch jídla byl evidentní podle Flynnova prázdného talíře, a když vyprávěl o Východním Timoru, dopili láhev jablečného vína. Neřekl jí žádné podrobnosti o své práci, ale to, co tam viděl, bylo šokující a poskytlo jí vhled do jiného života, plného nebezpečí a neuznaného hrdinství. To poněkud vysvětlilo, proč byl tak přezíravý, když se setkali poprvé. Takový úpadek. Od života v džungli ke hlídání dědičky.

V krku se jí vzedmula horká vlna a zbarvila jí tváře. Flynn je milý chlap a ona se k němu od prvního dne chovala jako spratek. Děsná rozmazlená mrcha, která k němu byla hrubá, lhala mu a při každé příležitosti ho štvala, přitom jediné, co on chce, je chránit ji. Kdy se změnila v příšeru?

V rozpacích sklidila talíře, sebrala skleničky a položila je vedle dřezu. Možná by se mohla vytratit do postele a…

„Pojď sem.“

Bože, už se zas mění v Tarzana. „Ty talíře…“

„Můžou počkat do rána. Mluv se mnou.“

Nechala mezi nimi velký prostor a přisunula si židli naproti němu.

„Co se stalo loni v červnu?“

Summer si pohrávala se zlatým kroužkem na pravé ruce. Tenkrát si ho chtěla vzít na svatbu jako něco starého. „Nejspíš jsi to viděl v novinách; loni v červnu jsem se měla vdávat. Nedošlo na to.“

„Proč?“

Flynn šel rovnou k věci. Žádné otřepané fráze. Žádná slova útěchy a soucitu.

„Můj táta trval na předmanželské smlouvě. Mám podíl v aerolinkách.“

Flynn hvízdl. „Nech mě hádat. Byl v tom problém.“

Jak mohla být tak naivní? Kolikrát ji měl Adam podepsat. Všechny ty výmluvy na schůze a služební cesty do zahraničí. Summer zavřela oči. „Velký problém. Táta na mého snoubence nasadil detektiva a…“

Vzpomněla si na vypjatou schůzku s otcem a jeho obrýleným účetním. Adamovy báchorky o jeho investicích a majetkovém portfoliu v Jižní Africe a Tokiu. Nic z toho nebyla pravda. Ani důkazy ji nepřesvědčily. Byla si jistá. Když se ho pokusila konfrontovat, nebyl v kanceláři. Nebral jí telefony. Prostě nebyl.

A bylo hloupé, že jí to bylo jedno. No a co, že nemá peníze? Miluje ho a chce si ho vzít.

Flynn se pohnul rychleji, než čekala. V jednom okamžiku seděla na židli a v příštím už ji zvedl a přitáhl si ji na klín. Jednou svalnatou paží ji svíral kolem pasu a druhou rukou ji hladil po vlasech. „Pokračuj.“

Jeho teplo bylo konejšivé. Položila mu hlavu pod bradu a nechala se tím unášet. Už kvůli tomu neplakala. Skoro nikdy nepláče. Další část příběhu byla těžší. „Do svatby zbývalo několik dní. Plánovali jsme ji skoro rok. Táta řekl Adamovi, aby podepsal tu smlouvu, jinak svatba nebude.“ Dech se jí zadrhl v hrdle. „Neudělal to. Táta svatbu

nezrušil. To Adam.“

Flynn soucitně zamručel a ona to považovala za povzbuzení, aby pokračovala směrem k velkému finále.

„Pak mi zavolala Molly. Tenkrát pracovala v PR a… Objevily se fotografie s Adamem a mnou. Nahé. Ty, co se prodávají za spousty peněz. A bylo to. Konec mé dokonalé svatby.“

…

Flynn sledoval, jak otáčí laciným zlatým kroužkem na prstu. Není to ten typ šperků, jaké by u ní čekal, ale Summer ho nikdy nesundala. Při ohledu na ni, jak se v zadržovaném pláči kouše do spodního rtu, se mu chtělo do něčeho praštit.

Prolistoval tenkrát Niallovu zprávu o zrušené svatbě a odložil ji, aniž by nad tím strávil vteřinu úvahou. Vztahy celebrit se pořád rozpadají. Obvykle do měsíce oznámí, že jsou zamilovaní do někoho jiného. Ale tohle není celebrita. Je to Summer. A i když je to pekelná klientka, nic z toho si opravdu nezaslouží.

Není pochyb o tom, že je naivní a že si její otec měl prověřovat její kluky pořádně, ale na to už je příliš pozdě. Stalo se. Ale nečekal, že pocítí stud nebo zuřivý pocit hněvu, který v něm běsnil při pomyšlení, že jí někdo takhle ublížil.

„Řeknu Niallovi, aby ho prověřil.“ To by bylo pěkné, kdyby se ukázalo, že ten pronásledovatel je její bývalý snoubenec. Flynn by tak měl oprávněný důvod toho hajzla roztrhnout a seřezat ho jako žito.

Odfrkla. „Myslíš, že už to táta neudělal? Věř mi, Adam byl na jeho seznamu ještě několik měsíců potom. Nějaký čas mohl i za to, že prší.“

„Stejně. Chci si ho prověřit sám.“ Flynn byl ochotný se vsadit, že dokáže vyhrabat větší špínu než Tim O‘Sullivan. Přemohla ho zvědavost. „Co bylo na těch fotkách?“

Zrudla a sklonila hlavu. „Klasika,“ zamumlala. „Adam to na mě nahrál. Nechápala jsem, proč tak prahne po tom, abych mu ho ten večer vykouřila. Věděl, že to dělám nerada. Ale prosil, tak jsem to udělala. S perfektním úhlem foťáku a tak dál. Můj obličej byl vidět zřetelně, ale z něj sotva kousek. Mohl by to být jakýkoli muž, kterého jsem sbalila.“

Flynnovi se mimoděk sevřely pěsti. Přinutil se je uvolnit, než znova promluvil. „Ty nerada kouříš?“

Pokrčila rameny. „Nechutná mi to.“

„Vážně? O to jde?“

„Vsadím se, že to většina žen nedělá ráda. Říkají, že ano, jen aby potěšily muže.“ Její zkřivený výraz se setkal s jeho nevěřícným pohledem. Její trčící horní ret byl docela rozkošný a lákal ke kousnutí, ale musí zůstat soustředěný.

„Tak na to bych se měl podívat, ne?“ řekl. „Jsem si jistý, že kdybychom na to šli správně, podařilo by se nám změnit tvůj názor.“

„To už jsem slyšela.“ Odvrátila se, stáhla se před jeho delikátní výzvou. „Vsadím se, že jsi nikdy nezažil špatný rozchod.“

Flynn se na židli zavrtěl. Mohl se pokusit před otázkou uhnout, ale ona k němu byla upřímná a nebylo by správné jí lhát. „Zažil. A taky to nebylo pěkné.“

„Ale?“

Zachytil v jejích očích záblesk soucitu a pokračoval. „Někoho jsem měl. Byl to vztah D/s. Byli jsme spolu, když jsem byl doma, ale ona chtěla víc než to. Bohužel jsem nikdy nezůstal v zemi moc dlouho. Když jsem se vrátil z další mise, chodila s mým bratrem.“

Flynn si vzpomněl na Davidovy rozpaky, když se mu snažil říct o vztahu s Lornou. O tom, jak příležitostný kamarádský drink a rameno k vyplakání přerostly ve vztah. Ani jeden z nich nechtěl, aby se to stalo, ale když se vrátil domů, David a Lorna už byli pár.

„A co jsi dělal?“ zeptala se Summer.

Co mohl dělat? Jeho matka už do ní byla blázen. Vyhlídka na to, že se jeden z jejích synů ožení a dá jí vnoučata, ji udělala tak šťastnou, jako už dávno ne. To nemohl zkazit. Jak by mohl přiznat, že se s Lornou poznali v BDSM klubu a že si spolu řadu měsíců hráli? Flynn pokrčil rameny. „Nemohl jsem nic dělat. Brzy se budou brát.“

„Au. To muselo bolet. Je mi to líto.“ Summer mu v gestu útěchy položila ruku na paži. „No tak, je čas jít se provětrat na vzduch. Můžeš mě zase doprovodit do lázní.“

„Hodná holka, učíš se.“

Odfrkla a popadla ručník a taštičku.

Po tom, co udělala to, co ženy ve sprše dělají, a bůh ví, že měla jenom základní potřeby, jelikož Flynn odmítl sbalit všechny ty olejíčky a lektvary, které ženy asi potřebují, rychle se odrbal ve sprše a byl zpátky v chalupě, než se stačila svléknout.

Pohled na ty titěrné věcičky signalizoval, že jít s ní do postele je špatný nápad. Pořád byla zranitelná po té předchozí zpovědi a příliš svůdná na jeho rozpoložení. Vytáhl spacák. Zůstane dole, dostatečně daleko od ní. Je to klientka, opakoval si.

A oblékne si pyžamo. Přeformuloval to; oblékl by si ho, kdyby nějaké měl. Místo toho si natáhl čisté sportovní kalhoty a šňůrku pevně zavázal.

Summer se uvelebila v posteli a na chalupu se sneslo ticho. Venku byl pořád ještě soumrak, ale uvnitř bylo šero. Flynn si složil ruce pod hlavu a zíral do stropu, snažil se nemyslet na ni tam nahoře, jak v jeho posteli hřeje a je smyslná. V posteli, kterou sestavil vlastníma rukama. Tehdy si neuvědomil, že ji sestavuje, aby v ní spala. V posteli, kde teď chce být.

Odvrátil své myšlenky od ní a přemýšlel o Adamovi Jaksejmenuje. Je dost hrozné brát si dívku pro peníze, ale ještě ji pak takhle ponížit. Jakmile v dnešní době nějaké fotky vyjdou, jsou tu navždy. Summer až do konce svých dní uvidí svoje fotky, na kterých kouří ptáka, kamkoli půjde. Ať už se bude ucházet o práci, ať bude mít inauguraci jako prezidentka, ať se bude vdávat. Z nějakého důvodu ho ta představa otrávila. Nechtěl myslet na to, jak se Summer vdává.

Místo toho uvažoval nad jejím přiznáním, že nemá ráda tu chuť. S tím by opravdu měl něco udělat. Koule se mu sevřely, když zvažoval postup lekcí, které by ji naučily kuřbu milovat. A maturitní zkouška by byla něco velmi zvláštního… Jo, je to jeho povinnost, změnit její názor. Co všechny ty smyslové rozkoše, které jí unikají!

Shora se ozvalo zašustění a objekt jeho fantazie vystrčil hlavu dolů. „Jdeš do postele?“ Zněla tak mladě, nejistě.

„Dnes v noci zůstanu tady dole.“

„Aha. Je mi trochu zima. Myslela jsem, že tobě třeba taky.“ Hlas se jí nepatrně chvěl. Summer dnes večer není ta sebejistá princezna.

Nedokázal odolat. „Jo, možná je mi taky trochu zima,“ lhal, vyhrabal se ze spacáku a vylezl po žebříku. Postel byla vyhřátá a voněla po Summer. Penis mu okamžitě ztvrdnul a on se musel pečlivě natočit tak, aby to necítila, až se k němu přitulí.

Je to klientka. Musí si držet odstup.

„Samozřejmě, tamto nebyl ten jediný důvod, proč jsi chtěla jít do Noir, viď?“ řekl jako by nahodile.

„Cože?“

„Jsi zvrhlá holčička, viď?“

Ztuhla. „Co tím myslíš?“

Dobrá, je naježená a zní teď víc jako ta Summer, na kterou je zvyklý.

„Balil jsem ti věci, pamatuješ? Vím, jaká opravdu jsi.“

„Nemám ponětí, o čem to mluvíš.“ Snažila se znít rozhořčeně.

„Chachá! Myslelas, že nenajdu tvou skrýš? Všechny ty knihy plné perverzního sexu a výprasků? Vsadím se, že tvůj Kindle je nacpaný erotikou, příběhy plnými temných a nebezpečných tužeb.“

Strnula. „Neměl jsi právo to udělat.“

„Jsem tvůj bodyguard. Musím o tobě vědět všechno. A taky to bylo velmi zajímavé.“

Odtáhla se od něj. „Tak jsem zvědavá. To není zločin.“

„Ne,“ souhlasil. „Ale bylo poučné, jak sis našla cestu ke všem těm vážně dobrým věcem. A jak ohmatané jsou tvé

romány.“

Zůstala mlčet.

Minutu čekal a pak dodal. „Předpokládám, že jsi používala Králíka, ale řekni mi, použil na tebe Adam ten malý cep? Nebo ta kožená pouta? Nebo tu bandážní pásku?“

Z nějakého důvodu Flynna představa, jak si Adam s těmi hračkami hraje, rozzuřila.

Ztuhla. „Ne!“ Čekal, až bude konečně pokračovat, a slova z ní vycházela trhaně. „Nikdo to nezkusil. Koupila jsem je pro něj, ale nikdy jsme je nepoužili.“

Flynn si ji k sobě přitáhl. „Proč ne?“ Nemohl odolat a pohladil ji po zádech.

„Adamovi to připadalo divné. Říkal, že na tyhle věci není, ale mě jen zajímalo…“ Odmlčela se.

„Co tě zajímalo?“ Jeho ruka zpomalila.

„Jaké by to bylo.“ Sotva ji slyšel, mluvila tak potichu. „Vždycky mě to zajímalo. I když jsem byla na vysoké, měla jsem fantazie o silném muži, o někom, kdo by mi dal výprask a…“ Odmlčela se, nedokázala najít slova.

Flynn nic neříkal, nechal ji, ať si sama najde cestu.

„Já vím, že je to hloupé. Jsem moderní žena. Nedovolím mužům, aby mi dávali rozkazy.“ Zase se odmlčela a zajíkla se, když ji rychle štípl do zadku. „Au. Nic si nepředstavuj. Ty příběhy o tom, jak je žena svázaná, jsou jen fikce. Kdyby mi to někdo chtěl udělat v reálném životě, bolelo by to a vůbec by se mi to nelíbilo.“

„Vážně?“ Pokračoval v hlazení. Uvědomuje si, jak blízko u něj leží?

„Samozřejmě. Fantazie jsou jen fantazie. Nikdy to není totéž, když to děláš v reálném životě.“ Znělo to, jako když se snaží přesvědčit samu sebe.

„Ne. Někdy je to lepší.“ Několik minut vyčkal a pak se zeptal: „Přiměla jsi někdy svého přítele, aby

ti naplácal? Jen na zkoušku?“

Pokrčila rameny. „Nevěděla jsem, jak ho o to požádat. A co kdyby to někomu řekl? Určitě si umíš představit ty titulky, viď? ‚Summer O‘Sullivanová je na perverzní sex‘. Bulvár by měl žně.“

Zvedla hlavu z jeho hrudníku. „Ty tyhle věci děláš, že?“

Přikývl.

„Opravdu se to ženám líbí?“

Opět přikývl.

„Jak to víš? Adam si myslel, že mu ho ráda kouřím. Ženy ti prostě nejspíš říkají jen to, co chceš slyšet.“

Zasmál se. „Říkej tomu mužská intuice. Existují určitá jemná znamení, která mi říkají, když to ženu opravdu bere.“

Summer položila hlavu zpátky na jeho hruď. „Stejně si myslím, že tě jen balamutí.“

Ale z hlasu se jí vytratilo rozechvění a ona se uvolnila a usnula. Zazubil se a rozšířil své plány na její drezúru.

19

Když se Summer probudila, stále ležela v jeho náruči. Obvykle má ráda, když muži chodí na vosk, ale lehká vrstva chlupů na jeho hrudi byla příjemná. Mužná. Adam byl vždycky obrovsky dbalý svého vzhledu a trávil v salónech víc času než ona. Ale Flynn byl přírodní. Summer zlehka přičichla a vdechla vůni mýdla a čehosi, co bylo jeho jedinečné.

„Jsem cítit?“ Vibrace jeho hrudi jí zahřměla v uchu a Summer se zahihňala.

„Ne. Teda ano. Pěkně voníš.“ Čekala, že se nějak vymluví a odejde. Ona by to udělala, kdyby byla na jeho místě. Jak na něj mohla včera večer všechno vysypat? Celý rok předstírá, že je jí to jedno, že Adam nikdy nebyl, teď to vyžvanila jako puberťačka.

„Řekni mi o svých myšlenkách.“

„O mých myšlenkách? Proč?“

„Protože mě zajímají. Jestli tě mám chránit, potřebuju znát všechno, co se ti děje v hlavě.“

Natáhla ruku a nechala ji spočinout na jeho břiše. Bylo tvrdé jako skála. Je jako jeden z těch modelů na obalech jejích oblíbených erotických románů.

„Čekám.“

Ach jo. Tarzan je zpátky. „Myslela jsem na to, že máš břicho jako model z obálek.“

Hrudí mu zahřměl smích. „Vážně? Budu to mít na paměti, pokud se někdy rozhodnu změnit povolání. A o čem jsi přemýšlela předtím?“

Jeho nešlo ošálit. Jak se jí tak rychle dostal do hlavy? „Že mě mrzí, jak jsem to na tebe všechno minulou noc vysypala.“

Flynn se převalil a přišpendlil ji k polštáři. „Nevysypalas to na mě. Požádal jsem tě, abys mi to řekla.“

Zase v jeho očích viděla zlatavé skvrnky. Netrpělivě povzdechl. „Jak je to dlouho, co jsi s někým mluvila? Myslím opravdově mluvila?“

Summer si kousala ret. S Mayou a Natashou mluví v jednom kuse. O módě, klubech, drbech, ale o ničem vážném. S Molly se během posledních pár let odcizily. Molly je jiná, než jak ji znala na vysoké. Jen její sestřenice Sinead do ní vidí. Naštěstí se nevídají moc často.

„Tak dlouho, hmmm? Co takhle malá sázka – slib mi, že celý den budeš říkat jenom pravdu. Žádné vytáčky. Žádné lži.“

Ani náhodou, pomyslela si instinktivně. Znova ho do své hlavy nepustí, ale výzva ve Flynnově pohledu ji přiměla zaváhat. Zvládla by to. Hm, většinou. „A co když ano? Dostanu odměnu?“

Úsměv, jímž ji obdařil, měl nádech zkaženosti. „Možná prozkoumáme některé z těch tvých fantazií.“

„Cože?“ Málem vyletěla z postele.

„Slyšelas mě.“

„Ale myslela jsem, že s klientkami nespíš.“

„Nebudeš klientka navždycky a o spaní jsem nic neříkal.“ Flynn ji pustil a skulil se z postele.

„Počkej. To nemůžeš říct jen tak a odejít.“

Ale Flynn už byl pryč, cestou k lázním si pohvizdoval. Summer bojovala s nutkáním vyběhnout za ním, nebo po něm něco hodit.

Když se vrátil, byla oblečená a snažila se ze všech sil rozdělat oheň.

„Vidím, že jsi nikdy nebyla ve skautu.“ Dal se do práce, zatímco ona prostřela stůl a šlehala v míse vejce. V některých směrech bylo docela snadné být s Flynnem. Nemusí pořád kontrolovat, jak vypadá v zrcadle, nebo si dělat hlavu z roztřepeného nehtu. Bylo to skoro pohodlné.

Potom se posadili ke snídani, měli vejce a kávu.

„Jaká je tvá nejstarší vzpomínka?“ zeptal se Flynn.

Summer se zarazila uprostřed sousta. „Už začínáme?“

„Jestli chceš jednu ze svých fantazií, tak ano. A nezapomeň, já kladu otázky a očekávám upřímné odpovědi.“

Sakra. On do toho vážně jde. Celý den pravdy za jedinou fantazii? Stojí to za to? Podívala se přes stůl se snídaní na něj, vlasy měl ještě vlhké ze sprchy a její zanedbané libido hlasovalo pro ano. „Asi ta, jak jsem se schovala v rybízovém keři u babičky na zahradě. Nebyl ještě úplně zralý a tenkrát jsem zažila nejhorší bolesti břicha za celý život.“

„Kdo byl první kluk, kterého jsi políbila?“

„To je snadné. Byl to Declan O‘Malley během hry na honěnou. Praštila jsem ho do nosu, když mě chytil. Jeho matka mu pak několik měsíců nedovolila, aby si se mnou hrál.“

„Ukradla jsi někdy něco?“

Přece nemůže čekat, že se mu přizná k trestnému činu? „Ale tohle je fakt podlost. No tak, co se stalo s otázkami typu moje oblíbená barva nebo na jaký film se dívám, když jsem nešťastná?“

Flynn ji obdařil varovně zamračeným pohledem. „Vypadám jako někdo, kdo se tě chystá zatknout? Odpověz na otázku, nebo s tím můžeme hned přestat.“

Zase byl v roli Tarzana. „Dobře, ukradla jsem rtěnku, ale byl to hec, součást tajné klubové záležitosti ve škole. Nikdy jsem ji nepoužila.“

Flynn zdvihl obočí, ale nekomentoval to. Sebral talíře a umyl je ve dřezu. „Tak pojď, musíme chytit něco k obědu a soudě podle štěstí, jaké jsem měl včera, to může chvíli trvat.“

Hladina jezera byla jako zrcadlo. Ranní mlha se už rozplynula a hladinu sotva čeřil vánek. Flynn jí pomohl do malé veslice a pak odvázal lano. Vesloval mlčky, vesla čeřila vodu, na níž se tvořily rozšiřující se kruhy.

Summer se rozhlédla po kopcích. Údolí bylo klidné, krásné místo. Není divu, že sem Flynn rád jezdí. Na horizontu uviděla stín. „Co je to tam v dálce?“

„To je malý ostrov s kobkou Culdeeů.“

Když uviděl její zmatený výraz, vysvětlil: „Culdeeové byli mniši nebo poustevníci, kteří praktikovali léčitelství. Můžeme se tam zastavit na oběd, jestli chceš.“

„Chci.“ Usmála se.

Summer se opřela a podepřela si hlavu spacákem, který vzali z chalupy, a sledovala, jak Flynn nahazuje vlasec. Zírala do bledých mraků, uhánějících po obloze, a oči se jí pomalu zavřely.

„Zkoušela jsi nějaké drogy?“

Pane bože. Dvacet otázek zase začíná. Dívala se na něj zpod přivřených víček. „Ne. To zrovna.“

„Kolik jsi měla sexuálních partnerů?“

Z té otázky se pobouřeně posadila, až se loďka zakolébala. „Vyvezl jsi mě sem, abys mě vyslýchal? Ty bys na takovou otázku odpověděl?“

„Možná, kdyby ses mě pěkně zeptala, ale já jsem tady ten, kdo klade otázky.“

Nebyla si jistá, jestli jí za tohle všechno stojí jediná fantazie. Jestli chce být takhle osobní, měla si říct aspoň

o půltucet. V jedné z nich by ho mučila. „A kolik otázek mi smíš položit? Tohle se mi nezdá moc fér. Já za to dostanu jen jednu fantazii.“

„Asi jsi měla vyjednávat, než jsi souhlasila.“

Summer na něj vyplázla jazyk. „Nedošlo mi, že mám co do činění s takovým vychytralým, lstivým – “

Svou velkou rukou ji popadl za kotník. „Ještě jednu urážku a můžeš zpátky ke břehu doplavat.“

Summer se odmlčela uprostřed své tirády a zhluboka se nadechla. „Prostě jsem chtěla poukázat na to, že to není fér.“

Flynn se na ni bezostyšně zazubil a pustil její kotník. „Tak si třeba v budoucnu dáš větší pozor. Můžeme nastavit limit, jestli chceš – deset otázek.“

„Deset?“ Vyjekla, až se od kopců odrazila ozvěna.

„Jo, deset, a budu velkorysý – můžeme do toho započítat ty, které jsem už položil. Tak, kde jsme to byli? No ano, u tvých sexuálních partnerů.“

Fajn, jestli chce hrát, ona taky bude hrát. Pokyvovala hlavou, jako by počítala, a vteřiny ubíhaly. Po necelé minutě mu pobavení v očích vyhaslo. Pitvořila obličej, jako by se snažila rozpomenout, a uběhla další minuta. Flynnův vytrvalý pohled nikdy neuhnul. Málem měla pocit, že počítá s ní.

„Čtyři,“ přiznala nakonec. „Včetně tebe.“

Vypustil očividně zadržovaný dech. Summer má konečně jednou navrch. „Ty malá mrcho.“

Summer se zahihňala. Byl to skvělý pocit, nebýt pořád v nevýhodě. „Neměl bys věřit všemu, co si o mně přečteš.“

Její pocit vítězství byl ten tam, když se Flynn zeptal: „Měla jsi někdy sex se ženou?“

„Ne.“ Odfrkla. „Znova – nevěř všemu, co čteš. Myslím, že jsi spadl na poslední tři otázky.“

Zaškubnutí vlasce odpoutalo Flynnovu pozornost od ní. Hrál si s vlascem snad celou věčnost, než konečně vytáhl mrskající se rybu. Pstruh přistál na dně loďky a jeho kluzké tělo se svíjelo. Flynn ho rychle usmrtil a navlékl návnadu na další háček. Znovu nahodil a pak seděli ve vlídném tichu.

„Jakou zemi chceš vidět, než umřeš?“

To bylo snadné. „Argentinu.“

Při té odpovědi zdvihl obočí. „Proč?“

„To jsou dvě otázky,“ připomněla mu. „Protože tátovy aerolinky tam nelétají a nikdy jsem tam nebyla.“

„Z čeho máš největší strach?“

„Ze tmy,“ pronesla bez zaváhání.

Přes tvář mu přeběhl nevěřícný výraz. „Slíbilas, že nebudeš lhát.“

Summer neodpověděla. Má dostatek materiálu, aby jím na léta zaměstnala několik psychiatrů. Po Adamovi měla noční můry, jak na něj hodiny čeká u oltáře. Když jako dítě bydlela u babičky, měla strach zavřít oči, dokud táta nepřišel domů. A její největší strach teď? To upřímně neví. Že ji budou paparazziové honit temnou uličkou? Pronásledovatelé? Žádná z těch věcí nebyla tak děsivá, jako někoho milovat a zjistit, že vám lhal.

Flynn nebyl ani jedno z toho. „Já čekám.“

Zase použil ten tón. Ten přísný, jaký tehdy měl v Noir. Ten, při němž se jí chtělo… Zírala na snubní kroužek na svém prstě a otáčela jím tam a zpátky v naději, že se otázka rozplyne, nebo se možná další ryba rozhodne zabrat. O bok loďky šplouchala voda a nad nimi zakřičel pták. Flynn čekal. Nevzdává se. To, co začalo jako hloupá hra, je najednou vážná věc.

„Myslím, že asi když někomu věříš a on tě zklame,“ odpověděla nakonec.

Čekala na jeho reakci. Pár otřepaných slov útěchy, možná škádlivá poznámka, že si vždycky může koupit nové přátele. Flynn nic neříkal. Místo toho svinul vlasec a zase se chopil vesel. Zamířili k ostrovu.

Summer spustila ruku do křišťálově průzračné vody a nechala ji brázdit hladinu, jak pluli. Byla ledově studená, ale z naprosté krásy toho místa ji až rozbolelo srdce. Údolí bylo drsné, vzdálené a hloubavé, přesně jako Flynn.

„Penny za tvé myšlenky,“ nadhodil.

Zavrtěla hlavou. „Pro dnešek už jsi měl mých myšlenek dost.“

Flynn uvázal loďku u starého mola a vylezli ven. „Opatrně, klouže to.“

Škrábala se za ním a když se blížila k vrcholu, natáhla po něm ruku. Na jedné ze starých železných příček jí uklouzla noha a na jednu zpomalenou vteřinu padala dozadu. Zajíkla se.

„Mám tě,“ zavolal na ni Flynn, když zachytil její paži.

Volnou rukou tápala v prázdnu, hledala něco, čeho by se mohla chytit, a Flynn opět zasáhl. Uchopil ji oběma rukama a vytáhl ji na molo. Propletení dopadli na drsné dřevo. Něco na jeho blízkosti jí připomnělo tu noc v klubu. Najednou viděla Flynna, jak ji tiskne ke zdi v apartmánu, jeho sevřenou čelist, oči potemnělé vášní. Rozpaky nad tou vzpomínkou se snažila skrýt za smích: „Vsadím se, že moc často ženám nedovolíš být nahoře.“

Cítila teplo jeho dlaní, jak ji pomalu hladí přes tenké tričko. Jeho rty byly jen pár centimetrů od jejích. Kdyby sklonila hlavu, mohla by ho líbat, zase ochutnat jeho rty.

„Nechal bych se přesvědčit. Proč? To je ta tvá fantazie? Být v posteli ten, kdo velí?“

Slezla z něj, ignorovala svůj zrychlený puls. Pomyšlení na Flynna, ztraceného ve vášnivých mukách, bezmocného pod jejím dotekem, jí zvedlo adrenalin. Ale nikdy by to nepřiznala. „Ty jsi takový zatracený… Skot.“

Flynn popadl svůj batoh a spěchal za ní. „Poloviční Skot. A můžu ti připomenout, že jsi mi slíbila pravdu. Ještě musíš odpovědět na jednu otázku, pokud chceš svou fantazii.“

Summer mu odsekla, přála si, aby tuhle pitomou hru nikdy nevymyslel. Kdo si myslí, že je, takhle se jí šťourat v hlavě pro svou vlastní zábavu? „Strč si tu svou fantazii. Nic o mně nevíš a já už tuhle hru hrát nebudu. Zašel jsi moc daleko.“ Naštvaně odešla k rozpadlým ruinám kamenné budovy. Byl to vážně malý ostrov. Jak tu někdo, byť poustevník, mohl žít? Summer se ze všech sil snažila Flynna ignorovat, když rozdělával oheň a vybaloval svůj batoh. Jestli vytáhne další konzervu písmenkových těstovin, rozmlátí ho s ní na cimprcampr a jeho tělo nechá na ostrově vránám.

K nozdrám jí zavála lákavá vůně ryby grilované nad dřevěným uhlím. Nezáleží na tom, co Flynn vaří; ona nemá hlad a nemluví s ním. Schoulená na svém balvanu zkoumala zbytek ostrova. Byla to jen skála trčící z jezera. Ten, kdo tu žil, se musel ukousat nudou, neměl tu ani s kým mluvit.

„Oběd je hotový,“ oznámil Flynn.

„Nemám hlad.“ Flynn se objevil za ní, ale odmítla se na něj podívat. Ve svém nejlepším gestu Je mi to úplně jedno pokrčila rameny.

Položil jí ruce na ramena a jemně je masíroval, šikovnýma rukama našel každý uzlíček a uvolnil napětí. „Máš pravdu. Zašel jsem moc daleko. Ale já vím, že se v té rozmazlené bohaté holčičce ukrývá vášnivá žena. Že zbožňuješ svého otce a chceš jeho uznání, a že nejsi ani zpola tak divoká jako tvá reputace.“

Summer změkla a pod jeho dotekem se uvolnila. Čekala cokoli, ale omluvu ne.

„A ještě jedna věc. Vždycky se na mě můžeš spolehnout. Nikdy ti nebudu lhát a budu tě chránit, i když jsi zrovna otravná.“

Flynn ji políbil na rameno, aby rozptýlil tu najednou vážnou náladu. „Tak, pojď se se mnou najíst. Tarzan uvařil oběd pro Jane.“

Nerada to přiznávala, ale Flynn umí vařit. Na vzdálené skále vyčnívající z jezera dokázal vytvořit jídlo hodné krále, nebo aspoň hladové společenské princezny. Čerstvá ryba, nějaký řemeslný sýr ve voskovém obalu a téměř čerstvý chléb. Hostinu završily maličké lesní jahůdky.

I kdyby vypadal jako dveře od chlíva, stejně by ji přitahoval, jednoduše pro jeho schopnosti venku. Jeho klid, přístup „to půjde“ ke všemu, byl osvěžující změna po těch skleníkových chlapečcích, se kterými Maya a Natasha obvykle trávily čas. Na Flynnovi bylo něco intenzivně mužného. Něco schopného a stabilního, co nikdy předtím nezažila, a chtěla víc, i kdyby to znamenalo, že před ním odhalí své nejniternější myšlenky.

„Ano. Chtěla bych být ten, kdo velí… v ložnici. Ale ne pořád,“ dodala, nechtěla, aby si o ní myslel, že je kdovíjak panovačná.

Oči se mu rozzářily a zlatavé skvrnky hned byly nápadnější. „Hodná holka.“

Z nějakého důvodu ji to slovní spojení už nerozčilovalo tolik jako dřív. Kdyby se měla přiznat, chce Flynna potěšit.

„Teď o něčem uvažuješ.“

Summer po něm střelila pohledem ze strany. „Netlač na pilu, Flynne. Svých deset už jsi dostal.“

20

V chalupě už bylo po večeři a Flynn neřekl o svém předchozím slibu ani slovo. Čím víc o tom Summer přemýšlela, tím míň se jí líbila představa zkoumání jejích fantazií. Ano, jistě, líbila se jí představa těch věcí z jejích knih, ale tváří v tvář vyhlídce, že je skutečně bude dělat, měla chuť couvnout.

Vsadila by se, že většina těch věcí bolí jako čert, a nejen to, budou trapné a směšné. Až dosud si neuvědomila, jak vysoce si cení svou důstojnost. Zajímalo ji, jestli Flynn změnil názor. Nebo zapomněl. Jak ponižující by to bylo! Ona se tu třese jako špatně vyklopené želé a on si na svůj slib ani nevzpomene. Nebyla si jistá, v co vlastně doufá.

Flynn vyšel ven, nejspíš asi do lázní, a Summer se pustila do sklízení talířů. Ty staromódní ženy, které se věnují vyšívání, měly pravdu, usoudila. Aspoň při tom vypadaly, že mají co na práci. Teď neměla co dělat, mohla jen čekat, až se Flynn vrátí. Její žaludek udělal salto a uvědomila si, že se jí třesou ruce.

Posadila se před krbem a ruce si pevně svírala v klíně. Tohle je blbost. Vždyť ona je ta nechvalně známá Summer O‘Sullivanová. Nerozklepe se jen proto, že jí muž řekne, že jí splní jednu z jejích sexuálních fantazií.

Flynn se vrátil dovnitř a u dveří s vyzul boty. „Připravená?“ zeptal se, oči zaměřené na ni.

„Myslím, že to není dobrý nápad,“ řekla a byla pyšná, že dokázala udržet klidný hlas.

„Uvažoval jsem, že bychom mohli začít s trochou bondáže.“ Flynn zdvihl ruku s kusem provazu.

Žaludek se jí zhoupnul. Bondáž! Viděla sama sebe, jak je připoutaná k poseli nahoře, nahá a roztažená. Bude úplně vystavená Flynnovu zraku. Nebyla na vosku ani se neholila od toho posledního výletu do salónu den předtím, než odjeli. Ach ne, to nemůže udělat. Hrozně by se styděla. A co kdyby ji začal svědit nos? Zešílela by, kdyby se nemohla poškrábat. Ne ne, tohle nechce dělat.

Flynn zřejmě zachytil její bojácný pohled na žebřík. Zasmál se. „Klid; neplánuju nic strašného. Mám jen kus provazu.“ Natáhl ruku s provazem, aby si ho mohla prohlédnout.

Summer se trochu uklidnila. Byl pěkně vinutý a svázaný, ale ne moc dlouhý. Nejspíš ne dost dlouhý, aby ji s ním mohl přivázat ke všem čtyřem rohům postele. „Co jsi měl na mysli?“

„Jenom ti přivážu zápěstí. Můžeš se dívat.“

„To je všechno?“ Neznělo to tak zle.

„To je všechno. A možná ti pak zavážu oči. Nic víc. Zvládneš to?“

Než se z toho Summer mohla vymluvit, přikývla. Tohle je šance vyzkoušet něco, co ji vždycky zajímalo. Byla by blázen, kdyby ji nevyužila.

„Tvoje bezpečnostní heslo je červená,“ řekl jí.

Bezpečnostní heslo. Pane bože, má bezpečnostní heslo. Třásla se a nevěděla jistě, jestli je to strachy nebo vzrušením.

„Natáhni paže,“ řekl jí. Udělala to bez diskuze, říkala si, že ji pohání pouhá zvědavost. Flynn rozmotal kus provazu a nechal ho spadnout k zemi. K jejímu překvapení ho nevzal za jeden konec, ale uchopil přehnutý prostředek a několikrát ho omotal kolem jejích zápěstí. Provaz byl volný a ona si oddechla. Bude to jen symbolické cvičení v bondáži. Ucítí na své kůži provaz, ale kdykoli se z něj může vysvobodit.

Zkontroloval smyčky, aby je nikde neměla překroucené, a pak prostrčil volný konec provazem mezi jejími zápěstími. Provaz se utáhl; už nebyl volný, ale tak akorát.

„Zkus, jestli se z toho dostaneš,“ řekl jí Flynn.

Zakroutila rukama a zatáhla. Pouta nebyla tak těsná, aby bránila krevnímu oběhu, a nebyla nepříjemná, ale byla efektivní a účinná. Je svázaná.

„Co teď?“ zeptala se. Snažila se znít nenuceně, jako by se v ní neozývalo cosi prapůvodního, když si uvědomí, že se z toho provazu nevykroutí. Je v naprostém bezpečí, on je její bodyguard a nikdy by jí neublížil. A klidně se může poškrábat na nose. Nesvědil ji, ale podrbala se, jen aby se ujistila, že může.

„Teď ti přes oči zavážu lehkou pásku. Pojď si tady sednout na podlahu, může to ovlivnit tvou rovnováhu.“

Poslušně stála a potom si dřepla. Bez rukou to bylo mnohem obtížnější, než čekala, a s bouchnutím žuchla na zadek. Flynn se usadil za ní.

„Tady je ta páska,“ řekl a ukázal jí kousek bílé látky. Byl tak obyčejný, tak prostý v porovnání se zlověstnou černou kapucí, které se bála, až se zahihňala. Tohle bude v pohodě.

„Fajn. Konej to nejhorší, co umíš.“

„Ale ne, já hodlám dělat to nejlepší!“ Přeložil látku, uvázal ji Summer kolem hlavy a dal si přitom práci, aby se jí v uzlu nezachytil jediný vlas.

Svět se před Summer ponořil do tmy. Dokázala rozlišit jen slabý náznak bílé a přišlo jí lepší zavřít oči. Její dech kolísal.

„Hodná holka, buď v klidu. Dýchej se mnou,“ zamumlal Flynn. Jeho paže ji objímaly a Summer si intenzivně uvědomovala, jak ji obklopuje jeho teplo a charakteristická vůně. Byl tu jemný náznak máty. Určitě si vyčistil zuby, když byl venku.

„Dýchej, dýchej,“ řekl jí. Poslechla a uvolnila se s ním.

Její svět se smrskl na Flynnův dech.

Přes obličej jí přejelo něco hrubého. Nebyla to Flynnova ruka. Ucukla.

„Klid, to je ten provaz.“ Flynn si ji přitáhl zády k sobě. Tahle pozice jí připadala dekadentní; ona je roztažená před ohništěm a leží Flynnovi v náručí, ale nemá rovnováhu. Provaz se jí posunul z obličeje na krk.

Popadla dech. Neuvědomila si, jak se bude cítit zranitelně. Je to Flynn, neublíží mi. Rukou opsal křivku její tváře a Summer se k ní přitulila. Chtělo se jí z toho pocitu příst, i když ji přitom druhou rukou táhl do strany, takže ztrácela balanc ještě víc.

Provaz se znova pohnul, tentokrát přes její prsa. Zajíkla se. Ten pocit nečekala. Rychle sebou trhla a převrátila se. Flynn ji zachytil, ale neměla teď ponětí, kde je. Pořád na podlaze, pořád před krbem, to ví, ale není si jistá, kterým směrem.

Bylo to hloupé, taková maličkost, ale připadala si bezmocná. „Flynne.“ Nebyla si jistá, co chce říct, a šokovalo ji, jak zní její hlas slabě a bez dechu.

„Ššš. Jen ho vnímej.“ Po holé kůži na břiše jí přejel koncem provazu. Summer sebou trhla. Ani si neuvědomila, že se jí vyhrnulo tričko.

Zaskočilo ji, když se jí pohnuly paže. Flynn tahal za provaz uvázaný kolem jejích zápěstí a vytahoval je nad hlavu. Jeho svaly kolem ní se napjaly, když ho rozvazoval a nechal si ji před sebou nataženou. Zasténala, nebyla si jistá, jestli je vzrušená nebo vyděšená. Nebo obojí.

„V pořádku?“

Přikývla, nechtělo se jí hledat slova, aby vysvětlila, jak se cítí.

Flynn jí zvrátil hlavu nazad, krk se jí napjal, a políbil ji. Dotek jeho rtů byl něžný a mučivý, ale i drtivý. Vědomí, že ho nemůže odmítnout, že je mu zcela vydaná na milost, v ní něco rozpoutalo.

Když nebude uvažovat ve slovech, nevyřkne nechtíc slovo červená, usoudila a odevzdala se lahodnému zkoumání jeho jazyka. Nesnažila se ho ovládnout, jen mu dovolila, aby dělal, co chce.

Poddala se tomu zážitku a jen mlhavě si uvědomovala, že se její dech změnil na krátké vzdechy a mezi stehny má mokro.

Flynn souhlasně zamručel a zasypal jí hrdlo palčivými polibky. Pohladil křivku jejího ňadra a pokračoval přes bradavku. Zajíkla se. Nikdy předtím takový pocit nezažila.

Zaslechla jeho přidušený smích. „Nemůžu odolat,“ řekl. Potom jí stáhl tričko a rozepnul podprsenku. Vzduch v chatě byl studený a najednou ji zaskočily jeho horké rty. Lízal jí bradavku a otíral se o ni, než ji vzal mezi rty a něžně ji oždiboval.

„Ách!“ Summer se prohnula v zádech. Byla o Flynna napůl opřená, ačkoli si nebyla jistá, jestli je to jeho stehno nebo paže, a bylo jí to jedno. Přetočila se, toužila po větší blízkosti.

„Máš ty nejnádherněji citlivé bradavky, co jsem kdy viděl.“ Flynn stiskl druhou a odhadl tlak tak, že zůstala bez dechu. Břicho se jí stáhlo do bolestivého uzlíku, což jí připomnělo tu noc, kdy jí odmítal dovolit, aby se udělala.

„Flynne?“ Nevěděla, jak tu otázku zformulovat, ale myšlenka, že ji zase nechá roztřesenou a nadrženou, byla děsivá.

„Ano, zlato, je to v pořádku, tohle je pro tebe.“ Pokračoval v mučení jejích bradavek tím, že je štípal, zatímco jeho rty vyjížděly po krku až k ušnímu lalůčku a okusovaly ho.

Kroutila se, snažila se zažít ten pocit intenzivněji. Je tak blízko, tak blízko. Boky se jí neklidně pohybovaly, zatímco stehna tiskla k sobě ve snaze poskytnou větší tlak svému roztouženému klitorisu a zároveň skrýt vlhko mezi nohama.

„Zlobíš,“ zamumlal Flynn. V příštím okamžiku měla provaz uvázaný kolem pravého kolena a už jí ho odtahoval.

Zalapala po dechu. V téhle pozici, i když na sobě měla stále ještě všechno oblečení, se cítila naprosto otevřená a obnažená. A vzrušenější, než si za celý život

pamatovala, že kdy byla.

„Žádná tajemství, vzpomínáš? Co cítíš?“

Nemohla mluvit. Všechen vzduch opustil její plíce.

„Řekni. Co cítíš?“ Flynnova ruka ji hladila po stehně a okraj jeho nehtů tvořil rozkošný protiklad k jeho žádostivým konečkům prstů. Summer napadlo, jaký by to byl pocit, mít tam jeho ústa, kdyby ji kousl.

Pohladil ji po středu šortek; dost na to, aby se mučivě otřel o její roztoužený klitoris. Nemohla odolat a zdvihla se v bocích, nabízela se jeho dráždivým prstům. Uhnuly.

Ach ano, chtěl, aby něco řekla. Jak je to slovo? „Vzrušená,“ dostala ze sebe.

„Hodná holka. Chceš se udělat?“

Zuřivě přikyvovala. Copak ji nevidí? „Prosím,“ naléhala.

Provaz sklouzl dolů a potom ho silně ucítila u lemu šotek. Ten tlak byl k zešílení. Flynn jí zvrátil hlavu nazad a vášnivě ji políbil, majetnicky, zatímco jí jednou rukou štípal mučivě citlivou bradavku. Prohnula se v zádech, poddala se jeho žádostivosti, právě když se provaz utáhl a vyvinul perfektní tlak na její klitoris.

To bylo příliš. Vybuchla v orgasmu, vykřikla, třela se přitom o provaz a Flynn nešetřil projevy něžnosti. Na několik nekonečných úderů srdce zapomněla dýchat,

dokázala se jen vézt na vlně pulsů, které otřásaly jejím tělem, dokud nezůstala ležet, ochablá a lapající po dechu. Když byla zase schopná myslet, překvapilo ji, že se ještě nachází na podlaze, pořád má zavázané oči a svázaná zápěstí. Měla pocit, jako by ji rozprášil po skotské obloze.

„Hodná holka,“ zamumlal Flynn a stáhl jí pásku. Pod náhlým přílivem světla zamžourala a otočila tvář do jeho košile. Byla roztažená, s hlavou v ohybu jeho paže, leželi před krbem. Pořád byl celý oblečený. Snažit se rozvázat provaz by byla přílišná námaha; to nechá na něm.

Zběžně ji políbil. „Jsi přirozený talent. Jen počkej, až uvidíš, co mám naplánované na zítra.“

21

Flynn odsunul zbloudilý pramínek vlasů z tváře Summer a pak se zarazil. Mělo to nebezpečně blízko k hlazení a on si nemůže dovolit připoutat se ke své klientce. Tím, co dělali minulou noc, už porušili dost pravidel.

Možná nedal průchod svému nutkání zabořit penis do jejího tepla, ale byl příliš blízko. Úkol zašít se v jeho staré chalupě, aby mohl slečně O‘Sullivanové uštědřit lekci, nevychází tak, jak si ho naplánoval. Místo toho, aby dal společenské princezně co proto, vidí ji v docela novém světle. V takovém, z něhož se cítí nesvůj a rozpolcený.

Summer se zavrtěla, otočila hlavu do jeho dlaně jako kočka, která se dožaduje hlazení. Když rukou ucukl, nesouhlasně zamručela.

Je to klientka. Jeho práce je chránit ji a možná jí trochu prohloubit vzdělání. Ne mít s ní románek. Věděl, co se stane, když má bodyguard aféru se svou klientkou. Ona skončí v márnici. Tohle Summer neudělá.

I když není tak rozmazlená, jak si předtím myslel, pohybují se v jiných světech a vždycky to tak bude. Summer, stulená k jeho teplu, se zachumlala v posteli ještě víc a přetáhla si deku přes hlavu. „Vzbuď mě, až se bude podávat snídaně,“ zamumlala do polštáře.

Co si tu namlouvá? Je to rozmazlený fracek, zvyklý, že má na všechno služebnictvo a že je vždycky po jeho. OK, ale ne pokud jde o Flynna.

Flynn z ní stáhl deku. „Vstávat. Je na čase, abys udělala snídani.“ Hlas se mu zadrhl, když uviděl, jak se jí maličkaté kalhotky přes noc vyhrnuly. Zadek jí teď byl vidět a zezadu by klidně mohla být nahá. Polkl.

Summer si jeho reakce nevšimla. Zaječela na něj a snažila se mu deku vytrhnout z ruky. „Dej to sem. Ještě přece nemůže být čas vstávat.“

„Mám hlad a krmit mě je tvá povinnost. Takže koukej vstávat.“ Vyskočil z postele a vzal s sebou všechno ložní prádlo.

Posadila se na holé posteli, přetočila si své noční prádlo do trochu decentnější polohy a probodávala ho pohledem. „Kdybys věděl, jaké hrozné věci pro tebe plánuju, tak bys utekl, místo abys tu stál a culil se,“ řekla mu.

„Jo, jo. To jsou jen řeči. Dnes chci ke snídani míchaná vejce a ovesnou kaši.“

Flynn si byl dost jistý, že bude jeho rozkaz ignorovat, ale bez ložního prádla nemělo smysl, aby Summer trvala na svém právu zůstat v posteli. Sešplhala po žebříku dolů a pro sebe si mumlala něco o „arogantních skotských pitomcích“.

Když bylo po snídani, Summer měla o něco lepší náladu. Byl rád, že už neotravuje s nedostatkem mejkapu a vlasové kosmetiky a má vlasy stažené do kudrnatého culíku. To mu připomnělo něco, co ho trápilo.

„Když jsi říkala, že se bojíš tmy, nelhalas, viď?“

Polkla. „Ne.“

„Jak moc?“

„Ty zavázané oči nebyly tak strašné, protože skrz pásku procházelo trochu světlo. Ale když je opravdu tma, nebo mám přes sebe něco důkladného, začnu vyšilovat.“

Zvedla svůj prázdný šálek od kávy a zdála se překvapená, že v něm nic není. Zase ho odložila a pokračovala. „Když jsem byla na vysoké, vyrazila jsem s přáteli na túru a zastihl nás prudký déšť. Uháněli do malé úzké jeskyně. Nemohla jsem se přimět jít tam s nimi. Přes hodinu jsem stála na dešti.“

„Na tom zapracujeme,“ slíbil a potom změnil téma. „Jakou máš průpravu?“

„V čem?“ Už se natolik vzpamatovala, že ho obdařila pohledem, který naznačoval, že Flynn je obzvlášť zaostalé děcko. „Umím čtyři jazyky. Mám MBA z dopravy a logistiky. Umím jezdit ve westernovém, klasickém a dámském sedle. Rozeznám kaviár z běluhy od sevrugy, umím pukrle ve formálních večerních šatech a vím, jak správně oslovit jakéhokoli hodnostáře.“

Flynn si povzdechl. Vážně si něco namlouval. „Sice je to všechno chvályhodné a bezpochyby podstatné pro dobro lidstva, ale měl jsem na mysli průpravu v sebeobraně.“

„Umím vytočit 999 fakt rychle,“ řekla, ale uhnula pohledem a tvář jí mírně zrudla.

„To není dost dobré. Je na čase, aby ses naučila základy, jak se o sebe postarat. Nakonec, o ženu, která umí jezdit v dámském sedle, musí být mezi únosci velká poptávka.“

Nebezpečně na něj přimhouřila oči, ale jen s malým odmlouváním mu dovolila, aby ji naučil sebeobranu.

„Začneme rozcvičkou,“ řekl jí a vedl ji ven. „Půjdeme se rychle proběhnout, abychom rozproudili krev.“ Vyrazil a vedl ji po pěšinách, které tak dobře znal z dětství.

Běžel lehce, užíval si ten pocit, jak mu hladce pracují svaly, a zrychlený dech v čistém vzduchu Vysočiny. Díky bohu, že až na občasné zvláštní bodnutí byl zpátky v plné kondici. Jeho fyzická síla a životní energie jsou nedílnou součástí jeho práce, takže nemůže tolerovat zranění. Myšlenka na to, že by byl trvale neschopný, ho trápila ještě víc, než že ho můžou zabít.

Summer nejdřív klusala za ním a chvíli držela krok, potom ji to začalo zmáhat a nakonec zůstala pozadu. Zpomalil, aby se srovnali. „Potíže?“

Mračila se, po tváři se jí řinul pot a tričko se jí lepilo na záda. „Takhle mě chceš mučit, že jo?“

Potlačil úsměv. „Uběhli jsme jen tři kilometry. Kdybys byla rekrut a běžela se mnou, nesla bys ještě padesátikilový ruksak a trasa by měřila dvacet čtyři kilometrů.“

Neměla dech, aby odpověděla, ale zuřivé oči mluvily dost hlasitě.

Klusal vedle ní. „Lekce číslo jedna. Kde je chalupa ve vztahu k nám?“

Zastavila a pokrčila rameny. „Chceš mi říct, že jsme se ztratili?“

Flynn se zasmál. „Ne. Já vím, kde jsme. Ale první lekce je, že bys měla vždycky vědět, kde se nacházíš a kde je bezpečí. Kterým směrem je chalupa?“

Rozhlédla se s novým povědomím v očích a ukázala. „Tamhle.“

„Hodná holka.“ Zrudla. „Všimla sis, že se naše stezka vine kolem, takže chalupa není přímo za námi. Tohle si pamatuj. A vždycky si uvědomuj, kde jsi, abys věděla, jak se dostat domů.“

Pomalým poklusem zamířil zpátky k chalupě a bylo mu jasné, že ho Summer, která lapá po dechu někde za ním, proklíná.

Když byli zpátky v chalupě, podal jí sklenici vody a potom začala první série drilu.

Určitým způsobem bylo dobře, že Summer nikdy neabsolvovala žádný výcvik v bojových uměních, takže není vázaná na některé z rozvinutějších vzorců. Ale bylo děsivé, jak málo věděla o tom, jak se bránit. Flynn byl odhodlaný naučit ji, jak zůstat naživu.

„Blok, blok a rána. Palec si nech schovaný v pěsti, ne venku, jinak si ho zlomíš.“ Ukázal jí, jak vpadá účinná pěst, ohnul jí prsty a palec dal pod ně. „Zápěstí drž rovně, když dáváš ránu. Použij první dva klouby a síla ti musí vycházet z boků.“ Natáhl ruce a nechal ji do nich udeřit znova a zas. „Nohy drž na zemi a ránu veď z ramene. Budeš mít jen jednu ránu, tak ať stojí za to.“ Drezíroval ji, nechával ji to dělat pořád dokola.

„Jsem vyčerpaná,“ stěžovala si. „Nemůžu si odpočinout?“

„Myslíš, že tě nepřítel napadne, když budeš čerstvá a odpočatá? Ještě dvacet minut a budeš si moct na chvíli odpočinout.“

Její rána byla tentokrát první, kterou cítil. „Dobrá práce. Už se do toho dostáváš.“

Pokračoval: „První pravidlo sebeobrany. Nebuď tam. Poslouchej svoje instinkty. Nedostaň se do situace, kdy se budeš muset bránit. Je lepší být hrubý než mrtvý. Ale druhé pravidlo říká, že bojuješ o svůj život. Žádné cavyky se slušností. Udělej všechno, co je nutné, abys přežila.“

Ukázal jí, jak zlomit útočníkovi nos a případně ho zabít,

než jí dopřál odpočinek. To pro první den nejspíš stačí.

22

Příštího rána, když uháněla na latrínu, zkontroloval krabici se zásobami, které poslal Niall. Výborně, bylo v ní další jídlo a příjemná změna po obvyklém jablečném víně: láhev Baileys, uhnízděná v chladicím boxu plném ledu. Je to jeho tajné potěšení a bylo mu úplně jedno, že si z něj kluci ve Wing kvůli tomu utahovali. Vždyť oni mají co říkat. Jeden z nich si nechal helikoptérou poslat krabici Tayto do nějakého zapadákova, když tam ztvrdli přes Vánoce. Někteří z kluků jsou horší než holky, pokud jde

o čokoládu, ale nikdo je kvůli tomu netrápil. No, nebylo to úplně bez utrpení. Jakmile snědli snídani a popíjeli kávu, Summer

oznámila: „Dospěla jsem k rozhodnutí.“

Položil svůj šálek. „Ano?“

„Budeme tu trčet ještě několik týdnů, je to tak?“ Přikývl. „A nemám telefon ani televizi, internet, Facebook nebo Twitter, žádné Wii, knihy ke čtení, přístup do kosmetického salónu, posilovny, žádné hodiny jógy, obchody ani přátele. Chápu to správně?“

Otřásl se. To zní špatně. „Máš osobního trenéra,“ bránil se. Mávla rukou. „V podstatě nemám vůbec co na práci.

I když to má jistou hodnotu nové zkušenosti a bezpochyby

to udělá zázraky s mou hladinou stresu, už teď se nudím.“

„Můžeme jít na ryby.“

Obdařila ho pohledem, jaký si za to zasloužil. „Rybaření

– nesporný král mezi nudnými sporty. Jasně, jdeme na to.“

Zavrtěla hlavou. „Ne, mám na mysli něco jiného.“

„Pokračuj.“

Nadechla se. „Během našeho pobytu tady mi řekneš všechno o perverzním sexu.“ Nečekala, až odpoví. „Jediná výhoda téhle prokleté chalupy je, že je v soukromí. Takže chci dělat všechno, co nemůžu doma. A ty mě můžeš učit.“

Musel obdivovat její přímočarost. Jeho rozhodnutí držet si od ní odstup sotva přežilo první týden. Vyhlídka, že učí Summer všechny ty věci z jeho fantazie, byla neodolatelná. Jeho zrádný pták už byl při té představě vzhůru. Je to nabídka, kterou žádný normální muž nemůže odmítnout.

„Tak po večeři. Nejdřív musíme najít něco k obědu.“ Šli ven a hledali plané byliny, jako kdyby nepřednesla tu pobuřující nabídku.

Vítr se změnil a přinesl s sebou těžké černé dešťové mraky nad jezerem, což je zahnalo zpátky do chalupy na předčasný oběd. Když bylo uvařeno, déšť už bubnoval na střechu. Na zbytek dne uvízli v chalupě.

Déšť dál bubnoval do oken dlouho po tom, co sklidili po obědě.

„Víš, myslím, že je na čase zapracovat na jednom z tvých slabých míst,“ řekl Flynn, ale odmítal jí říct, co má na mysli.

Summer čekala na náznak jeho plánu. Flynn šel do džípu, vesele si u toho pohvizdoval, a když se vrátil, nesl tašku z Londýna. Tu se zbraněmi a ostatními věcmi, na které nechtěla myslet.

Položil tašku na židli a rozepnul zip. Z malého černého pouzdra vyndal pistoli. „Sig Sauer, 9 milimetrů.“

Flynn odejmul zásobník, než jí zbraň nabídl. „Můžeš si na ni sáhnout. Není nabitá.“

Summer zkusmo sáhla po zbrani. Byla těžší, než čekala. Vrátila ji Flynnovi a snažila se skrýt svou nechuť. Prohledal tašku a vytáhl to, co hledal. Zkoumavě se na ni zadíval, než ukázal svinutý provaz a nějakou tmavou látku. Obojí položil na stůl před ni.

Ukázalo se, že látka je jemně tkaná taška se zdrhovadlem na konci, jako ty, ve kterých skladovala boty a kabelky. Tušila, že není na její louboutinky. Najednou jí svitlo, ví, na co ji chce Flynn použít. „Ne. Rozhodně ne.“

„Musíš to udělat v bezpečném prostředí. To znamená, že se tím sníží pravděpodobnost, že zpanikaříš, pokud se ti to někdy stane v reálném životě. A slibuju, že to bude stát za to.“

Summer si zakryla uši. Nechce nic vědět.

„Podívej se na mě. Únos probíhá ve čtyřech fázích: útok, převoz, zajetí a propuštění. První a poslední fáze jsou pro civilisty ty nejnebezpečnější. Když zpanikaříš, můžou tě zabít. Žádám tě, abys mi věřila.“

Tohle je ten nebezpečný Flynn, kterého nezná, ale hlas má neochvějný a klidný a instinkt jí říkal, aby udělala,

o co ji požádal. „Co máš v úmyslu?“ Štvalo ji, že se jí třese hlas. Není zbabělec, ale jsou věci, které ji k smrti děsí.

„Svážu tě a potom ti dám přes hlavu tuhle kapuci. Nezpanikaříš, protože tu budu s tebou. Ani na okamžik se od tebe nehnu.“

Summer se kousla do rtu. Může Flynnovi dovolit, aby ji takhle ovládal? Není to totéž jako provaz. Tohle nebude hra. „A přestaneš hned, jak řeknu?“

„Máš bezpečnostní heslo. Jediné, co musíš udělat, je použít ho.“

Nemohla říct ano. V tom okamžiku to bylo to nejděsivější slovo v anglickém jazyce. Místo toho k němu natáhla ruce.

„Hodná holka, ale nejdřív se připravíme.“ Přiložil do krbu tolik dřeva, až vzplály praskající plameny. „A jelikož tohle bude zážitek, na který nikdy nezapomeneš, chci, abys byla nahá.“

Nahá? Polkla. Má vůbec tušení, co po ní žádá? Tak moc chtěla odmítnout, ale myšlenka na to, že by ve Flynnových očích vypadala jako zbabělec, ji hnala dál.

Svlékla se a stoupla si před krb. Teplo plamenů ji hladilo po těle.

Flynnův pohled byl vřelý uznáním a ještě něčím, ale byl celý zapálený do práce, když jí omotával provaz kolem hrudníku a pasu, a pak ho obtočil kolem loktů. Když skončil, měla paže přišpendlené k bokům. Ruce měla volné, ale nemohla s nimi hýbat natolik, aby mohla dělat něco užitečného. Zkontroloval pevnost provazu a tu a tam pod ním prostrčil prst, aby se ujistil, že ji neškrtí. Na zádech jí uvázal uzel, zatáhl a Summer neměla na výběr než se zaklonit. Mračila se na něj.

Zazubil se. „Možná ti to nechám natrvalo. Je to taky způsob, jak tě udržet pod kontrolou.“

Neměla šanci odpovědět, protože jí přetáhl černou tašku přes hlavu. Měla pomíjivý dojem, že cítí olej z pistole a lněné semínko.

Snesla se tma.

Na jeden nekonečný, nadčasový, děsivý okamžik se Summer nemohla nadechnout. Tady se sešly všechny její nejhorší strachy. Nemůže se hýbat, nemůže dýchat, neslyší, nemůže ani křičet.

Pak si uvědomila Flynnovy teplé ruce na její kůži, jak ji objímají jeho silné paže, a u ucha jeho hlas. „Hodná holka, držím tě. Jsem tady.“ Ta slova byla tlumená kapucí, ale slyšela je. „Teď dýchej. Dýchej se mnou.“

Proti jejím zádům se zdvihal a klesal jeho hrudník, pevný a konejšivý. Učinila hrdinský pokus přemoct svou paniku a soustředila se na dýchání současně s Flynnem. Opustila zbloudilou myšlenku na to, že jeho plíce musí být

o tolik větší než její. Flynn má všechno větší. Nádech. Výdech. Nádech. Výdech. Může dýchat. Panika ustupuje. „Moje statečná holka,“ řekl jí hlas u ucha. Ruka na jejím břiše se pohnula a přesunula se na ňadro. Náhlé štípnutí do bradavky jí otřáslo a zažehlo jí v pánvi jiskru vzrušení.

„Jo, to je moje Summer,“ řekl. Obě ruce se jí teď pohybovaly nahoru a dolů po těle a rozněcovaly její pokožku, až se jí kosti v nohou rozpouštěly.

Nepoznávala sama sebe. Je nahá a na hlavě má kapuci, před úplně oblečeným mužem, který má zbraň. Měla by to být její nejhorší noční můra, ale jediné, na co dokáže myslet, je, jak ho přimět, aby se jí dotýkal dál.

„Ještě,“ prosila.

„Neboj, přijde mnohem, mnohem víc,“ slíbil Flynn. „Pojď, udělám ti pohodlí.“

Podpíral ji rukama, když jí pomáhal na kolena, potom ji natáhl, aby se podepřela stoličkou. Nečekala to, ale cítila se bezpečněji, než když musela stát ve tmě.

Otočila hlavu, snažila se vytušit, co Flynn dělá. Znělo to, jako že se přehrabuje v kuchyni a něco hledá.

„Tak,“ řekl. „Teď se trochu pobavíme.“

Po zádech ji pohladilo něco měkkého. Bylo to nádherné a Summer se prohnula, chtěla víc. „Co je to, peří?“ zeptala se.

„Myslíš?“ řekl a Summer v jeho hlase slyšela úsměv. „To by byl divný pták, kdyby mu rostlo takovéhle peří. Na, sáhni si.“ Položil jí ho na ruku a ona poznala gumové provázky bičíku, který koupila v naději, že ho Adam použije.

„Netušila jsem.“ Její hlas zněl tlumeně, ale srozumitelně. „Myslela jsem, že to bude štípat.“

„No, to můžu taky udělat.“ Nedostala žádné varování a bičík ji šlehl přes zadek, pohotově a ostře. „Ale nemusíš.“

Flynn ji začal bičíkem šlehat přes kůži od lýtek po stehna a přes zadek až na záda a ramena. Začalo to lehce a dráždivě, každé šlehnutí vysílalo jiskry povědomí, které se třpytily v každém pohybu jeho zápěstí. Jak údery přitvrzovaly, jiskry se stávaly palčivější, každá jako drobné štípnutí, ale nechtěla, aby přestal.

Zdálo se mu, že zaslechl tichou prosbu, tak zvýšil intenzitu, až ji pohltil dotek bičíku a zapomněla na kapuci. Jediné, co se zavřenýma očima cítila, bylo žhavé, rytmické štípání. Klesla do jeho objetí a oddala se pocitům bez přemýšlení.

Flynnův hlas ji zaskočil. „Samozřejmě, krása měkkého cepu, jako je tenhle, je v tom, že ho můžeš použít kdekoli na těle.“ To bylo jediné varování, než ji pohladil mezi nohama a přitom ji šlehal přes klitoris.

„Áách!“ Nebylo to bolestivé, ale překvapením se vztyčila. Flynn ji rukou držel na místě. Každé plesknutí bičíkem přes klitoris bylo žhavé a ostré a vzrušující. Netušila, jestli chce, aby přestal, nebo pokračoval donekonečna.

Flynn rozhodl za ni. Přestal a místo toho jí teď přejížděl rukama po těle nahoru a dolů. Jeho ruce jí teď připadaly na rozpálené kůži studené, ale nepopiratelně svůdné.

Aniž by o tom přemýšlela, roztáhla nohy, když se jeho ruce přiblížily k jejímu zadku. Zoufale potřebovala ty šikovné ruce tam, kde byla její touha nejpalčivější. Znalecké prsty prozkoumaly její tekoucí lasturku. Summer zvedla boky nahoru a snažila se na ně narazit.

„Jsi tak mokrá,“ řekl. „Což je dobře.“

Slyšela, jak něco trhá, a doufala, že otevírá kondom. Prosím, prosím, ať je to kondom. Ale ne, jeho prsty jsou zpátky u její ronící lasturky a cítí, jak něco vklouzává dovnitř.

Pár vteřin se nic nedělo a potom pocítila změnu. Ať to bylo cokoli, rostlo to! Šumělo to a tlačilo uvnitř jejího roztouženého tunelu. „Co je to?“ zalapala po dechu.

„Půl šumivé tablety Alka-Seltzer.“ O úsměvu v jeho hlase nebylo pochyb. „Líbí?“

Sevřela se při tom divném pocitu a ten zesílil. „Nejsem si jistá.“ Trochu natočila boky, ale šumění se stalo nápadnější.

„Tak doufám, že se ti bude líbit tohle.“ Strčil dovnitř něco jiného.

Chlad kostky ledu málem stačil, aby vyvolal orgasmus. Zajíkla se, rukama zbytečně sevřela prázdný vzduch, jak se cele soustředila na svou lasturku.

Led tál a šumění bylo najednou tak hlasité, že ho slyšela i přes kapuci. Lůno jí zaplavily drobné elektrické šoky. Ztratila kontrolu, lapala po dechu, vzdychala a vůbec nedokázala odolat orgasmu, který se přes ni valil.

Flynnovy prsty na jejím klitorisu ho prohloubily, až nakonec pominul a ze Summer zbyla jen vláčná hromádka uspokojení. Měla mlhavou myšlenku, že by tak mohla zůstat navždycky, potom neurčité užaslé uvědomění, že má na hlavě pořád kapuci. Jak báječné, že na ni úplně zapomněla.

Ještě se vznášela, když ji Flynn zvedl ze stoličky. Pevně ji objal a nechal ji, aby se v jeho silné náruči uvolnila. Mírně ji udivilo, že je ještě docela oblečený. Jak pozoruhodné po tom všem, že je ještě stále oblečený. Opřela se o něj, vychutnávala si těžké bušení jeho srdce pod svou tváří. I přes kapuci to cítila.

„To bylo úžasné,“ řekla.

„A ještě jsme neskončili,“ řekl jí. „To byl jenom předkrm.“

Její malátnost zmizela. „To je dobře. Já mám ještě místo na hlavní chod.“

Flynn ji nadzvedl a usadil ji na hromadu z dek před krbem. Je ochablá rozkoší a nebude se s ním přít, ať navrhne cokoli. Všechny ty roky zvědavosti, jaký je perverzní sex, byly zodpovězeny takovým způsobem, že se divila, proč čekala tak dlouho.

Bezostyšně se před ním roztáhla, nedbajíc na to, že je nahá a salón neviděla, co opustili Londýn. S Flynnem se cítí svobodná.

„Po sladkém pálivé,“ řekl a než se mohla zeptat, co tím myslel, projelo jí mezi ňadry něco drsného.

Summer sebou trhla. „Co je to?“

Zachichotal se. „Tvůj kartáč na vlasy. Líbí? Jedině přírodní štětiny.“ Přejel jím přes hroty jejích bradavek. Projel jí miniaturní šok.

„Nejsem si jistá.“ Její předrážděné nervy nevěděly, jestli se jim líbí nebo nenávidí to, co právě dělal.

„Tak zkus tohle.“ Tentokrát to bylo něco měkkého a jemného, co ji šlehalo po těle. Zase ten bičík? Zavrněla.

Přejížděl jí kartáčem po vnitřní straně stehna. Zanechával za sebou ohnivou stopu a pak ucítila Flynnova ústa na svém krku. Tak ji to rozpálilo, že cítila, jak se hluboko v ní něco obrátilo. Bojovala s provazem u pasu, horečnatě se ho toužila dotknout.

Zvedl hlavu. „Zlobivá, zlobivá. Já řídím.“ Bez varování ji něco plesklo do stehna, palčivě a štiplavě. „Kartáč na vlasy má dvě strany, víš?“ Potom jí jeho rty sklouzly po krku ke klíční kosti.

Poddala se jeho nadaným rtům a dychtivě oddechovala, když zvedl hlavu.

„Ještě jednu věc,“ řekl. Sjížděl dolů po jejím těle. Zachytila náznak nové vůně, která přebila i olej z pistole v její kapuci, než se něco studeného dotklo řasy překrývající její klitoris.

Chladné to bylo jen na pár vteřin, potom to bylo čím dál teplejší. „Co je to?“ vykřikla. Určitě jí nechce ublížit.

„To je tygří mast.“ Slyšela v jeho hlase úsměv. „Skvělé na namožené svaly po posilování. A taky pro zlobivé holky.“

Horko se rozšiřovalo a rozvíjelo. Kroutila se a vzdychala, snažila se ho zkrotit. Celému jejímu tělu dominoval klitoris. „Au, to pálí.“

„To má pálit. Nelíbí se ti to?“

Nerada to přiznává, ale líbí. Klín má v jednom ohni, prahne po Flynnovi. Položil jí ruku na břicho, aby se přestala svíjet. „Zůstaň v klidu a užívej si ten pocit.“

„Děláš si ze mě srandu?“ zalapala po dechu a bránila se mu, ale nedokázala se zpod jeho silné ruky vymanit. Klitoris ji pálil, málem ji přiváděl k šílenství. Nedokázala rozeznat, jestli se jí to líbí, nebo to nenávidí. Rozhodly za ni Flynnovy rty na jejích ňadrech. Miluje to.

Zuby jí sevřel jednu bradavku až na hranici bolesti. Proti její vůli se jí lasturka sevřela a Summer zvedla boky, beze slov prosila, aby se jí dotýkal.

„Opíchej mě. Prosím!“ Nic na světě nebylo důležité, jen to, co s ní dělal.

„Dobře víš, že to nejde,“ řekl, ale znova se pohnul.

Slyšela, jak odšrouboval víčko, a potom měla jeho široká ramena mezi stehny. Roztáhla je víc, aby mu poskytla lepší přístup. V tomhle stádiu už jí bylo jedno, co Flynn udělá, pokud to bude něco, co jí uhasí planoucí oheň v podbřišku.

Šokoval ji chlad tekutiny na jejím klitorisu, ale než stačila ucuknout, byla tu jeho horká ústa, lízal ji a sál. Palčivost tygří masti se rozplynula do teplého šimrání a tahy jazykem ji připravovaly o rozum.

„Ano, ano, prosím, nepřestávej,“ naříkala.

„Udělám víc.“

Bez varování ucítila, jak do ní vklouzly jeho dlouhé prsty a neúnavné rty pokračovaly v rozkošném mučení. Sesunula se ve snaze zvýšit tlak, ale zastavila se o jeho ramena.

Potom se ty prsty pohybovaly, roztahovaly se a kroutily se v ní. Každé citlivé místečko na těle Summer čelilo útoku. Zapomněla, jak dýchat, jak mluvit. Její mysl nebyla schopná slov, ale na tom nezáleželo. Flynn ji pořád sál, zatímco ji šikovnými prsty mučil zevnitř.

To bylo příliš. Jejího celého těla se zmocnil orgasmus, který knokautoval veškeré myšlení. Mlhavě si uvědomovala, že křičí v novém a novém orgasmu, zatímco ji Flynn podněcuje k dalšímu.

Zmítala se v křečích, mimo kontrolu, když se jí plíce vyprázdnily a rudou za očními víčky ozářily stříbrné jiskry.

Když se vrátila na zem, objímaly ji Flynnovy paže, kapuce byla pryč a tělo jí pořád pulsovalo. Políbil ji na rozpálené čelo. „Pořád se bojíš tmy?“

Usmála se. „Jaké tmy?“

23

Summer dopila zbytek své ranní kávy. „Tak, co máme dnes na programu? Lov, rybaření? Jé, řekni, že střelbu.“ V přehnaném gestu na něj zamrkala řasami.

„Tenhle přístup by tě mohl dostat do pěkných potíží.“

Flynn zněl, že to myslí vážně, a ona byla málem v pokušení štvát ho, aby viděla, jak daleko zajde. Zase ji sváže? Jaké další hry Flynn rád hraje? Po páteři jí proběhlo vzrušené zachvění, když si vzpomněla na všechno, co spolu dělali.

„Ke zbrani se nepřiblížíš na míň než pět metrů.“

Summer na něj našpulila rty a zamračila se.

„Myslel jsem, že probereme tvůj současný bezpečnostní profil a zjistíme, jak ho vylepšit.“

„Co?“ Tohle zrovna na mysli neměla. Trocha rybaření, možná krátká túra, ale ne schůze. „Bezpečnostní systém v domě je teď dost dobrý a – “

„Já nemluvím o domu. Mluvím o tvé osobní bezpečnosti. Jak se chováš, když jsi venku.“

„Vím, jak se vyhnout novinářům.“ Před Adamem bylo vyhýbání se paparazziům ta největší komplikace v jejím životě. Ale od té doby, co vyšly ty fotografie, se setkala se svou vlastní porcí podivínů.

„Jak můžeš vědět, že jsou to paparazziové a ne něco nebezpečnějšího?“

Na to neměla žádnou chytrou odpověď. Ten incident loni v prosinci přiměl jejího otce nechat nainstalovat nový bezpečnostní systém a týdny poté ji sotva nechal vystrčit nos z domu. Summer se na židli nepohodlně zavrtěla. „Myslíš to, co se stalo minulé Vánoce? Moc si toho nepamatuju.“

Neměla žádný popis, žádnou poznávací značku, nic, čím by mohla prokázat před policií, že ji někdo zastavil, až na poškozené auto a pár modřin. Nejspíš by ji vůbec nebrali vážně, nebýt hasiče po službě, který na místě zastavil. Měl plné ruce práce, aby jí pomohl, takže odjíždějící dodávce nevěnoval pozornost.

„Četl jsem zprávu. Věděla jsi, že tě někdo sleduje, ale na policii jsi nešla, nikomu jsi nezavolala. Mohli tě unést, nebo něco horšího.“

Na to nebylo co odpovědět, tak zůstala mlčet.

„Až odjedeme, promluvím s Niallem o uspořádání obranného řidičského kurzu. Taky zapracujeme na protipřepadovém a únosovém výcviku.“

Oni odtud vypadnou? Potěšený úsměv Summer měl krátký život, když Flynn dodal: „Ale zatím budeme pracovat na tom, co bys měla dělat, když dojde k nejhoršímu. Nejdůležitější věc je zapamatovat si, že se osmdesát procent únosů uskuteční z domova, hotelu, kde

bydlíš, nebo z domova kamarádů.“

„Takže místa, kde se cítím nejbezpečněji…“

„Jsou ta, kde jsi v největším nebezpečí,“ dokončil. „Máte v domě dobrý bezpečnostní systém, ale je dobrý jen tehdy, když ho používáš správně. Zajisti, aby byli všichni v domácnosti ohledně bezpečnosti uvědomělí. Mimochodem, máte v domě hodně vysoký obrat personálu. Proč to? Nemůže být tak složité pro vás pracovat – a zaměstnanecké výhody jsou úchvatné.“

Doprovodný úsměv jeho slova změkčil, ale Summer pocítila malé bodnutí viny kvůli tmavovlasé služebné. Neviděla ji ode dne, kdy předvedla ten nudistický kousek u bazénu s jedním z bodyguardů. „Já nevím,“ přiznala. „O tyhle věci se stará Malcolm.“

Flynnova frustrovaného povzdechu nebylo zapotřebí, aby věděla, že to zní, jako by nevěděla, co se děje pod její vlastní střechou.

„Summer, měla bys to vědět. Každý nový člověk ve tvém domě představuje potenciální hrozbu. Až se vrátíme do Londýna, promluvím s Malcolmem. Teď půjdeme ven. Není důvod, proč bychom si při povídání nemohli zacvičit.“

Ten chlap je cvičením posedlý. Její osobní trenér není takový nadšenec jako Flynn. Summer si něco reptala pro sebe, když si obouvala boty a popadla svetr. Svaly ji ještě bolely z předchozího dne.

Místo aby zamířili k jezeru, Flynn vykročil na pěšinu ke kopcům. Od toho pokusu o útěk v lese nebyla. Ten den bylo chladněji a kobaltově modrou oblohu vystřídaly mlžné šedé mraky. Nepřekvapilo by ji, kdyby pršelo. Zatracené skotské léto.

„Začneme s nebezpečím sociálních médií.“

Summer málem vyprskla smíchy a zakopla o kořen stromu. Slyšet Flynna, jak vyslovuje slova sociální média s tak očividným pohrdáním, bylo skoro tak zábavné jako slyšet psa mluvit.

„Je to součást série přednášek?“ zeptala se nevinně. „Spolu s nebezpečím drog a alkoholu.“

Flynn zavrčel. „Myslím to vážně. Kolik máš přátel na Facebooku a Twitteru?“

„Netuším, tak osmnáct nebo devatenáct set, myslím.“ Nejspíš je to mnohem víc, ale nevzpomínala si, kdy se dívala naposled.

„A s kolika z nich jsi šla za poslední měsíc na kafe?“

Au. Flynn ví, jak se dostat k jádru věci. Spousta z nich byli přátelé přátel přátel. Jak by s nimi mohla držet krok? „Možná s deseti.“

„Takže pravidelně dáváš bandě naprosto cizích lidí vědět, kde budeš každý večer a s kým.“

Když to řekne takhle, byla oběť únosu ve výcviku. „Ale musím – “

„Aktualizovat svůj status, jakmile se bezpečně dostaneš domů. Dřív ne. A nechoď pravidelně na totéž místo.“

„To zrovna,“ řekla a jenom při tom pomyšlení obrátila oči v sloup.

„A pamatuj, když se ti cokoli přihodí, únosci tě chtějí živou. A slibuju, že tě najdu. Kdybych měl pohnout nebem a zemí, najdu tě a přivezu tě domů.“

Nevěděla, co na to říct.

…

Sotva se rozednilo, když se Flynn probudil a vyklouzl z postele. S každým ránem se mu od ní chtělo míň a míň. Co to sakra udělal? Tohle je víc než jen fyzická epizoda. Každý den, všechno, co spolu dělali, je sbližovalo. Už se nechová jako ranger. Teď je spíš jako zamilované štěně. Takhle to nemůže pokračovat. Podíval se, jestli Summer ještě spí, slezl dolů po žebříku a šel do džípu. Otevřel vzadu panel, ve kterém měl ukryté zbraně. Satelitní telefon byl plně nabitý.

„Někteří z nás mají svůj život, víš?“ řekl mu Niall, když to konečně zvedl. Flynn slyšel v pozadí ženský hlas, který mu říkal, aby zavěsil.

„Musíš mě odtud dostat, chlape,“ řekl Flynn.

Niall se zasmál, už byl úplně probraný. „Copak, jedna ubohá bohatá holčička je na tebe moc?“

„Samozřejmě že ne. Ona – “ Odmlčel se, nebyl si jistý, co chce říct. Co se to s ním ksakru stalo? Summer O‘Sullivanová ho úplně zblbla.

„Tak v čem je problém?“

„Vážně musíme zůstat tady? Ona šílí bez těch svých kosmetických salónů a dalších svinstev.“ Flynn věděl, že je teď vůči ní nefér. Summer si stěžovala na hodně věcí, ale tahle mezi nimi nebyla. Ale bylo to něco, co Niall mohl pochopit.

Na druhé straně drátu se ozvalo zašustění. Niall se přesunul. Flynn slyšel, jak otevírá svůj notebook. „Je to pro vás to nejbezpečnější místo. Její otec je pořád v Atlantě a po tom pronásledovateli není ani stopy. Místní policie nemá zrovna moc soucit. Zdá se, že má tvá klientka ve zvyku jezdit příliš rychle.“

„Seru na to, Nialle. Tohle už dlouho nevydržím.“ Flynn sevřel telefon. Představa Summer, jak se svíjí v orgasmu, se mu vtiskla do mysli. Tuhle vzpomínku si vezme s sebou do hrobu.

Niall se zasmál. „Skousni to.“ Summer ho okusuje – Ne, musí tu myšlenku zastavit, už tak mu stojí. „Ale slyšel jsem, že by se brzy mohl objevit džob podle tvého gusta. Dám ti vědět.“ A telefon byl hluchý.

Do hajzlu, do hajzlu, do hajzlu. Flynn opatrně vrátil telefon do pouzdra, snažil se oddálit okamžik, až se bude muset vrátit dovnitř a čelit své klientce. Té, z níž se stalo víc než jen klientka. Té, která ho dokázala obrátit naruby. Která mu vnukla stovky nápadů, co by s ní chtěl dělat. A naučit ji, aby dělala ona jemu.

Klientka.

Summer O‘Sullivanová je jeho klientka. Nemá ji šukat. Tohle pravidlo už porušil, a ne jednou. Od teď už si bude držet odstup. To je všechno.

Napřímil ramena a vrátil se dovnitř.

„Flynne?“ Shora se ozval ospalý hlas Summer. „Tady nahoře je zima.“

Její hlas se rozléhal v hladovém místu v jeho nitru a naplňoval ho touhami, jaké necítil od dob, co byl nadržený puberťák.

„Můžu tě zahřát,“ řekl. Odkopl boty a vylezl po žebříku. Do háje, co se dá dělat. Teď už je to jedno, stejně porušil pravidla.

Summer hřála a byla rozcuchaná a on od ní nedokázal držet ruce dál. Vlezl do postele a vzal si její rty ve vroucím polibku. Kašle na to, a co, že je to klientka? Je to ta nejvíc sexy žena, jakou kdy potkal.

Vyjekla pod jeho studenýma rukama a on jí schválně přejel po krku, až se pobouřeně zatřásla. „Brr! Dej ty ruce ze mě.“ Ale její oči ho vybízely.

Zdvihl jí ruce nad hlavu a chvíli je tam držel, zatímco jí oždiboval krk. Chtěl si ji označkovat, aby bylo vidět, že je jeho. Ta neočekávaná vlna majetnictví ho zaskočila.

Představa, jak mu Summer klečí u nohou a má na sobě jeho obojek, se vrátila, aby ho mučila. Sevřel její zápěstí pevněji a hryzl ji vášnivěji.

Spuštěný alarm odpoutal jeho pozornost od ranní vůně Summer. Do hajzlu. Je tu vetřelec.

Flynn vystřelil z postele a seskákal po žebříku, aniž by se obtěžoval obléct si aspoň džíny. Popadl svou pistoli, zkontroloval hodnoty alarmu a vyrazil ke dveřím. „Zůstaň ležet,“ zakřičel cestou na Summer.

Summer sledovala, jak Flynnův pěkný zadek mizí ve dveřích, a popadla dech.

Když se ráno vrátil, zavolat na něj dolů, aby šel za ní do postele, byla ta nejpřirozenější věc. Očekávala další orgasmus, až se bude postel třást, když ho něco vyrušilo.

Flynn vyletěl z postele, sjel dolů po žebříku tak rychle, že z něj byla vidět jen šmouha, popadl pistoli a zamířil ven. Sotva zaregistrovala rozkazy, které vyštěkl cestou.

Snad tu ten šílený Skot neplánuje pobíhat nahý? Venku, kde ho může kdokoli vidět? Neočekávaný výbuch žárlivosti ji zaskočil. Ne, nežárlí na toho protivného Skota. Do komplikovaných emocí se nepouští. Zeptejte se Adama. Zeptejte se kohokoli.

Ale on je její bodyguard a to, že tu pobíhá jako blázen, na ni nepůsobilo dobře. Možná jsou daleko od civilizace, ale stačil by jeden horský turista s telefonem, který by zachytil pohled na jejího zaměstnance, kterému je všechno vidět.

Nahý Flynn na Youtube by zaručil milióny zhlédnutí, pochopitelně od žen. Neuvědomila si, jaký je to velkolepý vzorek mužství, dokud ho neviděla vyběhnout ze dveří.

Otřásla se, když si vzpomněla, jak obdivovala postavu Roberta Fieldinga. Možná je vyšší než Flynn, dobře stavěný a lépe pěstěný, ale nedají se srovnávat. Flynn má úžasné tělo s ostře vyrýsovanými svaly, které se mu pod kůží hladce napínají. Poprašek ochlupení, který ji původně trápil, teď působil jako přesně ta pokrývka, kterou potřeboval.

Několik minut ležela v posteli a pohrávala si s myšlenkou, že by pro všechny zaměstnance zavedla politiku holé kůže. Ta představa, že má Flynna nahého, kdykoli chce. Na druhou stranu, otcův tajemník Brian má asi patnáct kilo nadváhu a všechno v břiše. To není pohled, jaký by chtěla vidět u snídaně. To si ani nedokáže představit. Ani Malcolma si neuměla představit nahého. Logicky věděla, že pod tím formálním oblečením, jaké vždy nosí, musí být tělo, ale představit si ho neuměla.

Jako by se narodil v bílé košili. A pokud jde o novou služebnou – Summer se otřásla. Ta žena nedokázala skousnout Summer nahou, takže by se pravděpodobně sama nesvlékla.

Při tom pomyšlení se zahihňala, ale to ticho ji začínalo znervózňovat. Zadržela dech a ze všech sil naslouchala, doufala, že jí jakýkoli zvuk naznačí, co se děje. Tlukot jejího srdce přehlušil veškerý hluk zvenčí. Posadila se na posteli a poslouchala.

Tohle je směšné. Jak dlouho je pryč? To už snad musí být hodiny. V patře teď bylo mnohem větší světlo, než když vyběhl ven. Zírala na nějaký stín, přesvědčená, že uvidí, jak se pohne.

Flynn ji tam určitě nemíní nechat navěky. Co když se mu něco stalo? Šel ven nahý. Mohl ho kousnout had a on tam leží a umírá. Žijí ve Skotsku nebezpeční hadi? Nedokázala si vzpomenout.

Vylezla z postele a natáhla si nějaké Flynnovo tričko. Bylo jím cítit, jemné pižmo, které ji uklidňovalo a zároveň znova vzrušovalo. Plížila se dolů po žebříku a byla zvědavá, jestli se vrátí a přistihne ji. Bude spíš znechucený, že ho neposlechla, nebo vzrušený, až uvidí, že nemá spodní prádlo? Zazubila se. Může být zajímavé to zjistit.

To ticho bylo skličující. Neměli by tu zpívat ptáci nebo tak něco? Slezla dolů a nakoukla za dveře. Nic. Žádný pohyb, který by narušil ticho.

Potom ji zaskočilo náhlé zavrčení a kvílení. Zalapala po dechu. Flynn je tam venku, nahý a s něčím, co udělalo ten zvuk. Spěchala mu ven na pomoc.

…

Někdo prošel kolem čidla směrem od hor. Kdo by odtud mohl přijít? Klidně by vsadil peníze, že jakýkoli útok přijde buď od jezera nebo od silnice.

Jakmile byl venku, probudil se v něm lovec a tiše splynul s krajinou. I když byl nahý, dokázal se udělat prakticky neviditelným. Proklouzl mezi stromy a čekal na vetřelce. Nebylo slyšet nic, až na vítr, jak šelestí v listí, a vzdálený motor na jezeře.

Všiml si, že nezpívají ptáci. Ten, kdo je tu, umlčel ptáky, kteří normálně pěli ranní serenádu.

Flynn se dostal k místu, kde bylo čidlo porušené, aniž by ho někdo viděl. Nenašel žádnou stopu po tom, že by tu někdo šel. Pátral po okolí, popustil uzdu svým smyslům, aby vstřebaly jakýkoli detail, který by mu řekl, kdo je tam. Kdyby nebylo zmlklých ptáků, usoudil by, že jde

o poruchu elektroniky, i když je špičková a nastavená tak, aby ho upozornila, když kolem projde cokoli většího než liška.

Obešel okruh a vrátil se do chalupy. Od lesíku se ozvalo zavrčení a kvílení. Vyběhl a tak tak stihl zahlédnout, jak ve stínu mizí nějaká kočkovitá šelma. Na zemi ležel roztrhaný zajíc a z ran mu stále vytékala krev.

Co to sakra bylo?

Flynn zvedl chabě se bránícího zajíce a jemně mu zlomil vaz, aby mu zkrátil trápení.

Za okamžik se z patra vynořila Summer, oblečená do jednoho z jeho triček a sandálů. „Flynne? Jsi v pořádku? Co se děje?“ zavolala.

Uviděla v jeho rukou zkrvavené tělo a vykřikla. To byla poslední kapka. Flynna zaplavil hněv a strach. „Co tady sakra děláš? Řekl jsem ti, že máš zůstat vevnitř.“

„Cože?“ Ale vůbec mu nevěnovala pozornost. Plně se soustředila na mrtvého zajíce.

„Neposlechla jsi mě,“ vyštěkl. „Řekl jsem ti, abys zůstala uvnitř, a tys místo toho šla ven, kde mohl čekat vetřelec, a jsi napůl nahá a naprosto neozbrojená. Právě ses vystavila riziku a přísahám, že se poučíš, abys to už nikdy neudělala.“

Flynn ji jednou velkou rukou popadl za paži a vtáhl ji do chalupy. Klopýtala za ním, sotva dokázala držet krok. Jakmile byli uvnitř, položil zajíce a obrátil se k ní. Ty oříškové oči teď byly temné, přísné a soustředěné. „Neposlechla jsi mě. Vystavila ses nebezpečí. Opět.“

Summer se snažila pod tím ocelovým pohledem nescvrknout. Bože, kvůli němu se cítí jako zlobivá školačka. Ten pocit nemá ráda. Narovnala se, zvedla bradu a přinutila se mu podívat do očí. „To je toho.“ Dokázala udržet lehký tón. „Ohrožoval mě vraždící zajíc? No jasně.“

Oči mu vzplály a nebezpečně se přimhouřily. „Naposled, když jsi něco takového udělala, jsem tě varoval, že přijdou následky. Mělas snad dojem, že si dělám legraci?“ Umyl si ve dřezu ruce, aniž by od ní odpoutal svou pozornost.

Pokrčila rameny v odhodlání nenechat se zastrašit. „Legraci? Na to bys musel mít smysl pro humor, což ty zřejmě nemáš.“ Už když to říkala, uvědomovala si, že zašla příliš daleko. On má pravdu; ví, že udělala špatnou věc. Měla by to přiznat a omluvit se. Místo toho se slyšela říkat: „Uvolni se, proboha.“

V příštím okamžiku se ocitla tváří dolů na kuchyňském stole. „Co to?“ zajíkla se, ale mezi lopatkami měla velkou těžkou ruku, která ji držela na místě.

„Neposlechlas a teď tě čeká trest.“ Flynn jí vyhrnul tričko – jeho tričko, zatraceně – nahoru a odhalil její holý zadek. Sotva měla kdy zaregistrovat, co dělá, když přistála první rána.

Poryv bolesti ji šokoval. Na okamžik sotva chápala, co se děje. Druhá rána ji uvedla zpátky do situace.

On jí dává výprask. Flynn Grant jí dává na zadek.

Při třetí ráně vyšlehla taková bolest, že sebou na stole škubla. Ruka na zádech ji přidržovala na místě.

„Ty hajzle!“ Konečně našla slova.

„Ty hajzle je masochistické ,děkuju‘,“ řekl a vůbec se ve svém hlase nenamáhal skrýt uspokojení. Čtvrtá rána přistála na druhou půlku. Neobyčejně to štípalo. Tohle vůbec nebylo jako tenkrát v klubu a rozhodně nic z jejích fantazií.

„Tohle nemůžeš,“ vyrazila ze sebe v té potupné pozici.

„Můžu a udělám to.“ Plesk! A znova.

„Nechám tě vyhodit.“ Ignoroval to a pokračoval.

„Neposlechlas – “ další rána „ – přímý – “ další,

tentokrát tvrdší než předtím „ – rozkaz.“ Tahle rána byla zase tvrdší.

Dostával se do rytmu, střídal levou a pravou půlku a prokládal jednotlivé rány přednáškou na téma jejích nedostatků, vedenou tím k zešílení racionálním tónem.

Křičela a nadávala, snažila se ho kopnout, škrábnout, cokoli, jen aby přerušila ten neúprosný rytmus. Chytil ji za zápěstí a držel jí je za zády.

Chtělo se jí výt. Tohle bolelo. Vůbec to nebylo takové, jak si výprask představovala. Ale na Flynnově síle, jeho odhodlání, bylo něco, pod čím roztávala. Kdy naposled na ní uplatnil nějaký muž svou vůli? Nevzpomínala si. Proti své vůli pocítila záblesk vzrušení. Nepatrnou, primitivní, pravěkou součást jí samé, která se pod jeho nadvládou radovala.

Z tohohle se nedostane. To věděla. Potrestá ji za porušení jeho pravidla. Něco v jejím nitru změklo a uvolnilo se pod jeho ranami. Klela dál, ale bez jakýchkoli očekávání, že by na něj nadávky, jimiž ho častovala, nebo výhružky měly nějaký vliv.

Byl to zvláštní pocit. Je rozhodnuto. Ona dostává výprask. Uvolnila se ještě víc. Aniž by chtěla, nohy se jí mírně roztáhly, díky čemuž se jí na stole leželo pohodlněji. V téhle pozici byla zranitelnější, i když jistější.

Summer napadlo, co by se stalo, kdyby použila svoje bezpečnostní heslo. Možná by přestal. Nechtěla to riskovat. „Surovče,“ zasyčela namísto toho.

Výprask pokračoval.

Teď měla lasturku odhalenou a cítila na stehnech vlhkost. Nemůže být vzrušená. Tohle bolí. Ale bolest splývala s jiným pocitem, s jasným jiskřivým svrběním, které obklopovalo její tělo. Nevědomky zdvihla boky

o něco výš a nabízela se té pevné ruce.

Něco potřebuje, ale ztratila schopnost myslet. Slova ji opustila. Dokázala jen cítit a ponořila se hloub; jedinou realitou ve vesmíru zůstal jen stůl a Flynnovy pevné ruce.

Blízko, je tak blízko. „Mmm,“ zamumlala. To není v pořádku. Je na pokraji čehosi. „Prosím,“ vypravila ze sebe.

Všechno se zastavilo. To ticho bylo šokující. Její uši si už zvykly na pravidelné mlaskání ruky o její zadek. Co se stalo?

Přinutila se otevřít oči a rozhlédla se.

Flynn stál za stolem. Ruce měl klidné, ale ostré lícní kosti měl celé zrudlé. „To stačí. Už jsem tě potrestal.“

Zavrtěla se na stole. Byla tak blízko. Teď dokázala rozeznat blížící se orgasmus a měla ho nadosah. Stačilo by se jí jen dotknout a bylo by to. Přitiskla se k hraně stolu.

Pak tu byl Flynn, pomáhá jí vstát, stahuje jí tričko dolů, aby ji zakryl, a drží ji, protože to její vratké nohy nezvládnou. Je rozpolcená mezi touhu prosit ho, aby pokračoval, a pocit zahanbení při představě, že Flynn ví, jak blízko vrcholu byla.

Zvedla hlavu. Flynn byl zrudlý a nozdry měl rozšířené. Může prohlašovat, že je to trest pro ni, ale i jeho to zasáhlo. Ví, co jí způsobil? V jeho očích zachytila záblesk triumfu.

„Přestal jsi naschvál.“ Nemohla tomu uvěřit.

Jeho hlas byl klidný. „Jak jsem řekl, už jsem tě potrestal.“ Odvrátil se. „Dnes ráno udělám snídani já.

Můžeš prostřít stůl.“

…

Flynn Summer po zbytek dne bedlivě sledoval. Výprask potřebovala, ale přál si, aby to nemusel být trest. Raději by jí naplácal pomalu, smyslně, ohnutou přes koleno, kde by si ji mohl rozehřát a zjistit, jak daleko ji může dovést.

Překvapila ho. Tiše se zasmál. Summer nebyla ani trochu pasivní, když ji vyplácel. Netušil, že zná některé z těch nadávek, které mu řekla. To je tedy konvenční vzdělání!

Trvalo jí dlouho, než si uvědomila, že dostane výprask, bez ohledu na to, co říkala. Snad si nemyslela, že s ním bude jednat tak povýšeně, jako se všemi ostatními lidmi v jejím životě? Neušlo mu, jak její tělo v polovině zvláčnělo, když uznala, že tu velí on.

Něco v Summer reagovalo na to, že se vzdala kontroly.

Udělal jí snídani, smažená vejce a houby. Nevypadalo to tak elegantně, jako kdyby to připravila Summer, ale bylo to k jídlu. Nepatrně sebou trhla, když se posadila, a střelila po něm vyčítavým pohledem, ale nestěžovala si. Ani když našla ve vejcích kousek skořápky.

Zvažoval, že ji vezme ven na menší trénink v sebeobraně, ale usoudil, že bude asi příliš rozbolavělá, než aby se soustředila. Místo toho hledali lesní plody a Flynn přitom ostražitým okem sledoval, jestli nezahlédne tu divokou šelmu, která zabila toho zajíce. Summer našla divoký česnek, listy pampelišky a kopřivy. Zarytě odmítala zmínit výprask a soustředila se na sběr, ale břitkost, která jí často nabrousila jazyk, byla pryč.

Byla plná energie a trvala na tom, že protáhnou sběr až do lesíka.

Později uvařila večeři a předvedla svůj um na dušeném zajíci s divokými bylinkami. Potom bez jediného rýpnutí na adresu líných mužů umyla nádobí. Až se nakonec píchla do prstu o ostrý nůž, vypukla v netypický pláč.

Submisivní prohra. Flynn to čekal a přitulil si ji k sobě, zatímco usedavě plakala. Houpal ji v náručí a bojoval s touhou držet ji tak celý večer.

24

Podle jeho očekávání Summer ten večer odpadla. V jedné minutě polemizovala o etice kožešin a v příští už zívala a opřela se o něj. Ani nerozpoutala hádku, když ji poslal do postele. Vždycky ho ohromovalo, jak výprask dokáže dívky vyčerpat.

Do postele vlezl, když si byl jistý, že usnula. Ještě si nebyl jistý, co dělat. Tohle je perfektní příležitost, jak mezi ně položit vzdálenost. Po dnešním ránu není plná měkkých a načechraných pocitů. Stačilo by jen málo, aby se na něj vážně naštvala.

Ze spaní se k němu překulila. Její sladce zakulacený zadeček se mu uhnízdil v rozkroku s předvídatelným účinkem. Na druhou stranu, pomyslel si, vážně jí dokáže odolat?

Ta zatracená divoká šelma si nejspíš našla nový koníček – otravovat ho. Alespoň jednou za hodinu se objevila u čidla alarmu, čímž ho vyslala na kontrolu, aby zjistil, že je to jen ta šelma a ne nepřítel.

Když se vrátil ze své páté marné štvanice lesem, rozhodl se, že přenastaví čidla alarmu tak, aby šelma mohla procházet, jak se jí zlíbí, anebo se jí bude muset zbavit. Tuhle možnost zvolit nechtěl. Takže vyšel ven pošesté a znova ji pronásledoval.

Alespoň si Summer díky tomu zvykla zůstat na místě, když jí řekne. Když si stěžovala, že trčí doma, zatímco prší, řekl jí, že dnes večer budou dělat kuřbu na sto a jeden způsob.

Když se blížil čas večeře, viděl, že je čím dál nervóznější. Na někoho, kdo je v kuchyni běžně pořádný a schopný, jí všechno padalo z rukou, a dokonce rozbila dvě vejce. Zírala na dva prasklé žloutky na dřevěné podlaze a vypadala, že se každou chvíli rozbrečí.

„Na.“ Podal jí malou sklenku svého oblíbeného pití. Niall mu jednu láhev poslal a on si ji šetřil. Měl pocit, že je to dobrá příležitost.

„Co je to?“ zeptala se a utírala si nečekané vlhko z očí.

„Baileys.“ Usrkla a poválela tu sladkou krémovou chuť po jazyku. „Nesměj se,“ řekl jí. „Stačí, že si mě kvůli tomu dobírají kluci.“

„Vážně?“

„Jistě. Tohle není chlapácké pití. Dokonce se v Kamerunu stal případ, že zatkli dva chlapy za to, že vypadají jako teplouši, když si objednali Baileys v baru.“

Znovu usrkla. „Nedovedu si představit, že by se někdo podíval na tebe a myslel si to.“

Zazubil se na ni. „To brzy zjistíš. Pojďme jíst.“

Po večeři přiložil do krbu a rozprostřel před ním všechny deky. Uvažoval nad nejlepším způsobem, jak uvést Summer do největších rozkoší dobré kuřby. Žena klečící před mužem je tradiční, protože je to skvělá pozice, ale tušil, že by jí to nemuselo být příjemné. Tak se svlékl a lehl si před krb.

Seděla u stolu a odhodlaně se držela své skleničky. Poklepal na deku vedle sebe. „Pojď se ke mně připojit. Odtamtud na mě nedosáhneš.“

Narovnala ramena a vstala. „Co budu dělat?“

„Co chceš. Dělej, co tě láká a já tě budu při učení instruovat.“

Posadila se vedle něj, stále celá oblečená, a zkusmo se dotkla rukou jeho hrudi. Na to, že už ho viděla nahého, se chovala překvapivě plaše.

„Jedna věc, než začneme,“ řekl. „Neudělám se ti do pusy.“

Ta slova odvrátila její pozornost od jeho bradavek. „Proč ne? Myslela jsem, že mě chceš naučit mít ráda tu chuť.“

„To přijde později. Musíš si zasloužit, abych se ti udělal do pusy.“

„COŽE?“

Její pobouření ignoroval. „Považuj to za jakousi promoci. Až budeš v kuřbě vážně dobrá, pak to udělám.“

„Je skvělé být Dom,“ bručela, ale cítila, jak se v ní uvolňuje napětí.

Nechal ji, aby ho cestou dolů líbala a lízala po těle. Jeho penis, vždycky jevící zájem v blízkosti Summer, už byl vztyčený a tvrdý. Nejdřív si vedle něj chtěla kleknout, ale když se jí nesnažil zmocnit, lehla si, aby mu byla blíž.

Položila mu hlavu na břicho, sledovala cestičku ochlupení od jeho pupku až k rozkroku, zblízka zkoumala žalud jeho údu. Na špičce se mu leskla kapička lásky. Summer se nahnula blíž a slízla ji.

„To je jediné, co dostaneš, dokud si to nezasloužíš,“ řekl jí.

Zpražila ho pohledem a potom obrátila svou pozornost k jeho penisu. Očividně se vzchopila a vzala ho do ruky. Prsty měla studené a on sebou trhl. Bože, tohle budou muka.

„Trochu pevněji,“ řekl jí. „To je ono.“

Poslechla a pak zkoumala různý povrch jeho penisu a koulí. Potom se sklonila a vsála žalud.

Flynn se musel držet, aby nedal nic najevo. Jejích úst se nikdy nenabaží. „Hodná holka,“ řekl s námahou. „Ještě nesaj. Jen ho nech, ať si ve tvé puse udělá pohodlí. Krouživě po něm přejížděj jazykem.“

Udělala to a on se musel zhluboka nadechnout, aby ovládl nutkání přirazit. Místo toho si lehl na záda a nechal ji, aby si zvykla na ten pocit, že ho má v ústech. Pootočila hlavu pod jiným úhlem, aby mohla zkoumat citlivý spodek jazykem. Bez pobídky ho začala sát.

Flynn jí vpletl prsty do vlasů a zatáhl nazad. „Ne, do téhle fáze jsme se ještě nedostali. Nejdřív budeš dlouho lízat. Musíš si to oblíbit.“

„Děláš si srandu,“ řekla, ale udělala, co jí řekl. Hbitý jazyk tančil nahoru a dolů, až byl jeho penis mokrý a kluzký. Když do hry zapojila i ruce a hladila mu přitom koule, bojoval sám se sebou, aby neztratil kontrolu.

Vidět takhle Summer mu kroutilo vnitřnostmi takovým způsobem, že na to nechtěl myslet. Tuhle malou lekci naplánoval proto, aby se dostal zpátky do sedla a připomněl Summer, že ho musí poslouchat, alespoň prozatím. Ale nepěkně se to obrátilo proti němu. Summer má moc proměnit ho ve svého otroka, pokud se nevzpamatuje.

Summer teď byla uvolněnější a zjevně si užívala to, co dělala. Flynn ji znovu nasměroval dolů, aby měl její hlavu na břiše a tělo v jedné rovině s ním. Takhle ji mohl hladit, zatímco ona pracuje. „Myslím, že už jsi připravená na pořádné sání,“ řekl, hrdý na svůj hlas, že ještě funguje.

Summer ho bez dalšího slova poslechla, vsála jeho penis hluboko do skrýše svých úst. Znova jí držel hlavu, aby zpomalil tempo. „Tohle nejsou dostihy a do pusy se ti neudělám.“ I kdyby ho to mělo zabít. A klidně by mohlo.

„Na to zapomeň.“

Směroval ji k pomalému, pohodovému rytmu, v němž mohla vytrvale pokračovat a jaký miloval. Nechat si sát penis krásnou ženou je jedna z nejkrásnějších věcí na světě. A když to dělá Summer, je to extatické.

Na chvíli se spokojila s jeho tempem, v přítmí ohněm osvětlené chalupy se uvolnila. Potom zvedla laťku a zpevnila rty, sála intenzivněji a přidala na rychlosti. Očividně se rozhodla ignorovat, co řekl.

Flynn si vychutnával svíravý pocit v koulích a to, jak se mu sbíhají šťávy, aby je mohl vypustit. Už nechybí moc a přijde to na něj.

Summer sála intenzivněji a laskala mu koule. Tak blízko. Bylo by tak snadné, udělat se mezi ty svůdné rty. Ale když ho zalila vlna orgasmu, odtáhl jí hlavu stranou.

Nadzvedl se v bocích a sledoval, jak mu z údu v impulsech stříká semeno, výtrysk za výtryskem, a přistávaly přímo v ohni. Byl to hloupý trik, který dovedl k dokonalosti jako nadržený puberťák, ale byl účinný. Summer měla oči jako talíře.

Když šestý výtrysk přistál na místě, uvolnil se.

„To nebylo pěkné,“ řekl jí.

Sledovala syčící oheň, ale tohle ji s trhnutím vrátilo k pozornosti. „Děláš si srandu, ne? Právě jsem tě skvěle vykouřila.“ Tváře jí zrudly rozhořčením a vypadala rozkošně.

Zavrtěl hlavou. „Teď budeš muset začít znova. Tentokrát podle mých instrukcí.“ Nalil jí další sklenku Baileys. Párkrát usrkla. Vstal. „Tentokrát to zkusíme po mém.“ A vybídl ji, aby poklekla.

Penis mu změkl, ale samotný pohled na ni, jak před ním klečí a vzhlíží k němu se směsicí podřízenosti a vzdoru, v něm opět rozbouřil krev.

„Do toho, lízej ho, postarej se, ať zase ztvrdne.“ Ruce měla o tolik jemnější než on, ale ten rozdíl si užíval. Lízala ho shora dolů, fascinovaná tím, jak pod jejím dotekem tvrdne. „Věnuj zvláštní pozornost místu, kde se žalud napojuje na kmen,“ řekl jí a ona poslechla.

Bože, to je skvělé. Napnul kolena, aby se mu náhodou nepodlomila.

Sevřel její vlasy v dlani. „Teď otevři pusu a nech ho vklouznout dovnitř.“ Směroval ji a pohyboval se, ale opatrně, aby nezajel moc hluboko. Nechtěl ji zahltit. Několik minut ji nechal pokračovat jejím tempem a potom ji zarazil.

„Dej si ještě trochu Baileys.“

„Snažíš se mě opít?“ zeptala se Summer podezíravě.

„Ne, nemáš dovoleno to polknout.“ Zasmál se výrazu v její tváři, ale ona se pořádně napila. Zasunula si jeho penis mezi rty. Nejdřív ho zasáhl chlad nápoje a potom šimrání alkoholu na kůži. Vzadu na krku se mu zježily vlasy.

Díval se jí do očí a přitom se pomalu a něžně pohyboval. Snažila se uhnout pohledem, ale řekl jí, aby se na něj dívala. Chtěl vidět všechny její pocity.

Summer mu pevně sevřela zadek. Byl to skvělý pocit, jak se mu do něj zabořila nehty. Když ji sytil penisem v ústech a ovládal rychlost i hloubku, nejen že viděl změny v jejím obličeji, ale také cítil, jak se do něj boří nehty. Byla téměř stejně tak vzrušená jako on. Z toho se mu chtělo zavýt pýchou – a něčím dalším, co nechce pojmenovat.

Přestal, nechal ji svléknout si vršek a dát si ještě hlt Baileys. Tentokrát trochu zrychlil, ale pořád trval na tom, že dál bude mít otěže v rukou. Summer se ho snažila přimět zrychlit, pobízela ho nehty, ale on odolal.

Když se mu v koulích nashromáždily šťávy, ztratil pojem

o čase. I Summer to cítila a sála intenzivně. „Ne ne, to tedy ne.“ Bude ho muset prosit, než jí dovolí spolknout jeho sperma.

Couvl, vyjel jí z úst. Zasáhl ho orgasmus, právě když ho popadla za penis. Nebyl si jistý, co má v úmyslu, ale výstřik za výstřikem skončil na jejích ňadrech.

Nikdy nevypadala tak krásně jako teď, v kleče před ním, s lesklými, vlhkými rty a označkovaná perličkami jeho spermatu. Chtělo se mu triumfálně zavýt.

Summer se na sebe podívala, jakoby překvapeně. Zvedla obočí a zazubila se. „Jsem si naprosto jistá, že jsem četla v Cosmo, že je to dobré na pleť.“ Vetřela si sperma do kůže, kroužila kolem bradavek, až mu z toho zase zvedla tlak.

Vstala. „Asi je čas jít spát.“ Byla jím cítit.

Flynn polkl. Jak má sakra teď vedle ní spát?

25

Summer se smála, když se vrátila do chalupy dřív než Flynn. Dobrá, překvapila sprintem, jakmile byly dveře na dohled, ale co na tom? Vyhrála. „Prohrál, prohrál,“ jásala a tancovala po kuchyni. Byla v nejlepší kondici za poslední léta, a to jen díky dennímu cvičení.

Flynn se na ni naoko mračil, ale ona se nenechala ošálit. Má z jejího pokroku radost. Což by tedy měl. Kdyby existoval titul z kreativní perverze, odhaduje, že by si zasloužila magistru.

Konečně dostala zpátky svůj Kindle a přečetla všechny knihy, co si postahovala. Bylo zajímavé zjistit, které z nich se drží smyslného vzdělávání, jehož se jí dostávalo.

Nosem jí přejel po krku. „Voníš skvěle.“

„Blázníš? Jsem zpocená a páchnu.“

„Jak jsem řekl, skvělé.“

„Zvrhlíku!“ Odstrčila ho a podívala se, co by mohla rychle uvařit. „Co takhle radši omeletu s bylinkami?“ zeptala se.

„Nejdřív omeletu,“ řekl, ale nechal ji vařit. Do malé misky vyklepla pár vajec a rozšlehala je. Zase jim dochází jídlo. Flynn bude muset zavolat svůj tajemný zdroj a nechat něco doručit.

„Penny za tvé myšlenky.“

Neslyšela, jak se Flynn blíží, když najednou stál za ní. Ten muž se plíží jako kočka. Ruka jí vyletěla a ona si postříkala tričko rozšlehanými vejci. „No, podívej, cos udělal. To bylo moje poslední čisté tričko.“

Summer ponořila do směsi vidličku a trochu po něm hodila. Přistála přímo uprostřed jeho nahé hrudi a Flynn ji obdařil pohledem, který říkal, že udělala velkou chybu.

Utřel se rukou a ona se zahihňala, když mu ulpěl bílek na prstech. „Myslím, že je to dobré na pleť,“ řekl nabroušeným hlasem, který hrozil odvetou.

Summer na něj mávla miskou. „Jo? Nejspíš zapomínáš, že munici držím já.“

Zachytila další trošku směsi na vidličku a hodila ji jeho směrem. Mokré střele se vyhnul snadno a skočil po ní. Summer vyjekla, když ji sevřel pažemi, a bránila se. Jednou paží si ji přidržel a druhou rukou vzal misku a položil ji.

Summer se v bezmocném smíchu bránila dál, když ji nesl ke stolu. „Ty spratku. Říkáš si o další trest.“

Byla rozpolcená mezi touhu nechat ho udělat to nejhorší, a zvědavostí, jak daleko ho dokáže štvát. Vykopla v jednom z pohybů, který se od něj naučila při nekonečných trénincích sebeobrany, a zasadila mu šťastnou ránu do holeně.

Flynn sykl. Jedna nula pro ni! „Ty malá darebnice!“ řekl.

Složil ji na stůl a obrátil se, aby dosáhl na provaz. Summer kopala nohama, upadla na zem a vyrazila k žebříku.

„Tak to tedy ne,“ řekl Flynn a chytil ji, než stačila vyšplhat do poloviny.

Zápasila s ním, i když věděla, že to nepomůže, ale bavil ji ten pocit, jak se jí svou silou zmocňuje. „Uteču. Přísahám, že mě neudržíš.“

Něco se změnilo. Flynnovy oči nebezpečně potemněly a atmosféra se proměnila. Už nebyl hravý a svůdný. Byl chmurný a odhodlaný. „Ne. Neutečeš.“

Summer se bez varování ocitla na stole obličejem dolů. Zaplavily ji vzpomínky na to, jak se ocitla v téhle pozici naposled, a otočila se na něj, zvědavá, jestli udělá to, co minule. Nebyla si jistá, v co doufá, ale jeho tvrdě sevřená ústa ji vzrušovala, stejně jako znervózňovala.

„Zůstaneš se mnou,“ řekl jí. „Zvykni si.“

Rukou jí vjel do vlasů a sevřel je. Přitáhl jí hlavu dozadu, aby se nemohla vyhnout jeho pohledu. Nořil se do ní očima, žádostivě ji probodával. Kombinace toho přímého, rozkazovačného pohledu a ruky v jejích vlasech s ní dělala věci.

Zatajil se jí dech, když jí poryv vzrušení sevřel útroby. Chtěla udělat, cokoli jí řekne.

„Opíchej mě.“ To nebyla ta slova, co měla v plánu říct, ale myslela to vážně. Byla přikovaná ke stolu, vlhla a když sebou trhla dozadu, ucítila, jak se mu ztopořený úd napíná proti džínsům. Už je to moc dlouho, co ho cítila v sobě. Potřebuje to, nebo umře. „Prosím, opíchej mě.“

Zaslechla, jak mumlá: „Bůh mi pomáhej,“ a potom jí ruka pustila vlasy na dost dlouho, aby jí stáhl kraťasy a rozepnul si džíny. Zvuk roztrženého obalu kondomu ještě povzbudil její vzrušení. Roztáhla nohy a nadzdvihla se v bocích. Rychle, rychle, prosím, rychle.

Flynn ho do ní vrazil bez veškeré jemnosti. Nepatrná část jí užasla, že muž, který byl tak duchapřítomný během jejich lekcí perverze, teď najednou ztratil kontrolu, ale neměla čas lámat si s tím hlavu. V téhle pozici jí připadal jeho penis obrovský a při každém pohybu dovnitř nebo ven křičela její nervová zakončení vzrušením. S každým přírazem zalapala po dechu, přirazila a zatlačila proti němu.

Rukou jí zase sevřel vlasy, držel jí hlavu nahoře, takže měla boky víc přitisknuté ke stolu. „Nikam nepůjdeš. Slyšíš?“

„Ano, pane.“ Netušila, proč to řekla, prostě jí to připadalo jako přirozená odpověď. A byla to pravda, poslední věc, kterou teď chce dělat, je opustit ho. Druhou rukou jí držel boky ukotvené a její vzrušení dosáhlo další úrovně.

Uvědomovala si, že jí šťáva stéká dolů po stehnech, i pleskání těla o tělo. Ale veškerá pozornost se jí zaměřila na ruku v jejích vlasech, a jak do ní Flynn buší dovnitř a ven.

Její steny teď byly hlasitější a vyšší, ale bylo jí to jedno. Není tu, kdo by je slyšel, a ona nedokáže zkrotit extázi, která jí projela s každým přírazem. Ruka se z jejích boků přesunula pod ni, pohladila klitoris a Summer explodovala. Se zakvílením se rozplynula a uvnitř se jí odehrávalo něco, co nikdy předtím nezažila.

Flynn zařval a následoval ji. Nechala ho v sobě pulsovat a poslal ji tím na další extatický vrchol.

Summer ležela na stole a lapala po dechu, Flynn napůl na ní a jeho velké tělo se třáslo v dozvucích, když se ode dveří ozvalo zdvořilé odkašlání.

Dveře chalupy byly otevřené a šok ve tváři cizince zrcadlil její vlastní.

Flynn reagoval překvapivě rychle. Obrátil se, popadl židli a rozmáchl se s ní proti vetřelci.

„Davide?“ Židle mu vypadla z ruky a hlučně zarachotila

o dlaždicovou podlahu. „Málem jsem z tebe dostal infarkt.“

„Ze mě? Jen jsem přišel zkontrolovat chalupu. Nečekal jsem, že tu najdu… najdu tebe…“ Zase střelil pohledem po Summer, polonahé, přehnuté přes kuchyňský stůl, a zrudly mu tváře. „Budu venku.“

Dveře opět zavřel. Summer vyskočila a byla překvapená, jak má vratké nohy.

Nikdy předtím se necítila tak odhalená nebo ponížená. Jak s tímhle mohla souhlasit? Slezla z kuchyňského stolu a popadla své oblečení. Šortky měla promočené šťávou ze svého lůna, tričko umazané rozšlehanými vejci a zoufale potřebovala sprchu. Ignorovala jeho pokus na ni promluvit, pádila do lázní a práskla za sebou dveřmi.

Drhla ze sebe stopy po jeho i jejím vzrušení, proklínala mužské pokolení a obzvlášť Flynna. Když se vrátila z vlažné sprchy, muži seděli u stolu a popíjeli čaj. Flynn vstal, nesmělý úsměv na tváři. „Summer, tohle je můj bratr David.“

David jí nabídl ruku. Měl oči jako Flynn, ale tím jejich podoba končila. Byl menší a podsaditější a měl narezlé vlasy.

„Těší mě,“ Summer promluvila stejným tónem, jaký užívala při setkáních s otcovými obchodními kolegy, když podávala Davidovi ruku. Jeho stisk byl vřelý a přátelský.

„Omlouvám se za to předtím. Měl jsem zaklepat, ale tu a tam se nám tu usadí nezvaný host. Víte, jak to chodí.“

Summer přikývla, jako kdyby vyhánění squatterů bylo něco, co dělá pravidelně.

Pustil její ruku a usmál se. „Právě jsem říkal Flynnovi, že není možné, abyste zůstávali tady, když má dům na druhé straně jezera. Každopádně, mamka mě zabije, pokud se vrátím bez vás.“ Střelil po bratrovi lítostným pohledem. „A Flynn už má i tak dost velký průšvih.“

Summer se snažila jeho slova vstřebat. Flynnova rodina žije na druhé straně jezera?

„Sbalil jsem ti věci,“ řekl Flynn. „Odvezu tě tam.“

Summer ho obdařila pohledem, z něhož by se loupala omítka. „Jestli si myslíš, že s tebou někam pojedu, tak se nech vyšetřit.“ Namířila pohled na Davida. „Předpokládám, že tu máte převoz?“

Summer uviděla prchavou představu, jak ji Flynn popadne, křičící a kopající, a pokusí se ji připoutat v džípu. To se nestane.

David tu scénu sledoval se zlomyslným šklebem. „Řekni mu to, Summer,“ povzbuzoval ji. „Jen ať mu nic neprojde. Pojeď se mnou a já se o tebe postarám.“

Flynn vypadal rezignovaně. „Udržuješ si střeleckou kondici?“ zeptal se Davida.

Jeho bratr přikývl. „Pořád se trefím do černého devatenáctkrát z dvaceti ran.“

„Pokud Summer pojede s tebou, budu si muset vzít džíp.“

Summer si vzpomněla na zbraně a elektronické vybavení, které tam měl.

Flynn mu podal svůj Sig Sauer. „Vezmi si to a použij při prvním náznaku potíží. Postarej se, aby jí nikdo nezkřivil ani vlásek. Rozumíš?“ David přikývl.

26

Summer popadla tašku, kterou jí Flynn už sbalil. Odjíždějí z chalupy. Nevěděla, jestli jí víc ublížila jeho lež nebo ležérní způsob, jakým ukončil jejich pobyt tady. Ví jen, že už mu nebude nablízku.

Venku byl teplý den. Slunce se třpytilo ve vodě jezera. U mola čekal elegantní motorový člun. Vzpomněla si, jak veslovali a rybařili ze staré dřevěné loďky, a srdce se jí sevřelo při pomyšlení, že těmhle dnům je konec. Vědoma si Davidova zvědavého pohledu, zaklesla se za jeho rámě a obdařila ho svým nejlepším koketním úsměvem. Flynn si klidně může táhnout ke všem čertům. „Jdeme. Těším se na výlet lodí.“

David ji vezl kolem ostrova, kde s Flynnem měli piknik. Pár kilometrů za ním zahlédla několik domů rozsetých na kopci. „Turlochmor.“ David zvýšil hlas, aby ho přes motor bylo slyšet. „Teď už to není daleko.“ Kolem jezera se vinul les a za příštím výběžkem David otočil loď a zamířil k pobřeží. První, co zahlédla, byla oblouková střecha. Tohle rozhodně není chalupa. Okna od podlahy ke stropu zajišťovala panoramatický výhled na jezero, které hladce splývalo se skalnatým okolím. Na střeše byly umístěné velké solární panely. Nedaleko domu stála malá větrná turbína. Ten, kdo dům navrhoval, měl vkus a peníze. Summer hvízdla.

„Jo,“ souhlasil David, „ale počkej, až to uvidíš vevnitř.“ Ukotvil člun a pomohl jí ven. „Mamka s Lornou jsou v kostele. Provedu tě.“

Na pozemku minuli zapuštěnou vanu, nasměrovanou tak, aby z ní koupající měli dokonalý výhled na jezero. Uvnitř byla kuchyň vybavená elegantními moderními spotřebiči v provedení nerez ocel. Prosklené stěny a kamenné podlahy vyvážilo cedrové obložení, takže místnost nepůsobila studeně. Díky nízkým pohodlným židlím, potaženým mohérem, tu bylo útulno.

David otevřel dveře. „Nejsem si jistý, kde tě chce Flynn ubytovat, ale zatím si nech věci tady.“

Na posteli královské velikosti leželo zářivě bílé ložní prádlo a z místnosti byl výhled na jezero. Jednu stěnu pokrývaly rodinné fotografie a obrázky mužů ve vycházkových uniformách. Na další stěně byla police plná trofejí. Další dveře vedly do přilehlé koupelny s obří vanou na nožičkách a vyhlídkovým oknem.

„Je to krásný dům,“ řekla Summer.

„Je to Flynnův dům snů, ale nemůže v něm trávit mnoho času. Niall ho dost zaměstnává.“

„Tohle patří Flynnovi?“

Davidovi přeběhl přes tvář zmatený výraz. „Jo, mamka pochází z Turlochmoru. Tenhle dům stojí na pozemku našeho dědečka.“

Parkující auto ho rozptýlilo. „To budou ony, vracejí se z města. Nechám tě vybalit.“

Když byl pryč, Summer se posadila na postel. Flynn vlastní tenhle ohromující dům, ale směroval ji k tomu, aby věřila, že jeho domov je ta polorozpadlá chalupa. Na celé téhle věci je něco úmyslného, něco vymyšleného a krutého. Bohatá rozmazlená holčička potřebovala lekci a on jí jednu uštědřil. Co by se stalo, kdyby nedorazil David? Jak dlouho by si tu spolu ještě hráli na mámu a na tátu, než by vyložil karty na stůl?

Nejhorší ze všeho bylo uvědomit si, že by v chalupě zůstala ráda, žila by s ním kdekoli. Je do Flynna zamilovaná. Beznadějně, naprosto zamilovaná do toho arogantního Skota, a on si z ní celou tu dobu dělal blázny. Naučil ji bránit se fyzicky, ale jak se může proti Flynnovi bránit její srdce? Ví, že on její city neopětuje.

Summer zaslechla zvenčí hlasy. Nemůže se skrývat ve svém pokoji celý den, i když vypadá jako chudák, v těch zamazaných kraťasech a Flynnově tričku bez podprsenky. Prohrábla si vlasy hřebenem, ale nic by jí teď nepomohlo vypadat seriózně. Zhluboka se nadechla a šla se seznámit s jeho rodinou.

Morag Mackenzieová byla drobná žena s hustými tmavými vlasy, prokvetlými stříbrem. Usmála se, když jí vyšla v ústrety, aby se pozdravily. „To je celý Flynn, beze slova se objevit. Vítáme tě, drahoušku, jsem Morag a tohle je Lorna.“

Štíhlá blondýna přistoupila k ní. Zdvořile se na Summer usmála, ale nepodívala se jí přímo do očí. Pečlivě se snažila vyhýbat pohledu na oblečení Summer. Summer jí potřásla rukou a ztuhla, když porovnala své polámané nehty s Lorninou dokonalou šarlatovou manikúrou.

„Zdravím. David říkal, že jsi s Flynnem pobývala na chalupě.“ Její slova byla celkem nevinná, ale Summer zachytila její důraz na slovu ,pobývala‘. Myslí si snad Lorna, že ji prostě někde sbalil?

Napřímila ramena a podívala se Lorně zpříma do očí. „Trval na tom, že pojedeme někam daleko. Víš, jak paranoidní umí bodyguardi být. Jsem Summer O‘Sullivanová. Flynn se stará o mou bezpečnost.“

„Jsi jeho klientka?“ Úleva Lorně čišela z očí. Lorna si bere jeho bratra. Proč by měla žárlit na Flynna, že má někoho jiného?

„Ta Summer O‘Sullivanová.“ Morag zalapala po dechu a vzrušeně pronesla: „Pane bože, já jsem tě nepoznala. Ty vlasy a…“

Málem na to zapomněla. Před měsícem měla na sobě značkové oblečení a umělé kadeře, něco jako Lorna. Ne, když se nad tím zamyslí, měla je hodně jako Lorna. Nepříjemná pochybnost se vrátila. Možná je prostě jen Flynnův typ. Summer si prohrábla vlasy rukou. Celý měsíc se pořádně nekoupala. „Tohle je praktičtější, ale teď bych se ráda vykoupala. Zařízení v chalupě bylo trochu…“

Nechala svůj hlas odeznít a Morag její narážku pochopila.

„Tak si běž dát pěkně dlouhou koupel a já začnu vařit večeři.“

Summer se ulevilo, že se jí podařilo uniknout. Vrátila se do svého pokoje, pustila vodu a svlékla si šaty. Koupelna byla vybavená vším, co dívka může potřebovat. Toaletními potřebami, hromádkami osušek a měkkých bílých županů. Ponořila se do teplé vody a vydechla rozkoší.

Ohromným oknem měla perfektní výhled na jezero a horské údolí. Nebyly tu žádné záclony, ale nejbližší soused je vzdálený několik kilometrů. Je to opravdu dokonalé místo. Jaká škoda, že sem nepatří. Summer zavřela oči a lenošila ve vaně, nechávala odplout stres z celého dne.

Ozvalo se zaklepání na okno a Summer hned otevřela oči. Byl to Flynn a hlad v jeho očích byl neomylný. Může jít do horoucích pekel, pokud si myslí, že by mohli navázat tam, kde skončili. Summer pomalu vstala, nechala vodu odkapávat ze svého těla. Vystoupila z vany a sáhla po osušce. Flynn se může dívat, ale dotknout se už nesmí.

…

Při pohledu na mokré, nahé tělo Summer sebou jeho penis škubl. Naschvál mu udělala show, ale vsadil by se, že ho chtěla naštvat. Ještě mu nezapomněla ten šok a trapas, když je objevil David. A ten ublížený výraz v její tváři, když odjížděla s jeho bratrem, ho pálil jako hnisající rána.

Těžce to podělal. Teď bude muset mluvit se svou matkou a říct jí, že byl celý měsíc zašitý na chalupě s celebritou. To bude mít na talíři po zbytek života. Jak se má sakra se Summer usmířit, když jsou tu ostatní?

Flynn ucítil vůni jídla, když vstoupil do domu. Matčina nedělní jehněčí pečeně na česneku a rozmarýnu mu chyběla. Morag bude celá vedle, až zjistí, že má na návštěvě skutečnou celebritu. Bude ji muset varovat, aby

o Summer neříkala sousedům. Možná by ještě stihl rychlou sprchu, než si matka všimne, že… „Flynne Grante, a kdy jsi mi hodlal říct, že máme návštěvu?“

Zatraceně. Otočil se a následoval svou matku zpátky do kuchyně. David moc dobře ví, kdy se má ztratit, ale byla tu Lorna, bdělá jako ostříž. Zdvořile na ni kývl. „Lorno.“

„Jak se máš, Flynne?“ Měla nabroušený hlas, což se mu nelíbilo. Bere si jeho bratra, ale pořád mezi nimi něco je. Jak je možné, že to David nevidí?

Ve snaze ji rozptýlit obdivoval poslušně matčiny orchideje. Byl pryč tak často, že v jeho domě nezůstala živá rostlina, ale jeho matka je v tomhle jiná. Poznal vojáky, kteří nebyli tak tvrdí a nemilosrdní jako ona, když se přihlásila do zahradnické soutěže. Nejnovější vítěz se pyšně tyčil vedle okna.

Světlé voskovité plátky mu připomínaly hebkou pokožku Summer a nádech růžové uprostřed mu připomněl, jak byla předtím vystavená pro jeho potěchu, jako hostina. Penis sebou znova škubl. Musí na ni takhle přestat myslet. Jako by byla jeho. Jako by existovala nějaká možnost, že mají společnou budoucnost.

Uvědomil si to ticho. Matka mu očividně položila otázku a on netušil, co řekla. Tušil, že se to týkalo Summer. „Je to klientka, nemůžu se o ní bavit. Promiň, mami.“ Políbil ji na tvář v naději, že to zmírní jeho slova. „Půjdu ji zkontrolovat.“

Zkontrolovat. Chtěl ji pohltit. Zatracený David, musel tam takhle nakráčet. Teď má co urovnávat. Vešel do malého pokoje pro hosty, osprchoval se a převlékl do čistých šatů. Říkal si, že rozhovor s ní nebude odkládat, věděl, že se mu nevyhne.

Flynn zaklepal na dveře a vešel. Summer ležela na posteli a četla si na Kindlu. Rychle se posadila a podle jejích nahrbených ramen usuzoval, že se připravuje k bitvě.

„Omlouvám se,“ řekl.

Střelila po něm pohledem, který by vyděsil celou jednotku. „Neobtěžuj se s finesami. Pobavil ses, ale je po všem. Řekni Niallovi, že chci pryč.“

Nepřátelství, které z ní vyzařovalo, bylo tak fyzické, že se ho málem mohl dotknout. Vrátila se ke své rozmazlené osobnosti dědičky, ale Flynn věděl, že skutečná Summer se skrývá hned za ní. Nevšímal si jejího mrazivého pohledu a posadil se vedle ní na postel a přitáhl si ji do náruče.

Prala se s ním jako divoká šelma s rozšířenýma očima, běsnící. Oba si uvědomovali, že v domě nejsou sami a jejich zápas byl tichý, ale násilný, až postel vyhlížela jako bitevní pole a Summer se ocitla přišpendlená pod Flynnem. Jeho zrádný úd se zase probudil, nechtěl nic jiného, než se do ní zabořit. Summer je jeho. Byl si tím tak jistý jako svým vlastním jménem.

Bušící puls v jejím hrdle mu prozrazoval, že ani ona není vůči němu imunní, navzdory hněvu. Přitiskl jí rty na krk a odměnou mu bylo ochraptělé zasténání.

„Nenávidím tě.“

„Já vím,“ mumlal jí do krku a líbal ji dál, za využití každého triku, co znal, aby zvýšil její rozkoš. Vyhrnul jí tričko a kochal se jejími ňadry, sál jí citlivé bradavky, až ztuhly do tvrdých hrotů, zatímco ona se pod ním svíjela. Nemohl se jí nabažit.

Smysly se mu vrátily, když se ozvalo zaklepání na dveře. „Večeře je za deset minut.“ Z chodby se ozval Davidův hlas.

„Sakra,“ zamumlal. Podíval se na zrudlou tvář Summer a její pootevřené rty. Jak to sakra přes večeři vydrží? Flynn jí něžně políbil. „Nikdy jsem tě nechtěl klamat.“

Večeře byla ještě útrpnější, než si dokázal představit. Matka prostřela stůl k formální večeři a Lorna se převlékla a nanesla si mejkap. Ale i bez téhle parády má Summer přirozenou krásu, vedle níž Lorna bledne, je to něco, co Lorna neporazí. Zvedla sklenici k Davidovi a on jí dolil víno.

„Nemůžu uvěřit, že tě nutil bydlet na chalupě.“

Flynn si tajně užíval pocitu hrdosti, když se Summer na Lornu sladce usmála. „Vlastně jsem si to užila.“

„Ale určitě brzy pojedeš domů. Jakmile potíže tvého otce odezní.“

„Můj otec je podnikatel, ne gauner. Tohle vyšetřování nafoukla média do obludných rozměrů. Do Atlanty odjel za služební záležitostí. Není tam u soudu.“

„Lorno,“ David po ní střelil varovným pohledem.

„Myslím, že Summer o tom nechce mluvit.“

Vděčně na Davida pohlédla a pak se zase vrátila ke svému jídlu. Matka si ani nevšimla, že se Summer v jídle šťourá, zatímco se Flynn s Davidem vrátili ke svému obvyklému závodu v jídle.

„Slyšela jsem, že se ten chlápek z Irska, jak se jmenuje? Že se oženil.“

David obrátil oči v sloup. „Mami, Summer netuší, o kom mluvíš. Nějak jí napověz. Který chlápek z Irska?“

„Ten tmavovlasý. Ten herec z toho filmu. Propána, jak se to jmenuje?“

„Total Recall?“ nadhodil Flynn neúčinně.

Morag ho obdařila sžíravým pohledem. „To je Colin Farrell, drahoušku. Ne, toho nemyslím. Toho druhého. Víš,“ ztišila hlas do teatrálního šepotu, který je nejspíš slyšet až v Edinburghu, „ten, co rád dává výprasky.“

Davidovi zaskočilo jídlo a Flynn ho bušil do zad s větším nasazením, než bylo třeba. „Zřejmě máš na mysli Jacka Wintera.“

Morag přikývla. „To je on. Vzal si tu, víš. Tu reportérku.“

Flynn si povzdechl. Jeho matka je v některých ohledech pořád bystrá, ale pokud jde o paměť na jména, je prakticky nemožná.

„Abbie Marshallovou,“ řekla Summer. Občas je užitečné poslouchat Mayu s Natashou.

„Ano, dnes ráno o tom v kostele všichni mluvili. Jedou sem na líbánky.“

„Do Turlochmoru?“ David už se dostatečně vzpamatoval, aby Flynna odstrčil.

„Samozřejmě že ne, drahoušku. Proč by někdo chtěl na líbánky sem? Ne. Pojedou do Skotska, než navštíví jeho rodinu v Irsku. Myslela jsem, že by si Summer třeba ráda prohlédla svatební fotografie. Někde ten časopis mám.“

David pobaveně našpulil rty. „Určitě bude ráda. Jediné další fotky, co máme, jsou se mnou a s Flynnem, jak ležíme s holým zadkem na koberci.“

Morag zpražila syna ledovým pohledem a pak obrátila svou pozornost k Summer. „Samozřejmě, určitě jsi sama zvyklá na velkou pozornost médií.“

Komentář matky byl naprosto nevinný – Flynn ví, že ráda čte nejnovější drby ze světa celebrit – ale po Lorniných sarkastických poznámkách očekával, že Summer něco odsekne.

Místo toho zdvořile změnila téma. „David zmínil, že plánujete svatbu?“

Matka nad večeří spustila podrobný popis šatů, družiček a květin, zatímco Summer zdvořile přikyvovala. Flynn cítil, jak se mu zamlžily oči. Pohlédl přes stůl na bratra, který potlačoval zívnutí. Lorna si nalila další sklenku vína.

„Vypadáš unaveně,“ řekla Davidovi. „Měl by sis jít brzy lehnout. Morag, ukážeš Summer ten časopis? My s Flynnem můžeme sklidit ze stolu.“

V kuchyni Flynn opláchl talíře a narovnal je do myčky. Když šel do skříňky pro saponát, Lorna mu zastoupila cestu, sklenku vína stále v ruce.

„Není to tvůj obvyklý typ, Flynne.“ Oči se jí leskly a trochu se jí motal jazyk. To mu ještě chybělo k dokonalosti dnešního večera – přednáška od přiopilé budoucí nevěsty.

„Do toho ti nic není. Určitě ti nemusím připomínat, že je to můj domov a Summer je můj host.“

„Ale, takže teď je to Summer?“ Lorna znova upila ze skleničky. „David říkal, že s ní máš… plné ruce práce. Býval jsi mnohem vybíravější.“

Zatracený užvaněný bratr. To poslední, co potřebuje, je, aby Lorna vyžvanila svým kamarádkám, že je Summer tady. Chytil ji za nadloktí a přinutil ji, aby se mu podívala do očí. „Tím myslíš sebe, Lorno? Jestli uslyším jediné slovo o tom, že je Summer tady, můžeš jet rovnou zpátky do Edinburghu. A ty svoje podělané svatební plány si vezmeš s sebou.“

Svraštila obličej, když se snažila vykroutit z jeho sevření. Nejistě postavila sklenici na stůl a vyběhla z místnosti. Sakra. Neměl to říkat. Flynn zapnul konvici. Byl moc vytočený na to, aby usnul. Udělá matce šálek čaje, než si půjde lehnout. Vložil do šálku sáček s čajem a právě ho zaléval vařící vodou, když do kuchyně vešel David.

„Nemůžeš jí dát pokoj, že? Musel jsi ji rozbrečet.“

„Nech toho,“ varoval ho Flynn, když vyndával čajový sáček ze šálku a přilil mléko. Nepotřebuje od svého bratra přednášku. „Nevíš, o čem mluvíš. Lorna je…“

Flynn se zarazil. Tohle není ten správný čas na zúčtování s bratrem, obzvlášť, když je ve vedlejší místnosti matka. Zhluboka se nadechl, aby se zklidnil.

David se na něj opovržlivě zadíval. „Vím přesně, co Lorna je.“

Flynn si myslel, že tváří nevyzradil svou reakci, ale David se zlověstně usmál. „Co? Myslel sis, že jsi jediný, kdo má perverzní choutky? Lorna a já se k sobě skvěle hodíme. A já nakonec nezmizím na celé měsíce, aby tu zůstala sama.“

„Dělal jsem jen svou práci – “

„Jdi do hajzlu se svou prací. Je to skvělá výmluva, kterou poděláš všechny svoje vztahy. Tak to bylo s Lornou a vsadím se, že jsi na nejlepší cestě k tomu samému se Summer.“

Bratrova slova visela ve vzduchu jako mlasknutí facky.

Flynn ho přes stůl popadl za svetr. „Nemluv o Summer.“ David jeho ruku odrazil. „Tak se drž dál od Lorny. Je moje.“

27

Summer se převalila, snažila se usnout ve své ložnici, ale nedokázala Lornina slova k Flynnovi pustit z hlavy. „Býval jsi mnohem vybíravější.“

Není nic neobvyklého na tom, že ji lidi soudí dřív, než ji poznají. O to se postarala neustálá pozornost paparazziů a bohatství jejího otce. Bylo to málem riziko povolání, ale dnes večer ji to bolelo. Tihle lidé nejsou cizí, je to Flynnova rodina a ona se jim chtěla líbit.

David je milý a Morag se evidentně nemůže dočkat, až se stane babičkou. Ale Lorna se na ni dívala, jako by byla něco, co si Flynn seškrábl z podrážky a zahazoval se s tím. Je Lorna ten typ ženy, co se Flynnovi líbí? Vychrtlá blond subinka? Summer praštila do polštáře a zase zavřela oči.

Otevřely se dveře a do pokoje vklouzl Flynn. Nechtěla s ním mluvit, tak nechala oči zavřené a předstírala, že spí. K jejímu vzteku si vlezl do postele vedle ní a přitiskl se jí k zádům. Jak se opovažuje? Za minutku ho vykopne. Jakmile ji zahřeje. Ještě minutku. Pak Flynn bude litovat. Během plánování, co mu řekne, usnula.

Následující ráno spala dlouho a když šla do kuchyně podívat se po kávě, byla tam jenom Lorna.

„Určitě budeš šťastná, až se vrátíš do Londýna, viď?

Nemůžu uvěřit, že tě Flynn vzal do té díry.“

Chalupa sice byla skromná, ale už jí chyběla. Aspoň se tam nemusela potýkat s Lornou. „Nebylo to tak zlé.“

Lorna se nevěřícně zasmála. „To si dovedu představit.“ Zamíchala si kávu a s cinknutím odložila lžičku na stůl. „Podívej, neber to špatně, ale snaž se do Flynna nezamilovat.“

Summer se opřela do židle. Cože? Je sotva devět třicet ráno a bitva o Flynna už začala. „Díky za upozornění, ale já ne – “

„Možná ti na chvíli přijde vzrušující s ním do toho bušit, ale ty nejsi to, co Flynn potřebuje.“

„Jak víš, co potřebuje?“

Lorninu tvář zabarvil mírný ruměnec, když po Summer střelila ne zrovna přátelským pohledem. „Znám Davida i Flynna léta. Jsem skoro jako rodina. Dej na mou radu. Nedělej ze sebe idiota kvůli němu. Když Flynn na něčem pracuje, úplně ho to pohltí, ale jakmile je práce hotová, slehne se po něm zem.“

Lorna opláchla šálek ve dřezu a vložila ho do myčky. Zavřela za sebou dveře do kuchyně a nechala Summer

o samotě.

Summer se ta žena ani trochu nezamlouvala. Bůh chraň Davida, jestli si ji vezme. Ale co když má pravdu? Co když je pro něj jenom práce? Příklady Flynnova nemilosrdného zaměření už viděla. V mnoha směrech je jako její otec. Když něco chtějí, nezaměřují se na nic jiného.

Ale co se stane, když je jeho touha uspokojena? Co udělá potom? Zbývá jí méně než týden, pak se její otec vrací z Atlanty a musejí se vrátit do Londýna. Kdysi z toho pomyšlení skákala radostí. Zpátky u svých přátel, obchodů a klubů, ale na ničem z toho teď jako by nezáleželo. Až se vrátí do Londýna, Flynn už s ní nebude spát v posteli. Vyhlídka na to, jak sama leží ve velké starožitné posteli, ji naplnila neštěstím. Chtěla být zpátky v chalupě, v posteli v podkroví, ležet na Flynnově hrudi a poslouchat jeho dech.

„Co může za ten výraz?“

Flynnův hlas ji překvapil, až nadskočila. „Snažíš se mi přivodit infarkt?“

„A ty jsi mrzutá. Co je s tebou? Myslel jsem, že budeš ráda, když se vrátíš do pořádného domu.“

„Jsem. To jen…“ Nemohla mu říct svůj důvod: že každý den, který tu stráví, je o den blíž návratu domů, a že nikdy nejsou ani minutu o samotě.

„Všichni mají plné ruce práce se svatbou. Překážím.“ Tahle pravda byla nasnadě, ale jen poloviční. Není součástí jeho rodiny. Ona a Flynn pocházejí ze dvou rozdílných světů.

„No tak.“ Flynn vzal její tvář do dlaní a sklonil se k polibku. Sotva se jejích rtů dotkl, ale i tak se zachvěl. Naklonila hlavu, aby se k jeho rtům mohla víc přitisknout. Na okamžik se podvolila spalujícímu polibku, který byl majetnický a útočný jako ty, kterými ji zasypával v chalupě.

Summer ho objala kolem krku a držela se ho, líbala ho, jako by to byl jejich poslední polibek. Zpátky na zem ji přivedlo diskrétní zakašlání a ona se odtáhla.

Ve dveřích stál David a ve tváři mu pohrával samolibý úsměv.

„Ať vás nevidí mamka, nebo začne plánovat další svatbu.“

Čekala, že ji Flynn pustí, ale on ji dál majetnicky objímal. „Asi by se ti nechtělo vzít dnes mamku s Lornou na vyjížďku? Třeba na nákupy?“

Summer se při pohledu na Davidův výraz chtělo smát. Málem jí tím vynahradil to, jak k nim předchozí den vtrhl.

„Bože, Flynne. Jestli si budu muset prohlížet další jídelní soupravy, tak mě to zničí. Tahle svatba nám přerostla přes hlavu. Nevím, proč prostě jen nejdeme na radnici.“

„Summer a já si potřebujeme udělat pracovní schůzku.“ Flynn zachovával klidnou tvář, ale koutek úst mu pocukával. Pomyšlení na to, že budou mít čas jen pro sebe, bylo svůdné.

David si povzdechl. „Fajn, ale mám to u tebe, brácho. Máte čas do svačiny.“

Flynn ho následoval ven z kuchyně a po chvíli Summer uslyšela odjíždět auto. Oknem z ložnice zaslechla kroky na štěrku. Flynn roztápí vyhřívanou lázeň.

Za pár minut se vrátil s hromádkou měkkých bílých osušek a hříšným úsměvem na rtech. „Je madam připravená na lázeň?“

„Madam je,“ souhlasila a začala si rozepínat vršek.

„Ne ne.“ Flynn zavrtěl hlavou, odstrčil její ruce stranou a převzal rozepínání knoflíčků do svých silných prstů. „Ten včerejší nestydatý útok na tebe ti dnes vynahradím.“

To zní dobře. „Co máš na mysli? Ranní pracovní schůzku ve vyhřívané lázni?“

Flynn jí vytáhl košili a odhodil ji na postel. „Není to vyhřívaná lázeň, jmenuje se to ofuro. Japonci věří, že koupel s druhými povzbuzuje komunikaci a buduje lepší vztahy mezi kolegy.“

Pracovní schůzky bez šatů. Uměla si představit výraz svého otce, kdyby to navrhla na příští výroční valné hromadě O‘Sullivanových aerolinek. Flynn si rozepnul zip u džínsů a ji tam nechal stát ve spodním prádle.

„Potřebuješ s tím pomoct?“ Výzva v jeho hlase byla neomylná, ale když mu teď dovolí, aby ji svlékl, nikdy se do vyhřívané lázně nedostanou. Setřásla ze sebe kalhotky a stanula před ním nahá. Flynn otevřel dveře spojovací místnosti a ona ho následovala dovnitř.

Do gigantické sprchy by se vešlo šest lidí. „Myslela jsem, že jdeme ven?“

„Půjdeme,“ řekl a přitom si přetáhl tričko přes hlavu a sáhl po lemu spodního prádla. „Jde o to, že se před vstupem do koupele umyješ.“

Hlavu jí zaplavila vzpomínka na okamžik, kdy Flynna viděla nahého ve sprše naposled. Nadechla se.

Skopl boty a ponožky a bez ostychu před ní stál nahý. Je to jenom dvacet čtyři hodin, co se pomilovali?

„Už ti někdo řekl, že máš velice výmluvný obličej? Ty jsi ale zlobivá holka.“

„Tak mi naplácej.“ Neodolala chuti provokovat ho, ale Flynn její výzvě odolal.

„Nejdřív tě umyju.“

Aby dostál svým slovům, Flynn ji vedl do sprchy a pustil vodu. Zaplavil je proud vody a Summer se zajíkla. Flynn zmírnil tlak vody a nalil si do ruky trochu šampónu. „Otoč se; nechci, aby se ti mýdlo dostalo do očí.“

Stála k němu zády, zatímco jí masíroval hlavu šampónem krouživými pohyby konečků prstů. Opláchl ji a opakoval tu příjemnou masáž hlavy ještě jednou, potom pokračoval dolů.

Vlhkou žínkou jí přejížděl po pažích a nohách, pak obrátil svou pozornost k jejímu tělu. Odložil žínku a holýma rukama jí vtíral mydliny do prsou. Nevěděla, jak dlouho tohle vydrží. Chtěla na sobě cítit jeho rty.

Jako kdyby jí četl myšlenky, sklonil hlavu a zasadil jí něžný polibek na levé ňadro. Pomalé mučení vodou pokračovalo, když žínku znova namydlil a myl ji mezi stehny. Pod jeho dotekem se svíjela a obdržela za to ostré plesknutí a varování, ať se chová poslušně.

Dotýkal se jí, ale nebyl to dotek, po jakém toužila. Flynn vypnul vodu, popadl velkou osušku, vysušil ji a zakryl její nahé tělo županem, než se pořádně osušil sám.

Venku v oblázkové zahradě vanula od jezera chladná bríza, ale pára stoupající z lázně byla lákavá. Svlékla župan a vkročila do bazénku s Flynnem v patách. Teplota byla perfektní. Seděli mlčky. Vzduch kolem nich byl studený, ale z nějakého důvodu se díky tomu cítila čilejší.

„Japonci mají výraz: Hadaka no Tsukiai,“ řekl Flynn. „Znamená to ,nahý vztah‘ nebo taky ,nahá komunikace‘, protože když jsme nazí, bariéry mezi námi zmizí a jsme všichni stejní.“

Summer přikývla. Nejspíš to dává smysl, ale existují určité věci, které není připravená sdělit nikomu, obzvlášť ne Flynnovi.

„Včera večer a dnes ráno jsi byla smutná. Chceš mi říct, co se s tebou děje?“

Zatraceně. Někdy jí připadalo, že do ní Flynn vidí. Podařilo se mu zůstat s ní sám a nahý a teď ji bude vyslýchat. „Nic,“ řekla. „Jsem v pohodě.“

Flynn odfrknul. „Musí to být horší, než jsem myslel. Když žena říká, že se nic neděje, má muž obvykle velké potíže. Jsi naštvaná, že jsem tě vzal do chalupy?“

„Ne, líbilo se mi – “ Zmlkla. Nechtěla uznat, co pro ni ten čas, společně strávený v chalupě, znamenal. Nikdy nemluvili o vzájemných citech. Flynn by nejspíš vzal nohy na ramena, kdyby mu řekla, že ho miluje.

Fyzické pouto mezi nimi se zruší, až už spolu nebudou trávit čas. Nikdy z toho nemůže být víc.

Flynn čekal na její odpověď, ale žádnou pro něj neměla. Přimhouřil oči. „Ještě bych tě mohl mučit,“ připomněl jí.

„Vážně? Co máš na mysli?“

„Hm, co třeba vyzkoušet Nyotaimori?“

Summer na něj tupě zírala.

„Body sushi,“ vysvětlil. „Pojídání jídla z nahého těla.“

Při tom pomyšlení zrudla. Bylo to lákavé.

„Nebo Shibari,“ pokračoval. „Ale pokud si dobře vzpomínám, líbilo se ti být svázaná.“

Summer se zahihňala. „Jsi tak ohleduplný. Co dalšího ses v Japonsku naučil?“

Flynn se opřel o okraj bazénku. „No, ještě je tu ta věc se živými úhoři…“

Chvíli trvalo, než jí to došlo. „Flynne Grante! To je… Ty jsi tak hrozný!“

Vstala a cákla, až proti němu vyslala malou vlnu tsunami. Uhnul rychleji, než čekala, a skočil po ní, takže oba skončili pod vodou. Vynořili se do oblaku páry a spršky vody a on si vzal její rty ve spalujícím polibku, při němž zůstala bez dechu.

„Myslím, že koupání skončilo,“ oznámil zastřeným tónem, z nějž jí navzdory horké vodě zamrazilo v zádech. Vyškrábal se ven a nabídl jí ruku. Ze šoku studeného vzduchu se jí vztyčily bradavky a to byla pastva pro Flynna. Obdařil ji pohledem, v němž se odrážel čistý chtíč. „Radši utíkej.“

Bez ohledu na vlhký župan pádila do domu a Flynn ji pronásledoval. Vyjekla, když spěchala kuchyní do bezpečí ložnice, kde se vrhla na postel. Zadýchaná čekala, až Flynn dorazí.

„Něco pro tebe mám,“ řekl.

Orchidej byla krásná. Její okvětní plátky zvaly k doteku. Střed byl zabarvený nádechem růžové.

Flynn jí zasunul květinu do vlasů. „Připomíná mi tě,“ řekl a hladil ji po obličeji, než ji opět políbil. „Hebkostí tvé pokožky a růžovým středem, ale nikdy nebude tak krásná, jako jsi ty.“

28

Brzy po ránu mu zavolal Niall. Jakmile uslyšel vyzvánění Tardis, odešel s telefonem ven. Niall hovořil a Flynn si přitom uvědomil, že ztratil entusiasmus pro práci, kterou mu nabízel.

„Co se to s tebou sakra děje?“

„Nic.“ Flynn se zasmál, ale bylo to nucené. Měl by být v sedmém nebi. Nová práce. Taková, co zahrnuje cestování, nebezpečí a šanci na nějakou pořádnou akci. Až na to, že to znamená opustit Summer.

„Myslel jsem, že budeš mít radost,“ řekl Niall. „To ty sis stěžoval na roli chůvy.“

„Kdo mě tu nahradí?“ V duchu prošel Niallův seznam agentů. Summer potřebuje profesionála, ne nějakého chlápka ve výslužbě, ze kterého by nadělala sekanou. A prosím, ne Andyho McTavishe. Je to okouzlující člověk s nosem na ženy. Pomyšlení, že je Summer sama s někým jiným v bezpečném domě, v něm probouzela chuť zabíjet.

„Jamie McEntaggart.“ Flynnovi chvíli trvalo, než si jméno zařadil, a potom se zakuckal.

„Zbláznil ses? Takový dědek. Tuhle práci už nezvládne.“ Do hajzlu, i Andy McTavish by byl lepší než tenhle starý strejc. Je mu nejmíň padesát.

„Fugu, řekni mi pravdu. Stalo se něco neobvyklého? Došlo k dalším útokům?“ Niallův hlas byl naprosto vážný.

„Ne, nic. Je klid.“

„V tom případě tě stahuju a nasazuju Jamieho. Je to naléhavý záchranářský úkol a já tě potřebuju v týmu.“

Flynn sevřel telefon a neříkal nic. Je to ten druh práce, pro který žije, ale všechno v něm se vzpouzelo při pomyšlení, že opustí Summer.

Niallův hlas se změnil. „Copak, spratek porazil Doma? S Andym jsme se vsadili, že než uplyne měsíc, budeš do ní zamilovaný.“

Zakuckal se. „Zamilovaný? Do toho rozmazleného spratka? Děláš si srandu? To se nikdy nestane.“ Ten parchant na něj uzavírá sázky. Měl chuť něco rozbít. Nejlépe jejich obličeje. „Jen nerad opouštím napůl rozdělanou práci.“

Jeho šéf se zasmál. „Jsi si jistý? V tomhle se točí spousta peněz a zbývá už jen pár dní, než nastane splatnost.“

„Dostaň mě odtud a přestaň strkat nos do mých záležitostí,“ zavrčel Flynn. Nebyl si jistý, co mezi ním a Summer je, ale je to jejich věc. Při pomyšlení, že na něj Niall a Andy a kdo ví kdo další uzavírají sázky, viděl rudě.

„Dobrá, posílám vrtulník, vyzvedne tě za dvacet minut.

Jakmile dorazíš do Glasgow, pustíš se do akce.“ Niall zavěsil dřív, než Flynn stačil zaprotestovat.

Zatraceně. Flynn sklapl telefon a šel dovnitř balit. Co sakra řekne Summer?

…

Summer čekala, dokud nezaslechla, jak se zabouchly hlavní dveře, než se vynořila ze svého samotářského kouta skleníku. Ten, kdo řekl, že pravda bolí, si nedělal legraci. Nikdy nebyla tak nepřipravená na slova, která zaslechla. Každé z nich bylo jako nůž do srdce. Všechno, co se mezi nimi stalo, byla lež. Malá rozmazlená mrcha, tak ji nazval. Jak je to od něj šlechetné, že chce dokončit svou práci, i když se už nemůže dočkat, až se jí zbaví. Jak se musel nasmát, když předstíral, jak mu na ní záleží. Jak nechutné to pro něj muselo být, když ji šoustal.

A ona se mu svěřila. Řekla mu svoje nejhlubší strachy, nejtemnější vášně, zatímco on si s ní pohrával jako kočka s myší. Povzbuzoval ji, aby uvěřila, že je neobyčejná a že mu na ní záleží. Málem už začala doufat, že mají společnou budoucnost. Nezáleží na tom, že není bohatý. Bylo jí jedno, jestli má hluboko do kapsy.

Uvěřila, že je čestný muž, ale Flynn je horší než Adam. Mnohem horší. Adam si ji aspoň chtěl vzít pro peníze a konexe. To dokázala pochopit. Táta často říkával, že se nakonec všechno smrskne jen na sex nebo peníze.

Jak to, že to neviděla předtím? Flynn je přesně jako její táta. Oba mají své životy rozškatulkované na entou. Flynn by ji jeden den miloval a druhý den by naskočil na letadlo, aniž by o ní přemýšlel. Nikdy by nevěděla, kdy ho zase uvidí. Stejné jako s jejím otcem. Tohle nemůže podstoupit znova, ne s ním.

Musí odtud vypadnout. Když procházela halou, zahlédla telefon. Roztřesenými prsty vytočila Mollyino číslo. Je časně ráno, Molly je nejspíš ještě v posteli. „No tak, prosím, zvedni ten zatracený telefon,“ mumlala.

„Mno?“ ozval se ospalý hlas.

Summer zavřela oči. Jaké zase mno? Molly musí ze všeho udělat trend. „To jsem já. Přestaň na mě dělat mno.“

„Summer, jsi to opravdu ty? Kde jsi byla? Jsi pryč celé týdnya – “

„To je dlouhý příběh. Trčím ve Skotsku a potřebuju, abys pro mě přijela. Jmenuje se to tady Turlochmor. Je to prdel na konci světa, takže si to budeš muset najít na satelitní navigaci. Prosím, Molls.“

„Pane bože, máš potíže?“

Summer se kousla do rtu. Ráda slyší přátelský hlas, ale nemůže mluvit dlouho. Kdyby Flynn pojal podezření, že Summer zmizí, jakmile on bude pryč, měla by velké potíže. „Nemůžu mluvit. Budu…“ Odmlčela se. Netušila, jak velký je Turlochmor nebo co je ve městě. „Budu u pošty v Turlochmoru zítra ve tři odpoledne.“ Poštu mají všude; nemůže být těžké ji najít.

„Nedělej si starosti. Samozřejmě přijedu.“

Roztřesená úlevou, Summer položila sluchátko a spěchala po schodech do svého pokoje.

Zvuk přistávající helikoptéry o dvacet minut později málem vyrazil okna. Summer byla na vrtulníky zvyklá – její otec je používal pořád a sama se taky něco nalétala – ale tenhle byl hlasitý a vyhlížel opotřebovaně. Přistál vedle domu a vítr z rotoru položil trávu v oblázkové zahradě.

Zvažovala, že zůstane ve svém pokoji, ale tím by přiznala, že jí to není jedno. Kromě toho, nepatrná část v ní toužila ještě jednou Flynna zahlédnout, i když chtěl odejít – ne, odletět – od ní. Připojila se k rodině před domem.

Dveře vrtulníku se otevřely a ven se vyškrábal zrzavý muž. Jakmile byl na zemi, zvedl opatrně svůj kufr.

Z domu se vynořil Flynn, svůj odřený ruksak přes rameno, a přistoupil k druhému muži.

Summer přes hluk z helikoptéry neslyšela, co mu říká, ale Flynn ho přivedl k ní. „Summer, tohle je Jamie McEntaggart, tvůj nový bodyguard. Proboha, nedávej mu tak zabrat, jako mně.“

Zabrat. Ona mu dala zabrat. Na okamžik ho nenáviděla.

Flynn objal svou matku. Morag se ho držela a po tváři jí stékaly slzy. „Prosím, synku, buď opatrný. Neriskuj.“

Potom šťouchl Davida do ramene. „O všechny se postarej. A nežeň se dřív, než se vrátím. Jsi moc mladý na to, aby ses do něčeho hrnul.“

David jeho ruku odhodil. „Do háje, Flynne, já nejsem děcko. Nevelíš mi a nevíš, co je pro všechny nejlepší.“

Lorna se mu vrhla do náručí. Flynn ji nechal několik okamžiků hystericky plakat a pak ji předal Davidovi.

Vykročil k Summer. Instinktivně udělala krok dozadu. Tuhle Flynnovu náladu nepoznávala, ale viděla, že je nebezpečná. Zaváhal a pak řekl: „Promluvíme si, až se vrátím.“ Naposledy se na ni podíval, než se obrátil a naskočil do helikoptéry. Nebyl v ní ani vteřinu, když se vznesla a zamířila nahoru.

Summer se za ní dívala, jak se zmenšuje, až zmizela docela.

Morag si osušila oči, vysmrkala se a napřímila ramena. Šokovaná matka byla pryč a vrátila se vlídná hostitelka. Naklonila hlavu k novému bodyguardovi. „Pojďte, pane McEntaggarte, najdeme vám nějaké spaní.“

Vypadá to, že má nového bodyguarda – ale ne na dlouho. Po večeři se omluvila, že ji bolí hlava, a popřála mu dobrou noc. Nelhala, opravdu cítila bolest. Nesmírnou, právě tam, kde by mělo být srdce. Cestou do svého pokoje narazila na Davida.

Všiml si její pobledlé tváře. „Neboj se. Flynn se vždycky vrátí.“

„Proč si každý myslí, že mezi námi něco je? Jsem pro něj jen práce.“ Nechtěla na Davida vyštěknout, ale jeho soucit byl pro ni víc, než dokázala unést. Protáhla se kolem něj do kuchyně, pryč od jeho všímavých očí, a začala si nalévat sklenici vody.

Nebyla připravená, když se objevil za ní a sevřel ji v objetí. Summer položila sklenici na pult, otočila se mu do náruče a zabořila mu obličej do teplého svetru.

Pevně ji držel a mumlal jí do vlasů. „Stačí slovo a v okamžiku, kdy se vrátí domů, ho vytáhnu ven a nechám ho, aby ze mě vymlátil duši.“

Zvedla hlavu a zmohla se na polovičatý úsměv. „Díky za nabídku, ale ne. Budu v pohodě.“

„Ublížil ti? Chceš, abych si s ním promluvil, až se vrátí?“

Summer zavrtěla hlavou. „To nemá smysl. Už není, co říct.“ Odešla do svého pokoje a vrhla se na postel. Ještě dlouho trvalo, než se jí oči zavřely.

Po noci, kdy zírala do stropu, spala dlouho, a když se probudila, budík jí prozradil, že je málem poledne. Vyhrabala se z postele a zamířila do sprchy. Nemělo smysl balit; byl by to výstražný signál pro nového bodyguarda. Kromě toho, tyhle věci už nikdy nechce vidět. Je v nich příliš mnoho vzpomínek.

Dům byl tichý. Byla tu jen ona a McEntaggart.

„Tak už jste vzhůru. Všichni odjeli do Turlochmoru na nákupy. Měli by se vrátit pozdě odpoledne.“

„Zatraceně, chtěla jsem jet s nimi. Ráda bych si od domu odpočinula. Asi se vám nechce odvézt mě do města?“

McEntaggart zdvihl obočí. „Ani náhodou. Niall řekl, že zůstanete tady, dokud tahle práce neskončí.“

Sakra. Myslela, že když je starší, nebude pro ni žádný soupeř. Ještě jednu věc může zkusit. „Vy mě nechápete. Potřebuju do lékárny.“

Zavrtěl hlavou.

„Vážně potřebuju do lékárny. Koupit tampóny.“

Po krku mu stoupal pomalý ruměnec a Summer ho málem litovala.

Obdařila ho svým nejprosebnějším pohledem. „Potřebuju jenom do jednoho obchodu. Můžeme být za necelou hodinu zpátky. Nikdo se to nemusí dozvědět.“

„Hm, myslím, že můžete jenom do vesnice.“

Summer mu nerada lhala, ale musí odtud vypadnout. Ve tři hodiny už bude na cestě domů. Spěchala do svého pokoje; měla tu jenom pár věcí, které chtěla vzít s sebou. Strčila je do kapsy.

Když vyjeli na silnici vedoucí z údolí, odvážila se naposled podívat přes jezero. V dálce poblíž vody viděla malý tmavý obrys. Chalupa. Rozmrkala hrozící slzy, otočila se a zaměřila se na silnici před sebou.

Turlochmor bylo městečko s jedinou ulicí s přísnými budovami a veselými výlohami obchodů. Prozkoumat je skrz naskrz nezabere dlouho. Před lékárnou parkovala červená dodávka a McEntaggart musel jet dál a najít místo na zaparkování.

„Můžete mě tady vysadit. Vrátím se za pár minut.“ Aniž by čekala na jeho souhlas, otevřela dveře auta, vykročila na ulici a vydala se hledat poštu. Když přecházela vedlejší silnici, zaslechla troubení klaksonu.

Zelený jaguár vypadal v malém venkovském městečku nepatřičně.

„Summer!“ Molly otevřela dveře spolujezdce.

S pádícím srdcem spěchala Summer postranní ulicí a nastoupila do auta. Molly ji objala. „Díky bohu. Netušila jsem, kam jsi zmizela, a Robert měl o tebe takové obavy. Viď, miláčku?“

Summer se skoro bála otočit hlavu. Pohlédla do zpětného zrcátka. Na zadním sedadle se rozvaloval Robert Fielding.

29

Cesta zpět do Londýna byla jiná než jízda na sever téměř před měsícem. Molly udržovala nekonečný proud klábosení o Wimbledonu, svatbách a kdo s kým randí na večírcích. Summer si nepamatovala, která vychrtlá blondýna je která, a bylo jí to jedno. Jediné, na co dokázala myslet, byl Flynn. Snažila se usmívat a vypadat zaujatě, tu a tam přikývla nebo jednoslabičně odpověděla a přitom odrážela otázky na důvod jejího pobytu ve Skotsku.

Zastavili v Yorku na časnou večeři a minuli přitom parkoviště, kde se setkala s Niallem a ostatními. Summer se zastyděla, když si vzpomněla, jaká tehdy byla rozmazlená mrcha. Jak mnoho dokáže jediný měsíc změnit!

Robert je vzal do Blue Bicycle, malé restaurace poblíž zálivu. Vynikající rybí předkrm se podával na břidlicovém podnosu. Bylo to nejvybranější jídlo, jaké za celý měsíc jedla, ale dala by cokoli za to, kdyby mohla sedět u hrubého stolu v chalupě, pít vlažné jablečné víno a jíst čerstvého pstruha z jezera. Odstrčila talíř.

Molly jí stiskla ruku. „Skoro nic jsi nesnědla. Cítíš se dobře?“

Zavrtěla hlavou a snažila se vykouzlit úsměv. „Jsem v pohodě. Byl to drsný měsíc.“

„Už je po všem. Nedělej si starosti. Jakmile se vrátíme do Londýna, všechno se vrátí do normálu. Uvidíš.“

V tom je ten problém. Už neví, co je normální. Její starý život plný nakupování a nekonečných večírků jí připadal povrchní a prázdný. A vůbec, kolik párů louboutinek jedna holka potřebuje?

„Už se tvůj otec vrátil z Ameriky?“ zeptal se Robert. „Bude na tebe někdo doma v Londýně čekat?“

Na to nepomyslela. Její otec je stále v Atlantě, ale nějaký čas o samotě jí udělá dobře. Potřebuje přemýšlet

o budoucnosti. „Budu v pohodě.“

Robert převzal řízení, když odjížděli z Yorku, a Summer využila příležitost si zdřímnout. Když se probudila, byli před Mollyiným bytem. Summer vylezla z auta a protáhla se.

„Určitě u mě na pár dní nechceš zůstat?“ zeptala se Molly. „Nesnesu pomyšlení, že budeš sama.“

„Jsem v pohodě, Molls,“ řekla a objala svou kamarádku. „Díky, že jsi pro mě přijela. Za pár dní ti zavolám a pokecáme.“

„To bys měla,“ zašeptala Molly. „A chci slyšet všechno.“ Robert otevřel dveře spolujezdce. „Naskoč, svezu tě domů.“

Už už chtěla protestovat, když si uvědomila, že nemá nic než oblečení a není komu zavolat. Summer vklouzla na sedadlo spolujezdce a zamávala Molly. Robert se mlčky potýkal s pozdně nočním provozem a Summer cítila, jak se jí zase zavírají oči.

„Takže jsi skončila se svým malým skotským dobrodružstvím?“

„Cože? No, ano. Už není potřeba, abych tam zůstávala. Táta se za pár dní vrací.“

„Bude rád, že má svou drahou holčičku zpátky, hmmm? Ačkoli tě tvůj přítel měl bezpečně doprovodit do Londýna.“

Nenamáhala se s odpovědí. Robert může být Mollyin Dom, ale to mu nedává právo vyslýchat Summer a ona s ním v žádném případě nehodlá probírat Flynna.

Na okamžik přestal sledovat silnici a pátravě na ni pohlédl. „Myslím, že tě ten měsíc na venkově změnil.“

Kdyby jen věděl. Pokaždé, když zavřela oči, zaplavily jí mysl představy Flynna a jejich společně stráveného času. Dlouhé noci před krbem, vůně jeho mýdla, dotyk jeho drsných rukou na její kůži. Zamrkala, aby představy zmizely. Byla to lež. Přestaň na něj myslet.

Zastavili u brány před domem a Summer vyťukala kód, aby se otevřela. Dům byl potemnělý a Summer pochybovala, že je někdo z personálu ještě vzhůru.

Jako vždy, Robert džentlmensky zůstal, zatímco zvonila u dveří a čekala. Flynna nenapadlo zabalit její klíče a i kdyby, stejně by zůstaly v Turlochmoru. V domě se nerozsvítilo. Zazvonila ještě jednou, držela prst na zvonku a poslouchala, jak se zvonění rozléhá halou. Proč tu nikdo není ve službě?

„Zkusíme zadní vchod,“ navrhla.

„Půjdu tam,“ nabídl se Robert.

Právě v tu chvíli se v hale rozsvítilo a dveře otevřel Malcolm s ospalýma očima. Když ji uviděl, postavil se do pozoru a zabalil se do vlněného županu. „Slečno Summer, čekali jsme vás až ve středu.“

„Změna plánu,“ oznámila.

„Ale vy to nechápete, madam. Kuchař má dnes v noci volno a…“

Summer ho následovala halou do obýváku. Navzdory únavě se jí chtělo smát. Kuchař? Poslední měsíc si jídlo lovila a vařila sama. Dokáže se poprat s dobře zásobenou spižírnou a kuchyní jednadvacátého století. Uklouzl jí smích, když si všimla dokonale nažehlených záhybů Malcolmova světle modrého pyžama.

„Je jen příliš unavená,“ ujistil Robert Malcolma. „Máme za sebou dlouhou cestu.“

„Chápu.“ Mrazivý výraz v Malcolmově tváři popíral jeho zdvořilou odpověď. „Zůstanete, pane?“

Robert se podíval na Summer, jestli bude souhlasit. To poslední, co potřebuje, je host, ale opravdu nemůže čekat, že v tuhle noční hodinu pojede na druhou stranu města. „Samozřejmě, prosím, zůstaň. Dnes už jsi řídil až až.“

„Jeden pokoj pro hosty v prvním patře je připravený, madam, nebo byste možná chtěla, abych připravil sousední

–“ „První patro bude stačit. To bude všechno, Malcolme.“ Strnule se poklonil a opustil místnost. I v županu od hlavy k patě dokázal Malcolm pořád

vypadat nesouhlasně. Taková drzost. Opravdu si myslí, že chce Roberta v sousedním pokoji, nebo že by spala s nějakým hostem? Vážně si o něm bude muset s otcem promluvit.

Když se dveře zavřely, Robert jí položil ruku na rameno. Otočila se, narazila do něj a Robert jí rukou sklouzl k pasu. „Samozřejmě, nevadilo by mi sdílet s tebou pokoj.“

„Cože?“ zavrtěla hlavou, aby přinutila svůj mozek fungovat. O co Robertovi jde? Vážně si myslí, že mu dovolí, aby se jí dotkl? „Ale jsi Mollyin – “

„Molly je moje. Je tu nepatrný rozdíl. Možná bys chtěla ukázku.“ Nutil ji couvat, až koleny zezadu narazila na okraj pohovky a měla co dělat, aby neupadla. Sevřela mu

dlaněmi ramena a vší silou do něj strčila. Robert byl silnější, než si myslela. Její ruce se setkaly s pevnými svaly a on se pohnul sotva o centimetr. „Řekla jsem přestaň.“

„Vím, že to nemyslíš vážně.“ Robert sevřel její vlasy v dlani a zaklonil jí hlavu. Jeho rty udeřily o její a Robert ji shodil na pohovku.

Snažila se dýchat pod jeho drtivou vahou a hledajícími ústy. Summer ho bušila pěstmi do zad ve snaze ho odehnat. Odtáhl rty. „Co se děje? S tím Skotem jsi takové cavyky nedělala.“

Summer se prohnula, zvedla levou nohu ve snaze ho vytlačit, ale její odpor jako by ho ještě víc rozněcoval. Zatáhl ji za vlasy ještě silněji a ona vykřikla: „Ne!“

„To je ono, křič. Ale pochybuju, že tě starý milý Malcolm v bytě pro služebnictvo uslyší.“ Robert jí vnikl boky mezi stehna a třel o ni své tvrdé kopí. „Vidíš, cos mi udělala. Jsi moc zlobivá holka. To jsem viděl už tu noc v klubu. Chceš někoho, kdo ti bude velet, kdo ti bude vládnout.“

Volnou rukou ji chytil za lem trička u krku a silou škubl, až se tenká bavlna roztrhla a odhalila její podprsenku. Odtáhl krajkovou látku stranou a přiblížil se ústy k jejímu ňadru.

Dotek jeho rtů v ní něco zlomil. Začala se divoce bránit a podařilo se jí uvolnit zablokovanou ruku. Sevřela ji v pěst a udeřila ho do lícní kosti, až se mu hlava zhoupla. „Jdi ode mě,“ vychrlila ze sebe. „Jdi sakra ode mě.“

Když viděl, jak zuří, zaváhal. Vstal a upravil si oblečení. „Možná jsem na tebe nastoupil moc silně. Molly mi řekla o tvých fantaziích. Jen jsem se ti snažil dát to, co potřebuješ.“

Přitáhla okraje roztrženého trička k sobě a nevěřícně na něj zírala. „O mých fantaziích? Ty nechutný, vyšinutý… Vypadni odtud! Vypadni!“

Robert s úsečným kývnutím opustil místnost. Slyšela prásknutí hlavních dveří a řev jeho auta dole na příjezdové cestě. Summer ležela na pohovce a nemohla se pohnout. Po tváři jí stekla slza a Summer ji netrpělivě setřela.

On za slzy nestojí. Měla by někomu zavolat, ale jediný, koho chce, je Flynn, a ten nechce ji. Summer se dál třásla. Mezerami v závěsech dovnitř pronikaly první sluneční paprsky. Cítila se jako stařena, když slezla z pohovky a po schodech odešla do svého pokoje. Své oblečení odhodila do koše vedle toaletního stolku. Nikdy už je nechce vidět. Sprchu pustila naplno. Voda jí bušila do tváře a ramen. Drhla si kůži, až byla rudá, a smyla každou stopu po Robertově doteku. Osušila se a vlasy si zabalila do ručníku. Otřela zamlžené zrcadlo a zírala na svou

pobledlou tvář. Nikdy se necítila tak naprosto sama.

Bylo skoro devět, když šla dolů na snídani. Po Malcolmovi nebylo ani stopy. Na stole v jídelně, vedle zakrytého stříbrného talíře a konvice s čerstvě uvařenou kávou, ležel vzkaz.

Omlouvám se, zapomněl jsem zmínit, že jsem dnes ráno objednaný k lékaři ve městě. Měl bych být zpět brzy odpoledne. Dovolil jsem si vám připravit snídani.

Byl podepsaný M.

Sakra. Po předchozí noci tu nechtěla být sama a uvítala by i Malcolmovu nabručenou společnost. Zvedla příklop. Croissanty a zavařenina. Neměla hlad, ale kávu nejspíš zvládne.

Po druhém šálku se začínala cítit lépe. Summer zvedla telefon a zaváhala, než vytočila Mollyino číslo. Co jí řekne? Čau, tvůj přítel se mě včera večer pokusil napadnout. Robert řekl, že se snaží splnit její fantazie. I kdyby skutečně zavolala policii, věřili by jí? Bylo by to Robertovo slovo proti jejímu.

Zase by byla ve všech novinách. Kdo by věřil štětce, která se už zapletla do tolika skandálů? Slovo bezúhonného developera by mělo větší váhu než její. Summer položila sluchátko zpátky na vidlici. Bude lepší, když si s Molly promluví osobně.

Zkontrolovala vzkazy. Tuny pozvánek promíchané s uhihňanými vzkazy, které jí zanechaly Natasha s Mayou, když oznamovaly, že odjíždějí s Mikem a Gavinem do Jižní Afriky. Ten byl starý jen čtyři dny. Nemělo smysl jim volat. Vzkaz od sestřenice Sinead, omlouvala se, že se neukázala na domácím večírku, ale byla na pracovním pohovoru v Ženevě. Můžou se vidět, až se vrátí?

Dva hovory z nějakého čísla ve Skotsku, které nezná, ale žádný vzkaz. To musela být Morag. Měla by jí zavolat, omluvit se, že takhle utekla.

Ve snaze vyhnout se nevyhnutelnému zamířila Summer zpátky nahoru a otevřela skříň. Ignorovala řady značkových šatů a drahých italských bot a vybrala si džíny a růžové bavlněné tričko s dlouhým rukávem. Schová modřiny na paži. Vklouzla do lodiček a sešla dolů, aby si vyslechla, co to provedla.

V hlase Morag slyšela úlevu, že ji slyší. „Ach Summer, tak strašně jsi nás vyděsila. Jsi v pořádku? Pan McEntaggart byl opravdu rozzlobený. Celou věčnost tě hledal po městě.“

„Opravdu?“ Samozřejmě. Idiote. Je to jeho práce. Ale její hněv částečně vyprchal při pomyšlení, jakou o ni měl starost, a ucítila bodnutí viny, které jen tak nezmizí. Nechtěla nikoho takhle rozrušit.

„Jsem v pohodě, Morag. Řekněte mu, že jsem narazila na pár přátel a jsem zpátky v Londýně. Spojím se s mým tátou. On to s Niallem urovná.“

Než stačila Morag odpovědět, Summer zavěsila.

Ačkoli ho zkoušela několikrát, táta své soukromé číslo nebral. Typické. Nechala mu žoviální vzkaz, že se vrátila do Londýna a těší se, až ho uvidí.

Další na řadě je Molly, a z toho má hrůzu. „Čau, Molls. Nemáš náhodou čas sejít se na oběd? Vážně bych s tebou potřebovala mluvit. Možná bych tě vzala za slovo s tou nabídkou, abych u tebe pár dní zůstala.“

„Samozřejmě. Ale můžeme se sejít až na večeři? Pracuju na návrhu. Ještě máš klíče, ne? Běž dál a uvidíme se, až skončím v práci.“

Summer prolistovala své kontakty v telefonu. Nemůže tu zůstat a trápit se kvůli Flynnovi a do večeře s Molly zbývají hodiny. Potřebuje vypadnout z domu. Možná se s někým sejít na oběd. Sinead je pořád v Londýně. Vytočila číslo své sestřenice do muzea a hned ji přepojili.

„Summer, myslela jsem, že tě zase propásnu. Příští týden odjíždím do Ženevy. Tu práci jsem dostala.“

„Skvělé.“ Summer nevěděla, že Sinead něco hledá. Už je to dávno, co spolu mluvily naposled. Ale na tom zřejmě nezáleží. Pokaždé rychle sladily krok, když se setkaly, a teď mají hodně o čem mluvit. „Říkala jsem si, jestli by ses nechtěla sejít na oběd?“

„Dnes? Počkej. V poledne mám pracovní oběd, ale pak bych se mohla vyplížit na kafe. Co třeba ta malá italská

restaurace v Bloomsbury ve dvě?“

„To zní skvěle.“ Summer se přinutila projevit nadšení.

„Jsi v pohodě, Summer? O čem chceš mluvit?“

Sinead nedokáže ošálit ani na vteřinu. Její sestřenice má zatracený detektor, který je horší než cokoli. Polovina londýnských obchodníků s uměním z ní má strach. „Slib mi, že to nikomu neřekneš, ale seznámila jsem se s jedním klukema – “

Sinead ji přerušila. „Promiň, mám na druhé lince Lidské zdroje, snaží se vyřešit moje papíry; můžeš mi to všechno říct potom. Musím jít.“

Položila sluchátko na vidlici. Bloomsbury není tak daleko od Mollyina bytu, může si tam nejdřív odložit tašku a pak se sejít se Sinead.

Mollyin byt byl pořád stejný. Ulevilo se jí, že ji Robert neovládl alespoň v nepořádnosti. Summer nacpala tašku pod volnou postel a odpadla. Minulou noc nezamhouřila oči a do schůzky se Sinead zbývá půl hodiny.

Vzbudilo ji vytrvalé bzučení zvonku a Summer spěchala k domácímu telefonu v předsíni. Byl to vrátný. „Mám tu nějaké pány se zásilkou pro slečnu Ainsworthovou.“

Zatraceně, věř Molly. Doufá, že je to vysavač. „Dobře, pošlete je nahoru.“

Když uslyšela zaklepání na dveře, Summer otevřela.

Venku čekali dva muži v tmavých oblecích. Nevypadali jako poslíčkové.

„Slečna O‘Sullivanová?“ Vyšší z obou mužů vykročil kupředu s rukou napřaženou v pozdravu. Měl těžký ruský nebo východoevropský přízvuk. Oblek měl ručně šitý a manžety sněhobílé.

Něco tady nehraje, a jak znají její jméno? Summer si vzpomněla na Flynnovy instrukce o osobní bezpečnosti, když ji učil chvaty sebeobrany. Vždycky se řiď intuicí. Pokud z toho máš špatný pocit, je pravděpodobné, že to není v pořádku.

Summer udělala krok zpátky do bytu. „Obávám se, že tu došlo k omylu. Slečna Ainsworthová není doma. Budete muset přijít někdy jindy.“

Muž v tmavém obleku její slova ignoroval a překonal vzdálenost mezi nimi. Řekl svému společníkovi cosi jazykem, kterému nerozuměla. Tohle rozhodně není v pořádku. Do háje se slušností.

Summer se snažila zavřít dveře, ale on je snadno chytil a trhl jimi proti ní. Kožené lodičky se na hladké dřevěné podlaze sklouzly. Nedokázala je udržet venku. Naposledy strčila do dveří a potěšilo ji, když slyšela bolestné zachroptění jednoho z mužů, který si do dveří skřípl ruku. Otočila se a pádila do koupelny. Tam se může zamknout.

Málem se tam dostala, když po ní jeden z nich skočil a chytil ji. Summer spadla na zem a praštila se přitom hlavou o zeď. Muži se podařilo chytit ji za jeden kotník. Volnou nohou vykopla a snažila se mu uniknout.

Zakřičel přes rameno: „Juri, rychle.“

Muž v tmavém obleku vytáhl z kapsy stříkačku. Summer se vybavil záblesk vzpomínky z té noci, kdy ji pronásledovali na silnici. Ten muž také držel něco v ruce, ale jeho hlas byl jiný. Mluvil anglicky. Summer zase začala mlátit kolem sebe a strefila se mu do žeber. Zařval a pustil její kotník. Převalila se a plazila se ke dveřím koupelny.

„Mrcho,“ zachroptěl. „Dostaň ji.“

Když se natáhla po klice, Summer ucítila, jak ji něco píchlo v nadloktí, a její výkřik ztlumila deka, kterou jí přetáhli přes hlavu. Pach čisticích chemikálií se mísil s cigaretovým kouřem a potom, potom už nic.

30

Afghánistán

Flynn stoupal po horské pěšině, tichý jako záře hvězd. Je předák hlídky a ví, že jeho tým je někde za ním, ale neslyší je. Všichni jsou to dobří chlapi, Niall je vybral osobně pro jejich schopnosti v situacích, jako je tahle. Společně udělají práci a budou pryč dřív, než si někdo všimne, že tu vůbec byli.

Plíce se mu plnily nočním vzduchem, vdechoval zápach dřevěného kouře, potu a prachu. Tenhle pach ho vždycky naplnil očekáváním, je to jedno ze znamení, že je na misi, zachraňuje svět před padouchy. A že něco vyhodí do povětří, přiznal s úsměvem. Netušil, proč touží po chladivém vzduchu skotské noci.

Tvář mu pod černým rouchem nebylo vidět, takže na první pohled vypadal jako kterýkoli pastevec koz v horách. To, co měl pod ním, by mu okamžitě vyneslo zastřelení. Byl jako chodící arzenál výbušnin a zbraní.

Hvězdy nad hlavou zářily tak jasně, že nepotřeboval brýle s nočním viděním, ale své infračervené brýle měl po ruce. Věděl, že se blíží k cíli a že tu bude hlídkovat stráž. Kdyby byli dobří, dokázali by splynout se skalnatým útesem, na němž stojí.

Flynn se dostal do zóny, naprosto klidný, srdce mu bilo tak pomalu, že měl mezi každým tepem čas na tisíc postřehů a rozhodnutí. Slyšel cvrlikání hmyzu u potoka, střelmé slétnutí sovy, procházejícího nočního lovce. A ucítil typický pach cigaret, které jsou to jediné, co si v téhle části světa lidi můžou dovolit.

Díky, vydechl na adresu kteréhokoli boha, co dohlíží na potulné rytíře. Právě se mu o dost zjednodušila práce. Kouřící hlídka jim dala pozvánku a nasměrovala je k jeskyni, kterou hledali.

Proplížit se kolem hlídky bylo snadné. Muž se soustředil na svou cigaretu a zářící špička mu osvětlovala tvář. Flynn se držel zpátky. Je nepravděpodobné, že je tu sám. Samozřejmě, z odlehlé strany jeskyně razil další muž a cestou si upravoval roucho. Zbraň mu nedbale visela na zádech, takže ji neměl hned po ruce.

Tihle klauni si zaslouží, co se na ně chystá. Co to sakra Talibán dnes najímá za lidi?

Flynn čekal, aby si byl jistý, že nikdo další z hlídky nechybí nebo nešel čůrat, a pak dal rukou signál dvěma mužům přímo za ním. Zatímco se Picard a Jones postarali

o hlídku, Flynn vklouzl do komplexu jeskyní. Dvakrát klepl do svého mikrofonu, aby dal Niallovi vědět, že zahájili operaci.

I když je Niall jeho šéf, nikdo nezpochybňuje Flynnovu kvalifikaci v tomhle typu misí. Aspoň pro dnešní noc je Flynn bůh.

Potlačil smích při představě, jak by na to reagovala Summer. Válela by se smíchy. Odvrátil své myšlenky od ní. Je čas se soustředit.

Věděl, že je celý útes protkaný jeskyněmi a že jsou v oblasti dobré dva tucty Talibánců. Celý den to tam sledoval zařízením citlivým na teplo a byl si dost jistý, které z různých tepelných značek patřily rukojmím. Byla tu dvě těla, která zůstala v podstatě nehybná po celý den. Vsadil by výplatu na to, že jsou to ti dva reportéři, které sem přišel zachránit. V jeskyni s nimi byly další tři tepelné značky, ale v celé oblasti jich byla spousta. Tahle operace bude na ostří nože. S trochou štěstí a se spoustou schopností budou hned pryč, než si ti únosci uvědomí, že tam vůbec byli.

Flynn vklouzl tiše do jeskyně a měl čas se rozhlédnout, než něco podnikne. Ano, tohle vyjde.

U stěny seděli dva reportéři a neštěstí jim prýštilo ze všech pórů. Kotníky měli svázané tlustými lany a vypadali v horším stavu, než Flynn čekal, dokonce i po zhlédnutí videa, jak je mučí.

Hlavu vzhůru, chlapci, jste na cestě domů.

Flynn svůj tým za sebou spíš cítil, než slyšel, a dal signál k útoku. Bylo to čtyři na čtyři, ale těžko šlo o férový boj.

Dva z nich, Niall a on sám, byli bývalí irští rangeři. Jones je bývalý člen SAS a Picard sloužil u francouzské cizinecké legie. Každý z nich by tyhle nepřátele dokázal vyřídit sám. V téhle situaci nikoho nezajímá, co je fér.

Flynn krátce ucítil pot a olej z pušky, než si jeho cíl uvědomil, že čelí útoku. Zlomil mu vaz, než stačil vydat hlásku. Zachroptění za ním bylo signál, že se Niall postaral o svého hocha.

Bylo po všem dřív, než si oba reportéři uvědomili, že jsou zachráněni. Napřímili se, lapali po dechu a nechápali, že je ty smrtící stíny v jeskyni přišly zachránit.

Flynn zakryl Američanovi ústa. „Pssst. Jsme tady, abychom vás vzali domů. Ale zůstaňte potichu.“ Muž přikývl a Flynn odtáhl svou ruku.

Těžce oddechující blonďák se zeptal: „Kdo jste? Jste od Navy SEALS?“

„Naštěstí pro vás nejsme. Jsme lepší než oni.“ Flynn mu rozvázal dehtový provaz na kotnících, zatímco Niall dělal totéž u dánského novináře. „Můžete vstát?“

Američan se s Flynnovou pomocí vyhrabal na nohy a dokázal zůstat vzpřímený, ale věznili ho už týden a několikrát ho mučili, což se projevilo. Dán byl v nepatrně lepší kondici, ale žádný z nich v dohledné době neuběhne maratón.

Na Flynnův signál chytili Niall a Jones Američana, zatímco Picard udělal totéž s Dánem. Zamířili ven a vyrazili stezkou dolů. Flynn zkontroluje jeskyni a bude je následovat.

Těla na zemi ignoroval a prozkoumal jeskyni. Spacáky, svítilny, napůl uvařené kozí maso, přísně zakázané pivo, dva DVD přehrávače na baterie se spoustou porna a několika animovanými filmy, páchnoucí oblečení – a stoh krabic odstrčených do tmy. Jeho vnitřní hodiny tikaly. Ostatní nepřátelé v oblasti se brzy přijdou ohlásit, ale zvědavost ho podněcovala.

Otevřel jednu z krabic a zaklel. Otevřel další krabici. A další. Sakra, sakra, sakra!

Bomby nespadají do jeho pole působnosti, ale tohle vykazovalo všechny znaky nečisté pumy. Nemůže je tady nechat pro ostatní padouchy.

Nu což, člověk musí, co musí. Flynn vylovil svou C4 a časové spínače. Postará se o to, aby už tyhle bomby nikdo nevyužil. Bohužel, výsledný třesk přiláká pozornost k jejich útěku, ale kluci už jsou dost daleko napřed, takže by to neměl být problém. Teď už musí být na půli cesty k čekajícímu vrtulníku.

Nastražil výbušninu a zapnul časovače. Má tři minuty na to, aby se dostal z jeskyně, než vyletí do povětří. Před odchodem ještě jednou přejel prostor brýlemi citlivými na teplo – a v odlehlém rohu zachytil záblesk červené.

Pes? Na muže je to moc malé. Sklonil se, aby se podíval

– a zjistil, že se dívá do očí ženy. „Monsieur,“ vydechla bolestně. Její tmavá pokožka dokonale splynula s přítmím jeskyně a žena na tom byla špatně, v mnohem horším stavu než ti dva reportéři. Kdo je to? Zněla jako Francouzka, ale neslyšel nic o tom, že by se poslední dobou nějaká Francouzka pohřešovala.

Na tom nezáleží. Musí ji odtud dostat, než dojde k výbuchu. „Přišel jsem vás zachránit,“ řekl. „Permettezmoi de vous aider,“ opakoval a snažil se jí pomoct na nohy.

Do hajzlu, je spoutaná řetězy. Zámek na řetězu byl nový a pevný. Kdyby měl trochu času, mohl by ho vypáčit, ale ten čas nemá. Jeho vnitřní hodiny ho varovaly, že už se pohybuje v červené zóně.

Vytáhl svůj Glock a zámek ustřelil. Rozletěl se na uspokojivé kousíčky a uvolnil řetěz, který ženu držel, ale ten zvuk byl hlučný a nezaměnitelný. Musí odtud hned pryč.

Zdvihl ji do náruče a vyběhl ke vchodu jeskyně. Když vyrazili do nočních světel, bylo to jako zázrak, ale Flynn věděl, že ještě nejsou v bezpečí. Zlostné výkřiky za ním mu prozradily, že je pronásledují, ale ruce měl plné zneužité Francouzky, takže s tím nemohl nic dělat.

Držel ji tak pevně, jak jen to bylo možné, a letěl dolů horskou stezkou. Teď už nešlo o to, být potichu nebo kontrolovat, co má pod nohama. Jeho jediným cílem je dostat tu ženu co nejrychleji do bezpečí a doufat, že špičkové pancéřování je tak dobré, jak výrobce tvrdí. A že ochrání ženu v jeho náruči.

Přehodil si ji, aby byla lépe chráněná před zbloudilými kulkami. Možná je to štěstí, že je v tak špatném stavu: nejspíš si neuvědomuje smysl výkřiků a výstřelů za nimi.

Naskočila mu mučivá vzpomínka na to, když naposledy nesl ženu po úzké horské stezce. Cožpak neexistuje nic, co by mohl dělat, aniž by to vyvolalo vzpomínky na Summer? Žena v jeho náruči měla jinou postavu, jinou vůni. Bude každou ženu, kterou až do konce života potká, srovnávat se Summer? A taky tím srovnáním trpět.

Sklapni a soustřeď se. Teď není čas přemýšlet

o Summer O‘Sullivanové. Soustřeď se! Jako kdyby to ta slova přivolala, noha mu uklouzla po skále. Kotník se mu zvrtnul a koleno se vytočilo.

Nohou mu projela křeč, až se mu zastavil dech. Běžel tak rychle, že ho setrvačnost hnala dál, ale pravé koleno měl v plameni utrpení. Žena v jeho náruči najednou vážila jako slůně. Musel ze svých svalů vymáčknout každý poslední kousek síly, aby ji udržel. Aby běžel dál.

Běž dál. Běž dál. To byla jeho jediná myšlenka. Všechno ostatní bylo pryč. Jeho svět se smrskl na bolestivé střídání nohou. Ještě jeden nádech do plic. Udržet ženu v jeho náruči. Krok. Utrpení. Krok. Utrpení.

Koleno měl v jednom ohni. Pokaždé, když na ně přenesl váhu, bolest se zvýšila. Jako by ho teď bodal tucet zrezlých nožů. Byly čím dál palčivější. A přibývalo jich.

Neurčitě ho napadlo, co si způsobil. Věděl, že teď funguje na adrenalinu a čisté zlobě. Zlomil si čéšku, nebo jen natrhl vaz? Přemýšlel. Možná obojí. Je to konec jeho kariéry? Bude ještě moct někdy chodit?

Někde vzadu v hlavě ho pobízela nepatrná představa Summer. Ignoroval bolest, která ho protínala, a běžel dál. Do zad ho trefila kulka. I přes pancíř ho zhmoždila.

Výbuch nálože byl vítanou změnou. Pronásledování se na pár minut zpomalilo, ale Flynn pořád běžel.

Točící se rotory na úpatí hory skýtaly ten nejvítanější pohled, jaký kdy spatřil. S posledním vzepjetím rychlosti hodil ženu na podlahu vrtulníku a následoval ji.

„Kdo je to?“ dožadoval se Niall, ale Flynn už nemohl odpovědět. Upadl do bezvědomí dřív, než vrtulník vzlétl.

31

Summer několikrát zamrkala ve snaze přizpůsobit oči tmě. Měla pod sebou neforemnou matraci, která se nemohla té její rovnat. Dobrá, nepanikař. Nepanikař. Jen dýchej. Vzpomínka na Flynnova slova ji uklidnila a Summer se několikrát zhluboka nadechla.

Mlhavě si vzpomínala, že ji nesli dolů po schodišti a na vůni osvěžovače vzduchu, který nedokázal zamaskovat pach z cigaret. Zalila ji vlna nevolnosti a Summer se převalila na bok, přičemž odkopla deku. Co jí to sakra píchli?

Když nevolnost pominula, nejistě se postavila na nohy. Někde cestou ztratila jednu z lodiček. Odkopla druhou a s nataženými pažemi se pomalu pohybovala směrem k prasklině světla na vzdálené straně místnosti. Potřebuje vidět.

Štěrbina světla byla vysoko nad její hlavou. Rukou narazila do něčeho pevného. Povrch byl nerovný, jako natřené cihly. Kde to je? V garáži? Nebo v nějakém skladu? Stoupla si na špičky a natáhla se za světlem, lehce poklepala na zeď. Tady. Prsty nahmatala cosi hladkého, něco jako pásku. Seškrábala ji nehty, až se od stěny odlepila.

Místnost zaplavilo další světlo a Summer se rozhlédla kolem. Kromě matrace v místnosti nebyl žádný nábytek. Kartónová krabice v rohu hlásala, že zabíjí všechny známé viry, a ze stropu visela osamocená žárovka. Zamžourala na hodinky ve snaze zjistit, jak dlouho je tady. Čtyři třicet.

Pozdní odpoledne. Prošvihla svou polední schůzku se Sinead – sestřenice bude naštvaná. Ale táta se vrátí až ve středu. Vědí to její únosci? Jak jejího otce přesvědčí, že ji mají? Useknou jí prst jako v hororech a pošlou mu ho? Při té představě se Summer rozbušilo srdce.

Přestaň. Takhle neuvažuj. Pozitivní duševní přístup. Vzpomínáš? Flynn jí říkal, že pokud ji unesou, měla by spolupracovat. Únosci nechtějí ji, jen ty peníze, které představuje.

Několikrát se zhluboka nadechla, než znova zaútočila na pásku, odtrhávala centimetr po centimetru ode zdi. Trhla sebou, když si zlomila nehet. Sakra. Ukousla si zbytek roztřepeného okraje. Za dobu, která jí připadala jako hodina, se jí podařilo strhnout celou clonu.

Na malém okně byly bíle natřené mříže. Skrz ně uviděla kamenné schodiště s železným tepaným sloupkovým zábradlím. Natáhla krk a zahlédla modrou oblohu. „Dobře, Sherlocku, o čem to vypovídá?“

Soustřeď se. Hlavně se soustřeď a zůstaň klidná.

Unesli ji teprve před pár hodinami a už mluví sama se sebou. Byl to sklep, nejspíš moderní dům, a nebylo slyšet žádný provoz, jen zpěv ptáků, takže rozhodně nejsou ve městě. Vzhledem k času uplynulému od chvíle, kdy ji unesli, nemůžou být daleko od Londýna.

Nadskočila, když zaslechla hlasy. Přilepila pásku zpátky na místo kolem okna, skočila na matraci a přehodila přes sebe deku. Cvakl zámek a místnost zalilo umělé světlo. Zadržela dech a naslouchala krokům, které se k ní blížily.

Někdo jí drsně zatřásl ramenem. „Vstávat. Už žádné spaní.“

Summer otevřela oči a předstírala omámení. „Kde to jsem?“

Nebyl to ani jeden z těch mužů, kteří si pro ni přišli. Uhlově černé vlasy měl protkané šedinami a díky snědé pokožce vypadal jako cikán. „Vstávat, vstávat. Teď jíst. Potom tě vezmu do koupelny.“

Cinkání příborů ohlásilo příchod druhého muže. Toho, který přišel s Jurim. Z vůně oháňkové polévky jí v žaludku přívětivě zakručelo. Od předchozího dne skoro nejedla. Položil tác na postel. Jedna miska s plastovou lžící, veka a láhev vody. Lepší než nic. „Děkuju,“ řekla.

Juriho přítel reagoval zamručením. Když vstal, pootevřelo se mu sako a Summer zahlédla za páskem pistoli. Veškeré myšlenky na útěk se při pohledu na ni rozplynuly. „Proč jste mě unesli?“

Po tváři mu přeběhl pobavený záblesk a vybuchl v smích. „Proč myslíš? Tvůj otec dost zaplatí, aby tě dostal zpátky.“

„Můj otec je v Atlantě.“

Tahle informace ho zaskočila. Vyměnil si pohled s Cikánem, ten pokrčil rameny. „To je fuk. Může se vrátit jedním ze svých letadel. Buď hodná holka a brzy budeš volná.“

S tím oba muži opustili místnost. Summer slyšela, jak zámek zase cvakl. Alespoň jí nechali rozsvíceno. Pomalu jedla vlažnou polévku a snažila se nezvracet. Když z misky vyškrabávala poslední sousto, dveře se zase otevřely.

„Teď pojď.“ Cikán se vrátil a nesl malou igelitovou tašku. S bosýma nohama ho následovala chodbou, zpod řas se rozhlížela nalevo a napravo ve snaze zjistit, kde je. Zahlédla řadu mosazných pánví v jakési kuchyni a vinný sklípek se železnými dveřmi. Na konci chodby Cikán otevřel dveře záchodu s titěrným umyvadlem.

Podal jí tašku. „Máš pět minut.“

Jako by ji chtěl varovat, poklepal na ciferník svých hodinek. Summer přikývla a zavřela za sebou dveře. Doufat, že má koupelna zámek, bylo příliš. Igelitka obsahovala kartáček na zuby cestovní velikosti a zubní pastu.

Summer použila zařízení tak rychle, jak jen to šlo. Ještě si čistila zuby, když zabušil na dveře. Vyplivla pastu do umyvadla a spěšně si vypláchla ústa. Cikán nemá moc trpělivosti.

Když se vrátila do pokoje, čekal na ni Juri. „Uděláme krátký filmek, ano?“

Přikývla. Z nějakého důvodu si myslela, že se jejímu tátovi nebude líbit o nic víc, než ten poslední, ve kterém si zahrála.

Vrátil se Juriho přítel s mobilním telefonem a novinami, které umístil vedle ní. „Budeš sedět na posteli a číst tohle.“

Summer si od něj vzala noviny. Nad cenami akcií O‘Sullivanových aerolinií se jí chtělo smát, ale slova na stránce se jí rozmazala před očima, když jí došla nová skutečnost. Jestli se něco pokazí, umře.

…

Flynn zamrkal, aby osvobodil své oči od narkotik, která se ho snažila udržet ve spánku. Něco ho zneklidňuje, musí něco udělat. Hlavu měl pořád plnou datlů s beranidly, ale už nemůže zůstat v bezvědomí.

Pozdravil ho uklidňující bílý strop a nemocniční pach. Do hajzlu, už zase. Letos strávil v nemocnici až moc času. Stárne. Trvalo několik minut, než se mu vybavila mise v Afghánistánu. Hm, na veterána to nebylo zas tak špatné.

Stiskl zvonek pod svou rukou. Sestra, která reagovala, vypadala unaveně, ale usmála se, když ho viděla. „Herr Grant. Jste vzhůru.“ Podivil se, proč zdravotníci vždycky konstatují očividné. „Slyšela jsem, co jste udělal. Jste hrdina nemocnice.“

„Jsem hrdina?“ opakoval hloupě. Věděl, že by Niall v žádném případě nikomu nevyzradil nic o jejich misi.

Sestra se podívala do jeho karty, zkontrolovala přístroje pípající vedle něj a konečně mu podala pohárek s brčkem. „Ano, doktorka Bléová nám všem řekla, co jste udělal, jak jste ji snesl dolů z hory s vykloubeným kolenem a přetrženými vazy.“

„Doktorka Bléová?“ zeptal se Flynn.

„Doktorka Simone Bléová z Los Medicos Voladores . Drželi ji v zajetí dva měsíce, než jste ji zachránil. Pěje na vás nekonečné ódy.“

Tím se vysvětlilo, kdo byla ta Francouzka a proč o jejím zajetí neslyšel. Flynn důvěřoval Niallovi, že se o ni postará a vrátí ji domů. Vrátil se k druhé části komentáře sestry. „Co mám s kolenem?“

Zadržel dech, zatímco se znova podívala do jeho karty. Brzy bude mít zranění, ze kterého se už nezotaví, a netušil, jak se s tím vyrovná. Jeho mysl se bránila myšlence, že bude žít jako mrzák.

„Máte trhliny třetího stupně na vašem ACL a středových vazech. Je zázrak, že jste se vůbec mohl hýbat, natož běžet. Kdyby nám to Simone neřekla, nevěřili bychom, že jste to dokázal. Operovali jsme vás, ale obávám se, že příštích šest měsíců jste mimo akci.“

„Ani náhodou. Musím jít na svatbu. Nepůjdu s berlemi.“ Sestra se na něj přísně podívala. „Pokud nechcete koleno uzdravit, tak si poslužte. Viděla jsem vaše záznamy; už jste vyplýtval všechno své štěstí, pokud jde

o zranění. Zacházejte se svým kolenem špatně a už nikdy nebude správně fungovat.“ Flynn žuchnul do polštáře. Šest měsíců o berlích? Nemožné. To nesnese. Na svatbě bude terčem posměchu.

A Summer? Nějak se mu to v hlavě přerovnalo, když byl v bezvědomí. Summer je JEHO. Možná není dokonalá subinka, jako byla Lorna. Možná vyžaduje spoustu práce, je svéhlavá a spratkovitá. Ale tyhle věci na ní miluje. A ještě víc miluje její ochotu experimentovat, její oddanost, zranitelnost, její smyslnost, velké srdce. A není na škodu, že má tělo jako Venuše, to uznává.

Summer už není jeho klientka. On sice není ten typ chlapa, s jakými obvykle chodila, ale k čertu s tím. Flynn ví, co Summer potřebuje. Bude ji zahrnovat perverzí od rána do večera, pokud ji to bude dělat šťastnou.

Doufal, že se vrátí v atletičtější kondici, ale k čertu s tím, nemůže čekat. Jeho telefon byl pryč, takže si vyžádal nemocniční telefon a vložil do něj svou kartu. „Ahoj, Nialle, spoj mě se Summer. Potřebuju s ní mluvit.“

Niall se zasmál a řekl mu, ať počká. Čekání se nekonečně táhlo. Čísla se na telefonu protáčela a už byla na víc než deseti librách, když se Niall vrátil. „Nevíme, kde je. Zdrhla McEntaggartovi.“

Navzdory vedru v nemocnici pocítil Flynn chlad. „Kdy?“ Rty měl strnulé.

„Nikdo ji už několik dní neviděl.“

„Najdi ji, Nialle. Brzy se k tobě přidám.“ Zavěsil a zabořil prst do tlačítka nemocničního zvonku.

Když otrávená sestra dorazila, řekl jí: „Přineste mi moje šaty, ortézu na koleno a kolečkové křeslo. Odcházím.“

Netrpělivě si povzdechla. „Nemůžu vám zabránit, abyste odešel, Herr Grant, ale musím vám připomenout, že když si nedopřejete čas na rekonvalescenci, můžete trvale kulhat.“

…

Snaž se sledovat čas a zaveď pravidelnou činnost –

položka číslo devět nebo kolik na Flynnově seznamu. Jaké štěstí, že má hodinky, i když odlepovat zakrývací pásku kolem oken, aby se podívala, kolik je hodin, byla otrava.

Nedokázala moc spát. V místnosti byla zima a slabá deka ji příliš nezahřála. Téměř osm hodin nikoho neviděla. Jsou pořád v domě? Dostali výkupné? Možná se něco pokazilo?

Ta myšlenka ji nutila slézt z matrace a dojít ke dveřím. Ticho přerušily kroky. Někdo přichází. Ve spěchu šlápla na svou opuštěnou botu a musela potlačit bolestný výkřik.

Rozsvítilo se a otevřely se dveře. Byl to Cikán. „Koupelna, pak jídlo.“

Pomalu kráčela chodbou, snažila se protáhnout si nohy. Bude muset cvičit, možná obejde pár koleček okolo místnosti. Cokoli, aby zahnala nudu a nemusela přemýšlet.

„Spalas?“ zeptal se Cikán.

Zavrtěla hlavou. „Moc ne. Byla mi zima.“

„Pět minut.“ Poklepal na hodinky a Summer běžela dovnitř. Tentokrát si maličkou místnost pořádně prohlédla. Bylo tu okno, ale bylo příliš malé, ani dítě by jím neprolezlo, a nenašla tu nic, co by mohla použít jako zbraň.

Rychle se umyla a pootevřela dveře. Po Cikánovi ani stopy. Mohla by utéct? Otevřely se dveře do kuchyně a Summer zaslechla hlasy. Vrátila se zpátky a zavřela dveře.

„Ty už pojď.“ Nebyl to Cikán, ale jeho parťák. Předtím zaslechla, že mu Cikán říká Andrej.

Poháněl ji před sebou zpátky do pokoje. Na tácu uprostřed matrace stála miska cereálií a malá krabička mléka. Nejlepší ze všeho byla vůně kávy vycházející z červeného hrnku. Summer se sbíhaly sliny. Rychle zhltla cereálie a dopila mléko, nebyla si jistá, kdy jí zase dají něco k jídlu. Sevřela hrnek zkřehlými prsty a usrkávala z něj, vděčná za teplo. Andrej stál ve dveřích a sledoval každý její pohyb, dokud se znova neobjevil Cikán a nesl objemný přehoz z postele.

„Hej, Juri říkal, že na věci shora nemáme sahat – “

„Pfff,“ Cikán pokrčil rameny. „Chceš, aby byla nemocná?“

„Asi ne,“ odpověděl Andrej, ale ve tváři měl jasně vepsaný nesouhlas, když se díval, jak Cikán položil přehoz na jeden konec matrace.

„Děkuju.“ Summer se na něj vděčně usmála. Dopila zbytek kávy a položila hrnek zpátky na tác. Cikán ho zdvihl a zamířil zpátky ke dveřím. „Nemohli byste nechat rozsvíceno? Prosím?“ Nenáviděla ten úzkostný tón, ale pomyšlení na další nekonečný den tady ve tmě byl víc, než mohla snést.

Dveře se za nimi zavřely. Zámek zapadl na místo a pak se místnost ponořila do tmy. Zvenčí slyšela hlasy a skoro okamžitě se zase rozsvítilo. Přitáhla si přehoz kolem sebe, vděčná za světlo a teplo.

32

Flynn zuřil, když dokulhal na terminál a zapnul si telefon. Zatracené letadlo. Už tak bylo dost zlé, že hodiny trčel v komerčním letu. Nialla trefí šlak, až dostane účet za tři letenky do první třídy, které koupil, aby si mohl natáhnout nohu. Nakonec za to stejně zaplatí klient.

Když došel do příletové haly, od sloupu se odlepila vysoká postava a přišla ho pozdravit. Andy McTavish by mohl mít na sobě pytel od brambor a stejně by vypadal elegantně. V agentuře koloval vtip, že vedle Andyho je „vysoký, tmavý a hezký“ zdrženlivé vyjádření. Niall ho často využíval jako návnadu v misích, do nichž byly zapletené ženy.

„Co tady děláš?“ ptal se Flynn.

„Jsem tvůj řidič. Slyšel jsem, že jsi celý zraněný a křehký a musím se o tebe postarat.“

„Jdi do hajzlu, Andy.“ Flynnovu rozpoložení moc nedodal fakt, že má Andy pravdu. Nohu měl uzavřenou v ohromném plastovém pouzdru s kovovou výztuhou, díky čemuž vypadal jako robocop, a dostal dlouhý seznam věcí, které nemá dělat, pokud chce své koleno zase používat.

Instruoval Andyho, aby zajel do Dunboy House. Existuje šance, že tu zůstala nějaká nápověda, kam Summer zmizela.

Majordomus byl jako vždy ve svém nesouhlasném módu, ale aby mu nekřivdil, Malcolm se zdál být zmizením Summer opravdově rozrušený. Lomil rukama v rozrušení pro něj netypickém, když Flynnovi vykládal, že odjel k doktorovi, když tam Summer byla naposledy.

„Ten milý pan Fielding ji dovezl domů. Nabízel jsem se, že mu přichystám pokoj po té cestě, protože už bylo pozdě v noci, ale v jeho posteli nikdo nespal.“ Obdařil Flynna významným pohledem, ale on ho ignoroval.

„Kdy jste ji pak viděl?“

Malcolm zavrtěl hlavou. „Už jsem ji neviděl. To ráno jsem byl objednaný k lékaři a minuli jsme se. Když jsem se vrátil, byla pryč.“

Ať Flynn sondoval sebevíc, nic dalšího už z majordoma nedostal. Nechal Malcolma leštit stříbro a zkontroloval zbytek domu. Pokoj Summer byl uklizený, ale pořád tam byla cítit.

Vážně je to míň než měsíc, co tu byl? Zvedl lahvičky z toaletního stolku a o přičichl k nim. Žádná z těch vůní nebyla ani zpola tak exotická jako vůně její kůže nebo vlasů, nebo její chuť, když jí zabořil obličej mezi stehna. Lehni, chlapče. Soustřeď se na misi. Jeho pozornost upoutal malý balíček zabalený do papírového kapesníčku

a Flynn ho otevřel. Oblázek od jezera, ten s kresbou, co vypadala jako hvězda; našel ho pro ni. Malá sosnová šištička jako ty, co zaneřádily celý les v místech, kde ji našel tu noc, kdy utekla. Světlá orchidej s nádechem růžové uprostřed, trochu potlučená po okrajích. Všechny vzpomínky na léto ve Skotsku.

Drobné předměty, které připomínaly jejich společně strávený čas. To jediné, co si vzala s sebou, když od něj odešla. Pravda je tak oslnivě zjevná, že jenom naprostý blbec by ji neviděl.

Summer je do něj zamilovaná.

Flynn ztěžka dosedl na postel. Nikdy v životě před ničím neutíkal. Bojoval v každém nebezpečném koutě planety, ale nic nebylo tak nebezpečné jako měsíc strávený

o samotě s ní. Sice je rozmazlená, svéhlavá a náročná. Ale je taky sladká a něžná, a nikdy předtím nepotkal ženu, která by pro něj představovala takovou výzvu.

Flynn zdvihl polštář z postele a přitiskl si ho ke tváři, aby zachytil její slabou vůni. Začíná měknout. Tim O‘Sullivan by své jediné dceři nikdy nedovolil, aby si vzala muže, jako je on. Je voják. Dobře placený, ale plat by mu nestačil na její měsíční účet za značkové boty, natož aby dokázal držet tempo s životním stylem, jaký jí poskytuje otec.

Flynn zabalil suvenýry zpátky do kapesníčku. Až ji najde, nějak najde i způsob, jak budou moct být spolu. Summer O‘Sullivanová mu patří. Ale teď nemá čas o tom přemýšlet. Na štěrkové příjezdovce zaslechl přijíždět auta. Dorazil zbytek týmu. Je to jeho chyba, že zmizela. Jeho úkol je dostat Summer zpátky. Za každou cenu.

Pokračoval v prohledávání pokoje a v odpadkovém koši našel věci, které poznával. Summer je nosila v chalupě, ale světle růžové tričko teď bylo roztržené u krku. Pochyboval, že to udělala ona. Začal v něm vřít hněv, když pomyslel na to, že jí někdo ublížil.

Ze všech sil držel svůj vztek na uzdě. Zavolal Niallovi a požádal o forenzní prohlídku pokoje Summer. Je to poslední místo, kde ji viděli, pokud ví; je to logický výchozí bod.

Dole si poslechl vzkazy na záznamníku. Byla tu připomínka z hodin jógy, schůzka u zubaře, vzkaz, který říkal: „Přečti si noviny, děvko. A tahle nechce předsvatební smlouvu.“ Nejspíš Bayliss, pomyslel si Flynn.

Byl tu taky naštvaný vzkaz od osoby jménem Sinead.

„Mockrát ti děkuju, Summer. To ty jsi chtěla mluvit se mnou a místo toho jsi mě nechala čekat pitomé dvě hodiny. Doufám, že máš hodně dobrou výmluvu, nebo si to s Timem příště vyřiď sama, až zas budeš v průšvihu.“

Flynn hned vytočil to číslo. „Sinead O‘Sullivanová, Sbírka klenotů, jak vám mohu pomoci?“

Náznak irského přízvuku mu bolestně připomněl Summer. „Summer se pohřešuje. Potřebuju s vámi mluvit.“

Následovala krátká pauza a potom ten zdatný hlas řekl: „Samozřejmě. Podle čísla na displeji vidím, že jste v domě. Dorazím tam hned, jak to bude možné.“

Flynn a Andy vyslechli ostatní služebnictvo v naději, že někdo z nich má potuchy, kam se Summer mohla podít. Sotva skončili, když se otevřela hlavní brána a po příjezdové cestě se blížilo usedlé Volvo.

Řidička vystoupila a Andy hvízdl. „Hm, podívejme se.“

Flynn se podíval. Žena v tmavě šedém autě byla upjatá a konzervativní, v ručně šitém kostýmu s bílou blůzou. Vlasy měla stažené do upraveného drdolu a na nose měla brýle se stříbrnými obrubami. Pohybovala se jako mladá žena, ale podle oblečení bylo nemožné říct, jak je stará. „Co?“ zeptal se Andyho. „Vypadá, jako že nosí babičkovské bombarďáky.“

Andy po něm střelil nevěřícným pohledem. „Neviděl jsi ten zadek, když vystoupila za auta? To je tedy prvotřídní prdelka.“

Nedokázal probudit Flynnův zájem. Jediná prdelka, která Flynna zajímá, je ta Summer.

Žena se představila jako Sinead. Něco mu docvaklo. „Aha, vy jste ta sestřenice, se kterou Summer chodila do školy a – “ Zarazil se.

„Šprtka vševědka?“ řekla vyrovnaně. „Ano, to jsem já. Proč si myslíte, že Summer zmizela?“

„Nikdo ji už šest dní neviděl.“ Flynn si uvědomil, že takhle to zní chabě. Neexistuje zákon, který by Summer ukládal povinnost říkat někomu, kam jde. Je dost bohatá na to, aby skočila na letadlo do Argentiny, aniž by o tom někomu řekla. Krom toho, její hojně orazítkovaný pas zůstal v jejím pokoji a všechny jeho instinkty křičely, že se něco stalo.

„Mluvila jsem s ní minulé pondělí. Říkala, že chce mou radu ohledně nějakého muže.“ Sinead se zarazila a přes tvář jí přeběhl vědoucí výraz. „Hádám, že šlo o vás.“

Flynn přikývl.

„Měly jsme se sejít na kávu, ale vůbec se neukázala. Summer mívá často zpoždění, ale tohle bylo poprvé, co vůbec nepřišla.“

Flynn jí položil ještě několik otázek, ale nic dalšího nevěděla. „To stačí, děkuju vám, slečno O‘Sullivanová. Můžete jít.“

„Bez té slečny, prosím. A v žádném případě neodejdu, dokud se Summer nenajde. Nenechám její nalezení na muži, který sotva chodí, a bandě hrdlořezů.“ Řekla to tak zdvořilým tónem, že chvíli trvalo, než se ta slova Flynna dotkla.

„Tady nemůžete zůstat,“ řekl.

„Samozřejmě že mohu. Řeknu Malcolmovi, aby mi připravil pokoj.“ Zazvonila na zvonek a během čekání se zeptala: „Existuje nějaká možnost, že je do toho zapletený? Je to takový hrůzu nahánějící mužík. Nepřekvapilo by mě, kdyby něco skrýval.“

Flynn střelil pohledem po Andym; to poslední, co potřebují, je, aby se jim do cesty pletl civilista.

…

Pořád bylo rozsvíceno, když se Summer probudila. „Dobrá, je čas na cvičení.“

Skvělé, už mluví sama se sebou. Vstala a protáhla se. Nebylo tu moc prostoru na chůzi a po deseti kolečkách okolo místnosti byla otrávená. Kliky. Mohla by jich udělat pár o zeď. O tři sety později se cítila rozehřátá. Zkusila pár výkopů, zacilovala na stín na zdi, který vypadal jako Flynnova ruka.

Flynn. Kop. Snažila se na něj nemyslet, ale teď nedokázala myslet na nic jiného. Štvalo ji přiznat, že kdyby byla zůstala ve Skotsku, nic z toho by se nestalo.

Kop. Kop. Kdyby jí celou tu dobu, co byli spolu, nelhal, pořád by tam byla. Zacílila další sérii kopů na stín. „Prolhaný. Skotský…“

Jak mohla být tak pitomá a zamilovat se do něj? Kop.

Kop. Kop.

Kdyby byl Flynn tři metry od ní, dala by mu pěstí mezi oči. Summer kopala znova a zas, až jí pot stékal po páteři. Sehnula se, snažila se popadnout dech, potom si svlékla vršek a vrhla se na matraci, lapajíc po dechu.

Navzdory cvičení odmítaly vzpomínky na noci strávené v jeho náruči v chalupě odejít. Ale nejvíc ze všeho postrádala jeho rty. Jejich teplo na její kůži, jeho drsné strniště na jejím krku, oždibování ušního lalůčku.

Flynnův polibek byl víc než jen to. Když si vzal její rty, cítila, že se zmocnil jejích úst. Nikdy nečekala, že se jí bude líbit ostré kousnutí bolesti při rozkoši. To ji naučil Flynn. Jak si omotal pramínky jejích vlasů mezi prsty a nakláněl si její hlavu k polibku, při té vzpomínce se stále chvěla.

Bylo zvláštní, jak ji taková malá ukázka jeho síly rozpustila v loužičku nemravnosti. I teď, uvězněná v téhle bohem zapomenuté díře, nedokázala zahnat vzpomínku na jeho dotek, a jak se při něm cítila. Jak ho může nenávidět i chtít zároveň?

Rukou si sjela po krku, vzpomínala, jak jí prsty přejížděl po čelisti a palcem jí pootevřel rty. Olízla ho, vsála do úst a sledovala jeho přivřené oči.

Summer si přes tenkou krajkovou podprsenku pohladila ňadro a bradavky jí ztvrdly při vzpomínce, jak se jí Flynn dotýkal rukou a ústy. Jak ji laskal tvrdými prsty, nořil se do jejího vlhka a potom si prsty olízal. Nebo jak se jí zabořil mezi stehna, ona mu paty položila na záda a nehty zaryla do ramen, zatímco on ji tvrdě projížděl.

Naprostou rozkoš pro ni představovalo vědomí, co bude následovat, nemohla udělat nic, čím by to zastavila, a ani nechtěla. Chtěla, aby na ni někdo dohlížel; místo toho se jí Flynn zmocnil, jejího těla i duše. A navzdory všemu to tak bylo pořád.

Zaskočil ji klíč v zámku. Sáhla po svém odhozeném svršku a zápolila s knoflíčky. Na další jídlo je příliš brzy. Možná je to pauza na záchod. Cikán jí v rohu nechal plastový kbelík, ale radši by vydržela celý den se zkříženýma nohama, než aby ho použila.

Dveře se otevřely. Byl to Andrej, nesl láhev vody a noviny. Hodil láhev na provizorní postel.

„Děkuju.“ Summer se podívala ke dveřím, čekala, že se objeví Cikán, ale Andrej byl sám.

Pátravě se na ni zadíval. „V novinách je tvoje fotka.“

Její fotka? Summer se sevřel žaludek. Vědí novináři, že ji unesli? To není dobré znamení. To znamená, že se do toho zapojí policie, a Juri říkal, žádná policie.

Strach se jí musel zračit ve tváři, protože se Andrej zasmál. „Ne fotka kvůli únosu. Erotická fotka. Koukni.“

Hodil po ní bulvární noviny. Křiklavý titulek hlásil:

Bayliss sbírá zazobané kočky. Senzační reportáž oznamovala, že „Bývalý londýnský obchodník a snoubenec Summer O‘Sullivanové se zasnoubil s dědičkou hotelů Barbarou Silverwoodovou.“

Dál číst nemohla. Vedle Adama a platinové blondýny byla jedna z těch nechvalně známých fotografií, které prodal bulváru. Znechuceně odhodila noviny na zem. Adam konečně dostal svou dědičku, ale ty fotografie, které pořídil, ji budou pronásledovat až do konce života. Navzdory účesu a silnému mejkapu vypadala jeho nová snoubenka mladě. Pomyslela si, jak dlouho asi bude trvat, než Adama přestane bavit a vysaje ji dosucha.

Andrej je se smíchem zvedl a uhladil stránku. „Nechtěla bys odtud na chvíli vypadnout? Třeba se podívat na zbytek domu?“

Očima přelétl od fotografie k ní a olízl si rty. Dost přesně dokázala uhádnout, co by prohlídka domu zahrnovala. Summer se snažila zakrýt zhnusení nad tou nabídkou. „Ne, díky,“ řekla mrazivým tónem.

Andrej pokrčil rameny. „Škoda. Třeba změníš názor později.“

Ani za milion let. Summer ze všech sil držela jazyk za zuby a oči měla sklopené. Nemělo cenu ho naštvat, pokud se tomu může vyhnout. Slyšela jeho kroky, jak došel ke dveřím a zamkl za sebou. Pak se místnost ponořila do tmy.

Zdálo se to jako hodiny, kdy následovalo ticho. Summer nemohla spát. Byla tak rozrušená z Andrejovy návštěvy, že nemohla zavřít oči. Flynn jí říkal, že má co nejvíc spolupracovat, ale načrtla si jasnou hranici, kterou by nepřekročila.

Summer zamžourala, snažila se uvidět ciferník svých hodinek. Nakonec přešla místnost a zase začala pracně odstraňovat pásku kolem okna. Objevila se štěrbina světla. Umělého světla. Byla noc a nikdo se už hodiny neobjevil. Pohlédla na hodinky. Skoro deset hodin.

V žaludku jí hlasitě kručelo, protestoval nedostatkem jídla a Summer zoufale potřebovala na záchod. Takhle ji tu nemůžou nechat, zamknutou jako zvíře. Přilepila pásku zase na místo a pomalu přešla potemnělou místnost. Někdo musí přijít. Zvedla pěst a udeřila do dveří. „Pusťte mě. Pusťte mě odtud.“

Když nikdo nepřišel, znova zabušila na dveře. Na chvíli z toho měla dobrý pocit, dokud její pěst nezakřičela na protest a musela toho nechat. Nikdo nepřijde. Pomalu posouvala jednu nohu za druhou, až došla do rohu místnosti a narazila na kbelík. Zuřila, když si rozepínala džíny a použila „zařízení“, než se vrátí do postele.

Summer si nalila trochu vody do dlaní, aby si je umyla, utřela se do svého trička a pak se zhluboka napila, aby uhasila žízeň. Nevěděla, kdy přinesou další. Musí si vodu dávkovat. Přitáhla si kolem sebe deku a pevně zavřela oči, snažila se ignorovat kručící žaludek. Když se o ni nestarají, znamená to, že se to nevyvíjí moc dobře. Měli by mít zájem udržet ji na živu, jak jinak by dostali peníze? Nikdo nezaplatí za mrtvolu, tím spíš ne její táta.

Přestaň takhle uvažovat. Dostaneš se z toho. Flynn pro tebe přijde.

Ale co když nepřijde? Flynn je na misi někde jinde. Nemá žádný důvod přijít. Po tváři jí sklouzla první slza, potom další. Protřela si oči pěstí. „Přestaň. Plýtváš vodou.“

Její slova hlasitě zazněla v místnosti a Summer se zahihňala. Už má dost, mluví sama se sebou jako blázen. Musím se uklidnit. Musím vymyslet způsob, jak se odtud dostat.

…

Flynn byl otrávený, když zjistil, že Sinead trvá na tom, že půjde s ním vyslechnout Fieldinga. „S tou věcí na noze nemůžete řídit. Kromě toho, dobře poznám, kdy lidi lžou,“ řekla mu.

„A vy myslíte, že já ne?“ Jak to, že jsou ty ženské od O‘Sullivanů tak panovačné?

„Jste muž. Muži v tomhle ohledu nestojí za nic.“ A s tím se posadila na místo řidiče. Zatraceně, Flynn nesnáší, když ho někdo vozí. Když musí dovolit lidem, aby převzali kontrolu, je z toho nesvůj, pokud nejde o členy jeho týmu. Ale koleno má pořád dost slabé, takže nestálo za to trvat na svém.

Sinead řídila sebejistě a plynule a vždycky jeden kilometr v hodině pod rychlostním limitem.

„Nejste v pokušení jet trochu rychleji?“ zeptal se zbytečně.

Přestala na půl vteřiny sledovat silnici a blýskla po něm nečitelným pohledem. „To by bylo nezákonné.“ Po zbytek cesty neřekla nic.

Robert Fielding byl ve své kanceláři, v lesklé, mramorové a prosklené budově s vysokými koberci a přístroji na espresso v recepci. Na Flynna se mračil a udělal si na ně čas jen velmi neochotně. „Netuším, proč takhle mrháte mým časem. Nemám, s čím bych vám pomohl.“

Flynn si všiml, že se Sinead ani nehnula, dál mlčky seděla na chromové židli potažené kůží, ale zpozorněla. „Snažíme se jenom potvrdit, kdy byla Summer viděna naposledy,“ řekl Fieldingovi.

„Už jsem to řekl vašemu neomalenému šéfovi. Vysadil jsem Summer doma minulé pondělí, potom jsem odjel domů.“

„V kolik hodin jste tam dorazil?“ zeptal se Flynn.

„Kolem třetí ráno. Můj vrátný to může potvrdit.“ Prolistoval několik papírů, jako by ho ten rozhovor nudil. Sinead poprvé vstoupila do rozhovoru. „Malcolm říkal, že jste se Summer strávil nějaký čas. O čem jste mluvili?“

„To je soukromé.“

„Ne když je pohřešovaná. Potřebuju to vědět,“ řekl mu Flynn.

Fielding na okamžik uvažoval, měřil si je očima, než promluvil. „Tohle vám říkám jako důvěrné; nikomu to prosím neříkejte.“

Flynn napjatě přikývl. Měl pocit, že to, co uslyší, se mu nebude líbit.

„Když to musíte vědět, Summer po mně vyjela. Říkala, že chce vědět, jaké to je se skutečným mužem.“ Flynnovi se napjaly svaly v protestu, ale přinutil se nereagovat. „Byl jsem polichocen, samozřejmě, ale musel jsem ji odmítnout. Víte, že jsem s Molly.“ Pokrčil rameny. „Zdála se rozrušená. Možná někam odjela, aby překonala své zklamání.“

Ruka Sinead na Flynnově paži ho zadržela, aby nevyletěl ze svého místa a nezaškrtil ho.

Fielding mu podal vizitku, řekl, ať mu kdykoli zavolá, že mu s potěšením sdělí jakékoli další podrobnosti.

Jakmile byli zase na ulici, Sinead řekla: „Lže. Nejsem si jistá o čem, ale lže. To by Summer neudělala. Vím, že ne.“

Flynn se podivil, jestli se snaží přesvědčit sám sebe nebo Sinead. „Pravděpodobně ne.“

Sinead trvala na svém. „Vím, že ten had o něčem lhal.“

33

Flynn stál v obýváku a zíral na Adama Baylisse nemilosrdným pohledem kata. Ať už ví o únosu Summer cokoli, dostane to z něj. Ale v duchu se divil, co na něm Summer kdy viděla.

Adam byl vysoký a měkký. Jiné slovo pro to není. Ramena má dost široká, usoudil Flynn, ale svaly nebylo vidět. Pohybuje se jako člověk, jehož maximální energeticky náročná aktivita je tanec. Nebo milování. Pomyšlení, jak se Adam miluje se Summer, poslala Flynnovi před oči rudou mlhu.

Nadechl se, přinutil se uklidnit a zachytil závan drahé kolínské. Adamův účes mu mlhavě připomínal styl nějaké pop star. Všechno oblečení měl značkové, na každém kusu logo podivných zvířat. Co sakra Summer kdy viděla na tomhle mužském modistovi?

Adam pod Flynnovým neúprosným pohledem přešlápl z nohy na nohu a zdálo se, že se nutí do klidu. Neměl šanci zastřít svůj strach. „Podívejte, ať je to cokoli, rád pomůžu, ale nic nevím,“ řekl.

„Tak proč se potíš?“ zeptal se Flynn. Musel se nutit, aby nesvíral ruce v pěst, ale cloumal jím vztek. Pomyšlení na to, že se Adam přiblíží k Summer, ho přivádělo k zuřivosti.

Adam si otřel spánky vyšívaným lněným kapesníkem. „Je vedro.“

„A ty jsi v horké vodě, viď, Baylissi?“

Adam se neovládl a otřásl se. „Nemám tušení, o čem to mluvíte,“ řekl nepřesvědčivě.

Flynn vytáhl z kapsy kus papíru. Bylo na něm načmáráno několik telefonních čísel, ale Bayliss o tom neměl potuchy. „Dlužíš dost peněz. A nejenom bankám.“ Byla to sázka na jistotu, vzhledem k tomu, co mu Summer o tomhle lišákovi řekla.

Bayliss polkl. „Přiznávám, že jsem poslední dobou možná překročil své kreditní limity, ale – “

„A chtěl ses pomstít O‘Sullivanovým. Zaslouží si to po tom, jak s tebou jednali, ne?“

Přikývl. „Co je to za holku, když nedůvěřuje snoubenci a žádá po něm předmanželskou smlouvu? Věděl jsem, že pro mě není ta pravá, když k tomu došlo.“

Bayliss pokračoval. „Víte, co udělal O‘Sullivan, když jsem řekl, že manžel a manželka by si měli důvěřovat? Vynaložil veškeré úsilí, aby mě zničil. Tihle domýšliví zbohatličtí Irčani netuší, co je slušné chování.“

Flynn se držel jen s velkou námahou. „A ty ses rozhodl uštědřit jim lekci.“

Adam udělal krok směrem k Flynnovi, očividně se dostával do varu. „Měl být vděčný, že je někdo ochotný oženit se s tou frigidní štětkou. Možná vypadá jako šukna a taky je dobrá na fotkách, ale jinak je to podělaný kus ledu.“

Flynn netušil, jak se to stalo. V jednom okamžiku stál za stolem a v dalším držel Baylisse pod krkem. „Ty jeden kokote,“ zasyčel skrz sevřené zuby. „Zakroutím ti tvým podělaným krkem.“

Bayliss zuřivě hrabal po Flynnových rukou v zoufalé snaze uvolnit tlak na hrdle, ale Flynn ho nepustil. Tenhle červ vyfotil Summer v nejchoulostivější situaci a snímky poslal po celém internetu. A zlomil její hrdost. Sevřel prsty. Ignoroval Adamovo škrábání, i když mu tekla krev, a užíval si pohled na hrůzou vypoulené oči.

Co to dělá? Ten červ ani neví, že je Summer pohřešovaná. Flynn ho znechuceně pustil.

Adam přistál na podlaze, lapal po dechu a zuřivě se škrábal pryč. Oči měl rudé a krví podlité, na krku měl jasně zřetelné otisky Flynnových prstů. „Nechám tě zatknout. Kdo si sakra myslíš, že jsi?“

„Netušíš? Jsem manžel Summer.“ Tedy bude, pokud existuje sebemenší šance, že ona k tomu svolí. Jakmile najde svou orchidejovou dívku živou a zdravou, budou si muset promluvit. Zaujal ho pach. Podíval se dolů a uviděl, že se Adam

Bayliss pomočil. Zápach moči prostoupil místnost a bylo

to vidět na jeho světlých kalhotách. Flynn nedokázal

odolat. Vytasil svůj foťák a udělal několik snímků.

„Uvidíš se na Youtube,“ řekl Baylissovi, než opustil

místnost.

Hluk v celém sídle vzrostl, jakmile vešel Tim O‘Sullivan.

I když měl za sebou dlouhý let z Atlanty, vyzařovala z něj

energie a hněv. „Kde ksakru je moje dcera?“ zařval,

jakmile vkročil do hlavních dveří. „Co to provozujete za

podělanou organizaci, když jste ji takhle ztratili?“

Niall se nadechl, než odpověděl. „Summer schválně utekla bodyguardovi. Vrátila se domů, strávila tu noc, zavolala několika lidem, očividně zažila milostné zklamání a odjela. Je dospělá, může dělat svá vlastní rozhodnutí.“

„Dospělá?“ prskal Tim. „Je to idiot. Potřebuje, aby na ni někdo dohlížel. A to jste měli být vy.“

Flynn už to dál nevydržel. „Summer není idiot,“ řekl chladně. „Takhle o ní nemluvte.“

„Je to moje zatracená dcera; můžu si říkat, co chci.“

Jediné, co Flynnovi bránilo uškrtit toho malého nabubřelého tyrana, byl třes v rukou a zsinalá pleť.

Tim se dožadoval novinek, co zatím podnikli, aby Summer našli, a tu a tam přidal ostrý komentář. Vzhlédl od papírů vytištěných z počítače, když vstoupil Malcolm s obálkou na stříbrném podnosu. „Proč mě rušíš? Dej to Brianovi,“ vyštěkl.

Velký obrat personálu přestal být záhadou. Flynn se bezděčně podivil, jak Malcolm dokáže s Timem vyjít. Snad za to dostává vysoký plat.

„Omlouvám se, pane. Tohle bylo doručeno s instrukcemi, abyste to dostal vy osobně.“

Byla to bublinková obálka bez známky. Než ho kdokoli stačil zastavit, roztrhl ji. Jediný obsah byl levný flash disk. Flynn ho strčil do svého notebooku a objevil se obrázek Summer.

Při pohledu na její vyděšený a špinavý obličej zapomněl Flynn dýchat. Bože, ne, jeho orchidejová dívka je zraněná. Je v nebezpečí. Vztek, který v něm bouřil, mu bránil slyšet, co Summer říká. Zatlačil hněv a hrůzu hluboko do sebe a obrnil se ledovým pláštěm, aby se mohl soustředit na podrobnosti.

Obraz byl roztřesený, video nejspíš natočil někdo na mobil. Soustředil se na tichou dívku bez úsměvu, sedící na matraci v holé místnosti. Vedle ní byl výtisk finančních Timesů, ironicky přinášejících novinky o posledním obchodě Tima O‘Sullivana v hodnotě několika miliónů dolarů.

Flynnovi se sevřely svaly v žaludku, když viděl zhmožděninu na jejím levém spánku.

Summer se podívala do kamery, jako by čekala na instrukce. Potom přečetla úryvek z cen na burze cenných papírů pro ten den, pak zvedla kus papíru se vzkazem. „Jestli mě chceš zpátky, cena je jeden milion liber v diamantech, splatná zítra. Pokud nezaplatíš, zemřu. Dostaneš instrukce o platbě. Následuj je přesně. Pokud to neuděláš, zemřu. Nekontaktuj policii, nebo zemřu.“

Při posledních slovech se jí hlas zadrhl v hrdle, ale potom zvedla hlavu a dívala se do kamery. Zdálo se, že se na něj dívá. Odolal nutkání natáhnout ruku a pohladit ji po tváři. Snažila se ze všech sil být statečná, ale věděl, že je to pro ni těžké.

Tim zasténal. Sinead zanaříkala. „Ježíši,“ zašeptala a opřela se o něj.

Flynn jí stiskl ruku. „Dostaneme ji zpátky. To vám slibuju.“

Zatímco ji vzal Andy do kuchyně a připravil čaj, Flynn seděl před notebookem a sledoval ten krátký klip pětkrát dokola. Prohlížel si místnost, jestli nenajde nějaké vodítko k tomu, kde by Summer mohla být, poslouchal zvuky v pozadí, sledoval, jak se tvář Summer s každou minutou mění. Než začala číst, podívala se jedním směrem, očividně na muže za kamerou, a potom trochu doprava? Byl tam víc než jeden muž? Zdálo se to pravděpodobné.

Tim vstal. „Kam jdete?“ zeptal se Niall.

„Sehnat peníze. Slyšel jste je. Řekli milion liber v diamantech. Musím je vyzvednout z banky. Ať to stojí, co to stojí, dostanu svou holčičku zpátky.“

…

Navzdory těžké dece jako by se Summer nemohla zahřát. Natáhla se po láhvi s vodou a pak si vzpomněla, že je prázdná. Zvenčí zaslechla hlasy a posadila se. Cikán se vrátil. Možná ji nechají jít. Vykulila se z postele a spěchala ke dveřím. Se vší silou, jakou dokázala vyvinout, zabušila na dřevěné dveře pěstmi a pro jistotu přidala i pár kopanců. Nepřestane, dokud někdo nepřijde.

Zámek se odemkl. Summer odstoupila ode dveří, když si dovnitř razil cestu Cikán. Když ji uviděl třesoucí se v temné místnosti, utrousil řadu slov, v nichž Summer vytušila nadávky.

„Potřebujeme další fotku. Vyjednavač požaduje další důkaz, že jsi ještě naživu.“

„Fotku?“ Nepřišel ji osvobodit. Dovedla si představit, jak teď asi vypadá. Táta bude strachy bez sebe. „Naživu? Dlouho už naživu nebudu bez jídla a vody.“

Cikán přimhouřil oči. „Co jsem odešel, nic jsi neměla?“

„Malou láhev vody,“ přiznala Summer s odporem.

Rozhlédl se po místnosti, všiml si zmuchlané deky a kbelíku v rohu a Summer v jeho výrazu zachytila záblesk soucitu. On z nich není ten nejhorší. Tedy, aspoň není tak hrozný jako Andrej.

„Teď se umyješ.“ Byla to spíš prosba než povel. Byla v pokušení odmítnout, ale vyhlídka na teplou vodu byla příliš lákavá. Summer ho následovala dlouhou chodbou do maličké koupelny a zavřela za sebou dveře.

Obraz v zrcadle byl horší, než očekávala. Vlasy jí visely ve zplihlých trsech kolem obličeje a bledá pokožka kontrastovala s tmavými kruhy pod očima. Takhle hrozně nevypadala ani za těch nejhorších dnů po Adamově zradě.

Zvenčí se opět ozval křik. Mísila se v něm angličtina s nějakým dalším pochybným jazykem, jímž obvykle mluvili. Summer pootevřela dveře a vykoukla ven. Dveře do kuchyně byly zavřené a chodba čistá. Má?

Summer vyklouzla ven a spěchala chodbou, zadržujíc dech, když míjela kuchyňské dveře. Její bosé nohy nedělaly hluk. Muži se pořád hádali. Otevřela dveře na konci a spěchala úzkým schodištěm, dokud se nedostala na odpočívadlo. Nebude trvat dlouho, než zjistí, že je pryč. Vábily ji další dveře a vkročila do haly s mramorovou podlahou. Popadla dech.

Tenhle dům zná. Před několika lety tu byla na koktejlovém večírku. Ta rodina je teď na Dálném východě. Jak se jen jmenovali? Roxtonovi? Floxtonovi? Nevzpomínala si. Na tom nezáleží. Důležité je, že teď ví, kde je. Nemůže být od domova dál než patnáct kilometrů.

Summer spěchala k hlavním dveřím. Bylo zamčeno. Jak mohla doufat, že bude odemčeno! Mlhavě si vzpomínala, že v jídelně je francouzské okno, které vede do zahrady. Klidně ho vyrazí, když bude muset.

Nábytek byl potažený povlaky proti prachu a závěsy zatažené, ale místnost byla stále stejná, jakou si ji pamatovala. Summer trhla klikou. I francouzské okno bylo zamčené. Někde tady musí být náhradní klíč. Sáhla na římsu nad oknem a prsty přejela po zaprášeném okraji. Ano. Vydechla tiché díky.

Prsty sevřela klíč. Roztřeseně ho vsunula do zámku a otočila. Okno se otevřelo se vzdorovitým zavrzáním. Je volná. Jediné, co teď musí udělat, je dostat se na silnici a stopnout si auto. Zavřela za sebou. Čím déle zdrží své pronásledovatele, tím lépe.

S bušícím srdcem Summer pádila před dům a dolů příjezdovou cestou. Trhala sebou, jak se jí každý kamínek cestou zarýval do nohou. Za sebou uslyšela řev. Cikán nebo Andrej ji pronásledují.

Slyšela auto. Ano! Bude zachráněná. Zvýšila rychlost. Už je skoro tam. Ignorovala údery kroků blízko za sebou, Summer přelezla bránu, vkročila na silnici a rukama mávala na přijíždějící vozidlo.

Zalila ji úleva, když tmavě modré BMW se skřípěním zabrzdilo. „Děkuju vám. Děkuju.“

Spěchala k řidiči. „Musíte mi pomoct. Já – “

Summer se zarazila uprostřed věty. Byl to Juri. Otevřely se dveře auta a on vystoupil. Jeho tvář byla ztělesněním chladného vzteku.

„Co děláš tady venku?“

Tohle nemůže být pravda. Teď, když byla tak blízko. Zacouvala, zoufale se chtěla osvobodit. Andrej bez dechu přeskočil bránu a zaklel, když viděl, s kým Summer je.

„Vezmi ji zpátky do domu. Hned,“ zakřičel Juri.

„Ne!“ vykřikla. Vykopla, když se ji Andrej snažil popadnout. Bosou nohou to bylo zbytečné, ale zkusí cokoli, aby ho zastavila. Určitě přijede další auto. Summer ho praštila pěstí do nosu a odměnou jí bylo bolestné zachroptění.

„Pizda.“ Z Andrejových úst se ozvalo vzteklé zavrčení a to poslední, co si Summer pamatovala, byla jeho pěst letící proti jejímu obličeji.

…

Druhý vzkaz doručil kurýr v helmě do sídla O‘Sullivanových aerolinek. Tim O‘Sullivan má přinést diamanty v tašce na vlakové nádraží St. Pancras, kde dostane další instrukce. Jakmile budou diamanty převzaty a prověřeny, Summer bude volná. Pokud bude Tima někdo sledovat nebo se do toho zaplete policie, Summer zemře.

Niall se snažil Tima přesvědčit, ať nechá agenturu, aby se o to postarala. Ale odmítl. Byl odhodlaný udělat to sám. V žádném případě nebude riskovat svou dcerušku.

Ale Flynn se nemohl vzdát. Ještě pořád mají dvacet čtyři hodin na to, aby našli nějaké vodítko. Někdo musí něco vědět a začne s Molly.

Její byt byl hodně jako ona, směsice zvláštního a úžasného a nepraktického. Byly tu rozličné polštářky všech udivujících barev, pohovka z kůže a žíní, elegantní mahagonový stolek s kroužky přišroubovanými k nohám. Jedno křeslo zabírala sbírka starých medvídků a duha malých rybiček křižovala akvárium plné modelů hradů a lesů. Z malé aromalampičky se odpařoval levandulový olej.

Molly vypadala nepatřičně, oblečená do elegantního obleku, jako dospělá. Byla nervózní a rozrušená. „Prosím, řekněte, že jste našli Summer.“ Svírala Flynnovi paži a Sinead nebrala v potaz.

Zavrtěl hlavou. „Zatím po ní není ani stopy.“

Molly potlačila vzlyk. „Věděla jsem, že se něco děje. Měla přijít a zůstat u mě, ale vůbec se neukázala.“

„Kdy měla dorazit?“

„V úterý. Říkala, že mi musí říct něco důležitého. Měla jsem zůstat doma a počkat tu na ni,“ vzlykala Molly.

„Řekla jsem jí, ať jde ke mně domů, že se uvidíme po práci.“

Po tvářích jí stékaly slzy. „Vůbec nedorazila. Už se nikdy nedovím, co mi chtěla říct. Všechno je to moje vina.“ Flynn se jí ještě několik minut vyptával, ale bylo očividné, že už nemá co dodat.

…

„Holka, holka.“ Hlas jako by přicházel z velké dálky. „Teď jíst.“

Někdo jí podsunul ruku pod záda a zvedl ji do sedu. Otevřela oči a rychle je zase zavřela. Světlo bylo příliš jasné a obličej ji strašlivě bolel. Summer si přitiskla ruku k lícní kosti. Kůže byla bolestivá na dotek, ale neměla pocit, že by něco bylo zlomené. Tahle polovina obličeje byla strnulá a oteklá, ale nebylo to nic v porovnání s vědomím, že ztratila svou šanci.

Její pokus o útěk se nezdařil. Teď ji ti muži budou sledovat jako ostříži.

Na plechovém talíři vedle postele bylo jablko, malý balíček sušenek a láhev vody. Zhluboka se napila vody, než rozdělala plastový obal a pustila se do sušenek po dvou, olizovala si z prstů slané drobečky. K jablku přistupovala jako k hostině, vychutnávala si jeho vůni, než se zakousla do tmavě červené slupky.

V hlavě se jí najednou vybavila scéna z chalupy, jak jí Flynn slízává med z kůže, zatímco ona se bezmocně svíjí pod jeho pátravýma rukama a žhavými rty. Byl to poslední muž, se kterým byla jako s milencem? Navzdory všemu, co následovalo, byla ráda, že to byl Flynn. Nedovedla si představit, že by chtěla poslední noc vášně strávit s nějakým jiným mužem.

Summer uhladila stránku novin. Alespoň ty jí tady nechali. Prolistovala stránky a ironicky se pousmála nad sloupkem s drby. Maya a Natasha plánují dvojitou svatbu. Podivila se, jestli si vůbec všimly, že zmizela, nebo si stále myslí, že je ve Skotsku? Zavřela noviny a hodila je na zem. „Přestaň fňukat. Ještě nejsi mrtvá.“

34

Summer střídavě usínala a procitala, pomalu ztrácela pojem o čase. Zvenčí slyšela zvýšené hlasy a odjíždějící auto, ale nikdo pořád nešel. Někdy během noci sáhla po láhvi vody, aby zjistila, že je prázdná. Ležela tam a třásla se, dokud zase neusnula.

Zpátky k vědomí ji přivedl Andrej, když trhal zatemňující pásku z okna. Nacpal ji do odpadkového pytle. Místnost zaplavilo denní světlo a Summer zamrkala.

S nechutí se díval na plastový kbelík. „Běž do koupelny a vylij to. Vypadáš příšerně.“

Škrábala se na nohy a potácela se k rohu místnosti. Po Cikánovi nebylo ani památky, stejně jako po známé vůni ranní kávy. Kde je?

Andrej stáhl přehoz z matrace a hodil ho do chodby. Plechový talíř a deku hodil do černého pytle na odpadky. V Summer najednou vzplála naděje a zeptala se: „Zaplatili výkupné?“

„Ano,“ odpověděl úsečně, když prohlížel místnost. Zdvihl matraci ze země a opřel ji o stěnu za dveřmi, než před ni postavil několik kartónových krabic. „Na co čekáš? Hni sebou.“

Summer popadla kbelík a utíkala chodbou. Je po všem.

Pustí ji. Chtělo se jí skákat do vzduchu a křičet radostí, ale v hlavě jí naskočila Flynnova slova o fázích únosu. Propuštění je nebezpečný čas. Budou nervózní. Vyprázdnila kbelík do záchodu a spláchla.

Za ní se objevil Andrej a ukázal na schody. Poslušně vyšla nahoru a bedlivě se rozhlížela, aby věděla, kde byla. Pokynul jí k místnosti na konci holé chodby. Byla to praktická koupelna, plně vybavená osuškou, šampónem a mýdlem.

Proč se starají o to, jak vypadá, když ji mají pustit? Bylo jí to jedno. Skoro týden se nemyla; tak dobrou příležitost si nenechá ujít. Začala si svlékat propocené oblečení, dokud se neozval smích, který jí připomněl, že Andrej je stále tady.

„Hlídám tě,“ řekl s úsměvem. „Umyj se, nebo to udělám za tebe.“

S hrůzou si uvědomila, že má v úmyslu se na ni dívat, jak se sprchuje. Roztřásla se, když vystoupila z džínů a vlezla do sprchy. Odhodlaně stála k Andrejovi zády, zatímco si co nejrychleji drhla vlasy i tělo. Jakmile byla čistá, zabalila se do ručníku. Andrej vydal nesouhlasné zamručení, ale ze svého místa u dveří se nehnul. Pod jeho pohledem se cítila špinavá.

Summer si prohrábla vlasy prsty ve snaze je rozplést. V malém střepu zrcadla nad umyvadlem se podívala na svůj obličej. Zíral na ni bledý odraz se zapadlýma očima. Tam, kde ji Andrej udeřil, měla modřinu, ale byla naživu a odhodlaná tak i zůstat.

Natáhla se po oblečení, ale Andrej byl u něj první. Vytrhl jí tričko z ruky a očima jí bloudil po těle. „Pěkná pizda. Co takhle nafotit spolu sex? Máš to ráda. Ano?“

„N-n-ne,“ koktala. „Nechci. Můj otec zaplatil výkupné. Musíte mě nechat jít.“ Poslední slova pronesla s větší sebejistotou, než jakou cítila.

Andrej po ní blýskl netrpělivým pohledem. „Juri je moc naštvaný. Řekl jim, aby nezkoušeli žádné triky, ale tvůj otec dal do diamantů stopovací zařízení.“

Položil si ruku na penis a pomalu si ho hladil přes džínovinu. „Teď budeš milá a já to možná udělám rychle. Ano?“

Začal se v ní vařit vztek. Andrej ji zabije. Nikdy neměli v úmyslu nic jiného. Zbili ji, nechali ji hladovět a lhali. Ale je ztracená, jestli Andrejovi dovolí, aby se jí dotkl. Vztek zmizel stejně rychle, jako se objevil, a zaplavil ji chladný klid, když si vybavila vzpomínky na Flynnovy lekce sebeobrany.

Je větší než ona. Nejspíš ozbrojený, ale Andrej teď myslí ptákem a to je její jediná výhoda. S větší sebejistotou, než jakou cítila, nechala Summer spadnout osušku na podlahu a přinutila se na něj usmát.

Má jen jednu ránu, takže se musí povést. S úsměvem k němu přistoupila, vědoma si jeho očí na jejích ňadrech, chladem ztvrdlé bradavky vypadaly jako vzrušení, které necítila.

„Proč mě nenecháš, abych ti s tím pomohla?“ předla svým nejsladším předstíraným tónem roztouženého kotěte.

Využila jeho rozptýlení a vypálila dlaní zespodu do jeho nosu. Nechutně to křuplo, jak mu tou ranou zlomila nos.

Cvičila ten pohyb s Flynnem mnohokrát, ale nic ji nemohlo připravit na realitu. Na vytrysknuvší krev, ránu Andrejovy hlavy o sprchový kout a to, jak se sesul k zemi. Pane bože, zabralo to. Vážně někoho vyřídila.

Summer se dívala dolů na něj, roztřesená šokem smíšeným s radostí. Ruka ji z té rány bolela. Štiplavé teplo jí připomínalo, že musí utéct pro případ, že by se vrátil někdo z ostatních. Popadla své tričko a přetáhla si ho přes hlavu, pak si natáhla krví potřísněné džíny. S bosýma nohama pádila chodbou ke schodišti.

Otevřely se dveře kuchyně. „Andreji, je hotovo – “

Byl to Robert. Srdce jí poskočilo. Nějak se jim podařilo ji najít. Summer se mu podívala přes rameno, čekala, že za ním uvidí ostatní, ale byl sám. Útroby jí sevřela ledová hrůza. Jak Robert věděl, kde ji najít? A jak to, že zná jméno jejího únosce? Šok z toho, co jí došlo, se jí musel zračit ve tváři.

„Summer, já… podívej, nikdy jsem nechtěl… nevyšel mi obchod a potřeboval jsem sehnat nějaké peníze. Po tom domácím večírku jsem si uvědomil, že ty jsi řešení. Takhle to nemělo skončit.“

Robert v tom měl celou dobu prsty. Musel vědět, že ten den bude v Mollyině bytě. Byl součástí toho všeho. Juri a Cikán jsou pryč. Výkupné bylo zaplaceno. Už zbývalo vyřešit jenom ji. „Vždyť nemusí. Prostě mě nech jít. Přísahám, že nikdy nikomu nepípnu ani slovo –“

Robert si zajel rukou do vlasů a Summer viděla, že se mu třese. „To nemůžu. Je mi líto.“

Summer šla k němu s nataženýma rukama. „Vím, že jsi všechno možné, ale nejsi vrah. Prosím, poslouchej mě. Tohle neskončí jen tím, že budu mrtvá. Jak se budeš moct podívat Molly do očí s vědomím, že jsi zabil její nejlepší kamarádku?“

Robert zaváhal a pochybnost v jeho očích jí dala naději. Ukázala dolů do haly, kde leželo Andrejovo tělo sesuté ve dveřích. „Neexistuje žádné pojítko mezi tímhle a tebou. Slibuju, že to neřeknu živé duši.“

Věděla, že blábolí, ale bylo jí to jedno. Je příliš blízko svobodě, než aby se vzdala.

„Přestaň,“ vyštěkl, „potřebuju přemýšlet.“

Po páteři jí stékal pot, když sledovala Roberta, jak přistoupil k Andrejovu tělu a dloubl do něj špičkou boty.

Spokojený, že je stále v bezvědomí, se otočil k ní.

„Zatraceně. Bude mimo několik hodin. Nemůžu ho tady nechat. Zítra se sem někdo přijde podívat.“

„Pomůžu ti. Přísahám na svůj život, že to nikomu neřeknu.“

„Budeš spolupracovat? Uděláš, co řeknu? Nebude žádné soudní stíhání?“

Srdce jí bušilo jako basový buben, když čekala, až se Robert rozhodne.

Přikývl. „Tak popadni tu deku, musíme ho odsud dostat.“

…

Flynn klesl do židle. Koleno ho bolelo jako čert a nespal už víc než dvacet čtyři hodin. Nemohl. Ne, když je Summer pohřešovaná. Zíral zase na obrazovku počítače. Zastavený obraz Summer ho pronásledoval. Tohle je ten důvod, proč se nikdy nezaplétal. Důvod, proč všechny jeho vztahy byly krátkodobé. Měl strach, že někdo jiný bude muset čelit bolesti a nejistotě vědomí, že ten, koho milují, trpí nebo je možná mrtvý.

To on by měl být v nebezpečí, ne Summer.

Přišla Sinead a přinesla dva hrnky čaje. V kuchyni nikdo neměl službu. Niall trval na tom, že znova vyslechne veškerý personál osobně. Nepřezdívají mu „Vyšetřovatel“ pro nic za nic. Pokud jim něco uniklo, sebemenší detail, Niall na to přijde. „Jste v pohodě?“ zeptala se.

„Jak se dá čekat,“ přiznal bezútěšně. „Pořád si myslím, že nám něco uniká. Nemohla prostě jen tak zmizet. Někdo musel vědět, kam šla.“

Sinead se na něj čtverácky podívala. „Vsadím se, že Malcolm ví víc, než říká. Děsivý hajzlík.“

V té chvíli zněla tolik jako Summer, že byl Flynn v pokušení se zasmát. „Říkáte, že to udělal majordomus?“

Přes rámečky brýlí ho zpražila pohledem. „Ne. Říkám, že jestli něco ví a vy to neověříte, udělám to sama.“

Odložila svůj hrnek a opustila pokoj. Flynn slyšel její kroky v hale a potom, jak jde nahoru. Malcolm pracoval v domě posledních deset let. Podle pracovní agentury můžou být O‘Sullivanovi šťastní, že ho mají. Niall prověřil minulost jeho i ostatních zaměstnanců. Malcolm má čistý trestní rejstřík, nikdy nedostal ani pokutu za parkování a to ráno, kdy Summer zmizela, byl u lékaře na kontrole.

„Zatracená ženská,“ zamumlal, když kulhal za Sinead. Berle na schodech klapaly.

Majordomův pokoj byl ve druhém patře. Byl plně vybavený, s malým obývákem, který vedl do ložnice s přilehlou koupelnou. Všechno bylo upravené a uklizené, přesně jako Malcolm. Sinead už byla v ložnici, prohrabávala se řadami naškrobených košil a pečlivě prohmatávala kalhoty v Malcolmově skříni.

„Nesnáším spořádané muže,“ řekla Sinead. „S pořádkumilovným chlapem je něco špatně.“

Flynn se opřel o stůl, aby si ulevil, a obdivoval efektivní způsob, jakým prohledávala Malcolmovy věci. Jestli má i fyzické schopnosti, hodila by se do agentury.

Nad stolem visela úhledná řada klíčů. Spižírna, vinný sklípek, garáž, všechny popsané, až na jeden. Vzal klíčky od dodávky HiAce. Byl ochotný vsadit svůj měsíční plat, že není zaparkovaná vedle Aston Martina. Flynn zavolal Andymu. „Vyhledej mi majordoma. Podívej se, jestli je na jeho jméno registrovaná dodávka. Díky, chlape.“

Sinead se otočila. „Jestli nemáte co dělat, můžete prohledat zásuvky.“

Flynn jí vyhověl a otevřel horní zásuvku. Ponožky, všechny černé a vyrovnané v úhledných řadách. Další zásuvka nebyla o nic lepší. Spodní prádlo, bílé a pravděpodobně naškrobené. Chudák Malcolm. Flynnovu pozornost upoutal barevný záblesk v zadní části zásuvky. Málem mu unikly titěrné krémové kalhotky s růžovou mašličkou, ale věděl, komu patří.

Sinead mu je vytrhla z ruky s triumfálním pohledem. „Já vám to říkala.“

Prohledali zbytek křídla domu, ale nenašli nic. Snažil se znít rozumně a řekl: „S tím prádlem to mohlo být nedopatření. Nic jiného se nenašlo.“

„Něco tu musí být.“ Sinead přehlížela místnost a pak se zaměřila na otlučený starožitný stůl.

„Ten už jsem prohledal,“ řekl Flynn. „Nic než papíry týkající se domácnosti.“

Sinead vzala do ruky nůž na dopisy. „Tyhle už jsem viděla v aukci. Některé mívají skrytý šuplík.“ Vytáhla zásuvku a špičku nože strčila do mezery. „Ale, ale, fešáku,“ vydechla, když uslyšela cvaknutí.

Sešit vypadal přesně jako ostatní sešity se záznamy

o vedení domácnosti – až na novinové výstřižky, které se z něj vysypaly. Summer jak se usmívá, Summer smějící se na večírku. Summer… a do hajzlu. Tyhle fotky. Ty s Adamem.

Sinead mu je sebrala dřív, než si je stačil prohlédnout. „Jestli vám na mé sestřenici záleží, nedívejte se na to.“

Otevřela sešit. Jemný, upravený rukopis byl čitelný, dokonce i když četl Sinead přes rameno. První zápisy byly téměř uctivé. Jak pěkně vypadá slečna Summer v nových šatech. Jaká je to okouzlující, milá dívka. Potom přišlo pár zmínek o Adamovi. A pak začala ze stránek vyskakovat slova jako Mrcha. Štětka. Kurva.

Hm, alespoň se Flynn dověděl, co si Malcolm o svých zaměstnavatelích myslí.

Minulou noc jsem ji málem chytil, psalo se v jednom prosincovém zápisu. Honil jsem ji po silnici jako psa. Pak jsem si pohrál.

Flynn měl chuť do něčeho praštit. Nejraději Malcolma do obličeje.

V dalším zápisu se psalo: Nový bodyguard. Skot. Další ošuntělý trouba, co ji bude obveselovat, nejspíš kvůli mému malému vzkazu na tom autě. Od té bouračky je snadné je vyděsit. Pitomí Irčani.

Sinead prolistovala nejnovější zápisy. Minulou noc jsem zažil živé představení. Ta kurva málem dostala, co si zaslouží. Křičela, ale věděl jsem, že to hraje. Jaká škoda, že pan Fielding neměl odvahu dokončit, co začal.

Flynn ho chtěl zabít a napadlo ho hned několik velmi tvůrčích způsobů, jak to provést. Sinead otočila hlavu a podívala se na něj. „Nechutný chlápek. Co myslí tím, že si pohrál?“

Vycedil to slovo skrz sevřené zuby. „Masturbaci.“

„Aha.“ Sinead zrudla až ke kořínkům vlasů a obrátila svou pozornost zpět k sešitu.

Další zápisy už v něm nebyly. Nejspíš proto, že Summer je od toho posledního pohřešovaná. Vzal jí sešit z rukou. Je na čase promluvit si s majordomem a po tom povede dlouhý rozhovor s Robertem Fieldingem – a ten se Robertovi líbit nebude.

35

Robert si svlékl blejzr a pověsil ho na kliku, než si

hřbetem ruky otřel čelo. „Je těžký. Musíme ho dostat ven.“

To nezní moc dobře. „Ale – “

Robertův otrávený pohled ji umlčel. „Já ho vezmu za ramena, ty ho popadni za nohy.“

Napůl vlekli, napůl nesli Andreje ke schodišti a pak zastavili, aby popadli dech. Summer si začínala přát, aby ho nebyla praštila tak silně. Robert se ujal vedení a táhl do deky zabalený balík nahoru po schodech, zatímco ona ho nadzvedávala zespoda; pokaždé, když uslyšela, jak Andrejovo tělo bouchlo o schody, se otřásla.

Konečně ho dostali nahoru a Robert otevřel dveře. Vlekl tělo po dlaždicové podlaze předsíně. „Počkej tady,“ řekl a zase zmizel ve dveřích.

Slyšela kroky na schodech a pak ticho. Když zůstala sama v potemnělé chodbě s Andrejem, adrenalin, který jí předtím proudil tělem, konečně vyprchal. Ještě z toho není venku. Někomu skutečně ublížila, a zle, podle všeho.

Racionální vysvětlení, že se jenom bránila, že se ji Andrej chystal zabít, to nijak nezlepšilo. Jak to Flynn dělá? Jak může někoho zabít a pak žít sám se sebou? Není divu, že nikdy nemluví o práci.

Dveře do sklepa se zase otevřely. Robert měl na sobě blejzr a nesl odpadkový pytel, který po ní hodil. Uslyšela cinkání plechového talíře uvnitř. „Přestaň tu okounět. Otevři hlavní dveře a vezmi tohle ven.“

Summer spěchala, aby udělala, co řekl. Z jasného slunečního světla venku ji bolely oči, až musela zamrkat. Několikrát se zhluboka nadechla čerstvého vzduchu. Nikdy nebyla raději, že je naživu.

Robert vytáhl tělo ven mezi kamenné sloupoví. Zamkl za sebou dveře a spěchal k otevřeným zadním dveřím auta. Andrej zasténal. „Rychle, na tohle nemáme čas. Musíme ho dostat dovnitř a pak ho vysadíme v nemocnici.“

Štěrk na příjezdové cestě ji bodal do chodidel, když pomáhala Robertovi nést Andreje. Se zachroptěním vytáhl Robert tělo na zadní sedadla auta. Co bude Andrej dělat, až přijde k sobě? Určitě ji zabije. Najednou jí došlo, že je pořád v nebezpečí. Nemá žádnou záruku, že ji Robert nechá žít. Spolupracuj s jejich požadavky. Málem slyšela Flynnův přísný příkaz.

„Dojdi pro ten odpadkový pytel,“ rozkázal Robert.

Spěchala zpátky k domu a popadla igelitový pytel, zatímco Robert odemkl kufr. Vzal od ní pytel a vhodil ho dovnitř.

Robert pokynul ke kufru. „Teď dovnitř.“

Prohlížela si těsný tmavý prostor. Nebylo tu žádné místo. Přece se tam nemůže vejít. „Prosím, ne, Roberte, já…“

Sevřel čelisti a sáhl do kapsy pro pistoli s krátkou hlavní. Andrejova zbraň. Palcem ji odjistil. „Nenuť mě k tomu, nebo přísahám… Prostě nastup do toho podělaného auta.“

Vlezla do kufru, vrtěla sebou, aby se tam co nejlépe vešla. Poslední, co v denním světle viděla, byl Robertův obličej a modrá obloha nad jeho hlavou, než zabouchl dveře kufru.

Auto s řevem nastartovalo a se Summer to smýklo proti podlaze. Vyjekla a snažila se držet, chytala se poslepu vnitřku kufru, ale každý hrbol, každý výmol na silnici s ní smýkal po kufru jako s hadrovou panenkou. Po několika minutách auto se skřípěním zastavilo. Nemohli dojet daleko. Zakřičela a kopla do kobercem potaženého panelu. Kufr se s trhnutím otevřel.

Robertovi se ve tváři zračil hněv. Zamával jí pistolí před obličejem. „Jestli ještě pípneš, použiju ji. Rozumíš?“ Sáhl do kufru a vytáhl odpadkový pytel. Nejspíš se ho chystá zbavit, zničit důkazy.

Nedokázala říct, jestli bezpečí pominulo, ale pohled na pistoli stačil, aby ji umlčel. Dveře kufru se s bouchnutím zavřely. Slyšela, jak se dveře auta otevřely a zavřely, potom zase nastartoval motor. On ji zabije. Nikdo se nikdy nedozví, že byla v tom domě, nebo že v tom Robert měl prsty.

Zavětřila. Ve vězení kufru ucítila slabý pach benzinu a začalo jí být špatně. Ve snaze rozptýlit se začala počítat, cokoli, jen aby zkoncentrovala svou mysl a zastavila narůstající paniku, že se udusí benzinovými výpary. Přestaň takhle uvažovat. Flynn určitě… Povzdechla si. Flynn neudělá nic. Ani neví, že zmizela. Nemůže spoléhat na to, že se někdo objeví a pomůže jí. Jestli se z toho chce dostat, musí to udělat sama. Mysli. Mysli. Musí být nějaká možnost.

Auto narazilo na další hrbol a Summer to mrštilo proti tvrdé stěně interiéru. Další náraz, tentokrát mnohem silnější než ten předchozí a Summer vykřikla, když se hlavou praštila o panel, který se otevřel. Třela si hlavu. Zítra tam bude mít krásnou zhmožděninu. Pokud nějaké zítra bude. Podařilo se jí panel odstrčit a sáhla dovnitř, aby prozkoumala dutinu za ním. Nahmatala dráty.

Když měla minule potíže s blikajícími koncovými světly, mechanik s těmi dráty udělal nějakou provizorní opravu. Může to udělat? Když bude mít Robert problém se zadními světly, zastaví ho?

Je to jediný způsob, jak se dostat z auta. Zpocenými prsty nedokázala dráty uchopit. Kdy tady začalo být tak horko?

S odhodlaným zavrčením popadla hrst kabelů a vší silou trhla. Něco prasklo a kabely jí zůstaly v ruce. Ano! Určitě něco rozbila.

Silnice pod autem byla teď hladší a Summer slyšela projíždět těžká vozidla. Dálnice. Ale která, a kam ji Robert veze? Auto zvýšilo rychlost a Summer narazila do kovu. Robert řídí jako šílenec.

Uklidni se. Uklidni se. Čím míň se ovládá, tím větší pravděpodobnost, že si ho někdo všimne. Auto sebou trhlo a odbočilo. Musí kličkovat mezi ostatními vozidly. Prosím, bože, ať se nevybouráme. Představa rozmláceného auta uprostřed dálnice jí znova rozbušila srdce.

Uslyšela sirénu, nejdřív slabě, potom hlasitěji. Ach prosím, prosím, ať je to policie. Auto zpomalilo a pak zastavilo. Ach, díky bohu. Slyšela, jak se dveře auta zabouchly a potom tlumené hlasy. Robertův a ještě jeden, hlubší. Hovoří spolu?

Bušila pěstí do všeho, co měla na dosah, a vykřikla: „Jsem tady, jsem tady!“

Popadla odhozený panel a bila jím do dveří kufru. „Pomozte mi! Prosím, pomozte mi někdo!“

Potom se auto se skřípěním pneumatik zase rozjelo. Pevně zavřela oči a odříkávala každou modlitbu, kterou ji babička naučila. Do mysli se jí nahrnula řada obrazů.

Flynn. Její matka, jak se směje a houpe s ní ve vzduchu na pláži poblíž Castletownberehavenu. Flynn. Její otec při promoci, jak se usmívá. Flynn…

…

Flynn bubnoval prsty do starožitného dřeva a potom se s námahou zarazil. Nesnáší mít službu u telefonu, ale Niall má pravdu; on je ten nejlepší na organizování pátrání ve Fieldingových nemovitostech. Rozumem věděl, že takhle pomůže Summer nejlíp, ale stejně ho to přivádělo k šílenství.

Poodjel na kancelářské židli dozadu a vstal, přičemž váhu přenesl na levou nohu. Koleno mu pulsovalo bodavou bolestí, kterou mohl díky dlouhé praxi ignorovat. Uvolněný kloub už tak dobře ignorovat nešlo. Ušel několik kroků a jenom síla těžké výztuže zabránila kolenu, aby se pod ním zhroutilo. To je tedy hrdina. Bez berlí ani nemůže pořádně chodit, takže je omezený pouze na práci od stolu.

A tam někde venku ho Summer potřebuje. Ví to.

Hodil do sebe dalších pár prášků proti bolesti a strávil bolestnou čtvrthodinu rehabilitačním cvičením, aby mu koleno zase fungovalo. Když Sinead strčila hlavu do dveří, celý se potil.

„Donesu vám sklenku vody,“ nabídla se a zmizela dřív, než na ni stihl zavrčet. Potřetí ten den zkontroloval svůj Sig a zase ho vrátil do pouzdra. Bylo by velmi užitečné,

kdyby se Fielding rozhodl přijít na návštěvu.

„Takže co se stalo?“ zeptal se Sinead, když se vrátila.

Pokrčila rameny. „Malcolm je zatčený, ale zatím ho obvinili pouze z krádeže kalhotek Summer. Mají v úmyslu ho zadržet a rozhodnout, z čeho ho později obviní. Byl to on, kdo zabodl nůž do postele Summer tu noc, ale věděl, že je pryč. Chtěl ji vyděsit.“

Vzpomínku na vyděšenou tvář Summer tehdy ráno měl pořád živě v paměti. „To se mu povedlo.“ Byla tu noc skoro tak vyděšená, jako v tom videu s požadavkem výkupného. Znovu ten klip otevřel. Někde v tom videu musí být něco, co jim napoví. Znova klip spustil.

Sinead se rozhlédla kolem. „Kde jsou všichni?“ Pustila televizi a zpravodajský kanál.

„V terénu, prohledávají Fieldingovy nemovitosti. Summer musí být v jedné z nich. Ale jsou rozptýlené po celém městě.“

„Jste si jistý, že ji má Fielding?“

Odtrhl pozornost od vyděšených očí Summer. „Nejsem si jistý ničím, ale Niall říká, že vězí hluboko ve finančních problémech a věděl, že Summer jde do Mollyina bytu.“

Přinutil se ignorovat obraz Summer a podíval se na pozadí. Znova naslouchal ve snaze zachytit zvuky v pozadí. Nic. Musí tu být nějaké vodítko. Ještě jednou zkoumal pozadí, centimetr po centimetru.

V jednom rohu byla šmouha. Přiblížil si ji, aby rozeznal detaily. Vypadalo to jako nějaký zvonek. „Proč by někde měli tak vysoko zvonek?“ zamumlal. Něco na něm mu připadalo nejasně povědomé.

„Prokrista.“ Přesně takový zvonek viděl u Malcolma v bytě. Je na přivolávání služebnictva ve velkém domě. Summer je v nějakém starobylém sídle.

Skoro bez dechu listoval vytištěnými papíry s Fieldingovými nemovitostmi. Jeden z nich byl dům z regentského období poblíž Hampstead Heath. Museli je dát až naspod hromádky, protože je to tak blízko, že se to zdálo nejméně pravděpodobné.

Flynn zvedl telefon. „Nialle, myslím, že vím, kde je.“ Ignoroval Sinead, která mu klepala na rameno, dokud mu nevzala telefon z ruky a neukázala na televizi.

Ukazovali letecký záběr z hlavní silnice do Londýna.

„…A kamera ve vrtulníku může potvrdit, že zelený Jaguár ujel před policejní kontrolou jen před několika minutami a nevypočitatelně se řítí po dálnici. Nepotvrzené zprávy naznačují, že auto patří developerovi Robertu Fieldingovi a že muž, který auto řídí, je ozbrojen. Policie se snaží zablokovat silnici. Zpět do studia…“

Zpravodajská helikoptéra zřetelně zobrazovala Fieldingovo auto, jak bezohledně kličkuje mezi ostatními vozidly.

„Musím jet za ní,“ řekl, popadl své berle a vyrazil z domu tak rychle, jak jen mohl.

„Zbláznil jste se?“ Sinead spěchala za ním. „Nemůžete chodit ani řídit auto. Co budete dělat?“

Došel k Venomu. „Ne, ale pořád můžu řídit motorku. Doženu ji, věřte mi.“

Když nutil svou motorku k největší rychlosti, modlil se, aby mohl svým slovům dostát. Pravé koleno ho na motorce vlastně nebolelo, až na vibrace, které jím otřásaly, takže se mohl proplétat mezi ostatními vozidly a ušetřit vzácné vteřiny, když pojede po opačné straně silnice, aby minul provoz. Summer. Summer. Summer. Její jméno mu rezonovalo v hlavě s každým otočením kol. Musí ji najít včas. Nemůže být příliš pozdě. Určitě by věděl, kdyby bylo příliš pozdě. Summer. Summer. Summer. Prosmýkl se kolem traktoru, který za sebou táhl balíky sena, aniž by snížil rychlost. Summer. Summer.

…

Při skřípění pneumatik a nekonečném kličkování mezi jízdními pruhy ztratila Summer pojem o čase. Mohly uplynout minuty, stejně jako hodiny. Všechno se smíchalo do jediné ohromné zraňující bolesti. Další sirény.

Tentokrát hlasitější. Nemohla dělat nic, jen vydržet.

Dobré časy, výjimečné okamžiky v jejím životě se jí vynořovaly před očima jako série fotografií. Její táta, cestování s Molly, ale nejvíc ze všeho Flynn a chalupa. Noci, kdy mu ležela v náruči. Dotek jeho rtů na jejích. Jeho drsné ruce v jejích vlasech, když jí působil rozkoš. Zmocnil se jí.

Děje se tohle, když víte, že umřete?

Ničeho nelitovala. Ani jediné noci. A kdyby svůj život měla prožít znova, nic by nezměnila. Protože všechno, co udělala, každá bezúčelná, hloupá, rozmazlená věc, kterou udělala, je svedla dohromady. Na tu nejkratší dobu, jediné léto, se cítila skutečně milovaná.

A na ničem jiném nezáleží.

Auto zastavilo a otevřely se dveře kufru. Robert ji popadl za paži. Ve druhé držel zbraň. „Ven. Polez ven. Tohle všechno je tvoje chyba. Mrcho.“

Vytáhl ji z kufru a jednou paží jí zablokoval krk do kravaty. Teprve v tu chvíli si uvědomila, že je dálnice děsivě prázdná. Nad hlavami jim kroužila helikoptéra.

…

Flynn se najednou ocitl uprostřed zmatku troubící nehybné dopravy. Proplétal se mezi nimi a najednou stanul tváří v tvář dvěma policejním autům, která blokovala silnici.

Bylo jasné, že blokují dálnici. Oni ho ale nezastaví.

Zamířil se svou motorkou do nepatrné mezery mezi oběma vozy a přidal plyn. Protáhl se těsně, ale podařilo se mu projet jen s pár modřinami.

Dostal se na dálnici, letí kupředu a hledá zelený Jaguár s rozbitým koncovým světlem. Nejasně si uvědomuje policejní motorky, které ho pronásledují, a vrtulník na obloze nad ním. Rádio mu řeklo, že pronásledují Jaguár a čekají na vhodné místo, aby ho mohli zastavit.

Flynn uháněl kupředu, tak zaměřený na hledání Fieldinga, že mu ostatní vozidla připadala statická. Jediné, na co dokázal myslet, bylo najít Summer, než bude příliš pozdě. Ne, na to nemůže myslet. Musí ji najít. Najde ji včas. Jiná možnost neexistuje.

Jel dál.

Vrčení zastavených aut před ním ho varovalo. Proletěl kolem, až uviděl zelené auto obklopené policejními vozy a známou kaskádu tmavých vlasů. Dech se mu na okamžik zastavil. Summer je pořád naživu. Přijel včas.

Prudce zabrzdil a nechal svou motorku ve stínu nadjezdu. Koleno se mu roztřáslo, když slezl, ale ignoroval to. I kdyby měl obě nohy zlomené, bylo by mu to jedno. Přijel včas. Zachrání ji.

… Někdo křičel do ampliónu, ale Summer jeho slovům nerozuměla. Jediné, co si uvědomovala, byl rukáv Robertova blejzru, pach jeho potu a asfalt, který jí rozdíral bosé nohy, když ji táhl s sebou. Bála se připustit studený tlak jeho pistole na své zhmožděné tváři.

Všechno jako by se zpomalilo; každý dech se jí dral ven z plic a ona měla pocit, jako by byl její poslední. Puls jí bušil v ušních bubíncích jako sbíječka, tak hlasitě, že nedokázala rozeznat slova, která policista křičel. Vrtulník se pohyboval za nadjezdem a rotory udržovaly tempo s jejím bušícím srdcem.

Vrtulník poodletěl ještě dál a potom se rozhostilo tak naprosté a surreálné ticho, že se klidně mohla octnout v nějakém postapokalyptickém zombie filmu. Při tom pomyšlení se hystericky zasmála. Hrudník se jí zvedal a Summer pod Robertovou rukou zakašlala.

V dálce se skřípěním zabrzdila motorka a zpod mostu se vynořil osamělý muž. Neviděla mu do tváře, ale i z té dálky věděla, že je to on. Zamrkala, snažila se zaměřit, sotva se odvážila věřit vlastním očím.

Byl to Flynn. Neopustil ji. Flynn přišel.

…

Flynnovi se sevřel žaludek. Fielding drtil Summer v brutálním sevření. Objímal ji jednou paží a hlavu jí držel zvrácenou nazad za vlasy. Ze všech sil se snažila zůstat klidná, ale dovedl si představit její paniku. Fielding jí u hlavy držel pistoli.

Flynn sevřel v ruce svůj Sig.

Policie hovořila k Fieldingovi přes amplión, říkali mu, ať ji nechá jít a bude po všem. Jako kdyby tomu někdo věřil. Fielding ji sevřel pevněji.

„Nechte mě jít, nebo ji zastřelím,“ křičel. „Odstupte.“

Jeden z policajtů se k nim přiblížil. Fielding trhl Summer hlavou dozadu, až bolestí zalapala po dechu. „Odstraňte to auto z cesty, nebo přísahám, že je mrtvá.“

Policajt se zase přiblížil.

Flynn sledoval, jak Fieldingův prst sevřel spoušť.

Vykročil ze stínu nadjezdu, zamířil svůj Sig a vystřelil.

Čas se zpomalil. Zdálo se, že trvalo celou věčnost, než kulka doletěla k Fieldingovi, a na jeden strašný okamžik si Flynn pomyslel, že s tím bude Fielding počítat a uhne z její dráhy. Ale byl to čistý průstřel. Kulka zasáhla Fieldinga přímo do úst a přetnula mu míchu, když mu vyletěla vzadu hlavou.

Fielding klesl k zemi, vlasy Summer stále svíral v ruce. Upadla s ním. Flynn udělal jen pár kroků, než byl u ní a postavil ji na nohy.

Zapadla do jeho náruče, jako by ji nikdy nebyla opustila. Chvěla se, sotva mohla dýchat, a ke svému překvapení Flynn zjistil, že i on se chvěje.

Za nimi pobíhali lidé, vozidla se odklidila z cesty a někdo se skláněl nad Fieldingem. Nic z toho nebylo podstatné. Nikdo už mu ji nikdy nevezme. Je jeho, bude jeho navždy.

Zdvihl hlavu, aby jí to řekl.

Vzlykala. „Flynne, Flynne, pane bože, byla jsem tak vyděšená.“

Pevně ji objal. „To je v pořádku, už jsi v bezpečí.“

„Ehm.“ Na okamžik ho vyrušilo zdvořilé, ale očividně hrané zakašlání, než mu jeden z policistů zaklepal na rameno. „Pane? Musíte jít s námi.“

Flynn zvedl hlavu a mračil se na mladého strážníka. „Co chcete?“

„Musíme vás vyslechnout, pane. Použil jste střelnou zbraň a zastřelil podezřelého.“

„Podezřelého?“

Strážník měl v sobě tolik slušnosti, aby se tvářil rozpačitě, vzhledem k tomu, že jeho kolegové zírali na něco, co vypadalo jako tělo na zadních sedadlech Fieldingova auta. Flynn potlačil vražedný vztek, který hrozil vymknout se kontrole při pomyšlení, že ji Robert zamkl v kufru auta. Tohle udělal jeho drahé Summer. Přál si, aby byl Fielding stále naživu, aby ho mohl znova zastřelit.

„Jsem si jistý, že to bude v pořádku, pane. Ale musíme vás vyslechnout.“

36

Flynn naškrábal svůj podpis na poslední policejní lejstro a posunul desky s klipsem přes stůl policistce ve středním věku. „To byla poslední záležitost. Teď můžete jít,“ řekla mu.

„Skvělé,“ zamumlal Flynn. Byl ztuhlý a rozbolavělý po hodinách proseděných ve vyšetřovací místnosti. Od setkání na dálnici Summer neviděl a potřeba být s ní mu svírala útroby. Navzdory podpůrné výztuze se mu koleno třáslo jako sulc a už docela postrádal své berle.

Zdvihl si límec, když opouštěl budovu, ignoroval reportéry postávající venku a doufal, že ho nezahlédli. Flynn vykročil na ulici a snažil se mávnutím přivolat projíždějící taxík. Jakmile to udělal, roj reportérů mu vrazil do obličeje mikrofony a kamery. „Vy jste ten muž, který zastřelil Roberta Fieldinga? Chtěl byste k tomu něco říct, pane?“

Jeden z nich se Flynnovi snažil strčit do obličeje vizitku. Zatraceně. Právě proto trval Niall na nenápadnosti. Flynn jim odmítal odpovídat. Právě když se chystal svého šéfa proklít, zastavila u něj tmavá limuzína a zadní dveře se otevřely. „Nastup a přestaň se tu předvádět.“

„Doufám, že ses tak nevyšňořil kvůli mně,“ řekl Flynn, když se nemožně hrabal na zadní sedadlo vedle Nialla, který měl na sobě na míru šitý oblek namísto svých obvyklých džínsů.

„Jdi do hajzlu,“ řekl Niall a šťouchl ho do paže. „Z tohohle jsme vyvázli jen tak tak – během hodiny jsme obrátili skóre z nuly na hrdinu. Už jsem si myslel, že si O‘Sullivan nechá naservírovat moje koule.“

„Kde je ona?“

„Pokud myslíš klientku, uvedli ji do střešního bytu v Claridge‘s. Když jsem ji viděl naposled, obklopovali ji osobní asistenti a Teflon Tim bouchnul šampaňské.“

Flynn zavrtěl hlavou, vzpomněl si na své poslední setkání s osobní asistentkou Summer. Cožpak to bylo teprve před měsícem? Teď je zpátky ve svém světě. Obludnost té představy ho zasáhla jako pěst na solar. Práce skončila. Padouch je mrtvý. Už není důvod, aby byli spolu. Ale při vzpomínce na její polibek na dálnici pocítil bolestnou touhu.

„Chce tě vidět, okamžitě.“

„Cože?“

Niall se zazubil. „Slyšels. Slečna O‘Sullivanová si vyžádala tvou přítomnost a víš, že zklamat dámu je neodpustitelné.“

… Summer se zběžně rozhlédla po apartmánu. Odkud se vzali všichni tihle lidi? Sinead byla zabraná do hlubokého rozhovoru s Flynnovým kamarádem Andym. Telefony nepřetržitě zvonily, volali reportéři, lační po exkluzivním rozhovoru. Stále tu byla policie a táta rozléval šampaňské, jako by byl konec světa. Pohovka byla zaházená tucty tašek z jejích oblíbených obchodů, ale nic z toho ji ani za mák nezajímalo. Pořád měla na sobě tytéž špinavé šaty, které nosila už několik dní, a jediné, na co dokázala myslet, byl Flynn. Musí ho vidět.

Niall slíbil, že Flynna vyzvedne a přivede ho sem, ale nechtěla se s ním vidět mezi všemi těmi lidmi. Přece výslech na policii nemůže trvat takhle dlouho? Jako by cítila její neklid, Sinead opustila svého společníka. „Právě jsem dostala vzkaz od toho arogantního sráče, Nialla Moorea. Říkal, abych ti vyřídila, že tvůj balíček je na cestě.“

„Ach díky bohu, Sinead, můžeš, ehm…“

„Zbavit se jich?“ Sestřenice na ni spiklenecky mrkla. „No problem.“ Ve svém nejlepším ztělesnění ředitelky školy hlasitě zatleskala, až získala jejich pozornost. „Můžeme se prosím přesunout dolů? Summer potřebuje odpočívat. Zajisté uznáte, že to pro ni byl velice náročný týden.“

Během několika minut byl apartmán zase její. Zachytila svůj odraz v zrcadle. Flynn je na cestě a ona vypadá, jako by proletěla živým plotem.

Rychle se umyla v prosklené sprše a spěchala zpátky do obýváku. Prodavačka myslela na všechno. Zvlhčovače, séra, spodní prádlo. Na Skota tu čeká svůdné překvapení. Oblékla si temně fialový korzet, bohatě vyšívaný a zdobený krajkou. Někdo k tomu šikovně přidal župan stejné barvy a hedvábnou stuhu. Možná by ji mohla použít na Flynna. Při dalším prohrabávání hromadou narazila na samodržící punčochy. Další taška obsahovala boty na vysokém podpatku.

Během toho měsíce v chalupě získala vhled do jeho vkusu. Operace Flynn je v plném proudu. Zase bude její a tentokrát ho nenechá odejít. Summer zatáhla závěsy a rozsvítila lampu vedle postele, než spěšně odklidila tašky z dohledu. Už měla skoro vysušené vlasy, když se ozvalo zaklepání na dveře, ohlašující jeho příchod. V žaludku se jí třepotaly tucty motýlích křídel, když otevřela.

Vysoký blonďák z parkoviště v York Minsteru se nonšalantně opíral o zárubně a vedle něj byl Flynn. Radost v jeho očích neskryla zbledlou pokožku. Proč si toho nevšimla dřív? Summer ustoupila, aby mohli vejít, a otřásla se, když viděla Flynna kulhat k nejbližší pohovce, kam ztěžka dosedl.

Podívala se po Niallovi, žádajíc vysvětlení.

„Má pár šrámů z posledního výletu. Nebuďte na něj moc drsná.“

Místnost přeletěl tmavý polštář a odrazil se ode dveří. „Bacha. I s jednou zdravou nohou bych z tebe dokázal vymlátit duši.“

„Klídek, klídek.“ Niall se zasmál. „Kdyby dáma usoudila, že potřebuje skutečného muže, budu dole v baru. Později se vrátím s tvými berlemi.“ Dal jí pusu na tvář a zavřel za sebou dveře.

Summer se nervózně obrátila, nebyla si jistá, co mu má říct. Po tom polibku na dálnici si bláhově myslela, že si padnou do náručí a všechno bude stejné jako v chalupě. Ale Flynn byl nervózní, rezervovaný, takový předtím nebyl.

Oblékla se pro něj jako femme fatale. Proč na to nereaguje? Flynnovi na ní přece záleží. Musí.

„Máš to tu pěkné,“ řekl při pohledu na dřevem obložený klenutý strop a světlý přepychový nábytek.

„To byl tátův nápad.“ Summer pokrčila rameny a přešla místnost. „Chtěl oslavovat, a tak zorganizoval na později večeři, aby ti poděkoval.“

„Večeře na rozloučenou?“ Kousavý tón v jeho hlase ji znepokojil. Flynn možná rezignoval na roli jejího

bodyguarda, ale Summer je v háji, jestli chce vzdát

i jejich vztah.

Tolik jí chyběl. Během té strašné doby, kdy byla uvězněná v Robertově autě a myslela si, že umře, si uvědomila, že Flynn je pro ni ten jediný. Dnes večer musí prolomit jeho zdrženlivost, jinak ho už možná nikdy neuvidí. To nemůže riskovat.

Pokud Flynn neudělá první krok, udělá ho ona. Musí ho přesvědčit, že spolu mají šanci, i kdyby to mělo znamenat vystoupit ze zóny komfortu. Přinutila se mluvit, než docela ztratí odvahu. „Měla jsem spoustu času o všem přemýšlet, když jsem byla… když jsem byla pryč,“ řekla. „Znáš mě líp než kdokoli jiný. Nikdy v životě jsem s nikým nezažila takovou blízkost. Ale ještě o mně nevíš všechno. Takže bychom možná měli pokračovat ve zkoumání.“

„Zkoumání?“

Summer se usadila na okraji pohovky a pocítila úlevu, když jeho pohled zabloudil na krajku na horním okraji jejích punčoch. „A myslím, že máš něco, co mi patří.“

„Ale? A copak by to mělo být?“

Zhluboka se nadechla. „Dlužíš mi jednu fantazii.“

„Vážně?“

Z náznaku nebezpečí ve Flynnově tónu polkla. „Dnes večer chci velet já.“

Jeho výraz se sotva změnil, ale oči se mu rozehřály. „Velet?“

„Ano, víš, ty budeš dělat, co já řeknu, kdy řeknu. Tohle velení.“

Pobavení, které mu pohrávalo v očích, mělo odstín něčeho dalšího, a Summer nedokázala rozhodnout, jestli je to očekávání nebo chtíč. „Ty jsi opravdu…“

„Malá zvrhlá mrcha?“ ironizovala. „Ale to už víš. Vždycky jsi to věděl.“

„Summer, mám na koleni výztuhu, díky které vypadám jako robocop, a pochybuju, že bez pomoci dojdu dál než ke krbu. O těch berlích Niall nežertoval.“

Zklamání se mísilo s úlevou. Vážně ji chce, ale má obavy. Možná to není shledání, po jakém toužila, ale jednou věcí si je jistá: chce teď Flynna víc než kdy předtím.

V podbřišku ji zašimralo očekáváním. Jsi ta nechvalně známá Summer O‘Sullivanová, řekla sama sobě. A nemůže od tebe zrovna utéct. Vstala a nabídla mu rámě. „To je v pořádku. Můžu chodit za nás oba.“

Flynn hvízdl, když uviděl postel se čtyřmi sloupy. Kdyby nebyl zraněný, byl by ochotný se vsadit, že pro ty dřevěné sloupy našel tvůrčí využití. Bradavky jí ztvrdly vzrušením.

Flynn se posadil na okraj postele. Jeho přivřené oči jí dodaly trochu sebevědomí. Dotkla se jeho rtů v dráždivém polibku. „Copak jsem ti nechyběla? Ani trochu?“

„Jistá část mě tě hodně postrádala,“ přiznal zdráhavě.

„Ale varoval jsem tě, co se stane, jestli zase utečeš. Kdybych nebyl zraněný, hned bych ti za trest naplácal.“

Oždibovala mu čelist drobnými kousavými polibky a přitom mu rozepínala jeden knoflík košile po druhém. Povzbuzená jeho souhlasným mručením mu ji stáhla dolů a hodila ji na zem.

„Teď jsi na řadě ty, něco si svlékni,“ nařídil.

Nechala hedvábný župan klesnout na podlahu a vychutnávala si jeho lačný výraz, když spatřil, co má pod ním. „Teď ty.“ Ozval se její hrdelní smích.

„Myslím, že mi budeš muset pomoct.“ Flynn rozepnul výztuhu na své noze, potom se položil na postel a rozepnul si kalhoty. Summer je stáhla a zalapala po dechu, když uviděla jeho nohu. S tím zraněním si vážně nedělal legraci. „Pro Kristovy rány. Co se ti stalo?“

„Afghánistán. Někdo mě tam nechtěl.“

„Bolí to?“ zeptala se.

Flynn pokrčil rameny. „Jediné, co mě teď bolí víc než noha, je můj pták. Tak pojď jsem a polib mě.“

S ohledem na jeho zranění si mu sedla na boky a užívala si dotek jeho tvrdé žerdi, jak se třela o její klitoris. Líbali se s ústy otevřenými, hladově. Jazyky se splétaly v milostném duelu a Flynn jí jednu ruku vpletl do vlasů a druhou jí sevřel bok, aby ji podržel na místě, když zdvihl boky a tlačil se na ni. Neochotně přerušil polibek a přejel jí prstem po ňadru v krajce, z čehož jí naskočila husí kůže. „I když se mi ta myšlenka zamlouvá, dej tu zatracenou věc dolů.“

Seskočila z postele, vykroutila se z korzetu a sledovala přitom, jak Flynn přimhouřil oči, když zahlédl tvrdé oblázky jejích bradavek a titěrný trojúhelník jejích hedvábných tang.

Nozdry se mu vzdouvaly, jako by k ní voněl. „Nech si ty punčochy a podpatky.“

„A čí je tohle fantazie?“

Summer vzala svá ňadra do dlaní, jako by mu je nabízela. „Líbí se ti?“ zapředla ve své nejlepší imitaci roztouženého kotěte. „Když budeš hodný kluk, možná tě na ně pak nechám sáhnout. Teď dej ruce za hlavu.“

Flynn natáhl paže nad hlavu, jako kdyby zíval, než je složil za hlavu, a vypadal jako dokonalý obraz bezstarostné lenosti.

Summer věděla, že ji sleduje očima, a pohrávala si s krajkovým okrajem tang, než je ze sebe setřásla. Ignorovala žár v jeho očích a provlékla mu tanga kolem obou zápěstí, jako to tenkrát udělal on s provazem.

„Měla jsi na mysli něco konkrétního? Možná budu potřebovat volné ruce.“

„Žádné ruce.“

Věděla, že kdyby si usmyslel, nezadrží ho ten kousek krajky ani na minutu, ale chtěla, aby se vzdal aspoň symbolicky. Flynn musí vědět, že jí může věřit i v těžkých časech. Summer stála před ním a zkoumala svou nahou a spoutanou kořist. Navzdory zraněním na noze byl Flynn stále krásný.

„Líbí se ti, co vidíš?“ odříkával pomalu.

Ignorovala jeho pokus dráždit ji. Místo toho vylezla na postel a plazila se po jeho těle pomalým, kradmým krokem tygřice lovící svou kořist. „Líbí?“

Summer se nad něj naklonila a nechala své vztyčené bradavky zabořit se do jeho hrudi. Sklonila hlavu a oždibovala mu krk drobnými kousavými polibky, které zpomalily a zmalátněly. Přejela mu po čelisti a jemně sála citlivé místečko přímo pod uchem. Svaly v ramenech mu ztuhly. Chudák Flynn. Líbala ho podél klíční kosti a jemně olizovala okolí bradavky, než zaměřila svou pozornost na druhou, potěšená, že je tam citlivý.

Flynn potlačil vzdech, když mu její vlasy sklouzly po hrudi. Summer pokračovala pomalu k jeho břichu, odhodlaná protáhnout erotické utrpení. Flynnův penis byl teď v plném pozoru, ale on měl oči pevně zavřené.

S lítostivým pohledem ignorovala svou kořist a místo toho mu oždibovala bok a jazykem sjížděla ke koulím, než zase přestala.

„Máš v úmyslu mučit mě dlouho, ženská? Pro to se vždycky můžu vrátit do Afghánistánu.“

„Chtěl bys, abych tě mučila?“ řekla nevinně. Flynn rád rozdává bolest, ale přijímá ji taky rád? Existuje jeden způsob, jak to zjistit. Políbila místečko na jeho vnitřním stehnu, než ho vší silou kousla.

Jeho boky sebou trhly a z úst se mu vydral přiškrcený sten. To vypadalo jako ano, ale tak docela nevěděla, jak s tím naložit. Summer se posadila na paty. Jeho překrvený penis vypadal děsivě ohromný. Podívala se na Flynna. Už zase měl ztěžklá víčka.

Olízla mu žerď po celé délce a odměnou jí bylo rozkošné syknutí lehce zabarvené frustrací, jak zápolil se sebekontrolou. Chudák Flynn, málem jí ho bylo líto. Zeširoka otevřela ústa, sevřela rty kolem jeho údu a zakroužila jazykem po citlivé špičce. Boky se mu proti jeho vůli vzepjaly.

„Ne,“ vzdychl. „Nejsem si jistý, jak dlouho to vydržím. Co kdybych ti tu laskavost oplatil?“

Summer mu hladila koule a znova ho olízla, nechtělo se jí svou kořist pustit. Flynn jí často nedovolí být nahoře.

„Vsadím se, že ti přivodím orgasmus za méně než tři minuty.“

Její libido na ni křičelo, ať tu sázku vezme. Pomalu se sunula nahoru po jeho těle, nebyla si jistá, jak s tím naložit. Byla už tak vzrušená tou představou, že si nebyla jistá, jak dlouho vydrží. Dokázal by to bez použití rukou?

Flynn vycítil její zmatek a zašeptal. „Pojď blíž. Jsem dobrý, ale tak dobrý zase ne.“

Cítila se nemožně, když se mu rozkročila nad obličejem a ucítila na stehně jeho teplý dech. Musela se opřít o zeď.

„Blíž,“ řekl Flynn ochraptěle.

Strniště na jeho čelisti ji škrábalo na kůži vnitřního stehna, když ji jemně laskal. Přes klitoris jí přejel vlhký žár jeho jazyka a nervy se jí napjaly k prasknutí. „Ano, přesně takhle.“

Jeho rty se sevřely kolem citlivého hrbolku nervů a jazykem pomalu kmital tam a zpátky. S rukama napjatýma proti zdi před ní zvrátila Summer hlavu nazad. Pulsující tlak na jejím klitorisu povolil, když jí Flynn olizoval pysky, ochutnával ji. Pod vibrací jeho rozkošného stenu se svíjela. Flynn ji líbal se stejnou nemilosrdnou pozorností, jakou věnoval jejím rtům, jako kdyby mu patřila každá její část.

„Ach bože,“ zasténala, když se jeho rty opět zaměřily na její klitoris a vsály ten maličký hrbolek do úst. Začala trhaně oddechovat. Je blízko, tak blízko. Už bude. Nic už ji teď nezastaví. Každé nervové zakončení se vezlo na spirále rozkoše. „Prosím, ach prosím, nepřestávej.“

Skousnul. Ta rozkoš-bolest ji dovedla na vrchol a Summer vykřikla jeho jméno. Zaplavil ji vír vjemů.

Radost se při jízdě na vlně mísila s extází. Opřela si čelo

o stěnu, zatímco se jí zmocňovaly poslední rozechvělé otřesy. Nohy se jí stále třásly, když z něj slezla dolů a opřela si hlavu o jeho hruď. Flynnovi bušilo srdce v jednom rytmu s jejím. Nejenom ji to zasáhlo. „To bylo. To bylo… úžasné.“

„Dvě minuty a čtyřicet devět vteřin.“

„Cože?“ Summer zvedla nevěřícně hlavu. „Tys počítal?“

„No, přece jsme se vsadili.“

„A co chceš jako odměnu?“ Očima bloudila po jeho svalnatém trupu a sledovala, jak se zdvihá a klesá, zatímco se mu dech vrátil do normálu. Jeho penis byl tak ztuhlý a překrvený, až to vypadalo bolestivě. Chudák Flynn. Bude s tím muset něco udělat.

„Kondomy?“ zeptal se v naději.

Sakra. Jak mohla zapomenout na tak základní věc? Silně pochybovala, že ten, kdo pro ni nakupoval, si vzpomněl a nějaké koupil. Převalila se a na telefonu vedle postele vyťukala telefonní číslo pro domácí servis.

Hodně to vypovídalo o Flynnově sebekontrole, že vydržel takhle dlouho, ale všimla si, že se vzepjal v bocích, když mu srolovala latexovou ochranu přes tvrdý klacek. Sedla si mu na boky, popadla ho za penis a dráždila ho, přejížděla jím tam a zpátky ve svém vlhku. Flynn zkřivil tvář v zoufalém boji o kontrolu. Kolik zbývá, než prohraje?

Sklonila se a zastrčila si ho sotva pár centimetrů do sebe, než se zase zdvihla. Bože, to je skvělé. „Líbí se ti to?“

Flynn měl tak rozšířené panenky, že měl černé oči. „Dost bylo hraní.“

Popadl ji za boky a Summer vyjekla překvapením, když si ji tvrdě přitáhl dolů na svůj klacek. „Můžeš být nahoře, ale to neznamená, že jsem ti vydaný na milost. Nebo ano?“

Z jeho přísného tónu se zachvěla. „Ne, pane.“

„Hodná holka.“ Chytil ji za zápěstí a přitáhl ji k sobě, až si stanuli tváří v tvář a vyměňovali si trhané výdechy. Políbil ji jako tenkrát poprvé, před klubem. S tvrdou a nemilosrdnou převahou, jeho jazyk se jí dral do úst. Zmocnil se jí, vlastnil ji. Pevně sevřel její vlasy a naklonil hlavu, aby se zase mohl vnořit hluboko.

Byla proti tomu útoku bezmocná. Myslela si, že bude nahoře, velet. Pro jednou chtěla být ten, kdo má kontrolu, kdo rozhoduje. S Flynnem to pokaždé bylo ohromující ve své intenzitě, ale byl tu vždycky strach, že v něm ztratí samu sebe.

Přesvědčila sama sebe, že když bude nahoře, bude to jiné. Ovládne ho. Flynn to zase obrátil. Ona je učednice a on vždycky bude mistr. To, jak se brutálně zmocnil jejích úst, bylo jen cvičení, jak jí ukázat, kdo tady velí.

Summer pod jeho ústy sténala, zoufale chtěla víc.

Flynn by ji mohl líbat tisíc let a ona by po něm stejně pořád lačnila.

Odtáhl rty od jejích. Nikdy se necítila tak odhalená a chlípná.

„Kdo tady řídí?“ zeptal se Flynn, hlas napjatý vášní.

„Ty.“ Zašeptala. „Ty.“

„Tak mě ojeď.“

Sevřela vnitřní svaly kolem jeho údu a on zasténal, když se začala pohybovat, nejdřív pomalu, užívala si ten jedinečný pocit, když ho má uvnitř. Touha mezi jejími stehny byla téměř bolestná. Jestli se brzy neudělá, tak umře. Pohupovala se proti jeho bokům a při každém naražení se o něj třela klitorisem. Skvělé.

Flynn ji popadl za boky, aby nastavil tempo. Podržel ji na místě. Zdvihl ji, žalud penisu se tlačil na vchod do její kluzké pochvy, než ji zase prudce narazil dolů. „Pohlaď se,“ nařídil.

Summer vzala svá ňadra do dlaní. Bradavky měla bolestně tvrdé. Vsála svůj ukazovák do úst, obkroužila si jím klitoris a málem se z toho jediného doteku udělala. „Prosím. Nepřestávej.“

Se zachroptěním se prohnul v bocích a přirazil hlouběji, přidával na rychlosti i na dravosti. Každý tvrdý příraz, každý její opojný vzdech jí vyhnal z hlavy veškeré myšlenky a Summer křičela: „Ach bože, Flynne. Miluju tě.“

Na světě neexistovalo nic než oni dva. Ona a Flynn, Flynn a ona. Orgasmus do ní udeřil jako přílivová vlna a vyhladil veškeré racionální myšlení. Flynn zasténal, když kolem něj sevřela vnitřní svaly, ale bušil do ní dál, ztracený ve své vlastní vášni.

Druhý vrchol ji zasáhl dřív, než ten první stačil odeznít, a Summer vykřikla jeho jméno. Flynn ztuhl a zachvěl se, než ji během několika posledních přírazů následoval do extáze a ona se mu zhroutila na hruď. Jejich nestálý dech se mísil v tichu, dokud z ní jeho ochablý penis nevyklouzl. S ochraptělým povzdechem ji políbil na čelo. „Ježíši, ženská, myslím, žes mě zabila.“

„Vážně?“ Summer se zahihňala. „Jak by ses cítil, kdybych tě znova zabila každou noc po zbytek našich životů?“

Neměla v úmyslu se ho zeptat. Ne takhle. Ačkoli pomyšlení na to, že zase nebude s Flynnem, bylo víc, než mohla snést. Srdce jí bušilo v očekávání jeho odpovědi.

Flynn ji pohladil po tváři a zdvihl jí bradu. Zlatavé skvrnky v jeho očích nikdy nebyly tak nápadné. „Miluju tě, Summer. Myslím, že tě miluju od prvního okamžiku, co jsem tě viděl scházet ze schodů, když jsi měla na sobě ten chabý ručník. Málem jsem zešílel při pomyšlení, že už tě nikdy neuvidím.“

„Takže to znamená ano?“

Dotkl se svými rty jejích. „Vždycky to bylo ano.“

37

To první, co si po probuzení uvědomil, byla jeho noha pulsující bolestí, a to druhé, že je teď zasnoubený se Summer, po které nebylo ani vidu.

„Večeře je za půl hodiny,“ oznámila, když vešla do ložnice a nesla čerstvě vyžehlenou košili. „Potřebuješ pomoct do sprchy?“

„Ne, jsem v pohodě,“ řekl, když se vysoukal z postele.

Už tak bylo dost zlé nechat ji být nahoře, natož aby ho ještě myla. I když by ji to mohl nechat udělat později, až budou mít víc času. Flynn sledoval, jak zase mizí a ukazuje mu holé rameno ve večerní róbě na ramínkách.

„Zatraceně,“ zamumlal. Na večeři není oblečený a není si jistý, jak Tim O‘Sullivan uvítá novinku, že si jeho jediná dcera bude brát svého bodyguarda. Když se o deset minut později vynořil Flynn ze sprchy, zjistil, že kalhoty má čisté a vyžehlené a že na košili je visačka s cenovkou, ze které by se Niall otřásl. Kdo sakra utratí 450 liber za košili?

„Budeš k tomu potřebovat kravatu.“ Summer se vrátila, vlasy měla nyní přisponkované do propracovaného účesu a kolem očí měla stříbrné kouřové stíny, díky nimž vypadala šíleně sexy. Chtěl ji zatáhnout zpátky do postele a možná by mohli najít další využití pro kravatu, kterou nesla.

Obtočila mu ji kolem krku a uvázala ji zkušenýma rukama, než ho políbila na rty a šlehla ho jazykem, až se mu odkrvil mozek.

Flynn sevřel její boky a přitáhl si ji k sobě. „Myslím, že budu muset zavést pravidlo ,žádné kalhotky‘.“

„Nezačínej s tím zas, nebo bychom mohli zmeškat večeři. No tak, táta čeká.“

Všechny oči se dívaly na ni, když vstoupili do restaurace, a Flynn se rovnou položil do role bodyguarda; zkontroloval vchody, východy a ostatní spolustrávníky. Jeho instinkt mu vždycky bude velet, aby se staral o její bezpečí.

Tim O‘Sullivan vstal a poplácal ho po rameni. „Zdá se, že vám musím poděkovat, že jste ji bezpečně dostal zpátky.“

Flynn se snažil neošívat, když O‘Sullivanův hlas duněl restaurací. „Jen jsem dělal svou práci.“

„Když už o tom mluvíme…“ O‘Sullivan sáhl do kapsy a vytáhl obálku, kterou po něm hodil. „Malý bonus pro vás za dobře odvedenou práci.“

„Není třeba – “

Flynn střelil letmým pohledem po Summer a ta zavrtěla hlavou. Očividně to ještě otci neřekla. Kývla směrem k toaletám, jasný signál, že potřebuje několik minut s otcem o samotě. Vstal. „Omluvte mě na okamžik.“

Pomalu vyšel z restaurace, snažil se ignorovat pohledy ostatních strávníků. Na toaletě si opláchl obličej studenou vodou. Obsah obálky ho zlobil jako svrbění, které si nemůže poškrábat, tak ji otevřel a nakoukl dovnitř. Díval se na šek na jedno sto tisíc liber. Do prdele. Tohle je pořádný bonus a nemůže ho přijmout. Nacpal obálku zpátky do kapsy.

Když se vrátil do restaurace, O‘Sullivan měl objednané další šampaňské, ale obdařil ho méně než přívětivým pohledem. Flynn nic jiného ani nečekal. Jenom šílenec by chtěl, aby se jeho dcera provdala za muže, který dává všanc svůj život každý den v týdnu.

„Tohle musím vrátit, pane. V žádném případě to nemohu přijmout.“

O‘Sullivan mávl rukou. „Nechte si to. Bude jí to sotva stačit na boty na jeden rok.“

Summer střelila po otci zlým pohledem. „Tati…“

„Dělám si legraci.“ Shovívavě se na ni usmál, než obrátil svou pozornost k Flynnovi. „Summer mi říkala, že máte bydlení ve Skotsku?“

Flynn se přinutil k úsměvu. Najednou to začalo připomínat pracovní pohovor. „Ano, v Turlochmor. Postavil jsem si tam před čtyřmi lety dům.“

„Určitě je velkolepý, ale ona bude potřebovat taky něco v Londýně. Nemůžu ji nechat samotnou tam nahoře, když budete pryč. Jak dlouho myslíte, že budete ještě dělat tohle vzrůšo? Určitě vám místo toho můžeme najít něco v oblasti bezpečnosti tady.“

Zbytek jídla byl utrpení. Flynn si ani nevzpomínal, co jedl. O‘Sullivanův hlas ho rozčiloval dál a dál. Když se podávala káva, Flynn měl pocit, že už mu jeho vlastní život nepatří. Málem se mu ulevilo, když mu zazvonil telefon. Spěchal pryč z jídelny a ignoroval nesouhlasné pohledy kvůli řvoucí melodii Tardis.

„Držíš se?“ zeptal se ho Niall bez úvodu.

„Vždycky,“ reagoval Flynn.

„Dobře. Ta kontrola vozidla, co jsi požadoval, dorazila. Jedna modrá dodávka HiAce je registrovaná na Malcolmovo jméno.“

„Do hajzlu.“

„To mi povídej. Schovává ji v pronajaté garáži spolu s dalšími hnusnými věcmi – řetězy, noži, ty to znáš, včetně kulek do staré pistole Luger. Náš Malcolm si udělal pěknou malou svatyni Summer. Fotky, oblečení a záznamy z domácích kamer.“

„Kde je?“

„Je mi líto, Flynne, ale Malcolm dnes odpoledne složil kauci.“

Flynn se rozhlédl kolem. Každý představuje potenciální hrozbu. Někdo by mohl ublížit Summer. Musí ji odtud rychle dostat.

„Zůstaň, kde jsi,“ řekl Niall. „Dostaň ji zpátky do podkrovního bytu. Andy a pár kluků z týmu už jsou na cestě.“

Flynn ukončil hovor. Uvolnil si kravatu a strčil ji do kapsy, když spěchal zpátky do restaurace. Popadl Summer za paži. „Musíme se vrátit do pokoje. Hned.“

„Co to – “ řekl Tim.

„Malcolm je venku na kauci. Niall našel jeho garáž – zdá se, že celou tu dobu byl za těmi výhružkami on.“

Summer zbledla a zavřela oči.

„Hned!“ vyštěkl Flynn, zatímco očima znova pátral po restauraci. Žádní noví strávníci nepřibyli a ti, kdo zůstali, popíjeli kávu nebo si užívali večerní drink. Žádná viditelná hrozba tu nebyla, ale budou muset projít vestibulem, aby se dostali k výtahům.

Dveře do kuchyně se zase otevřely. Uniformovaný číšník šel s hlavou skloněnou, ale Flynn ho okamžitě poznal. Malcolm. Instinktivně postrčil Summer za sebe. Narazila do Tima, který se zhroutil na stůl. „Všichni dolů,“ zařval. Flynn si uvědomoval všechen pohyb kolem sebe jako zpomalený klip z filmu – šok, výkřiky, zvuk rozbíjeného skla – ale nespustil oči z cíle. Jediným pohybem vytáhl

pistoli a odjistil ji.

Malcolm měl oči potemnělé hněvem a všechen ten hněv byl zaměřený na jedinou osobu. Summer.

„To nemůžete – “ Šedovlasý muž vstal a snažil se chránit svou ženu, která se krčila ve své židli.

„Jděte z cesty,“ zakřičel Flynn. Zatracení civilisti.

Malcolm popadl muže za límeček a přitáhl si ho před sebe, aby ho použil jako štít.

Do prdele. Nemůže čistě vystřelit na cíl. Tohle bude ošklivé. Další výkřiky. Dveře do kuchyně se otevřely a zase se zavřely.

Malcolm zvedl ruku a namířil pistoli na převrácený stůl, za kterým se choulila Summer se svým otcem. Nebude stačit, aby je ochránil.

Každý nerv v něm křičel, když se Flynn vrhl před stůl. To bude bolet.

V rychlém sledu se ozvaly dva výstřely. Malcolm padl k zemi a rukojmí vzal s sebou.

Flynn si uvědomoval oslnivou bolest. Tu, kterou tak dobře znal. Na jediný okamžik se octl zase v Afghánistánu, noční obloha nad hlavou a pach krve mu stoupá do nozder.

Pak se objevila Summer, v šoku, s bledou tváří. Andy a Jamie ji odtahují pryč. Vidí rozmazaně. Koupe se ve studeném potu, když mu ze zraněné nohy vyzařuje bolest, a musí zatnout zuby, aby neřval oslňující bolestí. Poslední, co si pamatoval, bylo, jak někdo křičí něco o záchrance.

Když zase otevřel oči, bylo šero. Nad hlavou mu ječela siréna. Nemohl pohnout rukama ani nohama a chvíli mu trvalo, než si uvědomil, že je znehybněný na lehátku v ujíždějící sanitce.

„Jste vzhůru,“ konstatoval paramedik očividné. „To koleno jste si určitě pěkně zmasakroval.“

Do prdele. Ta sestra v Německu ho varovala. Pořád slyšel ta slova, jak vycházejí z těch jejích škrobených, nesouhlasných úst. Pokud nebudete odpočívat, možná už koleno nebudete moct používat.

Do prdele, do prdele, do prdele. Tentokrát to vážně přehnal.

„Už jsme skoro tam. Máte velké bolesti?“ zeptal se paramedik.

„Ne.“ Flynn zavrtěl hlavou. Bolest v noze nebyla nic v porovnání s běsnícím hněvem v něm. Jak si může vzít Summer, když bude mrzák? Jakým pro takovouhle ženu může být manželem, když nebude moct chodit?

Už tak je dost zlé, že je odporně bohatá a on je jen voják, ale jak ji bude živit, když z něj bude invalida? Je mu třicet pět, ne šedesát pět. Nebude jí fyzicky stačit. Bude zmrzačený manžel Summer O‘Sullivanové. Závislý na ní finančně i jinak. Skoro tak děsný jako Bayliss.

Ne, bude horší než Bayliss.

Flynnovi v břiše narostlo chladné poznání a šířilo se dál, až mu zaplavilo hruď a zardousilo srdce. To jí nemůže udělat. Ne své Summer. Nemůže si ji teď vzít a neví, jak jí to řekne.

Sanitka zpomalila a zastavila, dveře se otevřely. Dovnitř vlezl druhý paramedik a přenesli ho na pojízdné lůžko. Řada stropních světel mu blikala nad hlavou, když spěchali chodbou a projeli dveřmi označenými „Rentgen“.

Skláněl se nad ním Niallův úzkostný obličej. „Neboj se. Zavolali jsme nejlepšího chirurga. Budeš – “

„Dej mi telefon.“

„Pane, tady nemůžete používat telefon,“ řekl paramedik. „Tak mě dostaňte ven, ale dejte mi ten podělaný telefon.“ Nemohl čekat, až bude po operaci. Jestli Summer zjistí, že je těžce zraněný, bude tu cobydup, a to on nechce. Nechce, aby s ním zůstávala z lítosti. To nemůže riskovat.

„Nialle, chlape, musím s ní mluvit.“ Flynn nenáviděl ten prosebný tón, ale už hrozilo, že ho přemůže bolest. Musí to udělat hned.

Niall ho poplácal po rameni, ignoroval protestující sestru, vytlačil pojízdné lůžko ven a podal mu telefon. „Máš pět minut.“

… Telefon znova zazvonil a Summer se podívala na displej, než to zvedla. „Flynne? Ach, díky bohu. Měla jsem takový strach. Nechtěli mě pustit do sanitky.“

„Je to tak lepší,“ řekl nezřetelně.

„Ale já chci – “ Jak by ho mohla nechat samotného v nemocnici, když jí právě zachránil život? Její otec ho nepřestal vychvalovat; říkal, že je to ten nejstatečnější muž na světě.

„Ne. Summer, musíš mě teď poslouchat.“ Každé slovo bylo zřetelné, jak je Flynn ze sebe vyrážel. „Musíš si uvědomit…“

Čekala. Něco tady nehraje. Po zádech jí přeběhl mráz.

„Summer. Vždycky mi na tobě bude záležet. Chci být tvůj přítel, ale…“

Její přítel? Flynn chce být její přítel?

Pokračoval. „Ale nemůžeme se vzít. Nejsem jako Adam Bayliss. Nejsem ochotný žít z tvých peněz.“

Jak může Flynn v takové chvíli myslet na peníze? Předtím řekl ano. Řekl jí, že ji miluje. Určitě si to nerozmyslel? „Vím, že nejsi jako Adam. Miluju tě, Flynne. Proč se mnou takhle mluvíš? Jsou to jen peníze.“

„Možná pro tebe.“

„Máš obavy z mého otce? Samozřejmě bude trvat na předmanželské smlouvě, ale to je v dnešní době skoro standard, když jeden – “

„Je bohatší než ten druhý,“ dokončil. „Copak to nevidíš? Manželství zničí to, co mezi námi je. A to není všechno.“ Flynnovi přeskočil hlas a to jí dalo malý záblesk naděje. „Nemůžeme si o tom prostě promluvit? Nemusíme se vzít ve Westminsterské katedrále, pokud nechceš. Můžeme – “

„Ty mě neposloucháš. Věř mi, když říkám, že jsem o tom přemýšlel. Nemyslel jsem na nic jiného.“

Slyšela, jak se nadechl, a potom se rozhostilo ticho, než dodal: „Nechci, aby se ze mě stal pan O‘Sullivan.“

O měsíc později

Její tělo si vzpomnělo dřív než mozek, žaludek se sevřel, když ji zaplavila první vlna bolesti. Flynn je pryč. Ležela v pomačkaných peřinách a přála si, aby měla co hodit po ptákovi, který si prozpěvoval na okenní římse.

„Nechci, aby se ze mě stal pan O‘Sullivan.“ Jeho poslední slova byla první myšlenka každé ráno a to poslední, na co si vzpomněla, než šla spát. Jako by mohla spát. Flynn opustil nemocnici vrtulníkem hned po operaci a navzdory tlaku, který vyvinula na Nialla, nedokázala zjistit, kam se poděl. Prostě zmizel.

Odšourala se do koupelny, aby prozkoumala poslední škody. Oční víčka měla znachovělá pláčem. Jak jinak. Summer se vrátila do ložnice, aby se oblékla.

Nový majordomus – Andrew z Perthu – už nejspíš čeká, až přijde dolů na snídani. Měl od jejího otce nakázáno, aby mu hlásil, co snědla. Někdy do sebe sotva dostala kávu a nemohla spolknout nic pevného. Pohlédla na telefon, unavenýma očima mžourala na displej. Spousta emailů, několik esemesek od holek, přály jí všechno dobré a doufají, že přiletí do Austrálie na jejich svatby.

Někdo z oddělení publicity z otcovy kanceláře jí přeposlal žádost o podrobný rozhovor o ní a Flynnovi. „Pokračuj v tom a rozhodně dostaneš padáka,“ řekla telefonu.

Flynn. Dokonce i přečíst si jeho jméno bolí. Jak jí tohle mohl udělat? Není její chyba, že je bohatá. Ale rozejít se s ní kvůli tomu je víc, než dokázala snést. Snažila se na něj zapomenout. Za poslední měsíc si nakoupila úplně novou garderobu a pařila na večírcích do roztrhání těla každou noc, ale nic nedokázalo otupit tu bolest.

Ozvalo se zaklepání na dveře a vstoupil Andrew. „Omlouvám se, že vás ruším, ale váš otec poslal toto po kurýrovi z kanceláře. Říkal, že to možná budete chtít vidět.“

Přistoupil k ní s toutéž nervozitou, jakou zažívá turista, který se dostal do lvího výběhu v zoo během krmení. „Zdá se, že to můj předchůdce zamíchal mezi obchodní dokumenty vašeho otce.“

Tím předchůdcem zřejmě myslel Malcolma. „Co je to?“

„Myslím, že pozvání na svatbu. Ze Skotska, madam.“

„Ze Skotska?“ Vytrhla mu ji z ruky a roztrhla krémovou pergamenovou obálku.

Pan David Mackenzie a slečna Lorna Bellová vás srdečně zvou na společnou oslavu při příležitosti jejich svatby v Canongate Kirk dne 31. července 2013 v 15.30 hodin a posléze v The Witchery, Royal Mile, Edinburgh. RSVP.

To datum jí bylo povědomé. „Co je za den?“

„Je pátek, madam.“

„Ne, ne den, ale datum. Kolikátého dnes je?“

„Jednatřicátého července, madam.“

„A sakra.“ Summer vyskočila z postele.

„Čas?“

„Dvanáct čtyřicet pět.“

„Sakra, sakra, sakra.“

„Bude to vše, madam?“

Summer se zastavila v polovině místnosti. Když poletí jedním z tátových letadel, nedostane se tam včas. „Řekněte tátovi, že potřebuju helikoptéru na předním trávníku za jednu hodinu. Letím do Edinburghu.“

Po rychlé sprše prohrabala svou garderobu a vyházela některé nové kousky na postel. Potřebuje něco, z čeho Flynnovi spadne čelist. Něco, z čeho se mu budou sbíhat sliny a krev se mu nahrne do penisu v okamžiku, kdy ji uvidí. Vybrala si dramaticky červené krátké šaty bez rukávů. Tak, aspoň se nebude plést s nevěstou a Flynn ji uvidí na kilometr daleko. Spolu s úchvatnou kabelkou a párem střevíců na hříšně vysokém podpatku se připravovala na Operaci Flynn. Bude si muset nasadit sluneční brýle, aby zakryla oči, ale doufala, že otoky splasknou, než ho uvidí.

Ukáže Flynnovi, že se změnila. Do háje, klidně by se vzdala role dědičky a šla s ním žít do chalupy, kdyby to po ní chtěl. Jediné, co chce, je on. Na ničem jiném nezáleží.

Navzdory svižnému letu k helipadu u hotelu Prestonfield věděla, že zmešká příchod nevěsty. Ale když její auto dorazilo do Canongate, svatebčané ještě čekali venku a Lornina limuzína právě odjížděla. Něco tu rozhodně nehraje.

„Summer.“ Mával na ni znepokojený David. „Je s tebou? Je tu Flynn?“

„Ne, já…“ Posmutněla. Flynn měl být svědek. Přece by nezklamal svého jediného bratra. „Neviděla jsem ho od té noci… Netuším, kde je.“

Dorazila Morag, skvěla se v levandulové. „Je mi líto, Davide, ale farář říká, že nemůže čekat. Má objednanou další svatbu na půl pátou.“

„Sakra. Nemůžu uvěřit, že Flynn prostě takhle zmizel.“ David se odvrátil, potřásl hlavou a nechal ji s Morag, která vytáhla z úhledné kabelky telefon a zavolala šoféra.

„Můžete ji přivézt zpátky. Budeme muset začít bez něho.“

Zbytek obřadu proběhl bez potíží a Summer za tmavými brýlemi odrážela okázalé pohledy. Její bláhové sny o tom, jak se s Flynnem k sobě vrátí, se změnily v prach, než skončila svatba. Nebylo těžké si představit, co o ní říkali. Příjezd nechvalně známé Summer O‘Sullivanové na intimní skotskou svatbu málem zastínil nevěstu. Tušila, že jí pozvánku neposlala Lorna. Určitě na tom trval David.

Po fotografování následovala svatebčany do ponurého interiéru Witchery v Royal Mile. Nikdy tam nejedla, ale znala jejich reputaci luxusních gotických interiérů a fantastického jídla. Bylo by to dokonalé místo pro jedno kolo nádherného usmiřovacího sexu s Flynnem. V její fantazii by se na týden ubytovali v jednom z apartmánů a za celou dobu by nevylezli z postele. Teď si připadala bláhová a cítila se nesvá.

Lorna k ní během přípitku vyslala několik vražedných pohledů. Jediní lidé, kteří tu s ní kromě Morag mluvili, byli dva uhrovití mladíčci s pochybným vkusem na kravaty a nulovou snášenlivostí alkoholu.

Konečně byli uvedeni ke stolům. Tušila, že na poslední chvíli proběhly změny v zasedacím pořádku, když se Flynn neukázal. O stůl se dělila s několika Davidovými svobodnými přáteli a postarším strýcem z Orknejí, který byl hluchý jako poleno. Soudě podle délky času, který strávil zíráním do jejího výstřihu, zrak měl naprosto v pořádku.

„Takže ty jsi Flynnova dívka?“ Jeho hlas bylo slyšet až na druhé straně místnosti a Summer uviděla, jak Lorna zvedla hlavu.

„Ne tak docela,“ zamumlala Summer, když si nabrala sousto předkrmu.

„A vy už plánujete svatbu?“

Summer zachytila soucitný úsměv od ženy ve středním věku u vedlejšího stolu. Doufala, že si dá rychlou večeři a vrátí se do Londýna. Jak se ukázalo, bude tady atrakcí večera. Věnovala dotazovateli zdvořilý úsměv. „Momentálně ne. Ne.“

Šedovlasý muž sedící po jeho druhé straně se ho snažil rozptýlit. Zaslechla slova „rozešli se“ a přikrčila se. Znova se obrátil k Summer. „To je škoda. Ale předpokládám, že k tomu měl své důvody.“

Tak, teď je můj večer dokonalý. V žádném případě tu nehodlá sedět a nechat se litovat Flynnovými příbuznými. „Vlastně jsme se rozešli, protože se stěhuju do Jižní Ameriky.“

Její výrok podnítil větší pozornost od hlavního stolu a Summer pokračovala. „Jen jsem se přijela rozloučit s Morag a Davidem. Koncem měsíce odjíždím do Argentiny.“

Summer tiše odešla, jakmile bylo po večeři. Na recepci načmárala rychlý vzkaz na přední stranu obálky adresované Davidovi, obsahující poukaz na dvě letenky do destinace podle jejich výběru, pozornost od O‘Sullivanových aerolinek.

38

Příštího rána se londýnský dům zdál ještě bezútěšnější než předtím. Včera ještě měla kousíček naděje, že Flynna zase uvidí. Dnes je první den zbytku jejího života a jak se zdá, bude to marný, hloupý život.

Neotevřené značkové nákupní tašky rozházené po ložnici se jí vysmívaly. Poslední měsíc je důkaz, že už nemůže být Summer O‘Sullivanovou. Ta povrchní dědička se ztratila někde na Vysočině a už se nevrátí. O to se Flynn postaral. Jak jí mohl jediný muž tak změnit život a pak jen tak odejít? Nemůže strávit zbytek života toužením po něčem, co nemůže mít. Jižní Amerika nakonec možná nebude tak špatný nápad.

Její otec tu novinku uvítal se stejným nadšením, jako hlášení o mlze na letišti Heathrow v pátek večer. „Jižní Amerika! Copak ses úplně zbláznila?“

Summer se zasmála, když uviděla výraz v jeho tváři. „Ne, tati. Myslím, že je to poprvé za ta léta, kdy jsem normální.“

„Normální, to mě podrž! Přestaň snít o tom Grantovi a začni žít svůj život. Když zemřela tvá matka, neviděla jsi mě tady se soužit.“

Nemohla poslouchat jeho další přednášku o tom, jak se týden po pohřbu vrhl do práce a od té doby nepřestal. „No, možná jsi měl. Kdyby sis dal na čas, abys pro maminku truchlil, možná bys nebyl posledních patnáct let takový nešťastný vůl.“

Kůže na krku mu zrudla a červeň mu stoupala do tváří. „Takhle se mnou o své matce nemluv.“

V tom byl ten problém. O její matce nikdy nemluvili, ani

o všech těch letech, kdy Summer proplakala noci v jedné škole za druhou, když jí oba dva moc chyběli. Její táta si myslí, že peníze všechno vyléčí. Jenže způsobily rozpor mezi ní a Flynnem a nic jí nedokáže ulevit od té bolesti.

Poprvé v životě si Summer přála být obyčejná. „Budu

o ní mluvit. Proč jsme si nic nenechali, když jsme se sem přestěhovali? Nemáme ze starého domu jedinou věc. Proč nemáme její fotografie?“

Ukázala na zlacené portréty, které zakoupili jako součást sídla. „Znáš některého z těch lidí? Jmenuj jednoho.“

Temný ruměnec dosáhl špiček jeho uší. „Ty jedna malá nevděčná mrcho! Pracuju sedmdesát hodin týdně, abys tohle všechno měla. Kdo myslíš, že platí auta, kreditky a všechny ty ostatní věci, jejichž nákupem trávíš svůj život?“

Summer se hrnuly slzy do očí, ale před ním plakat nebude. Její otec slzy nenávidí. „Nechci věci. Potřebuju něco jiného. Odcházím, tati, a nemůžeš udělat nic, abys mě zastavil.“

„Jestli vykročíš z těch dveří, odříznu tě od peněz. Jak dlouho myslíš, že se vydržíš poflakovat po Brazílii bez svých kreditek a pětihvězdičkových hotelů?“

Podíval se na ni tak, jak to míval ve zvyku, když byl na valné hromadě a byl odhodlaný dosáhnout svého. Kdyby pro něj pracovala, už by se před ním třásla, ale teď se mu nehodlala podrobit.

„Je to Argentina, tati, a tentokrát nechávám kreditky doma.“

Summer odstoupila od pasové kontroly a schovala svůj pas a letenku do malého batohu. Teď nemá dvě hodiny do odletu co dělat. Dost času na kávu a několik telefonátů na poslední chvíli. Vykoukl na ni její drahý dopis od Los Medicos Voladores.

Vůbec není zbytečná. Některá místa na světě stále ještě skočí po možnosti získat dobrovolníky s jazykovými dovednostmi a praxí v letecké dopravě. Peníze na jejím spořicím účtu jí budou stačit na nájem do té doby, než jí začne chodit mzda.

V bezcelním obchodě vzala do ruky láhev Baileys. Možná jednoho dne, až ji vzpomínky na společně strávenou dobu v chalupě nebudou tak bolet, ji otevře, pustí si oblíbené písně od Melody Gardotové a bude na Flynna vzpomínat, aniž by se jí chtělo plakat.

„Nedoporučuju pít to o samotě.“

Flynnův hlas. Už blázní. Summer zamrkala a obrátila se za hlasem. Byl vyšší, než si pamatovala, nebo to možná bylo tím, že na nohou měla baleríny místo svých obvyklých lodiček na podpatku. Vrchní knoflíčky košile měl rozepnuté a Summer zahlédla opálenou kůži. Flynn byl zase na cestách, na nějaké tajné misi, o které nebude mluvit.

Summer sevřela láhev, přemýšlela, jestli ji má vrátit do regálu, nebo dát do košíku. Když ji vrátí, bude to vypadat, že jí záleží na tom, co si myslí. Vložila láhev do svého košíku a pro jistotu přidala tabulku čokolády, než se zmohla na polovičatý úsměv. „Vypadáš dobře.“

Očima jí bloudil po tváři. Věděla, že těch sedm týdnů probdělých nocí je na ní vidět. „Totéž bohužel nemůžu říct

o tobě. Co si to děláš?“

Chybíš mi víc, než si dokážeš představit. To by bylo příliš ponižující přiznat. Odešel od ní; nic mu nedluží. Pokrčila rameny, snažila se působit lhostejně. „Nic zvláštního.“

Sevřel rty. „Přestěhovat se do Jižní Ameriky není nic zvláštního? Co jsi chtěla dělat, poslat mi pohled, až tam budeš?“

„Kdybych znala tvou adresu a nemyslela si, že jsi totální hajzl, mohla bych o tom uvažovat. A můžeš mému otci vyřídit, že nepotřebuju bodyguarda.“ Chtěla odejít, ale sevřel jí paži.

„Neposlal mě tvůj otec. Nemluvil jsem s ním, co jsem odjel.“

Summer mu odsekla: „Tak proč jsi tady? Myslíš, že můžeš kdykoli vstoupit do mého života a odejít, kdy se ti zachce? Přestaň mě mučit, Flynne.“

Pustil ji. Stála u něj tak blízko, že viděla v jeho očích zlatavé skvrnky a cítila jeho známou vůni. „Summer, přestaň. Snažil jsem se držet stranou, ale prostě na tebe nemůžu přestat myslet. Nic nefunguje, ani C4.“

Zasmála se při pomyšlení, jak vyhazuje všechno do vzduchu, aby na ni zapomněl, ale pak zaslechla hlášení, že za chvíli bude nastupovat na svůj let. „To je pro mě,“ řekla.

Summer zdvihla svůj košík a zaplatila za nákup. Nakonec se s ním přece jen rozloučí. Při té představě se jí sevřel žaludek. Jak jí tohle může dělat? Několik minut v jeho společnosti a ona už začíná měknout.

Zaplavily ji vzpomínky na chalupu. Flynnův smích. Flynnovo objetí. Milování s Flynnem. Jen to, že ho vidí, by ji nemělo takhle bolet. „Musím jít. Nechceš mě doprovodit ke gatu?“

Uchopil ji kolem pasu, jako kdyby poslední týdny vůbec nebyly, jako by nerozešli. „Co když nechci, abys jela?

Žena jako ty nemůže cestovat po Jižní Americe sama. Bůh ví, do jakých potíží by ses dostala.“ Flynn sklonil hlavu a zašeptal jí do ucha: „Co kdybych chtěl odjet s tebou?“

Summer zavřela oči, když jí oždiboval krk, nevšímala si pobavených pohledů, které přitahovali. Pomyšlení na to, že by zase byli od sebe, bylo víc, než dokázala unést. Ale Flynn už ji jednou odmítl. To nemůže znova riskovat. „Myslela jsem, že nechceš být pan O‘Sullivan?“

Polibky ustaly. Flynn uchopil její ušní lalůček mezi zuby a štípl. Otřásl jí šok rozkoše-bolesti a puls se jí zrychlil, jak čekala na jeho odpověď.

„To nechci. Doufal jsem, že bys třeba chtěla být paní Grantová.“

Jenom Flynn čeká do toho nejposlednějšího okamžiku, než vyloží karty na stůl. Zatracený záhadný mezinárodní muž. Zaklonila hlavu a zírala na něj, ale v jeho tváři nenašla ani jediný náznak pobavení. Nanejvýš vypadal nejistě.

„Proč si myslíš, že řeknu ano?“

Kolem očí se mu objevily vrásky smíchu. „Protože jsem do tebe blázen. A doufám, že to třeba cítíš stejně. Dám ti čas na rozmyšlenou, než dojdeme ke gatu.“

„Ty arogantní Skote – “

„Poloviční Ir,“ opravil ji.

On to myslel vážně. Jsou uprostřed rušného letiště.

Všude kolem nich spěchají různými směry lidé, zatímco Flynn se chová, jako by svět kolem neexistoval. Co je tohle za způsoby, požádat takhle o ruku? Jestli si myslí, že by se k ní mohl takhle chovat, kdyby byli svoji, tak se krutě mýlí. „Zeptej se mě za šest měsíců a já o tom budu uvažovat.“

„To prozatím stačí. Pojďte, paní Grantová, musíme chytit letadlo. Nejdřív si jen musím vyřídit rychlý telefonát.“

Stiskl zrychlenou volbu na svém telefonu. „Nialle, chlape, potřebuju laskavost. Summer a já jsme na Heathrow, let do Buenos Aires, odlet za třicet minut. Nemohl bys nás dostat do první třídy?“

Epilog

Flynn kráčel ulicí lemovanou stromy a vešel do chladného prostoru bývalé továrny na sušenky, která je nyní jejich domovem. Pod paží nesl hnědý papírový pytlík se steaky a saláty. Výtahu si nevšímal, bral schody po dvou, až došel nahoru. Koleno se mu konečně vrátilo do normálu a on je rád, že mu zase funguje.

O‘Sullivan pořád ještě vyváděl, že jeho drahá dcera tře bídu s nouzí někde v chatrči v La Boca namísto módního apartmánu v lepší čtvrti. Do oběhu se dostaly zvěsti, že „El Teflon“ Tim O‘Sullivan zvažuje rozšířit své mezikontinentální spoje o několik jihoamerických velkých měst. Summer obrátila oči v sloup, kdykoli o tom zaslechla zmínku. Nikdo si tady nespojoval tu irskou seňoritu s oním magnátem z mezinárodních aerolinií, a přesně tak se jí to líbilo.

Prostřel stůl, jedinou bílou orchidej vložil do maličké skleněné vázičky a do ledničky dal chladit Baileys. Summer ho překvapila. Nečekal, že tady vydrží měsíc, ale zabydlela se ve své nové práci jako ryba ve vodě, plánovala, prosila a vyjednávala s dodavateli, aby získala ten nejlepší obchod, jaký mohli nabídnout. Nestydatě využívala své kontakty, aby získala finance pro zdravotnickou charitu, a díky ní teď mohou využívat další dvě lehká letadla a skladiště. Někdy si říkal, jestli se svému otci nepodobá víc, než si uvědomuje.

Od toho dne na letišti už ji o ruku nepožádal. Poprosila ho, aby šest měsíců počkal. Dnes večer, ať je připravená nebo ne, se jí zeptá znova. Uplynulo na den přesně šest měsíců od jejich prvního setkání na schodech v domě jejího otce. Od té doby neuplynul den, kdy by ji nechtěl nebo nemiloval. Měl dost čekání.

Flynn šel do ložnice a vyměnil povlečení. Každý den se přece nechystá svést svou budoucí ženu, a dnešek musí být dokonalý. Osprchoval se, oholil a oblékl si její oblíbenou košili. Byla z tmavé bavlny a padla mu jako ulitá. Bohužel tu nebylo kde ukrýt zbraň, takže většinou visela v šatní skříni. Summer mu košili koupila den poté, co spolu šli poprvé na představení tanga.

Otravovala ho pak, aby s ní začal chodit na hodiny tanga, ale Flynn odmítl. Irové netančí. Tečka. Hotovo. S výjimkou Michaela Flatleye. Možná je ochotný

o spoustě věcí vyjednávat, ale tanec mezi ně nepatří. Oblékne si tu košili, aby ji potěšil, a v posteli můžou tangovat, jak jen bude chtít.

Flynn otevřel dveře na maličký balkón a nechal do místnosti proniknout teplý vzduch. Není to jako ve Skotsku. Touhle roční dobou by s Davidem připravovali chalupu na zimu. Někdy po tom starém místě zatoužil, po posteli pod krovy, po sladké vůni tamního vzduchu. Buenos Aires je docela jiné místo a je tu doma jen proto, že je tady Summer.

Na schodech zaslechl hlasy a její veselá slova, když si vyměnila pozdravy s Marií Elenou, jejich postarší sousedkou. I když Summer mluví španělsky, nezatají zpěvný irský rytmus. V okamžiku, kdy otočila klíčem v zámku, pustil hudbu.

…

Vracet se domů k Flynnovi jí vždycky vyloudilo úsměv na tváři. Celý život se jí změnil, co se sem přestěhovali. Město je pulsující, smyslné místo a ona se naučila žít svůj život tak, jak chce. Ale nejlepší ze všeho je Flynn. Pořád bral práce, o nichž nemluvil. Krátké, nebezpečné epizody, kdy byl několik nocí pryč a ona si nechávala pod polštářem telefon s Niallovým číslem na zrychlené volbě, jen pro jistotu.

Postupem času zjistila jednu věc: Flynn nikdy neriskuje. To, co je mezi nimi, je vzácné. Naučila se ohledně toho být v klidu – skoro.

Summer si nacpala kabelku pod paži, když otočila klíčem v zámku. Nemohla se dočkat, až Flynnovi řekne

o další esemesce od Molly – konečně zapomněla na Roberta a poznala nějakého zvrhlíka z Corku jménem Gabriel.

Úplně na to zapomněla, když si všimla, že je stůl prostřený k neobyčejné večeři a že hraje její oblíbené tango. Potom se k ní blížil Flynn tím pomalým, záměrným krokem tanečníka, který má v úmyslu udávat tón.

Beze slov jí vzal kabelku a položil ji na stůl. Milovala, když byl takový, když mohla jednoduše podlehnout. Summer udělala krok dozadu. Hra začala.

Flynn ji vzal za ruce a zvedl jí je nad hlavu, než ji zády přitiskl ke dveřím. Stehnem se jí vetřel mezi nohy a téměř bez přemýšlení jí zvedl nohu a zaklesl si ji o bok. Sklonil se k ní, hledal její hrdlo a ona tiše zasténala, když ucítila jeho rty na kůži. Líbal ji na krku žhavě a naléhavě a pak jí pustil zápěstí, ale jenom na tak dlouho, aby jí mohl stáhnout ramínka šatů. Potom je zase uchopil.

„Opravdu bych řekl, že jste mi chyběla, paní Grantová.“ Jeho hlas jí zahřměl hned pod ušním lalůčkem, až jí projelo sladké zachvění. „Bylo to skoro deset hodin.“

„Vážně?“ Hlas se jí chvěl, jak se snažila soustředit na to, co Flynn říká. Flynnovi se povedlo rozepnout jí zip šatů a měl plné ruce práce zkoumáním její nahé kůže. Její ňadra teď měl před sebou obnažená a s rozvážným zaměřením jí foukl na jednu vztyčenou bradavku. Málem se udělala na místě.

Flynn skousl, aby jí způsobil trochu vzrušení z rozkošebolesti. „Zlobivá paní Grantová. Neuděláš se, dokud neřeknu, a víš, co se stává neposlušným holkám. Tak, ruce nad hlavu.“

Flynn měl teď obě ruce volné a stáhl jí šaty k pasu. Sevřel její ňadra v dlaních a přejížděl přes bradavky palci tam a zpátky, aby je trochu rozptýlil. Už ho chtěla začít prosit, aby přestal, když je pustil.

Flynn rozepnul zip až dolů, její šaty se svezly na zem a spočinuly jí u nohou. Vykročila z nich a odkopla je stranou. Stála teď před Flynnem jen ve dvou trojúhelníčcích růžového hedvábí spojených stuhou.

„Koukám, žes byla nakupovat,“ zamumlal, když klesl na kolena a políbil ji na hedvábím zakrytý pahorek, „ale myslím, že tohle nebudeme potřebovat.“ Zatáhl za stuhy, zůstala nahá a on strčil ten kousíček hedvábí do kapsy.

„Když budeš hodná, tak ti je potom vrátím,“ řekl tónem, ze kterého se jí rozbušilo srdce. Někdy ji mučil tím, že ji vzal do nějakého módního hotelu a chtěl po ní, aby šla na dámy, sundala si kalhotky a pak mu je dala. Potom tam seděli a popíjeli koktejl, zatímco k ní Flynn mluvil tichým hlasem a vyprávěl jí do nejmenších detailů, co s ní bude dělat, až přijdou domů.

Smyslná hudba se proměnila v crescendo a žalostný španělský hlas prosil zbloudilého milence, aby se vrátil.

Summer zavřela oči a vjela mu prsty do vlasů, zatímco Flynn se ji ústy a jazykem snažil přivést na práh orgasmu. Nic jiného neexistuje. Planeta se otáčí kolem své osy. Je tak blízko. Neexistuje nic než jeho rty, jeho ruce, které jí drží stehna pevně od sebe, a nepatrné pulsy rozkoše, které se začínají vymykat kontrole.

„Ach bože, Flynne. Ach ano, ano. Přesně takhle.“ Propletla mu prsty ve vlasech, trhaně ze sebe vypravovala jeho jméno, znova a zas, až do nesrozumitelné litanie. Potom všechno přestalo.

Summer otevřela oči a zírala dolů na něj. Ústa měl mokrá od toho, jak ji ochutnával; usmíval se a víčka měl ztěžklá vášní. „Proč jsi…?“

„Přestal? No, prostě proto, že tě mám v perfektní pozici na to, co mám na mysli. Mokrou, roztouženou a přesně ve stavu, kdy budeš souhlasit se vším, co chci.“

Třásla se vzrušením při představě, co by mohl mít na mysli. Jednoho večera si ji vzal z balkónu; věděl, že je zakrytý a není na něj vidět, ale že ona nemůže ani pípnout, protože dveře balkónu vedlejšího bytu jsou otevřené. Ve Flynnovi je něco, co vždycky bude vyhledávat nebezpečí.

Summer se zasmála. „Copak máš na mysli?“

Flynn sáhl do kapsy a vytáhl krabičku. „Vezmeš si mě?“ Hudba dozněla a v místnosti se rozhostilo ticho. Nebýt podpory dveří za zády, Summer by se zvrátila. Jeho

láskyplné škádlení, to, že ji nazývá paní Grantová, se stalo jejich soukromým vtipem. Teď už není nic než Flynn a ona. V dálce slyšela zvuky města, které se pro ně oba stalo domovem. Nezměnila by ani minutu jejich života tady a jedinkrát neuvažovala, že by neměli být spolu. Flynn je navždycky.

Jednou rukou krabičku otevřel. V černém sametu krabičky od Cartiera byl prsten ve tvaru orchideje. Uprostřed jeho složitých diamantových okvětních plátků seděl větší růžový diamant. Její nejoblíbenější květina a barva.

„Myslel jsem, že nebudeš stát o nic tradičního, ale můžu ho vrátit, pokud se ti nelíbí.“

„Nelíbí? Ach Flynne, je nádherný. Je to ten nejdokonalejší prsten, jaký jsem kdy viděla.“ Nedočkavě nastavila levou ruku.

V jeho tváři se mísila úleva s radostí a potom se mu ústa zvlnila do rozpustilého úsměvu. „Ne, ne, kdopak tady řídí, paní Grantová? Neodpověděla jste na mou otázku.“