R. E. FEIST

KRÁL IÁKŮ

RAYMOND E. FEIST

KING OF FOXES

Poděkování

U se stalo tradicí, e kadé poděkování začínám srdečným díkem původním tvůrcům Midkemie, a ani tato kniha nebude vyjímkou. Take znovu uznávám svůj věčný dluh Steveovi, Jonovi, Anitě. Steveovi, Bobovi, Richovi, Timovi, Ethanoví, Apríl a Conanoví. Jak vysvětluji při kadé příleitosti, vám patří ty druhé hlasy, které pronikají mým dílem.

Děkuji Jonathanu Matsonovi z Harold Matson Company, Abneru Steinovi z agentury Abner Stein, Nicki Kennedyové z Intercontinental Literary Agency a lidem z Tuttle-Mori Agency za to, e se starají o licence po celém světě.

Děkuji Jennifer Brehlové a Jane Johnsonové za to, jak jsou úasné. Vědí, jak zařídit, aby kniha vypadala líp.

Děkuji svým mnoha přátelům, e mě v posledních několika letech dreli na nohou a při duevním zdraví.

Děkuji členům Feist Fans Mailing List při Cornell University, kteří se nebojí říci mi, co se jim líbí a co ne, a navrch se stali také mými virtuálními přáteli a několik z nich i něčím víc. Děkuji vám za to, e udrujete věci zajímavé.

Děkuji Jennifer, Roseanně, Rebecce, Milise a Heather za to, e udrují ve věcech vzruch.

Děkuji své matce, z mnoha důvodů, a svým dětem z jetě více důvodů.

A konečně, ale rozhodně ne nejméně, děkuji vám vem, čtenáři, e mě dríte při práci, kterou miluji.

Raymond E. Feist

San Diego, Kalifornie, červenec 2003

Věnování

Jessice

Se ví láskou, jakou můe otec darovat

Část první

AGENT

Ve slubě Caesarovi ve jest povoleno”

Pierre Corneille, Pompeiova smrt

1. Návrat

Pták vzlétl vysoko nad město.

Hledal postavu v davu na molu, jednoho mue mezi hemícími se lidmi v přístavu během nejrunějí části dne. Přístav Roldem, přístavitě pro hlavní město ostrovního království stejného jména, byl jedním z nejpřecpanějích v celém Královském moři. Kadý den tudy procházelo zboí a pasaéři z říe Velká Kesh, Ostrovního království a půl tuctu meních států okolo.

Mu, jeho pták sledoval, měl aty jako lechtic na cestách, samé pevné, snadno udrovatelné sukno se sponami, které mu poskytovaly pohodlí za kadého počasí. Měl kabátec, který se nosil na levem rameni, aby měl volnou pravici s mečem. Na hlavě měl čemý baret se stříbrnou sponou a edým pérem a na nohou pevné boty. Jeho zavazadla u byla vyloena a budou dopravena na adresu, kterou udal. Cestoval bez sluhy, co bylo sice neobvyklé, ne vak neslýchané - ne kadý lechtic byl zároveň také boháč.

Na chvíli se zastavil, aby se pokochal pohledem. Kolem něj spěchali lidé: nosiči, lodníci, dokaři a povozníci. Valily se tudy vozy naloené tak vysoko, a to vypadalo, e se jim rozjedou kola, a mířily do města nebo na mola, kde budou náklady přeloeny na jiné lodě. Roldem byl runým přístavem podle vech měřítek. Nejene se sem zboí přiváelo, ale slouil té jako překladitě, protoe byl hlavním střediskem obchodu v Královském moři.

Vude, kam se mladý mu podíval, viděl bujet obchod. Mui smlouvali o cenách zboí určeného pro vzdálené trhy, jiní sjednávali cenu za vyloení nákladu či svůj náklad pojiovali proti pirátům či potopení. Dalí byli agenty obchodních firem a se zájmem pátrali po vem, co by mohlo poskytnout výhody jejich sponzorům, kteří seděli v kavárnách třeba a v Krondoru nebo hned u burzy vedle v ulici. Za těmito mui, kteří čekali na zprávy o příjezdu lodi s nákladem a snaili se odhadnout vývoj na vzdálených trzích, ne něco nakoupili nebo prodali, pak posílali chlapce se zprávami.

Mladý mu pokračoval v cestě a vyhnul se tlupě uličníků, enoucí se kolem s chlapeckým odhodláním. Přinutil se nezkontrolovat si měce, protoe věděl, e je stále tam, kde měl být, nebo tu vdy byla monost, e chlapce poslala tlupa kapesních zlodějů na obhlídku. Mladý mu neustále pátral kolem sebe po případné hrozbě. Viděl jen pekaře a pouliční prodavače, poutníky a dva stráné. Právě takové lidi mohl čekat v davu kolem přístavu v Roldemu.

Pták shora v tlačenici uviděl dalího mladého mue, mířícího stejným směrem a stejným krokem jako mladý lechtic. Pták zakrouil a druhého mue si prohlédl. Byl to tmavovlasý poutník, který se pohyboval jako predátor, prvního mue nespoutěl z očí, nicméně pouíval kolemjdoucí jako krytí a bez námahy se mezi nimi proplétal. Nikdy se příli neopozdil, ale ani se nepřiblíil dost na to, aby si ho lechtic viml.

Mladý lechtic měl původně světlou, nyní vak sluncem osmahlou ple a modré oči mhouřil před jasnou září. V Roldemu bylo léto, ranní mlha se ji dávno rozplynula a dopoledne byla obloha blankytně modrá a horko se dalo snést jen díky lehkému vánku od moře. lechtic se vydal nahoru do kopce a cestou si hvízdal nějakou melodii, jak hledal svůj starý byt, třípokojový, nad bytem lichváře. Věděl, e ho sledují, protoe byl sám velmi schopným lovcem.

Spár stříbrného sokola, poslední Orosini, sluebník konkláve stínů, se vrátil do Roldemu. Tady se jmenoval Spear Sokol - a byl vzdáleným bratrancem lorda Seljana Sokola, barona u krondorského dvora. Jeho titul zněl zeman z Morgan a Bellcastle, baronet ze Stříbrného jezera - co bylo panství s téměř nulovými výnosy - a byl vazalem barona z Ylithu, bývalý rytíř-poručík pod velením vévody z Yabonu. Byl to mladý mu určitého postavení a téměř bez prostředků.

Skoro dva roky se neukázal na místě svého nejvýznačnějího veřejného triumfu, vítězství v klání ve Dvoře mistrů, čím si vyslouil titul nejlepí ermíř světa. Přes své mládí byl značně cynický a snail se udret iluzi nadřazenosti, v té správné perspektivě byl nejlepí z několika stovek soutěících, kteří do Roldemu na soutě přijeli, ale to ho nepřesvědčilo, e je nejlepí na světě. V nějaké vzdálené pevnosti nepochybně trčel nějaký ermíř nebo někde projíděl nějaký oldnéř, který by ho rozsekal na návnadu pro ryby, kdyby dostal příleitost. Natěstí pro něj se ale soutěe nezúčastnili.

Speara napadlo, jestli mu osud umoní vrátit se do Roldemu za tři roky, aby své vítězství obhájil. Bylo mu teprve třiadvacet, take v návratu do Roldemu by mu mohly zabránit pouze okolnosti. Doufal, e pokud se mu podaří dostavit se sem včas, soutě nebude tak dobrodruná jako minule. Během soubojů zemřeli jeho mečem dva mui co byl tuze vzácný a obvykle politováníhodný výsledek. Přesto Spear necítil lítost, protoe jeden z těch muů byl zodpovědný za zničení jeho národa a ten druhý byl najatý vrah, který ho měl zabít. Vzpomínky na najaté vrahy ho vrátily k mui, jen ho sledoval. Druhý mu se také nalodil v Saladoru, a přesto se mu podařilo i na palubě malé lodi vyhnout přímému kontaktu během celé plavby trvající téměř dva týdny.

Pták zakrouil, pak zamával křídly, natáhl nohy a roztáhl ocas, jako by sledoval kořist. Zrádným výkřikem ohlásil dravec svou přítomnost. Kdy Spear uslyel známý hlas, vzhlédl a zarazil se, protoe pták krouící nad městem byl stříbrný sokol. Byl to jeho duchovní průvodce a dal mu jeho jmenovací vidění. Chvíli si představoval, e vidí jeho očima a slyí pozdrav. Pak se pták otočil a odletěl.

Viděl jsi to?” zeptal se nosič opodál. Jetě jsem neviděl, aby pták tohle udělal.”

Spear utrousil: Byl to jenom sokol.”

Já nikdá neviděl sokola s takovoudle barvou, aspoň ne tady v okolí,” odtuil nosič, podíval se na místo, kde se předtím dravec vznáel, a pak se vrátil ke svému ranci. Spear kývl a znovu vykročil. Stříbrný sokol pocházel z jeho domoviny na dálném severu za Královským mořem, a pokud Spear věděl, v ostrovním království Roldem ádný neil. Byl ustaraný a nebylo to jen kvůli mui, který ho sledoval ze Saladoru. Roli Speara Sokola hrál u tak dlouho, e na svou pravou totonost úplně zapomněl. Ten pták mohl být varováním.

V duchu pokrčil rameny a usoudil, e pták mohl znamenat jen shodu náhod. V srdci byl sice stále Orosini, ale vechny praktiky a víru svého lidu musel opustit. Stále byl v jádru Spárem stříbrného sokola, chlapec vykovaný v ohni historie a kultury svého národa, avak konečný tvar mu dal osud a učení cizinců, take občas byl orosinský chlapec jen vzdálenou vzpomínkou.

Proplétal se mezi lidmi. V krámech byly vystaveny barevné oděvy, nebo se dostal do bohatí části města. il na té správné úrovni, aby kadého přesvědčil, e je lechtic se skromnými příjmy. Byl dost okouzlující a úspěný jako ampion Dvora mistrů, aby získal pozvání mezi roldemskou smetánku, nicméně vlastní bál jetě nepořádal.

Dorazil ke dveřím lichvářova domu a trpce se rozpomněl, e by do svého bytečku mohl nacpat půl tuctu přátel, ale těko by tam mohl přijímat ty, k nim měl společenské dluhy. Zlehka zaklepal a vstoupil.

Kancelář Kostase Zenvanoseho tvořil jen maličký pultík a bylo tu stěí dost místa, aby se sem mohl člověk postavit. Chytrý pant umoňoval pult na noc zvednout, aby nepřekáel. Tři stopy za pultem byl závěs, jen rozděloval celou místnost. Spear věděl, e za závěsem je Zenvanoseho obývací pokoj. Za ním leela kuchyně, lonice a východ na zadní dvůr.

Objevila se hezká dívka a při pohledu na něj se zářivě usmála. Zemane! Hrozně ráda tě zase vidím.”

Světa Zenvanose byla, kdy ji viděl naposledy, okouzlující sedmnáctiletá dívka. Během těch dvou let se změnila z hezké holky v hotovou krasavici. Ple měla bílou jako lilie s nádechem růe na lících a oči jako len, co zavrovaly vlasy tak černé, a se na slunci modrofialově leskly. A kdy Spear rychle opětoval její úsměv, viml si, e původně tíhlé tělo se jí také nádherně zaoblilo.

Má paní,” pronesl s lehkou úklonou. Začala se červenat jako vdycky, kdy mluvila s neblaze proslulým Spearem Sokolem. Spear omezoval flirtování na minimum, jen aby dívku pobavil, ne vak dost, aby to vyvolalo konflikt s jejím otcem. Třebae ho otec nemohl ohrozit přímo, měl peníze, a za peníze si mohl koupit spoustu hrozeb. Otec se objevil vzápětí a Spear se jako vdy podivil, jak mohl zplodit tak hezkou dceru. Kostas byl hubený, a vypadal skoro nezdravě, nicméně Spear věděl, e je to zavádějící, protoe byl velmi energický a pohyboval se rychle. Také měl bystré oči a vyznal se v obchodě.

Rychle proel mezi dcerou a svým nájemcem a usmál se. Zdravím, zemane. Tvé pokoje jsou připravené, jak sis to objednal, a myslím, e vechno je v pořádku.”

Děkuji. U se tu objevil můj člověk?”

Myslím, e ano, jinak bys měl nahoře vetřelce, který včera a dneska ráno pořád s něčím mlátil. Předpokládám, e to jen Pasko přesouval nábytek, utíral prach a čistil, ne e se tam dostal zloděj.”

Spear kývl. Jak vypadá moje konto?”

Jakoby kouzlem vytáhl lichvář účetní knihu a poradil se s ní. Kostnatým prstem přejel po stránce, kývl a řekl: Rozhodně vypadá dobře. Tvůj nájem je zaplacen na dalí tři měsíce.”

Spear opustil ostrovní stát před téměř dvěma roky a u lichváře uloil nějaké zlato, aby mu byt podrel do jeho návratu. Usoudil, e pokud se nevrátí do dvou let, bude mrtvý a Kostas bude moci pronajmout jeho pokoje někomu jinému.

Dobře,” pravil Spear. Tak tě nebudu dál zdrovat. Čekám, e se tu chvíli zdrím, take mi to po těch třech měsících připomeň, a já u tebe uloím dalí peníze.”

Udělám to, zemane.”

Sveta zamrkala. Ráda tě zase vidím doma, zemane.”

Spear na její nepochybné koketování odpověděl lehkou úklonou a úsměvem a potlačil nutkání se smát. Místnosti nahoře nebyly jeho domovem o nic víc ne královský palác. On vlastně ádný domov neměl, alespoň ne od chvíle, kdy vévoda Olaský poslal oldnéře, aby zničili zemi Orosiniů. Pokud mohl Spear soudit, byl jediným přeivím přísluníkem svého lidu.

Vyel z kanceláře, rychle se rozhlédl po ulici a zjistil, e mu, který ho sledoval od lodi, je mimo dohled, take vyel po schodech vedle dveří ke vchodu do svých pokojů. Zkusil dveře a zjistil, e jsou odemčené. Vstoupil a uviděl kysele se tvářícího mue se svěenými kníry a velkýma hnědýma očima.

Pane! Tady jsi!” vyhrkl Pasko. Nepřiplul jsi s ranním přílivem?”

Připlul,” odvětil Spear a podal svému sluhovi kabátec a cestovní branu. Ale jak u to tak chodí, pořadí při vyloďování se řídilo faktory, o kterých nic nevím.”

Jinými slovy majitel lodi neuplatil správce přístavu dost na to, abyste mohli přistát dřív.”

Nejspí.” Spear se posadil na pohovku. Take zavazadla asi dorazí později.”

Pasko kývl. Místnosti jsou bezpečné, pane.” Dokonce i v soukromí Pasko dodroval formální vztah: on byl sluha a Spear pán i přes to, e během let byl jedním ze Spearových učitelů.

Dobrá.” Spear věděl, e Pasko míní pouití různých ochran před sledovací magií, stejně jako jistě celý byt prohlédl kvůli světtějím způsobům sledování. ance, e jejich nepřátelé budou vědět, e Spear je agentem konkláve stínů, byla malá, nicméně tu byla. A nepřátelé měli dostatečné zdroje, aby se ve vyřizování protivníků konkláve vyrovnali.

Od vítězství nad Krkavcem a jeho oldnéři, kdy pomstil vyvradění svého lidu, il Spear na Čarodějově ostrově a uzdravoval se z ran - duevních i tělesných - učil se dalí věci o politice Východního království a prostě odpočíval. Jeho výuka pokračovala v různých oblastech. Pug a jeho ena Miranda Speara občas učili o magii, která by se ho mohla týkat, lsalánec Nakor, vydávající se za hráče, i kdy byl mnohem víc, ho poučoval ohledně toho, co se dalo nazvat pouze ťpochybnými obchodyŤ, tedy jak podvádět v kartách a jak poznat, e podvádějí ostatní, jak otevírat zámky a vybírat kapsy, a dalích zločinných technik. Se svým starým přítelem Calebem chodil lovit. To byly nejlepí časy, jaké zail od vyhubení svého lidu.

Během té doby směl nahlédnout do některých jednání konkláve na mnohem vyí úrovni, ne by odpovídalo jeho postavení, z čeho pochopil, e konkláve má agentů stovky, moná tisíce, nebo aspoň má spojení na tisíce vlivných osob. Věděl, e vliv organizace sahá a do srdce říe Velká Kesh a přes moře do země Novindus, stejně jako přes trhlinu na domovský svět Tsuranů, na Kelewan. Poznal, e má k dispozici obrovské bohatství, protoe se vdycky objevilo právě to, co potřeboval. Falený lechtický patent, který měl v osobní sloce, musel stát malé jmění, tím si byl jistý, protoe v královském archivu v Rillanonu byly uloeny ťoriginályŤ. Podle Nakora dokonce i jeho ťvzdálený bratranecŤ lord Seljan Sokol s nadením objevil dávno ztraceného příbuzného, který zvítězil u Dvora mistrů. Spear se necítil dostatečně silný v kramflecích, aby někdy navtívil hlavní město Ostrovního království, protoe i kdy si starý baron mohl myslet, e nějaký jeho vzdálený bratranec zplodil syna, který umí trochu zacházet s mečem, byla tu vysoká pravděpodobnost, e by nedokázal být dostatečně přesvědčivý, pokud by přila řeč na toho či onoho člena rodiny, take taková návtěva byla příli nebezpečná.

Přesto ho uklidňovalo, e má tyto zdroje k dispozici, kdyby je potřeboval, protoe byl připravený pustit se do nejobtínějí a nejnebezpečnějí části svého osobního úkolu, jim bylo pomstít svůj lid. Musel najít způsob, jak zničit vévodu Kapara Olaského, mue, jen byl zodpovědný za vyhubení Orosiniů. A vévoda Kapar byl, podle mnoha zdrojů, čirou náhodou nejnebezpečnějím muem na světě.

Co je nového?” zeptal se Pasko.

Vlastně nic. Podle zpráv ze severu Olasko znovu dělá potíe v Pohraničí a moná se znovu snaí odstranit Orodony. Ti pořád posílají hlídky přes mou původní domovinu, aby odradili kadého, kdo by se mohl chtít zmocnit zemí Orosiniů. A co je nového v Roldemu?”

Obvyklé dvorské intriky, pane, a hodně se povídá o téhle dámě a tamtom pánovi a jejich poměrech. Zkrátka lechta a bohatí měané se věnují klevetění.”

Věnujme se jen těm důleitým věcem. Nějaké stopy po olaských agentech tady v Roldemu?”

Spousty. Ale nic neobvyklého, nebo aspoň my jsme neviděli nic neobvyklého. Získává spojence, snaí se prokazovat laskavosti, aby mu byli lidé dluní, půjčuje zlato a podbízí se ostatním.”

Spear dlouho mlčel, ne se zeptal: A kam tím míří?”

Coe?”

Spear se předklonil a opřel se lokty o kolena. Je to nejmocnějí mu ve Východních královstvích. Je nějak spřízněný s vládnoucím rodem Roldemu - je co? estý v pořadí na trůn?”

Sedmý,” opravil ho Pasko.

Tak proč se musí vnucovat do přízně roldemské lechtě?”

No proč asi?”

Nepotřebuje to,” pokračoval Spear, co znamená, e to chce. Ale proč?”

Lord z Olaska je mu s mnoha elízky v ohni, pane. Moná má tady v Roldemu zájmy, kvůli kterým potřebuje hlasy ve sněmovně lordů.”

Moná. Podepisují smlouvy schválené korunou a potvrzují následnictví. Co jetě dělají?”

Nic moc, akorát se hádají kvůli daním a pozemkům.” Pasko kývl. Vzhledem k tomu, e Roldem je ostrov, pane, tu jsou pozemky velice důleité.” Zazubil se, Dokud někdo neobjeví, jak vyrábět hlínu.”

Spear se taky zazubil. Určitě známe několik mágů, kteři by dokázali ostrov zvětit, pokud by to povaovali za nutné.”

Tak co děláme zase v Roldemu, pane?” zeptal se Pasko.

Spear si povzdechl. Hrajeme tu znuděného lechtice, který chce získat lepí postavení v ivotě. Zkrátka musíme se dostat do takové kae, aby to Kapara Olaského přesvědčilo, e nás z ní můe dostat jenom on a já jsem díky tomu připravený vstoupit u něj do sluby.”

Jako třeba?”

Pustit se do rvačky s někým z královského rodu mi připadá jako dobrá volba.”

Coe? To chce vrazit facku princi Constantinovi a vyprovokovat souboj? Tomu klukovi je teprve patnáct!”

Myslel jsem na jeho bratrance, prince Matthewa.”

Pasko kývl. Matthew byl bratranec krále. Byl povaován za černou ovci královské rodiny, protoe byl nafoukanějí, náročnějí a blahosklonnějí ne vichni ostatní, taky se honil za enskými, pil a podváděl v kartách. Povídalo se, e ho král mnohokrát dostal z hodně tísnivé situace. Dobrá volba. Zabij ho a král ti v soukromí poděkuje… a pak ti jeho kat usekne hlavu.”

Nechtěl jsem ho zabít, jenom… vyvolat zmatek, aby se králi nelíbilo, kdybych chtěl déle setrvat v jeho zemi.”

Bude ho muset zabít,” podotkl Pasko sue. Jako ampion Dvora mistrů by ses pravděpodobně mohl vyspat s královnou a král by to přeel jako chlapeckou vylomeninu. Proč se vůbec tolik namáhat? Olasko ti nabídl místo, kdy jsi zvítězil v turnaji.”

Protoe chci vypadat jako neochotný prosebník. Kdybych byl jeho nabídku přijal okamitě po turnaji přede dvěma lety, podrobně by si mě prověřil. Kdybych o to místo dneska z ničeho nic poádal, prověřoval by si mě jetě důkladněji. Kdy ale budu muset vyhledat jeho mecenáskou náruč kvůli tlaku okolností, tak budou moje motivy jasné - aspoň já doufám, e to tak bude. Kdy jsem byl na Čarodějově ostrově, byl jsem… připravován, abych vydrel hodně podrobné zkoumání.”

Pasko kývl. Chápal, co tu bylo řečeno. Pug a ostatní čarodějové Speara připravili na to, aby mohl čelil kadé magii, která by mohla odhalit jeho skutečné spojence.

Ale okolnosti, za kterých budu hledat slubu u Kapara, musí být také věrohodné. Dluit mu za ivot mi připadá jako docela vhodný motiv.”

Pokud tě dokáe zachránit před popravčím palkem.” Pasko si přejel prstem po hrdle. Já odjakiva povaoval sekání hlav za barbarský zvyk. V království teď zločince věí. Krátký pád -” luskl prsty, - krk se zlomí a konec. ádné svinstvo, ádný zmatek, ádný problém. Slyel jsem, e ve Velké Keshi mají spoustu různých způsobů popravování, záleí to na místě a povaze zločinu; sekáni hlavy, upálení u kůlu, topení, trhání velbloudy, pohřbívání zaiva, zahrabání po krk do mravenitě, vyhození z okna -”

Coe?”

To někoho hodí s hodně velké výky na skály dole. Mně osobně se nejvíc líbí kastrace, pak tě hodí krokodýlům v hlubině Overn, kdy tě předtím nechají podívat se, jak erou tvoje muství.”

Spear vstal. Zmínil jsem se někdy o tom, e má nebezpečně morbidní povahu? Místo abych uvaoval o tom, jakým způsobem mě sprovodí ze světa, budu se raději snait zůstat naivu.”

Take zpátky k praktickým věcem?”

Spear kývl.

I kdy čekám, e vévoda Kapar zasáhne za takových okolností - myslím poníení prince Matthewa, ne to krmení krokodýlů…”

Spear se usmál.

…ve tvůj prospěch, nebude to poněkud obtíné přes moře?”

Spear se usmál jetě víc. Ne jsem odjel ze Saladoru, dostal Nakor ze sevenu zprávu, e vévoda Kapar během týdne dorazí na státní návtěvu.”

Pasko pokrčil rameny. Kvůli čemu?”

Asi příliná starostlivost o vzdáleného bratránka, řekl bych, ne udělá něco, čím by si mohl vyslouit královu nelibost.”

Jako co?”

Nemáme tuení, ale na severu to pořád vře a Kaparovi stačí to na pár místech přihřát, aby kotel někde překypěl. To je jedna z mnoha věci, které bych rád zjistil.”

Pasko kývl. Mám ti připravit koupel?”

Raději si zajdu k Kemargovi a dám si dlouhou masá a lázeň. Přines mi vhodné aty na večer ve městě.”

Kde bude večeřet, pane?”

Nevím. Někde v hostinci.”

U Dawsona?” Z bývalé hospody teď byla exkluzivní jídelna pro lechtu a boháče a mnoho dalích ji napodobovalo. ťVečeře ve městěŤ se stala v hlavním městě lágrem.

Moná v tom novém podniku, v Metropoli. Slyel jsem, e by se tam člověk měl nechat vidět.”

Ale to je soukromý klub, pane.”

Tak mi seeň pozvánku, ne se vykoupu, Pasko.”

Pasko se zatvářil ironicky. Zjistím, co se dá dělat.”

Musím se nechat vidět na veřejnosti, aby se rozneslo, e jsem zpátky ve městě, ale a dneska skončím a vrátím se sem, potřebuju být sám.”

Proč, pane?”

Abych mohl zjistit, kdo mě u od Saladoru sleduje a co má v plánu.”

peh?”

Spear se protáhl a zívl. Nejspí najatý vrah.”

Pasko s povzdechem poznamenal: Take to začalo.”

Spear cestou ke dveřím kývl a řekl: Ano. Začalo.”

***

Město zahalila mlha. Byla tak hustá, e bylo vidět jen na pár kroků. Jasné lampy na rozích v kupecké čtvrti vypadaly jako matné luté skvrny v dálce a dokonce i lucerny před krčmami se změnily v kalue světla na druhé straně ulice. Na dlouhých ulicích byla místa, kde nebylo vidět ádné světlo, vzdálenosti přestaly mít význam a celý vesmír byl kalný a erý.

Dokonce i zvuky byly tlumené. Z krčem, které Spear míjel, se neslo jen tlumené mumlání hlasů a ne chraplavá kakofonie jako obvykle. Kroky zněly jako tiché zvuky mokasínů na ztvrdlém blátě, místo hlasitého klapáni kůe o kámen.

Přesto Spear Sokol věděl, e je sledován. Věděl to od chvíle, kdy vyel z domu lady Gavorkinové. Najedl se v Metropoli - Paskovi netrvalo dlouho a získal pozvání jménem majitele podniku pro ampiona Dvora mistrů, aby zde povečeřel jako jeho host a Spear odcházel s neomezeným klubovním členstvím. Výzdoba, prostředí a sluby na něj udělaly opravdu dobrý dojem. Jídlo bylo jenom přijatelné a on si hodlal promluvit s kuchařem, nicméně pochopil, e ta věc s klubem můe být uitečná.

Roldem il obchodem víc ne kterýkoliv jiný stát na východě a tento nový klub byl místem, kde se mohli lechtici a bohatí měané neformálně scházet tak, jak by to kdekoliv jinde ve městě bylo nepředstavitelné. Spear tuil, e během let se v tichém interiéru Metropole bude získávat a ztrácet bohatství, dojednávat manelství a vytvářet spojenectví. Jetě ne dojedl, dostal zprávu od lady Gavorkinové. Usoudil, e stejně tak můe potkat toho, kdo ho sledoval, na cestě k jejímu domu ve městě, jako cestou zpátky ke svému bytu. Nicméně ho ten dotyčný nezastavil a Spear strávil dvě příjemné hodiny, kdy ho lady Gavorkinová nejdřív vyplísnila za dlouhou nepřítomnost a pak mu ji vánivě promíjela.

Lady nedávno ovdověla, její manel zahynul během nájezdu na hnízdo cereských pirátů v jedné oputěné zátoce za Keshí. Jeho sluby roldemské koruně lady Gavorkinové vynesly soucit a jisté záruky na skromnou penzi navrch k jejím bohatým panstvím a dvorcům a chu na nového manela, jakmile uplyne povinné období smutku. Byla bezdětná a hrozilo, e koruna usoudí, e by jiný lechtic dokázal její panství spravovat lépe. V ideálním případě, tedy z královského hlediska, se lady Gavorkinová, hraběnka Dravinko měla vdát za lechtice upřednostňovaného korunou, čím by se zabily dvě mouchy jednou ranou.

Spear věděl, e bude muset brzy přeruit s lady Gavorkinovou vechny styky, protoe podrobným průzkumem vyhrazeným pro ty, kdo se chtěli přienit mezi roldemskou lechtu, by nikdy neproel. Bezvýznamný zemanský synek z nějakého městečka daleko od království byl sice společensky přijatelný jako doprovod na hostiny a bály, ale enich pro vdovu po nedávno zesnulém válečném hrdinovi, to bylo něco zhola jiného. Kromě toho být svázán s kýmkoliv, i s někým tak přitalivým jako lady Margaret Gavorkinová, mělo pro Speara jen omezenou přitalivost i bez ohledu na její majetek, panství a energické milování.

Spear cestou picoval ui a také poslouchal své lovecké instinkty. U před lety zjistil, e město je jen jiná divočina a e to, co se jako dítě naučil v horách na dálném severu za mořem, ho můe udret naivu v kadém městě na světě. Kadé město mělo vlastni rytmus a tempo, vlastní dynamiku, a jakmile se obeznámil se svým okolím, snadno rozpoznal nebezpečí a příleitost k lovu, stejně jako v pralese.

A ho sledoval kdokoliv, zoufale se snail udret přiměřenou vzdálenost, a člověk, který by sledoval okolí méně pozorně ne Spear, by si ho neviml. Spear se ve městě vyznal, jako by se tu narodil, a věděl, e by svůj stín dokázal kdykoliv ztratit, jenome byl zvědavý na to, kdo ho sleduje, a hlavně proč.

Spear se zastavil jen natolik, e naruil rytmus svých kroků, aby ten, kdo ho sledoval, musel odhalit, kde se skrývá, a hned pokračoval v chůzi. Na nároí zahnul doprava a zastavil se ve vchodu do krejčovské dílny, kam často chodíval. Meč nechal mečem, vytáhl dýku a vyčkával. Ve chvíli, kdy to čekal, druhý mu zabočil za roh a ocitl se předním.

Spear natáhl ruku, popadl ho za rameno a zatáhl dolů a zároveň zakroutil. Mu zareagoval, avak Spear byl rychlejí. Mu udělal přesně to, co Spear čekal, na okamik zaváhal, ne se instinktivně pokusil vytrhnout z útočníkova sevření. Spear trhl nahoru a vyuil muův pohyb, take ho úplně obrátil. Mu se náhle ocitl přitisknutý zády ke dveřím a se Spearovou dýkou opřenou o hrdlo.

Proč mě sleduje?” zasyčel Spear, jak se snail nevzbudit obyvatele okolních domů, spící nahoře.

Mu byl rychlý, protoe sáhl po své dýce, jetě ne Spear domluvil. Taky to nebyl ádný hlupák, protoe poznal, e se ocitl v beznadějné situaci, chviličku předtím, ne by mu byl Spear musel vrazit čepel do hrdla. Pomalu zvedl ruce, aby ukázal, e je má prázdné, a eptem odpověděl: Blahorodí! Nechci ti ublíit! Meč a dýku mám pořád za pasem!” Mluvil jazykem Ostrovů.

Kdo jsi?”

Petro Amafi.”

Amafi? To jsi z Quegu, ale mluví jako Ostrovan.”

Poslední léta sídlím v Saladoru, a abych řekl pravdu, roldemtinu neovládám právě nejlépe, proto jsem pouil jazyk Ostrovů.”

Tak mi řekni, Amafi, proč mě sleduje?” zopakoval Spear svou otázku.

Jsem povoláním nájemný vrah. Zaplatili mi, abych tě zabil.”

Spear couvl, dál opíral dýku o Amafiho hrdlo, ale chtěl si ho pořádně prohlédnout.

Petro Amafi byl o půl hlavy mení ne Spear, jen měřil dva palce přes est stop, měl iroká ramena a sudovitý hrudník. Podle atů byl cizinec. Měl na sobě zvlátní dlouhou halenu, podebranou v pase černým koeným pásem, a místo dlouhých, nahoře rozířených kalhot, jaké měla v oblibě módy dbalá roldemská lechta tuto sezónu, měl kamae a dvorské střevíce. Pynil se kníry a bradkou a na hlavě měl plstěný baret se sponou a pérem na levé straně. Obličej měl úzký, se zapadlýma očima, je působily jetě hrozivěji ne jeho prohnaný zjev. Nechce mi ublíit, ale jsi vrah, kterého poslali, aby mě zabil. To je kapku protimluv, nemyslí?” poznamenal Spear.

Skrýváním pravdy ničeho nedosáhnu, blahorodí. Můj ivot zabezpečuje tvoje nevědomost. Kdybys mě zabil hned, nedozvěděl by ses, kdo mě najal.”

Spear se zasmál. To je pravda. Take jsme se dostali do slepé uličky, protoe kdy mi to řekne, budu tě muset zabít. Tudí je pro tebe lepí, kdy mi to neřekne. Jeliko ale já nemůu strávit zbytek ivota čekáním, a mi vyjeví, kdo tě poslal, nezískám nic tím, e tě nechám naivu.”

Počkej!” vyhrkl Amafi a smířlivě natáhl ruku. Nepřiel jsem tě zabít. Najali mě na to, ale já tě pozoroval skoro týden, ne jsi odjel ze Saladoru, a chci se dohodnout.”

Chce si zachránit ivot?”

Chci víc, blahorodí. Vezmi mě do sluby.”

Ty chce vstoupit ke mně do sluby?” pronesl Spear pochybovačně.

S radostí, blahorodí. Kadý mu tvých schopností by byl dobrým pánem, protoe jsem viděl tvůj souboj na Dvoře mečů v Saladoru, a díval jsem se, jak hraje karty po krčmách. Vyhraje jen tolik, abys nevzbudil podezření, ale podvádět umí mistrovsky. Dveře mocných a nejmocnějích jsou ti otevřené. Mui tě obdivují a eny po tobě touí. A navíc jetě nikdo nedokázal to co ty, změnit mě z lovce v kořist. Nejdůleitějí ze veho ale je, e jsi ampion Dvora mistrů, nejlepí ermíř na světě, a povídá se, e jsi tajně ve slubách vévody Kapara Olaského, a tomu, kdo slouí lidem jako Kapar, se můe dařit jenom dobře. A já bych chtěl, aby se mi dařilo dobře s tebou.” Prstem odsunul Spearovu dýku a Spear ho nechal. Jak vidí, blahorodí, dostávám se do let, skoro edesát mi je. Vrahounství vyaduje schopnosti, které s věkem blednou. Musím myslet na stará kolena, a i kdy jsem si během let něco naetřil, není to dost. Přily na mě zlé časy.”

Spear se zasmál. patné investice?”

Amafi kývl. Nejnovějí obchodní zájmy mimo Salador. Ne, chci své nebezpečné schopnosti vyuít ke stálejímu zabezpečení. Kdybych byl tvým muem, pozvedl bych se s tebou. Chápe?”

Spear odloil dýku. Copak ti můu věřit?”

Odpřísáhnu to na chrám, jaký si vybere.”

Spear se zamyslel. Jen málo muů bylo ochotných poruit přísahu, i kdy nebyli tak poctiví jako Orosiniové. Kdo ti řekl, e jsem v Kaparových slubách?”

Jen se to povídá, nic víc. Prý tě viděli v Latagore, kde má vévoda Kapar své zájmy, a je dobře známo, e tě chtěl získat do svých slueb poté, co jsi přede dvěma roky zvítězil u Dvora mistrů. Vévoda Kapar zaměstnává jen ty nejnadanějí a nejctiádostivějí mladé mue, take se předpokládá, e mu slouí.”

No, neslouím,” prohlásil Spear a schválně se k Amafimu obrátil zády. Věděl, e riskuje, protoe ačkoliv vrah tvrdil, e je s věkem pomalejí, Spear usoudil, e pokud dostane příleitost, dokáe zezadu zaútočit náramně rychle. Útok nepřiel.

Místo toho se Amafi připojil ke Spearovi. Chce vědět, kdo mě poslal?”

Ano,” přiznal Spear.

Lord Piotre Miskovas, i kdy tohle nemám vědět.”

Něco proti mně asi má,” poznamenal Spear. U jsem nespal s jeho enou přes dva roky.”

Jak jsem to pochopil, několik měsíců poté, co jsi opustil město, se přiopila na bále pořádaném lady Amshou Detoris, a vyklopila manelovi nad polévkou fakta o vaí… známosti. Ti dva se jetě neusmířili a ona přebývá ve svém domě ve městě, kdeto on se odstěhoval na jejich panství na venkově. Dává to za vinu tobě.”

Měl by se zamyslet nad vlastními zálety,” utrousil Spear, protoe kdyby hned nevlezl pod sukně kadé hezčí tvářičce, kterou uvidí, jeho ena by tolik netouila po mé pozornosti.”

Moná, blahorodí, ale chce to mue s neobvyklým charakterem, aby se otevřeně vyrovnal s vlastními nedostatky. Je mnohem jednoduí dávat vinu ostatním. Kdy uslyel, e má v plánu se vrátit, vyhledal nájemného vraha - mnohem méně diskrétně, ne by měl - a mě najal, abych odstranil tuto -” ukázal na Speara, - skvrnu na jeho cti. Byl aspoň natolik inteligentní, e pouil… prostředníka… v Saladoru, aby na něj nepadla vina tady v Roldemu. Já ťselhalŤ, take mě čest nutí vrátit mu zlato a pokusit se změnit tento neúspěch v triumf. Zaměstnej mě, blahorodí, a já ti budu slouit. To ti přísahám!”

Spear zvaoval svůj dalí krok. Nebyl v Roldemu jetě ani den a potřeboval spolehlivé zvědy. Do té doby, ne mě bude moct úspěně zradit bez rizika?”

Amafi se zazubil. Moná, můj pane, protoe jsem nikdy nebyl příli stálý. Ale poruení přísahy není snadné ani pro někoho jako já, a vzhledem k tvému vzácnému nadání soudím, e taková chvíle nikdy nenastane, protoe to by vyadovalo příleitost stát se bohatím, ne doufám, e se stanu ve tvých slubách.”

Spear se zasmál. Amafi v sobě měl jakousi svěí upřímnost a Spear usoudil, e mu můe věřit - aspoň do jisté míry - a dokud na něj nebude příli tlačit, měl by z něj být spolehlivý sluebník. Dobrá, pojďme do chrámu Lims-Kragmy, kde sloí přísahu.”

Amafi se zakaredil. Myslel jsem spí na Ruthii nebo Astalona,” řekl, jmenuje bohyni těstí a boha spravedlnosti.

Myslím, e vsadit svou naději na znovuzrození ve vyím postavení je dobrá ochrana před zradou,” prohlásil Spear. Tak pojď. A musíme zapracovat na tvé roldemtině. Moná se tu chvíli zdríme.”

Pokud si snad Amafi by jen na chviličku myslel, e vytáhne zbraň a zaútočí, dokonale to zamaskoval a rychle se připojil ke svému novému pánovi. Společně zmizeli v mlhou zahaleném městě.

***

Čaroděj stál v rohu, obličej zahalený stíny. Spear jeho tvář znal, i kdy ji v eru neviděl. V bytě hořela jediná svíčka na stole ve vedlejí místnosti a otevřenými dveřmi vrhala jen slabé světlo.

Kde je tvůj nový mu?” zeptal se.

Spear odpověděl: Poslal jsem ho něco zařídit. Co jsi zjistil?”

Čaroděj vystoupil ze stínů. Ukázalo se, e je to vysoký, hubený mu s krásnou tváří. Měl dlouhý nos, výrazné lícní kosti a pozoruhodně modré oči. Vlasy měl tak světlé, a byly skoro bílé. Řekl:

Informátoři v Quegu se za Amafiho zaručili. Přinejmením za jeho pověst nájemného vraha.”

Vrah s pověstí,” zabručel Spear. To je působivé.”

Ve svém oboru je povaován za ťčestnéhoŤ,” pokračoval Magnus, syn Puga z Čarodějova ostrova a jeden ze Spearových mnoha učitelů.

Začalo to,” prohlásil Spear. Lady Gavorkinová včera večer potvrdila, e vévoda Kapar má přijet koncem týdne a bude bydlet v paláci u svého bratránka krále. Pasko? Kolik pozvánek dorazilo dneska?”

Sedmnáct, pane,” odpověděl sluha.

Koncem týdne bych měl být v postavení, kdy budu na nějakém bále moct vévodu pozdravit.”

Co má v plánu?” chtěl vědět Magnus.

Musím navázat spojení s Kaparem a pak najít důvod, proč vyzvat prince Matthewa.”

Je to nutné?”

Rozhodně,” potvrdil Spear. I kdy neznám moc podrobností, myslím, e jsem z Kaparových manévrů během posledních let odhalil jeho větí cíle.”

O něčem takovém ses před odjezdem z ostrova nezmínil,” upozornil jej Magnus.

Spear kývl. Protoe jsem ten vzorec pořádně uviděl a před několika hodinami. Můu se mýlit, ale myslím, e vechny ty jeho akce na severu jsou jenom krvavá rozehrávka k odlákání pozornosti a jeho předpokládaná invaze do Království přes Farindu je jen lest.”

A k čemu?”

Aby Království zabavil tady na severu, zatímco on si tady na jihu půjde za svým skutečným cílem.”

A to je…?” vyptával se Magnus netrpělivě.

Nemám tuení. Ale mohl by se týkat Roldemu nebo Keshe, a kdy Království zabaví na dlouhé, prázdné hranici, bude to pro něj výhodné.”

Nejsem ádný vojenský odborník, ale zdá se mi, e jestli pole vojska do Ostrovního království, to odpoví silou. Pokud ale Kapar pole malé oddíly, můe kadý zaměstnat mnohem větí síly, pokud se rozptýlí po planinách. Od hor na hranici k Černému lesu na sever od Dolthije to skoro tisíc mil plání. Král Ryan z Ostrovů bude muset vázat velký počet muů, aby zlikvidoval poměrně malé vojsko. Otázka tedy zní, jestli Kapar chce, aby to vojsko vyrazilo na planiny, kde hodlá udeřit.”

Magnus řekl: Předám tvoji teorii otci.” Nasadil si na hlavu klobouk se irokou krempou a z tmavoedého roucha vyndal kouli, která se ve světle svíčky měděně zaleskla. Zatlačil na ni palcem a náhle tam nebyl, jedinou známkou jeho odchodu byl závan vzduchu.

Pasko se optal: Ale proč?”

Proč?” zopakoval Spear. Proč co?”

Proč tolik intrik? Kapar je svým způsobem stejně mocný jako král Roldemu. V podstatě vládne v Aranoru. Kníe udělá, co mu řekne. Buď ovládá nebo zastrauje kadý stát kolem Olaska a král Roldemu je mu nakloněný. Proč teda chce tuhle válku s Ostrovy?”

Spear se nadechl. Myslím, e to je jasné. Tím, e destabilizuje oblast, dostane příleitost získat to, co chce ze veho nejvíc.” Spear propletl prsty a zadíval se přes ně na svíčku. Zlehka si sepjatýma rukama poklepal na bradu a zamumlal: Mocní mui chtějí jedinou věc: víc moci.”

2. Přijetí

Spear se usmál.

Dnes byl v paláci poprvé od svého vítězství v turnaji na Dvoře mistrů přede dvěma lety. Král poslal Spearu Sokolovi pozvánku na uvítací banket pořádaný na počest vévody z Olaska, jen právě dorazil.

Spear trpělivě čekal, a na něj přijde řada, aby byl uveden, za ví roldemskou lechtou a mnoha lechtici z jiných států a těsně před nejbohatími měany. Zeman z Ostrovního království stál v očích roldemského dvora jen kousíček nad výrobcem pentlí se spoustou zlata.

Přesto byl Spear oslnivý ve svých nových irokých kalhotách - podle současné módy - přetaených přes holínky a k přezkám a se irokým pásem z černé kůe, nicméně si zvolil momentálně zastaralý lutý kabátec poitý perlami. I kdy ostatní urození pánové měli vojenský kabát, jen se nosil na jednom rameni a byl právě velice módní, Spear si vzal kabát, který přede dvěma lety dostal darem od krále. Kdy se s králem viděl naposledy, byl Spear ve středu pozornosti, vítěz turnaje mistrů, jen získal zlatý meč náleející nejlepímu ermíři světa.

Teď byl středem pozornosti Kapar Olaský a Spear jen bezvýznamný účastník slavnosti. Kdy konečně uslyel vyvolávat své jméno, Spear rázně vykročil a zamířil k trůnu. Cestou k místu, kde se měl poklonit koruně, si rychle prohlédl celý sál. Král Carol seděl na trůně s královnou Gertrude po své pravici. Po jeho levici seděl korunní princ Constantine, dědic trůnu. Spear si prince pamatoval jako tichého, zvídavého chlapce, který se lehce usmíval, kdy poslouchal vanění dospělých kolem sebe. Povaoval ho za velmi inteligentní dítě. Mladí členové královské rodiny tu nebyli, zbývající dva princové a princezna se určitě s pomocí svých sluebníků a chův chystali do postele.

Po Constantinově levici stál mu v blůze z vínového sametu sepjaté démantovými sponami. Místo módních irokých kalhot měl černé kamae a na nohou vyletěné holínky. Měl stejný černý klobouk, jaký u něj Spear viděl přede dvěma lety, velkou sametovou pokrývku hlavy, která mu přes pravé ucho visela málem a k rameni, se zlatou sponou nalevo.

Byl to vévoda z Olaska.

Kapar Olaský si mladého zemena prohlíel, ani by přeruil hovor s mladým princem, co Spear sledoval, protoe zatímco prince Constantina zaměstnával jeho vzdálený bratrance, Olasko odhadoval Speara. Spear zváil monost, e Kapar je jedním z těch lidí, kteří se dokáou soustředit na dvě věci zároveň. Věděl, e dokonce i mezi kouzelníky je to vzácné nadání.

Jak se tak ukláněl před králem, koutkem oka si prohlíel Kapara. Byl to urostlý mu se irokým hrudníkem a mohutnými rameny. Svaly, je byly vidět pod těsnými kamaemi, ukazovaly, e je určitě i rychlý. Podíval se na Speara způsobem, z něho mladí mu usoudil, e ho vévoda poznal a zvauje ho. Obličej měl kulatý, jen brada mu trochu vystupovala, díky čemu jeho rysy nepůsobily komicky. Nosil tenkou černou bradku a vyholený horní ret, co jeho bradu jetě zdůrazňovalo. Vlasy měl černé, jen trochu proedivělé, nebo mu bylo něco málo přes čtyřicet. Měl oči predátora, černé a pátravé, a plné rty, smyslné, ne vak dekadentní, s koutky zvednuté v téměř pohrdlivém úsměvu, jaký u něj Spear u několikrát viděl.

Spear se narovnal a král řekl: Zemane Sokole, rád tě opět vidím u svého dvora.”

Mne návrat do Roldemu také těí, Veličenstvo.”

Královna s úsměvem pronesla: A vidím, e se k nám vrací v atu, který jsme ti věnovali po tvém vítězství,”

Spear Gertrudě předvedl svůj nejroztomilejí úsměv. Veličenstvo, tyto aty jsem na sobě měl pouze jednou, v noc svého vítězství, a přísahal jsem, e u je na sebe nikdy nevezmu, pouze v přítomnosti vaich majestátů.”

Král potěeně kývl a dodal. Jsi velmi pozorný. Vítáme tě.”

Spear věděl, e je proputěn, a tak se přesunul mezi ostatní hosty a díval se, jak představují ty, kteří přili po něm. Několikrát loupl okem po Kaparovi, ale vévoda se zřejmě soustředil na tichý rozhovor s princem.

Konečně byl představen poslední host a před trůn se dostavil hofmistr. S dovolením Vaich Veličenstev?” optal se s úklonou.

Král mávl rukou a hofmistr se obrátil a prohlásil: Pánové a dámy, prosím, přesuňte se do hodovní síně a vyčkejte Jejich Veličenstev!”

Spear se díval, jak královská rodina odchází spolu s vévodou z Olaska. Věděl, e přejdou do komnat vedle a počkají, a se vichni hosté usadí, ne sami zasednou do čela tabule. Spear trpělivé čekal v řadě, ale ta se pohybovala rychle, protoe hofmistr dostal k ruce dva tucty páat a panoů, kteří mu pomáhali se zasedacím pořádkem. Jakmile páe dostalo instrukce, doprovodilo hosta na jeho místo v síni.

Spear s potěením zjistil, e sedí u králova stolu. Rychle přepočítal idle a uvědomil si, e mezi sebou a vévodou Olaským bude mít jen dva, tři lidi. Tuil, e za své místo u stolu vděčí spí Kaparovi, který ho chtěl mít po ruce, ne své pověsti úřadujícího ampiona Dvora mistrů.

Kdy dorazila královská rodina, vichni povstali, uklonili se a počkali, ne se král usadí a hofmistr uhodí svou okovanou holí o zem. Na tento pokyn se zase vichni posadili a sluhové začali rozlévat vína a roznáet pokrmy.

Vedle Speara seděl dvorský baron se svou enou, s nimi Kapar nějakou dobu rozmlouval. Baron se konečně obrátil ke Spearovi a vichni se navzájem představili. Poté baron Spearovi nadeně převyprávěl jeho souboj, jako by u toho Spear nebyl. Po Spearově levici seděla hezká ena ve středních letech a její manel, bohatí měané, kteří zřejmě byli docela spokojení, e smějí sedět u králova stolu, a nepotřebovali se s nikým bavit. Skláněli hlavy a eptali si, přičem se rozhlíeli po síni, jako by se snaili zahlédnout lidi, kteří by je mohli znát a jejich místo u hlavního stolu by na ně mohlo udělat dojem.

Vévoda si Speara po celou večeři nevímal, jen mu krátce kývl a usmál se, kdy se podával první chod. Během celé večeře vystupovali kolem stolu účinkující, obratní ongléři, akrobaté a salonní kouzelníci. Jeden zvlá nadaný básník skládal na poádání vere, lichotil dámám a utahoval si z pánů. Měl ostrý jazyk a rýmování mu lo. Na druhé straně síně zpíval nějaký potulný pěvec z Bas-Tyry milostné písně a balady o hrdinských obětech. Spear slyel dost, aby poznal, e jeho píseň je skvělá.

Stejně jako jídlo i vechny ostatní aspekty banketu. A proč ne? pomyslel si. Roldem byl povaován za sídlo vekeré vytříbené kultury na světě nebo aspoň v této části světa. Móda, literatura, hudba, to ve vycházelo od roldemského dvora. Díky svým cestám si Spear uvědomoval, e tento vliv slábne spolu s tím, jak narůstá vzdálenost od ostrovního státu. Lidé v Západním království se o módu nijak zvlá nezajímali, pouze v Saladoru a Rillanonu viděl něco podobného jako tady.

Avak jak se tak rozhlíel po míslnosti, uvědomil si, e a u si ostatní myslí cokoliv - e je to domýlivé a zbytečné - je to také přepychové a vzneené. eny byly ve své parádě krásné a mui vypadali dobře, nebo aspoň tak dobře, jak to příroda umoňovala.

Kdy bylo po hostině, obrátil dvůr pozornost ke středu královského stolu. Nikdo nesměl odejít, dokud od stolu nevstal král a jeho rodina. Ti, kteří dojedli dříve, prostě jen seděli a popíjeli víno či pivo a sledovali ostatní nebo vedli jalové řeči se sousedy.

Náhle Spear uslyel, jak Kapar řiká: Nue, zemane, opět ses k nám vrátil?”

Spear se otočil, jak nejuvolněněji dokázal, a snail se přitom chovat uctivě k baronovi po své pravici, kdy přes něj promluvil na vévodu. Na nějaký čas, můj pane.”

Kapar se napil vína a zeptal se: U jsi vyřídil tu ťrodinnou záleitostŤ, o které jsi mluvil, kdy jsme se viděli naposledy?”

Ano, Milosti. Trvalo to déle, ne jsem čekal, ale u je to minulost.”

Take teď můe hledat své těstí?” Vévoda mhouřil oči, i kdy zachovával lehký tón.

Spear zahrál smích. Vzhledem k mému těstí v kartách poslední dobou by se mi nějaká změna hodila, můj pane.”

Král vstal a vzápětí se zvedl i Kapar. Kdy se obracel za svým bratrancem, jetě se ohlédl přes rameno. Za úsvitu vyráím na lov. Připoj se ke mně u jiní brány. Budu pro tebe mít koně. Má luk?”

Ano, můj pane,” odpověděl Spear ke Kaparovým zádům.

Baron se na Speara podíval. Skvělý kousek, mladý Sokole.”

Pane?”

Olastí vévodové jsou lovci po celá pokolení. Děd dneního vévody prý kdysi na západ od Ostrovního království lovíval draky. Být pozván na lov je veliká čest.”

Spear se usmál a kývl, přičem se snail vypadat správně polichoceně. Baron a jeho ena odeli.

Spear povaoval za nutné udělat okruh kolem síně a pak chtěl zůstat u východu a počkat, dokud nebude odcházet jetě někdo. Nechtěl být prvním, kdo odejde, ale chtěl z paláce zmizet, jak nejdříve to půjde.

Kdy procházel davem, občas ho zastavil nějaký známý a několikrát i cizinec, který se prostě chtěl seznámit se současným ampionem Dvora mistrů. Kdy se přiblíil ke královu průvodu, ohromilo ho, kolik lidí drí stranou slouící, kteří nejen podávali pamlsky a pitivo - i kdy kdo mohl jíst či pít po takových hodech? - ale zároveň jednali jako stráci královského soukromí.

Ani by to chtěl, upoutal pozornost krále, jen mu pokynul, a přijde blí. Spear okamitě poslechl, a jak se ocitl blí u krále, sluhové se rozestoupili natolik, aby mohl projít. Spear se uklonil. Veličenstvo.”

Král Carol se usmál. Sokole, rád tě zase vidím v Roldemu. Bylo by moné uspořádat ukázku tvého umění tady v paláci?”

Jsem Vaemu Veličenstvu k dispozici,” odpověděl Spear. Kdykoliv bude chtít.”

Báječné, mladý pane. Princ Constantine u dospívá a potřebuje se naučit zacházet se zbraněmi. Jeho instruktoři říkají, e je slibný, ale já si myslím, e podívat se na experty v těchto záleitostech mu poskytne něco, co by mohl napodobovat. Jaký je tvůj názor?”

Spear nemohl nesouhlasit, a kromě toho by to bylo nemoudré.

Hodně učení začíná napodobováním, Veličenstvo.”

Správně. Tak co bys řekl za týden ode dneka?”

Kdykoliv si bude Vae Veličenstvo přát.”

Řekněme dopoledne. Dle mého soudu jsou lidé vnímavějí dopoledne ne odpoledne,” Obrátil se k manelce. Za předpokladu, e můj rozum je nabrouený v kadou denní dobu, viď, drahá?”

Královna se usmála a poplácala manela po rameni. Ty jsi nesmírně bystrý mu, můj pane… občas.”

Král se zasmál a Spear si nemohl pomoci, musel se usmát. Roldenský král byl jediný monarcha, jeho na svých cestách poznal, nicméně pochyboval, e by větina vladařů byla tak vstřícná a měla takový smysl pro humor jako on.

Mám si přivést protivníka, Veličenstvo?” Spear věděl, e kadý student ve Dvoře mistrů a větina učitelů by uvítala příleitost přijít ke dvoru. V minulosti král rozděloval své milosti kvůli větím maličkostem ne souboj na meče.

Máme tady v paláci dostatečnou zásobu ermířů, zemane,” odvětil král, Jen tu buď včas.”

Ano, Veličenstvo.” Spear se uklonil a povaoval se za proputěného.

Viml si, e několik hostů odchází, a rozhodl se, e nejbezpečnějí pro něj bude, kdy odejde také. Ale v polovině cesty ke dveřím zaslechl známý hlas. Zemane, na chviličku.”

Spear se ani neotočil, kdy říkal: Konstáble, jak nečekané překvapení.”

Konstábl Dennis Drogan se zastavil před Spearem a s úsměvem prohlásil: Rád tě zase vidím, zemane.”

Co tě sem přivádí?” vyzvídal Spear.

Dennis byl středního věku, irokoplecí a s téměř dokonale kulatou hlavou. Vlasy nosil ostříhané nakrátko a zřejmě mu nevadilo, jak to působí, protoe takovýto účes zdůrazňoval jeho levé ucho, které mu v mládí při rvačce někdo zpola ukousl. A nos mu zřejmě několikrát zlomili. Spear poznal, co je zač, rváč, tvrdý, nepoddajný a nebezpečný. A navíc byl ve městě zákonem.

Drogan se usmál. Můj strýc je stále pokladníkem tady v paláci, a já jsem tudí technicky členem královského dvora.”

No ovem, ale já se ptal, co tě sem přivádí?”

Drogan mu poloil ruku na rameno a postrčil ho ke dveřím. To ty, zemane.”

Já?” Spear se k němu připojil. Proč?”

Protoe kdy jsi ve městě, lidé mají protivný zvyk končit mrtví. Řekl jsem si, e bude nejlepí promluvit si s tebou, ne se nám tu zase začnou hromadit mrtvoly.”

Spear se nepokouel hrát si na nevinného a zatvářil se ukřivděně. Dennisi, my dva jsme nebyli blízcí přátelé, ale dobře jsme se poznali. Ví, e pokadé, kdy někdo zemřel, bylo to proto, e byl ohroen můj ivot. Co mám dělat? Stát stranou a říct: ťAch, kdy se budu bránit, konstábl se rozčílí, take se raději nechám zabít?Ť”

Sevření na Spearově rameni zesílilo, jen na důraz, ne aby způsobilo bolest. Ne, pokud bude tvůj ivot v ohroení, rozhodně se braň. Jenom naznačuju, e by ses měl chvíli snait vyhnout ohroování svého ivota.”

Spear, někde mezi pobavením a podráděním, opáčil: Udělám, co půjde.”

Víc nemůu ádat.”

Spear se konstáblovi vymanil a odeel z paláce. Venku čekali hosté na své kočáry a Spear se propletl davem a vyel jednou z branek pro pěí. Byl jen pár yardů od paláce a scházel po ulici lemované domy boháčů, kdy se k němu kdosi připojil.

Večír, Speare,” pozdravil známý hlas.

Večír, Quincy,” odvětil Spear bez ohlíení. Kupce z Bas-Tyry u zahlédl v tlačenici u paláce.

Hezký večer, e?”

Spear se zastavil a rozesmál se. Nepřepadl jsi mě před palácem, abychom si popovídali o počasí, příteli.”

Quincy se také zastavil. No, viděl jsem tě, jak odchází, kdy tě zastavil ten konstábl. Věděl jsem, e jsi přiel pěky, místo aby sis objednal kočár, a tak jsem vyel před tebou a počkal si.”

Jak ses měl, Quincy?” optal se Spear a ve světle lucerny si svého známého prohlíel. Quincymu de Castle táhlo na čtyřicítku, moná mu bylo o něco víc, a rychle pleatěl. Rysy měl nevýrazné, jen jeho oči připomínaly oči orla. Měl na sobě moderní, ne vak extravagantní oděv, uhlově černý kabát s dvouřadovým zapínáním a osy a kalhoty ze stejné látky zastrčené do holínek pod kolena. Spear věděl, e to je v Ostrovním království poslední móda, nebo to v Roldemu byla loňská móda.

Docela dobře.”

Vidím, e ses nedávno vrátil z Ostrovního království.”

Pokračovali v cestě. Ano, to ty aty. Právě jsem dorazil a neměl jsem čas nechat si uít nové. Kromě toho mi vechno tohle otročení módě připadá tuze… neuitečné. Jestli si o mně někdo myslí něco patného kvůli tomu, e mám aty podle loňské módy, tak a. Ale pokud bychom jednali, byla by to moje výhoda.”

Ouincy byl jedním z nejprohnanějích kupců ve městě. Pocházel z Bas-Tyry, druhého nejvýznamnějího města ve Východním království, a specializoval se na přepychové zboí té nejvyí kvality. Díky tomu měl mezi svými zákazníky mnoho lechticů, dokonce i lechticů královské krve, a byl zván na vechny lepí společenské události. Spear také tuil, e je agentem Ostrovního království. Něco na něm, něco velmi nekupeckého v jeho chování způsobovalo, e se před ním měl Spear na pozoru.

Chápu,” utrousil Spear. Ty těko potřebuje v obchodování výhodu, ale uznávám, e vyuít veho, co můe, je logické. A co teď chce ode mě?”

Proč myslí, e po tobě něco chci?” podivil se Quincy s úsměvem.

Protoe nemívá ve zvyku číhat ve stínech a v noci se na mě vrhat. Tohle rozhodně není náhodné setkání.”

Těko. Dobře, půjdu hned k věci. První důvod je, e tě chci pozvat na malé shromádění u Dawsona tuto pětinoc. Zvu tam pár příjemných chlapíků na večeři na pár skleniček a pak se moná pustíme do karet nebo kostek.”

Zpráva doručená mému sluhovi by byla stačila.”

Mám jetě jeden důvod,” odpověděl Quincy, kdy zahnuli za roh a vydali se ze strmějího svahu ke Spearovu bytu. Zítra má jet na lov s vévodou Kaparem, správně?”

Uplácíme sluebnictvo, co?”

Quincy se zasmál. Dal jsem v paláci ve známost, e uitečná, zprávička sem a tam bude odměněna. No není to pravda?”

Ano, zítra za svítání mám jet na lov s vévodou a jeho oddílem. Proč?”

Jestli tě má vévoda v oblibě, chci, abys mě představil.”

Proč?” podivil se Spear a zastavil se.

Protoe je tak obtíné se s ním seznámit. U krále dokáu získat audienci snáz ne u vévody Kapara.”

Jenom proto, e královně prodává se slevou perky.”

O peníze nepřicházím a získám tím přístup do vyí společnosti. Ale ne ke Kaparovi.”

Proč se chce tolik setkat s Kaparem?”

Quincy chvíli mlčel, pak znovu vykročil a pokynul Spearovi, a jde s ním. Konečně začal: Obchodování s Olaskem je… sloité. Jako by se vechny obchodní společnosti ve vévodství rozhodly obchodovat stejně. Posílají své agenty do Rillanonu, Roldemu, Bas-Tyry, Ranu i dolů do Keshe, ale kdy já polu svého agenta do Opardumu, klidně tam můe jet na dovolenou, protoe s ním nikdo obchodovat nebude. To vdycky jen jejich agenti v naich městech a za jejich podmínek. Ber, nebo nech.”

A ty podmínky jsou patné?”

Ne, jinak by mi na tom nezáleelo. Často jsou velmi dobré. Ale podstatou obchodování jsou pravidelné obchodní cesty, kdy je zboí spolehlivě doručováno. To udruje obchod při ivotě. Tohle jednání, e to buď vyjde, nebo ne… nemůu si pomoct, ale mám pocit, e tady je kvůli těmto obchodním zájmům promrhaná velká příleitost. Mám pocit, e kdyby mě vévoda Kapar vyslechl, třeba by se mi podařilo ho přesvědčit, aby promluvil s některými bohatími společnostmi nebo mi dovolil navtívit jeho dvůr… kdybych od vévodova dvora přiel do kanceláře velké obchodní společnosti jako Kasanovy nebo bratří Petriků, tak by moji nabídku vzali váně.”

Spear poslouchal a kýval, jako by souhlasil. V duchu si řikal: kdybys dostal svého agenta do Opardumu, zvlá pokud bys obchodoval s vévodovým kancléřem, ziskal by král Ostrovů u nepříjemného souseda pár očí a uí.

Uvidím, co se dá dělat,” slíbil nakonec. Ale zatím s ničím nepočítej.”

Proč ne?”

Protoe vévoda mi nejspí nabídne místo u svého dvora a já ho téměř určitě odmítnu.”

Proč bys, pro vechno na světě, něco takového dělal?”

Protoe nemám v povaze slouit jinému,” zalhal Spear. Věděl, e před večeří o pětidni u Dawsona uslyí půlka Roldemu o tom, e Kapar nabídl Spearovi místo a on ho odmítl. A kromě toho mám dalí vyhlídky, které by mi vyhovovaly lépe.”

Hlavně ho moc neuraz,” radil Quincy sue.

Pokusím se.”

Dorazili na ulici, na ní Spear bydlel, a rozloučili se. Spear zael rychle domů, kde čekali Pasko a Amafi a krátili si čas kartami, Pane,” řekl Pasko a vstal, kdy Spear vstoupil.

Probuď mě hodinu před svítáním,” nařídil mu Spear cestou do lonice. Oblečení na lov.”

Lov?”

Ano, vévoda Olaský mě pozval, abych se zúčastnil vradění nějakého bezmocného zvířectva, a já jeho pozvání přijal,” Obrátil se na Amafiho, Zítra pojedu na lov s vévodou. A se vrátím, navtívíme několik vil a sídel v okolí. Potom tě představím světu jako svého druiníka a osobního stráce.”

Blahorodí,” uklonil se Amafi.

Pasko promluvil: Ustel si v rohu. Bude spát tady.” Ukázal Amafimu na podlahu vedle dveří do Spearovy lonice. Já spím v kuchyni.”

Vydal se za Spearem do lonice a zavřel dveře. Kdy mladíkovi pomáhal rozvázat tkanice na fajnovém kabátku, eptl: Vechno lo dobře?”

Docela ano,” odpověděl eptem Spear. Jak znám Kaparovu reputaci, ta zvířata nebudou tak bezmocná, jak jsem říkal. Čekám něco jako lva nebo velkého medvěda.”

Vypadá na to,” připustil Pasko.

Co si myslí o naem novém příteli?”

Je to mizerný hráč.”

patně hraje nebo patně podvádí?”

Obojí.”

Co dál?” zeptal se Spear, jak mu Pasko přetahoval lněnou koili přes hlavu.

On je zbraň. Je velmi nebezpečný i přesto, jak tvrdí, e je starý. Mohl by být uitečný, pokud neublíí tobě.”

Chápu.”

Budu na něj dohlíet,” sliboval Pasko.

Sloil přísahu.”

To klidně mohl,” odpověděl lstivý starý sluha, ale nebyl by první člověk, který by poruil přísahu.”

Nechal jsem ho přísahat na chrám Lims-Kragmy.”

Pasko stáhl Spearovi boty a zamyslel se. Některé lidi nezastraí ani bohyně smrti,”

Tobě takový připadá?”

Ne, ale připadal ti Nakor při prvním setkání zvlá nebezpečný?”

Chápu, kam tím míří. Tak na něj dohlídni.” Spear si stáhl kamae a spodky a vklouzl pod peřinu. Teď bě, a se můu vyspat.”

Ano, pane,” řekl Pasko a potichu vyel z lonice.

Spear chvíli klidně leel. Hlavu měl plnou dojmů a spánek nepřicházel. Celá léta bylo jeho cílem jediné: pomstít vyhubení svého lidu. Ze vech, kteří do toho byli zapleteni, zůstali pouze dva účastníci: zvlátní kapitán Kaparovy domácí gardy Quentin Havrevulen a vévoda. Ostatní u Spear zabil.

Přinutil se ke klidu s pouitím mentálního relaxačního cvičení, jemu se naučil na Čarodějově ostrově. Ale nebyl to spánek, při něm by si odpočinul. Zdály se mu sny a viděl obrazy z jiných míst a časů, svou vesnici v horách, svou rodinu, matku, otce, sestru, bratra a dědečka. Dívku, o ní snil jako malý kluk. Oko modrokřídlé čírky. V jeho snu seděla na stoličce, jednu nohu sloenou pod sebou, v prostých jelenicových letních atech, s lehkým úsměvem na rtech. Probudil se se zoufalou touhou, o ní si myslel, e se jí u před lety zbavil. Převalil se na druhý bok a přinutil se usnout. Znovu přily sny. Strávil neklidnou noc, a kdy ho Pasko přiel probudit na lov, necítil se nijak osvěený.

3. Lov

Kůň hrabal kopytem.

Spear mu trochu pootočil hlavu a přinutil ho věnovat pozornost něčemu dalímu kromě toho, jak se nudí. Ráno za úsvitu bylo svěí, od moře vál lehký větřík, ale Spear věděl, e dopoledne v kopcích severovýchodně od města bude pořádné horko. Jetě ne se vévoda Kapar objevil, Spear věděl, e budou lovit něco velkého, lva nebo medvěda, moná i některého z exotičtějích tvorů, kteří údajně obývali výe poloená místa, obrovského kance - jeho kly prý mohly dorůst a do délky tří stop - či údolního lenochoda, dvakrát větího ne kůň a přes své jméno v případě potřeby neobyčejně rychlého a vyzbrojeného drápy zvíci kratích mečů. Sbírka zbraní v zavazadlech Spearovi prozradila, co potřeboval o nadcházejícím lovu vědět: byly tu kančí otěpy s příčkami upevněnými nad irokou hlavicí, aby se zvíře nemohlo po ratiti posunout vý a rozpárat lovce, dále velké sítě se závaím na krajích a těké kue, jejich střely dokázaly udělat v plátové zbroji díru o velikosti pěsti.

Tucet slouících, dalí tucet gardistů a tolbové, kteří se měli postarat o koně, také trpělivě čekali na vévodu. Kdy Spear dorazil, právě odjídělo est dalích muů. Byli to stopaři a nadháněči v královské livreji, mající za úkol označit nejnadějnějí zvířecí stopy. Speara zaujalo, e honitba leí jen necelý den cesty od města, protoe Roldem byl osídlený u velmi dlouho a on čekal, e civilizace zatlačí divokou zvěř dál do hor. Lovem strávil celé dětství a i později se často vydával na lov, take věděl, e velká zvířata se málokdy vyskytují jen den cesty od lidských osad.

Nechal na sluhovi, aby zařídil naloení jeho výstroje, která byla ve srovnání s ostatními zavazadly na nákladních koních skromná. Spear věděl, e pojedou po cestách, kam se vozy nedostanou, ale zatím to vypadalo, e by se jim dva vozy docela hodily. Jenom dva koně nesli něco, co vypadalo jako stan. Spearovi nevadilo spát pod irákem, ale věděl, e roldemská lechta by proti tomu mohla mít jisté námitky.

Kromě Speara tu trpělivě čekali dva urození pánové z Roldemu baron Eugivney Balakov a baron Michail Grav. Spear je znal od vidění. Byli mladí, ctiádostiví a u královského dvora měli skromné, přesto důleité postavení. Balakov byl pomocníkem královského pokladníka a mohl uspíit či zpomalit ádost o peníze. Měl iroká ramena, zamylený výraz a tmavé vlasy i vous ostříhané nakrátko. Grav byl také ve spojení s pokladnou, ale přináleel k úřadu královské domácí gardy, byv zodpovědný za to, aby byli palácoví vojáci vyzbrojení, oblečení, nakrmení a vyplaceni. Byl hubený, plavovlasý a nosil tenký knírek, na něm očividně hodně pracoval, aby ho udrel dokonale zastřiený. Oba lechtici měli výstřední oblečení na rozdíl od jednoduché koené haleny a kalhot, jaké zvolil Spear.

Kdy oblohu za vzdálenými horskými títy ozářilo slunce, vynořili se z paláce vévoda Kapar a jakási mladá ena a rychle zamířili ke dvěma čekajícím koním. Spear se na mladou enu zadíval a napadlo ho, mohla-li by to být lady Rowena z Talsinu, co byla ve skutečnosti Alysandra, dalí agentka konkláve.

Spear se během doby, kterou strávil na Čarodějově ostrově, zoufale snail zjistit, co přesně dělá ve vévodově společnosti, ale lidé to buď nevěděli, nebo mu to nechtěli říci. Zjistil jen to, e dívku do Olaska poslala Pugova ena Miranda asi v době, kdy se Spear začal učit v Saladoru.

Tato ena se Roweně nepodobala, ale jednu věc s ní měla společnou: byla stejná krasavice. Zatím co Rowena byla světlovlasá a s chrpovýma očima, tato dáma byla tmavá, příjemně opálená a oči měla skoro stejně tmavé jako černé vlasy. Vévoda něco řekl a ona se usmála a Spear okamitě poznal, kdo to je, protoe tu byla jistá podoba s vévodou.

Jako by vévoda Kapar vycítil, nač Spear myslí, řekl: Aha, mladý Sokol. Mám to potěení ti představit svou sestru lady Natalii.”

Spear se ze sedla uklonil. Jsem poctěn, má paní.”

Bylo zřejmé, e oba mladí lechtici ji vévodovu mladí sestru znají. Natalii mohlo být něco kolem třiceti. S vévodou vyjeli v čele průvodu a oba lechtici za nimi. Spear se mohl rozhodnout, pojede-li vzadu nebo vedle nich.

Vévoda Kapar promluvil: Čeká nás půl dne jízdy, ne se dostaneme ke kořisti.” Znovu se podíval na Speara. Ten luk vypadá uitečně, Speare. Umí ho pouívat?” Hlas měl lehce posměný.

Spear vycítil jeho náladu a usmál se. Jsem lepí lučitník ne ermíř, Milosti.”

To vechny rozesmálo, protoe Spear, jako ampion Dvora mistrů, byl povaován za nejlepího ermíře na světě. Lady Natalia se po něm ohlédla přes rameno, co mu poskytlo důvod popojet blí. To měl být ert, pane?” zeptala se ho Natalia.

Spear se usmál. Vlastně ne, má paní. Lovil jsem u od mala, kdeto meče jsem se chopil teprve po svých čtrnáctých narozeninách.”

Pak musí být největí lučitník na světě, pane,” ucedil baron Eugivney sue.

Spear, stále s úsměvem, opáčil: Stěí, pane. Elfským lučitníkům se ádný člověk nevyrovná.”

Elfové!” frkl baron Michail. Báchorky. Můj otec mi vyprávíval příběhy z velké války s vetřelci z jiného světa, k ní dolo za časů jeho děda. Elfové a trpaslíci v nich hráli hlavní úlohu.”

Promluvíme si při jízdě,” prohlásil vévoda a pobídl koně.

Spear se ocitl vedle barona Michaila, protoe baron Eugivney jel vedle lady Natalie. Nejsou to ádné báchorky, pane,” namítl Spear. Můj domov leí poblí Ylithu a ne příli daleko na západ odtamtud ijí ti elfové z pověstí. A na severu, ve městě La Mut, nyní ije mnoho potomků z toho druhého světa.”

Michail se na Speara díval, jako by zvaoval, jestli si z něj mladý mu náhodou neutahuje. To myslí váně?”

Ano, barone,” ujistil jej Spear. A elfským lučitníkům se ádný člověk na světě nevyrovná,” Tohle Spear nevěděl z dětství, nýbr z dlouhých hovorů s Calebem, jedním z učitelů na Čarodějově ostrově. Caleb strávil nějakou dobu u elfů v jejich domovině v Elvandaru. Mluvil jejich jazykem a tvrdil, e pouze jeden, nejvý dva mui se jim s lukem alespoň vzdáleně vyrovnají.

Kdy to říká,” ustoupil Michail, jako by tím byla celá záleitost uzavřena, a obrátil se na vévodu. Milosti, co budeme dnes lovit?”

Vévoda přes rameno prohodil: Něco zvlátního, pokud budeme mít i nadále těstí. Ke králi se dostala zpráva, e z Keshe sem přiletěla saň a uhnízdila se v horách. Je-li to pravda, čeká nás vzácná příleitost.”

Baron Eugivney zmateně zamrkal. Saň?”

Michail se také tvářil poněkud nejistě. Nejsem si jistý…”

Ozval se Spear. Malý drak. Velmi rychlý, velmi zlý a velmi nebezpečný… ale malý… na draka.”

Lady Natalia se na mue podívala a pak se spolu se Spearem usmála nad očividným neklidem obou baronů. Ty u jsi nějakou viděl, zemane?”

Jednou,” přiznal Spear. V horách, jetě jako malý kluk.” Opomněl dodat, e ty hory byly blízko Olaska.

Vévoda vyjel z palácové brány a zabočil na hlavní ulici, po ní se dostanou na sever od města. Jak bys ji lovil, zemane?”

Spear se usmál. Já bych ji nelovil, Milosti, stejně jako bych neel hledat lesní poár nebo přílivovou vlnu. Kdybych ale musel, jsou tu dva způsoby.”

Váně? Povídej.”

Na náhorní ploinu hezky na očích umístí ovci nebo jelena, Opodál schová lučitníky, a a přistane, střílí do ní, dokud nezcepení.”

To mi jako moc velká zábava nepřipadá,” podotkla lady Natalia.

Ani není,” souhlasil Spear. Větinou je cílem zabít zbloudilého predátora a ochránit stáda, ne zábava.”

Jaký je ten druhý způsob?” zeptal se vévoda.

Najít její doupě. Saně mají v oblibě mělké jeskyně nebo vysoké skalní převisy. Podle mého dědečka -” Spear se zarazil. Poprvé za celé věky málem vypadl z role. Honem Spára stříbrného sokola zahnal a pokračoval: který to slyel od jednoho hatadijského horala z Yabonu, nemají saně v oblibě hluboké podzemí jako draci.”

Baron Michail se optal: Take najde její doupě a co potom?”

Vypudí ji ven. V ústí jeskyně, pokud to jde, umístí sítě, nějaké těké provazy, cokoliv, co ji zpomalí, a poleze ven. Pak na ni nahází hořící větve a připraví si dlouhé otěpy, deset, dvanáct stop dlouhé. Nabodne ji, jak leze ven, a pak čeká, a zdechne.”

Dostal někdy někdo nějakou s lukem?” chtěl vědět vévoda.

Spear se zasmál. Akorát pokud s sebou měl desítku dalích lučitníků.”

ádné zranitelné místo? ádný způsob, jak ji rychle zabít?” vyptával se dál vévoda Kapar.

O ádném jsem neslyel,” připustil Spcar, Uvědomil si, e začíná mluvit jako odborník, a honem dodal: Ale to neznamená, e ádný neexistuje, Milosti. Já jenom, e se mi můj dědeček snait vysvětlit, jak nebezpečné jsou.”

Podle mě se mu to podařilo náramně,” podotkl Michail.

Spear cestou z města dál pokračoval v řečech o lovu. Ani ne za hodinu byli za městem mezi nízkými pahorky v podhůří, kde byly tu a tam vidět mení dvorce a hospodářství.

Po poledni,” oznámil vévoda, dorazíme na kraj Královské honitby. Král nám velkoduně dovolil si tam zalovit.”

To zodpovědělo Spearovu otázku, jak se tak velká kořist mohla dostat tak blízko k městu.

Milosti,” promluvil baron Eugivney, nemá honitba několik set mil?”

Nebudeme lovil v celé honitbě,” uklidnil ho Kapar se smíchem. Jen na těch zajímavých místech.”

Cesta je vedla stále vý do kopců. Byla to hlavní obchodní silnice vedoucí do severních provincií, ale kdy odbočila k západu, vydali se po uí silnici k severovýchodu. V poledne se zastavili, aby se naobědvali a nechali koně trochu vydechnout. Na Speara udělalo dojem, jak rychle sluhové postavili malý stan včetně skládacích stoliček z plátna a dřeva, take si vévoda a jeho hosté mohli odpočinout v pohodlí. Obědvali na velké louce, na jejím druhém konci se popásalo několik krav.

Rozprávěli o klevetách ode dvora, protoe vévoda byl mimo Roldem skoro tak dlouho jako Spear a Natalia jetě déle. Oba baroni dávali jasně najevo, e ve vévodově mladí sestře vidí výhodnou partii, a svou pozornost soustředili cele na ni. Nejene byla chytrá a krásná, ale byla také stupínkem k moci. Olasko moná bylo ve srovnání s panstvími v Ostrovním království či v Keshi malé vévodství, ale bylo velmi vlivné a v této oblasti podřízené pouze Roldemu.

Po jídle vévoda Kapar řekl: Pojď se se mnou projít, mladý Sokole.”

Spear kývl a vstal. Vévoda pokynul oběma baronům, a zůstanou sedět. Jen seďte, pánové. A bavte mou sestru, chcete-li.”

Kdy poodeli kousek od stanu, vévoda promluvil: Nue, Sokole, promyslel sis mou nabídku na práci, kterou jsem ti učinil po turnaji ampionů?”

Vlastně ano, Milosti. Jsem nesmírně polichocen, dokonce poctěn, ale faktem je, e jsem raději svým vlastním muem.”

Zajímavé,” prohodil vévoda, kdy dorazili k lesu. Omluv mě, půjdu si ulevit.”

Vévoda si neobřadně rozvázal tkanice na poklopci a postavil se zády k zemanovi. Kdy skončil, řekl: A to na tobě právě obdivuji, zemane.”

A co, Milosti?”

Tvou nezávislost.”

Pane?”

Podívej se na ty dva,” pokračoval Kapar a ukázal na barony rozmlouvající s Natalií. Visí na mé sestře, jako by to byla cena pro vítěze v turnaji. Chtějí se mi vlichotit přes mou sestru. Jsem obklopen patolízaly a lidmi, kteří usilují o mou přízeň, a vzácný je den, kdy potkám někoho, kdo ode mne nic nepoaduje. Takových lidí si cením nejvíc, protoe s jistotou vím, e kdyby mi slouili, budou tak činit do posledního dechu.” Cestou zpátky ke stanu ztiil hlas a dodal: Tyhle a jim podobné vak můe zaujmout nabídka jiného pána v té nejnevhodnějí chvíli.”

Spear se zasmál. To jsem slyel. Musím přiznat, e i kdy jsem vzdálený příbuzný vládnoucího rodu v Krondoru, zkuenosti s královskou politikou mám velmi omezené. Vlastně včera jsem byl v paláci teprve podruhé v ivotě.”

Měl bys přijet do Opardumu. I kdy moje citadela nad městem není tak velkolepá jako roldemský palác, politiky si tam uije dost na celý ivot. Kromě toho by mé sestře prospělo strávit nějaký čas s mladým muem, který se jí nesnaí přesvědčit o své nehynoucí lásce, aby získal místo v mých slubách.”

Poté se vrátili k ostatním. Kdy se přiblíili ke stanu, vévoda zvedl hlas, Vydejme se lovit!”

Sluhové rychle sbalili stan a přivázali ho na soumary a dalí poklidili nádobí a jídlo do koů. Za deset minut opět seděli na koních a odjíděli k severovýchodu, hlouběji do lesů.

***

Spear dal znamení. Ukázal na stezku. Vévoda kývl. Slunce se klonilo k západu, do soumraku zbývala nejvýe hodina a půl světla a oni jeli po jelení stezce.

Spear s překvapením zjistil, e celá Královská honitba je vlastně chráněná divočina. Celá pokolení se tu netěilo dřevo, i kdy tu stály majestátní staré stromy, které by poskytly dřevo na lodě a domy, kdyby je vykáceli. Jako lovec ocenil, e králové Roldemu byli ochotní těit dřevo na lodě mnoho mil dál a stahovat je z hor, aby tuto oblast uchovali nedotčenou. Usoudil, e to nejspí začalo v dávných dobách proto, aby měla královská rodina zvěřinu k jídlu i v dobách hladu, ale a byl původní záměr jakýkoliv, na den cesty od největího města tohoto ostrovního království zůstala nádherná divočina.

Přede dvěma hodinami dorazili do tábora a sluhové postavili velký stan pro vévodu a několik meních pro hosty. Vévoda trval na tom, e se na lov vydají okamitě, protoe nechtěl čekat na ráno. Spear souhlasil, e kořist je často hojná právě za soumraku, kdy lovci i lovná zvěř chodí k vodě. Z polohy kopců usoudil, e tudy poteče nejméně půl tuctu vydatných potoků. Vude byly stopy zvěře. U zahlédl otisky skupinky lesních prasat; byla to bachyně s podsvinčaty. Před půl hodinou zahlédl lépěje nějaké velké kočky, spí vak levharta nebo horské kočky ne mnohem větího jeskynního lva s černou hřívou.

Po sani, jejich zamýlené kořisti, nebylo nikde ani vidu, ani slechu. Spearovi by nevadilo, kdyby ji neuviděli vůbec. Znal příjemnějí způsoby smrti ne se nechat serat, zatímco bude předvádět své lovecké schopnosti bandě líných lechticů.

Vévoda Kapar el v čele a Speara měl po pravici. Mezi nimi byla lady Natalia, která si nesla malý luk, jako by velmi dobře věděla, jak ho pouívat. Oba baroni byli nalevo. Stráe, slouící a honci čekali v táboře. Půl tuctu jezdců s kuemi bylo připraveno odpovědět na volání o pomoc, i kdy Spear ze zkuenosti věděl, e s divokými zvířaty se celá věc obvykle vyřeí dřív, ne pomoc dorazí. Jenom doufal, e ádné potíe nenastanou. Dreli se jich dva sluhové s nejrůznějími zbraněmi včetně těké kue a kančích otěpů.

Speara překvapilo, jak tie se pohybuje vévoda na pici a jak hluční jsou oba baroni. Oba očividně chodili pěky jen neradi, třebae o sobě tvrdili, e jsou dobří lovci. Vévoda se zastavil a dal znamení Spearovi a ostatním, aby se k němu připojili.

Kdy doli blí, díval se na zem. Podívejte se na tohle,” zaeptal.

Spear poklekl a prohlédl si stopu. Sáhl na hlínu a usoudil, e otisk je jen několik minut starý.

Vstal a řekl: Medvěd.”

Baron Michail hvízdl. Ale koukněte, jak je velký.”

To je snad praotec vech medvědů,” přitakal vévoda.

Spear slyel o takových medvědech vyprávět, ale byli vyhubeni u za časů jeho prapraděda. Byli to Jaharo Milaka neboli edobradí medvědi z pověstí jeho lidu. Omezený lov je moná tady v Roldemu udrel naivu. Obrátil se na vévodu. Znám tohle plemeno z doslechu. I v nejpřívětivějí náladě jsou agresivní. Je jaro a takhle velký kus bude určitě samec, take bude hledat druku a nebude nadený z nikoho, kdo se mu vloudí do revíru.” Rozhlédl se kolem sebe. Je blízko. Stopa je jetě vlhká. Vzduch by ji vysuil ani ne za hodinu.”

Jak velký podle tebe je?” zeptal se vévoda.

Dvanáct stop a ani o fous míň,” odpověděl Spear. Ukázal na sluhy. ípy ho akorát rozdrádí. Potřebujeme těí zbraně.”

Co radí?”

Přivezl jsi prak?”

Vévoda se usmál. U jsem medvědy lovil.”

Spear se vykalal na protokol a řekl: Já taky, Milosti, ale největí hnědí medvědi, které jsi viděl, nejsou ničím ve srovnání se edobradým medvědem. Kdy zaútočí, nezastaví ho ani těká ipka do ramene. U ostatních medvědů si můete lehnout na zem a hrát mrtvého a je to moná přestane po chvíli bavit, jen tě trochu zvalchují a odtáhnou. Tihle tvorové tě rovnou roztrhají na kusy. Kdy je to popadne, dokáou člověku ukousnout hlavu.”

To mi připadá jako zvíře, před kterým by se měl člověk stáhnout, kdy ho uvidí,” poznamenal baron Eugivney.

Jemu neuteče,” upozornil jej Spear a zamířil ke sluhům. Na krátkou vzdálenost dohoní i koně a přerazí mu páteř.”

Ostatní se vydali za Spearem, ale vévoda se nehýbal. Neradí mi snad, abych to zvíře nechat být, zemane, e ne?”

Ne, Milosti, já radím lepí výběr zbraní.”

Vévoda kývl. Co tedy?”

Raději bych seděl na koni a měl v ruce těké kopí nebo otěp, ale ty kančí otěpy by měly stačit,” křikl Spear přes rameno.

Vévoda Olaský udělal krok za ostatními, kdy vtom se za ním ozval řev, a se stromy třásly. Byl to hluboký, pronikavý hlas doprovázený pratěním dřeva. Spear by byl přísahal, e ádný ivý tvor nemůe nadělat takový hluk. Na chviličku se obrátil, zatímco ostatní ztuhli na místě, a uviděl, jak mezi stromy necelých deset yardů od vévody vybíhá obrovské hnědé zvíře. Kapar se otočil, jako by se chystal čelit lidskému protivníkovi. Přikrčil se, luk chytil do levé ruky a do pravé mu vletěla dýka.

Lady Natalia se nehýbala, jenom zaječela: Udělejte něco!”

Spear odhodil luk, přiskočil ke sluhovi, jen tu stál s otevřenou pusou a chystal se uprchnout, a vytrhl mu z rukou kančí otěp. Na druhého sluhu křikl: Za mnou!”

Kdy běel kolem obou baronů, zařval: Odlákejte ho!”

Vévoda se nepohnul, dokud elma nebyla u něj, a na poslední chvíli se vrhl doleva. Medvěd se po něm ohnal levou tlapou a postrčil ho směrem, kterým se ji pohyboval. Spear věděl, e kdyby medvěd pouil druhou pracku, vévoda by skončil s přeraenou páteří. A tuil, e na to byl Kapar také připravený.

Vévoda dopadl na zem a zůstal leet, buď byl v bezvědomí, nebo hrál mrtvého. Medvěd popoběhl jetě kousek, ne se dokázal zastavit, nače se obrátil a hotovil se k dalímu útoku. Oba baronové a Natalia vystřelili ípy a dva ze tří medvěda zasáhly. Ten se otočil a zařval, čím Spearovi poskytl čas dostat se k vévodovi. Zastavil se nad ním.

Vida protivníka, který neutekl, medvěd zpomalil a dál el krokem. Spear zvedl kančí otěp vysoko nad hlavu a zařval z plných plic. Znělo to jako ozvěna medvědího řevu.

Medvěd se kousek od něj postavil na zadní nohy a zařval výzvu. Spear se sklonil a vrazil mu otěp pod hrudní kost. Medvěd zabručel a couvl. Spear se znovu sklonil a bodl. iroká hlavice zajela hluboko do svalů a hnědou srst potřísnila krev. Medvěd zařval bolestí a znovu couvl, ale Spear el za ním a stále bodal do stejného místa.

Zvířeti brzy tekla krev proudem a stékala na zem u jeho nohou. Obrovská elma mávla tlapami a Spear do ní znovu vrazil otěp. Přestal to počítat, ale po takovém tuctu bodnutí se medvěd zapotácel a upadl na bok, Spear na nic nečekal, popadl vévodu za pai a vlekl ho dolů z kopce. Kapar slabým hlasem řekl: Dokáu vstát, zemane.”

Spear mu pomohl na nohy. Vévoda vypadal poněkud omráčeně, ale jinak ádná viditelná zranění neměl, třebae se pohyboval pomalu. Tu ránu do eber budu cítit s kadým nadechnutím nejméně týden.”

Jsi v pořádku?” volala přibíhající Natalia.

Oba baroni přili blí s připravenými luky a Michail řekl: Jaktěiv jsem nic takového neviděl.”

Kapar zachraptěl: Jak jsi to udělal, zemane?”

Můj děd,” začal Spear, mi jednou vyprávěl o jednom svém lovu. Velký medvěd se postaví na zadní, aby tě vyzval. To je prý jediný způsob, jak ho zabít. Kdy uteče, srazí tě zezadu, ale kdy zůstane a postaví se mu, medvěd se zvedne. Pak, říkal můj děd, musí bodnout nahoru těsně pod hrudní kost, rychle a silně, protoe tam vede pod srdcem velká tepna, a kdy se ti ji podaří přeseknout, rychle ztratí vědomí a vykrvácí.” Ohlédl se na nyní bezvládného medvěda. Můj děd měl zjevně pravdu.”

Tvůj děd musel být úasný lovec,” poznamenal tie baron Michail.

Spear si představil svého dědečka Smích v očích, jak k němu přichází jako vdy s úsměvem, a málem ho přemohl smutek a stesk. Rychle tu vzpomínku zahnal a s pomocí mentální disciplíny, jí se naučil na Čarodějově ostrově, se ovládl a tie řekl: To byl.”

No, zemane,” pronesl vévoda a byl natolik rozechvělý, e dovolil baronovi Eugivneymu, aby mu pomohl dolů z kopce, dluím ti svůj ivot. Jak ti to můu oplatit?”

Spear si náhle uvědomil, e bez přemýlení zachránil ivot mui, jeho přísahal zabít, ale Kapar si jeho zmatek vyloil jako skromnost. Pojď. Vrátíme se do tábora, odpočineme si a promluvíme si o tom.”

Dobrá, Milosti,” souhlasil Spear. V té chvíli mu plně dola ironie celé situace a bylo mu zpola do smíchu a zpola se mu chtělo klít. Podíval se jetě naposledy na umírajícího medvěda, pak si hodil otěp na rameno a vydal se za vévodou.

***

Toho večera se vévoda usadil do křesílka, nohy si nechal podloit podukami a léčil si pohmoděná ebra. Spear asl, jak je silný. Byl na vrcholu svých sil, ramena měl jako zápasník či přístavní dělník a na paích mohutné svaly. Kdy mu slouící svlékli koili, objevila se obrovská černající modřina od rány, kterou mu utědřil medvěd. Spear si viml, e vévoda na sobě nemá ani unci tuku. V boji beze zbraní by byl nesmírně nebezpečný soupeř.

Byl také tvrdý. Kadý nádech pro něj byl utrpením, nebo Spear usoudil, e musí mít ebra nalomená, ale on se jen pohodlně opíral a během večeře se smál té či oné vtipné poznámce. Jednu ruku měl přehozenou přes opěradlo křesla a v druhé drel pohár vína.

Jedl málo, vína vak spolykal ohromné mnoství. Spear si myslel, e mu víno pomůe usnout. Jak večeře končila, obrátil se na Speara s otázkou: Nue, zemane, promyslel sis, jakou odměnu ti mohu nabídnout, abych vyrovnal svůj dluh?”

Spear jakoby v rozpacích sklonil hlavu a odpověděl: Pravdou je, Milosti, e jsem jednal bez přemýlení. Snail jsem se zachránit stejně tak svůj ivot, jako tvůj.” Pokouel se o skromný výraz.

Ale no tak. To je sice moné, ale výsledek je stejný. Zachránil jsi mi ivot. Jak ti to mohu oplatit?”

Spear se usmál. Momentálně nic nepotřebuju, pane. Ale v budoucnu moná věci nebudou vypadat tak růově jako dnes. Pokud na mě přijdou těké časy, mohl bych tě poádat o laskavost?”

Platí. I kdy tuím, e tak schopný mu jako ty nebude mít v ivotě velké potíe.” Pomalu vstal. Pro kadého z vás je tu připravený stan a sluha, abyste měli vekeré pohodli. Nyní vám musím popřát dobrou noc a ráno uvidím, jak se budu cítit. Tuze nerad bych ná lov zkrátil, ale obávám se, e nebudu ve stavu, abych se mohl postavit drakovi, by malému.” Ostatní se zasmáli. Take zítra touto dobou u nejspí budeme zpátky v paláci. Dobrou noc.”

Odeel a po chvíli se omluvil i Spear a nechal oba barony soupeřit o přízeň lady Natalie. ťStanŤ, který pro něj byl připraven, byl dost velký, aby se v něm mohl Spear posadit a s pomocí sluhy se svléknout. Sluha vzal Spearovy aty a řekl: Zítra ráno je bude mít vyčitěné a nachystané, zemane.”

Spear se posadil na poduky, na nich leely dvě proívané pokrývky a na nich jetě saténový přehoz, mnohem víc, ne potřeboval. Zhluboka vdechoval horský vzduch a nevímal si útrků hovoru z hlavního stanu, jak se Eugivney a Michail snaili pobavit Natalii. V duchu se vrátil ke zvlátním událostem uplynulého dne. Medvěd se objevil tak rychle, e zareagoval jako lovec, bez přemýlení popadl nejlepí dostupnou zbraň a rovnou na elmu zaútočil. Stejně dobře mohl chytil luk a zasypávat zvíře ípy, co by ničemu neposlouilo, dokud by medvěd Kapara nezabil. Pak by musel zabít u jen jednoho mue kapitána Quinta Havrevulena - a jeho lid by byl pomstěn.

Spear s mágy na Čarodějově ostrově prodělal dost mentálních cvičení, aby věděl, jak marné je mučit se, proč věci dopadly tak, jak dopadly. Co by se mohlo stát… se stalo, jak říkal Nakor. Jeho problém zřejmě neměl ádné jednoduché řeení. Jednou věcí si vak byl jistý. Dívat se, jak Kapar umírá, by mu nepřineslo ádnou radost. Zjistil, e k tomu mui nechová nenávist. Měl se před ním na pozoru jako před kadým divokým a nebezpečným stvořením, ale nějak si nedokázal spojit okouzlujícího hostitele, s ním vypil pohár vína, s vypočítavým vrahem, který přikázal vyvradit celý národ. Něco tu nesedělo a Spear si říkal, co to je. Usoudil, e v tom bude mít prsty jetě někdo. Kouzelník Leso Varen prý měl na Kapara velký vliv, a Speara napadlo, jestli snad zničení Orosiniů nezosnoval právě on.

Kdy se probral ze zamylení, uvědomil si, e tábor utichl. Lady Natalia se musela se svými nápadníky rozloučit. Také si uvědomil, e se mu stále nechce spát. Seděl nahý na pokrývce, a tak zkříil nohy a ruce poloil dlaněmi nahoru na kolena, zavřel oči a začal meditovat, aby se uklidnil. Čas se zastavil. Cítil, jak se mu zpomaluje tlukot srdce, a zhluboka dýchal. Kdy se stanová chlopeň odhrnula, u téměř usínal.

Ne se stačil pohnout, nezřetelná postava se rychle pohnula a popadla ho za hrdlo. Konečně se úplně probral. Ucítil jemnou voňavku a zaslechl epot. Skvělé. Čekal jsi na mě.” A vzápětí ho Natalia prudce políbila, přičem ho poloila na záda a vtiskla do poltářů. Zamrkal a v eru uviděl její nádherný obličej jen pár palců od svého, jak si rychle stáhla noční koili a odhodila ji stranou, Hravě mu přejela rukou po břie a vydechla: Můj bratr moná neumí vymyslet způsob, jak se ti odvděčit za záchranu svého ivota, ale mě pár věcí napadlo.” Sklonila hlavu a znovu jej políbila.

4. Volba

Spear se posadil.

Ztěka dopadl do poduek na pohovce a pohled upíral na mue mlčky stojícího v rohu. Pasko poslal Amafiho na trh s nějakou zbytečnou posílkou, ne zavřou, take máme chvilku jen pro sebe,” řekl a zvedl sklenici s vínem, Dá si taky?”

Vysoký mu popoel blí a sundal si klobouk. Dlouhé bílé vlasy mu sklouzly na ramena a světlemodrýma očima sledoval Speara. Nezdrím se dlouho. Otec mě poslal se zprávou a otázkami.”

Tak se aspoň posaď, Magnusi.”

Postojím,” odmítl mladý kouzelník. Magnus Speara chvíli vyučoval magii a logice, ale ze vech učitelů se s ním Spear cítil nejméně spřízněný. Spear povaoval za ironii, e Caleb, Magnusův mladí bratr, je jediný mu v konkláve, jeho Spear povaoval téměř za svého bratra. Oba byli lovci, ani jeden neuměl pouívat magii ve společnosti samých kouzelníků a oba věnovali velkou pozornost tomu, co kolem sebe vidí. Ze vech, kdo slouili konkláve, byla Spearovi víc ne Magnus cizí jen Miranda, Magnusova matka. Spear řekl: Odpus, ale měl jsem náročný den a noc. Skoro jsem se nevyspal a nemyslí mi to.”

Magnus se usmál. Míní svůj hrdinský boj s medvědem a lady Natalií?”

Ty jsi to u slyel?” Spear se ohromeně posadil. Nebyl zpátky ve městě jetě ani hodinu, co znamenalo, e drby se musely rozířit neuvěřitelně rychle. Přimhouřil oči, To jsi nemohl slyet. Ty jsi to viděl!”

Ano, díval jsem se.”

Spear neskrýval svou nelibost. Bylo to podruhé, co Magnus Speara potají sledoval. Dokáu celkem pochopit, proč jsi chtěl sledovat můj boj s Krkavcem, ale proč obyčejný lov?”

Protoe nic, do čeho je zapletený Kapar Olaský, není obyčejné. Otec mě poádal, abych zajistil, e se ti podaří vlichotit se Kaparovi, a zdá se, e vzhledem k tomu, jak jsi ho zachránil před medvědem a získal jeho sestru, si vede docela dobře. Kromě toho to bylo naposledy, co jsem tě pehoval.”

Proč?”

Magnus podrel klobouk se irokou krempou v obou rukou. Nejdřív ty otázky. Jsi připravený vstoupit do Kaparových slueb?”

Skoro, ale jetě ne úplně.”

Tedy brzy?”

Ano, brzy.”

Zmínil se před tebou vévoda nebo jeho sestra o Leso Varenovi?”

Ne. Toho bych si viml.”

Otcova poslední otázka: neví, proč se Kapar snaí dostat vojáky na hranici s Ostrovním královstvím stovky mil od nějakého významnějího cíle?”

Nemám nejmení tuení.”

Teď otázka ode mne: proč jsi zachránil Kapara před tím medvědem?”

Spear zavrtěl hlavou a napil se vína. Abych řekl pravdu, v té chvíli jsem to netuil. Prostě jsem zareagoval. Ale potom jsem si to promyslel a doel jsem k závěru, e mi bohové chtějí něco naznačit.”

A co?”

Nestačí vidět Kapara umírat. Přinejmením musí vědět, zač umírá, ale hlavně…”

Co?”

Chci ho vidět pokořeného. Chci se dívat, jak mu dochází, e vechno, co vykonal, kadý rozkaz k vradě, který vydal, kadá zrada, to vechno přilo nazmar.”

Magnus chvíli mlčel, ne řekl: Zabít ho by bylo mnohem snazí ne ho dohnat k tomuhle.”

Přesto je to můj cíl.”

Tvůj cíl,” opáčil Magnus, smím-li ti připomenout, je zjistit, proč touí po válce s Královstvím. Vechny informace, které jsme získali, tvrdí, e tvá domněnka je správná. Kapar má nějaký ílený plán, jak získat spojence ve východních královstvích, aby mohl zaútočit proti Ostrovům. A zdůrazňuji slovo ťílenýŤ, protoe nic z toho, co zatím vykonal, neukazuje ani na dibec zdravého rozumu.”

Spear kývl. Přesto bych vsadil krk, e Kapar rozhodně ílený není. Prohnaný, nebezpečný, okouzlující, dokonce zábavný, ale v hlavě to má v pořádku. To, co dělá, moná vypadá nesmyslně, ale vdycky za tím něco je.” Předklonil se a odloil sklenici na stůl. Pasko a Amafi se brzy vrátí, take musíme rychle skončit.”

Tak tedy zpráva. Je od otce. Bude na to sám.”

A co přesně to znamená?”

Znamená to, e tě nikdo nebude navtěvovat, Speare.” Magnus si vrátil klobouk na hlavu. A se rozhodne přijmout Kaparovu nabídku a vstoupit do jeho slueb, najdi si důvod a propus Paska. Nechám na tobě, aby ses rozhodl, co provede s tím Amafim. Nesmí se před ním ale nikdy zmínit o svém spojení s konkláve, ani naznačit, e vůbec existuje.

Odteď s tebou nenaváeme spojení, dokud nás nevyhledá ty. Jestli bude na severu, najdi si způsob, jak poslat zprávu Kendrickovi, nebo tam zajeď sám. V Rillanonu vyhledej hostinec U zlatého slunce. V Saladoru jsi u u Vinného sudu byl. Kdyby ses dostal do Krondoru, tak Admirála Traska u taky zná. Tady navtiv nočního barmana v Molkonskiho hospodě. V Opardumu nanetěstí ádné agenty nemáme, ale pokud se ti podaří poslat zprávu ke Kletím a kovadlině v Karesh’kaar v Bardakově Svěráku, dostane se k nám.”

Spear se zasmál. To vichni vai agenti přebývají v hospodách a krčmách?”

Magnus se usmál. Ne, ale hospody a krčmy jsou uitečná místa, kde můe sbírat informace. Vymysli způsob, jak doručit zprávu určenou zemanovi z Hlubokého lesa na některé z těchto míst, a dostane se k nám. Pokud to půjde, pouívej ifrované věty. V jiných městech jsou dalí hospody a Pasko můe zařídit, abys před jeho odchodem dostal celý seznam.”

Proč mám zůstat bez něj?”

Ze dvou,.. ne, ze tří důvodů. Za prvé s kadým agentem konkláve, který se dostane k Leso Varenovi, se nebezpečí pro nás mnohonásobně zvyuje. Matka má lady Rowenu tak blízko u Kapara, jak se jen ena můe dostat - dle mého v marné naději, e by si Kapar mohl v posteli nechat něco uklouznout - a kdy tam bude jetě ty, riziko bude větí. Pasko nám nemůe nijak prospět, jen zvyuje nebezpečí. Za druhé máme pro Paska dalí úkoly. A nakonec pracuje pro konkláve, ne zemana Sokola z Ylithu, a u si ty myslí cokoliv.”

Pochopil jsem.”

Tohle ti musí být jasné: a u získá k pomstě na Kaparovi sebelepí příleitost, on je jenom část naeho problému. Zjisti, co půjde, o tom Leso Varenovi. To on představuje skutečné nebezpečí. Nakonec, pokud tě odhalí, zabijeme tě dřív, ne stačí ohrozit konkláve. Je to jasné?”

Naprosto.”

Dobře. Take se nenech zabít, nebo se aspoň pokus předtím jetě udělat něco uitečného. Jestli se dostane do potíí, nebudeme moct ani chtít pálit si kvůli tobě prsty.”

Náhle byl pryč. Jen se trochu pohnul vzduch a v místnosti se rozhostilo ticho.

Spear si zase vzal sklenici s vínem a zahučel: Nesnáím, jak vdycky musí mít poslední slovo.”

***

Spear se probudil a cítil se trochu dezorientovaný. Před rozhovorem s Magnusem vypil jen jednu sklenici vína. Během dne se nic nestalo, jen pomalu sjeli z hor a projeli městem do paláce. Ale nespal moc dobře. Říkal si, jestli je to způsobeno volbou, která ho čekala.

Kapar mu byl dluen, tak jak u něj má Spear přijmout slubu a nevypadat přespříli dychtivě? Nápad, e zabije prince Matthewa a nechá Kapara, aby zasáhl v jeho prospěch, nyní vypadal neobyčejně přesvědčivě. Magnus měl pravdu, Spearovi jeho status ampiona Dvora mistrů zajioval mnoho výsad, ale jakou měl zodpovědnost? Na chvíli se nad tím zamyslel.

Věděl, e by mohl zmanipulovat mnoho situací tak, aby ho princ Matthew musel vyzvat na souboj. Někdo by trval na tom, e to bude do první krve, a Spear by ho mohl ťnáhodouŤ zabít. Nanetěstí se takové věci stávají. Ironické je, pomyslel si Spear, e mně se vlastně stávají hodně. Ne, to by nelo, protoe souboj by byl kvůli cti, a i kdy by ho král moná u nikdy nepustil do paláce…

Co nějaká rvačka? Matthew rád navtěvoval některé zpustlejí nevěstince a herny ve městě. Chodil tam ťv převlekuŤ, přestoe ho vichni znali a on hodně vyuíval svého postavení. Spear tento nápad zavrhl. Nebylo to dost veřejné.

Neexistoval snadný způsob, jak ho zabít tak, aby to spadalo na ono kouzelné místo mezi odputěním a stětím. A i kdyby to dokázal a Kapar v jeho prospěch zasáhl, tím by vlastně splatil svůj dluh. Spearovi se líbilo, e mu vévoda něco dluí.

Ne, rozhodl se, nezabije prince Matthewa. Cosi ho napadlo. V klidu si to promyslel a usoudil, e svou úlohu nedomyslel do konce. Mohl prostě najít jiný způsob, jak si zajistit, aby se z něj v Roldemu stala persona non grata. Nemusel kvůli tomu skončit na popravčím palku, a přesto nemít v Roldemu ádnou budoucnost. A v té chvíli to navíc bude vypadat, jako e nemá jinou monost ne vstoupit do Kaparových slueb.

Pasko,” zavolal a vzápětí vstoupil do místnosti Amafi. Blahorodí, jak můu poslouit?” zeptal se jazykem Ostrovů.

Kde je Pasko?” chtěl vědět Spear a pokynul Amafimu, a mu podá kalhoty.

Bývalý vrah mu je podal. el na ranní trh, blahorodí, nakoupit jídlo. Co pro tebe můu udělat?”

Spear se nad tím zamyslel a řekl: Teď je asi vhodná chvíle, aby ses naučil dělat komorníka.”

Komorníka? Blahorodí, to slovo neznám.”

Spear zapomněl, e mluvil roldemsky, jazykem, který Amafi příli neznal. Il cameriere personale,” vysvětlil tedy quegsky.

Aha, osobní sluha,” přeloil si to Amafi do jazyka Ostrovního království. Strávil jsem nějakou dobu mezi urozenými lidmi, blahorodí, take se rychle naučím, co budu potřebovat. Ale co Pasko?”

el, Pasko nás brzy opustí.” Spear se posadil a natáhl si holínky. Je to rodinná záleitost a on se musí vrátit k otci na sever do Latagore.”

Amafi se na podrobnosti nevyptával, jen řekl: V tom případě se mu pokusím vyrovnat v péči o tvé pohodlí.”

Nicméně budeme muset dál pracovat na tvé roldemtině,” vrátil se Spear k jazyku, jím začal hovor. Jdu do Dvora mistrů. Počkej tady na Paska a vyřiď mu, aby tě seznámil s běnými věcmi. Vechno ti vysvětlí. Chvíli mu bude dělat stín a dívat se. Ptej se, pokud tím nebude ruit mě nebo mou společnost, jinak mlč, dokud spolu nebudete sami. A za mnou v poledne přijde k Remargovi a přinese mi čisté aty. Obědvat budu u… Baldwina u Velkého kanálu a pak si půjdu zahrát karty k Depanovovi. Vrátím se a převléknu se do něčeho vhodnějího na večeři,”

Ano, blahorodí.”

Spear si natáhl koili, kterou měl včera, přes rameno si přehodil neformální kabátec a popadl meč. Teď si najdi nějakou práci, dokud se Pasko nevrátí, a uvidíme se v poledne.”

Ano, blahorodí,” zopakoval Amafi.

Spear odeel z bytu a seběhl po schodech. Cestou se opásal mečem. Byl teplý den, take se rozhodl vyjít si bez klobouku. Zamířil ke Dvoru mistrů a promýlel si, jak moc můe zranit prince, ani by se dostal do příli velkých potíi. Dopolední sluníčko, teplý větřík od oceánu a vzpomínka na nadené milování s lady Natalií - to ve ho uvedlo do skvělé nálady. Ne dorazil ke Dvoru mistrů, u měl plán, jak poníit prince tak, aby za to nevisel, a navrch přesvědčil sám sebe, e by to nakonec jetě mohla být legrace.

***

Kdy Spear týden nato vstupoval do ermírny Dvora mistrů, byl ochoz plný. S návratem nejlepího ermíře světa začalo být pozorování cvičení a soubojů oblíbenou zábavou značného počtu mladých en z hlavního města. Nejedna urozená dcerka a značný počet mladých manelek si naly důvod zastavit se tu během nákupů a oddávat se nově nalezenému zájmu o erm, Spear celý týden od návratu z honu cvičil kadý den a čekal na příleitost, aby se mohl střetnout s princem Matthewem. Konečně si uvědomil, e princ vdy počká, dokud neodejde, a objevuje se u Dvora obden. Spear usoudil, e marnivý princ se nechce dělit o pozornost u Dvora mistrů se ampionem. A tak dnes začal cvičit a později odpoledne místo po ránu, jak míval ve zvyku.

Speara pozdravili vichni v sále včetně instruktorů. Dnes na ve dohlíel sudí Vasilij Turkov, hlavní instruktor a rozhodčí. Ostatní instruktoři pracovali se studenty ve vech koutech velkého sálu a sudí dohlíel na souboje uprostřed.

Podlaha v sále byla dřevěná, sestavená do sloitého vzoru, a po kratím zkoumání se ukázalo, e vzor tvoří hranice mezi různými cvičnými plochami. Kolem dokola stály mohutné sloupy z letěného dřeva podpírající vysoký zdobený strop. Spear vzhlédl a viml si, e je nově vymalovaný. Byl bílý a tuky tvořící girlandy a věnce kolem velkých stropních oken byly zlacené. Ochoz byl po jedné straně mezi sloupy a na druhé byla okna od podlahy a ke stropu, díky čemu byl celý sál dokonale osvětlen.

Vasilij přistoupil ke Spearovi a vzal ho za ruku. Kdy ses dnes ráno neobjevil, myslel jsem, e sis moná vzal den volna, zemane.” Vzhlédl k plnému ochozu a dodal: Jestli to takhle bude pokračovat, budeme asi muset znovu vytáhnout stoličky.” Během turnaje byly před okna nastavěné idle, aby se sem velo co nejvíc diváků.

Spear se usmál. Jen jsem si přiel zacvičit, mistře.”

Starí mu se usmál a kývl. Najdu ti tedy protivníka.” Viděl, e se kolem nich zdruje několik mladých muů, kteří se nemohli dočkat, a zkříí meče se ampionem Dvora mistrů. Jednomu z nich pokynul: Anatoliji, ty první!”

Spear neměl tuení, kdo to je, ale mládenec se bez váhání přiblíil. Mistr Vasilij zvolal: Rapíry! Tři body pro vítěze!”

Oba mui měli vycpávané kazajky, které je chránily od krku k rozkroku, pod nimi kamae a střevíce s koenou podrákou. Nasadili si ochranné masky, je ermířům umoňovaly volný výhled i přísun čerstvého vzduchu, a přesto chránily celou hlavu před zraněním. Soupeři se postavili proti sobě. Mistr se postavil mezi ně a natáhl meč. Soupeři pozvedli své zbraně, dotkli se jimi mistrova meče a nechali je zvednuté. Mistr poodeel a souboj začal.

Spear během roku stráveného v Saladoru ermoval hodně. Tamní Dvůr mečů se Dvoru mistrů nevyrovnal počtem vhodných protivníků, ale bylo tam dost sluných ermířů, aby se udrel ve formě. Potřeboval ten čas, protoe na Čarodějově ostrově mohl cvičit pouze s Calebem a ten byl větinou pryč a plnil úkoly svých rodičů. Přestoe byl Caleb nejlepí lovec a lučitník, jakého Spear znal, jeho erm rozhodne potřeboval vylepit.

Předtím Spear strávil nějaký čas se oldnéři a těm byly jemnosti soubojového ermu cizí. Oni na dokonalý erm nehleděli jako na umění, nýbr na prostředek k přeití, a Spear si byl docela jistý, e u Dvora mistrů by se nedívali dobře na jeho kopy do slabin, dloubání očí a kousání do uí jako součást výcviku ermováni. Spear si uvědomil, e mnoho mladých muů, kteří stráví celá léta tady u Dvora mistrů, nebude muset nikdy tasit čepel v hněvu. Takový byl ivot mladého lechtice v civilizovaném Roldemu.

Mladý Anatolij rychle skončil, protoe sice zvládal základní erm, ale chybělo mu nadání. Ostatní tři mladíky Spear také rychle vyřídil a rozhodl se odejít. Místo aby el rovnou do převlékárny, vydal se ke stolu na konci sálu, na něm bylo občerstvení. Uprostřed stála křiálová mísa s vodou, v ní plavaly plátky citronu. Spearovi tento nápoj začal chutnat, jen co si zvykl na jeho kyselou chu. Na podnosech leelo čerstvé ovoce, sýry, chleba, patiky a uzená masa. Pro ty, kteří skončili se cvičením, tu byly i láhve piva a vína. Spear si od sluhy vzal sklenici citronády a kousek jablka a rozhlíel se po místnosti.

Vedle něj stál jeden z mnoha zdejích sluhů a doplňoval pokrmy na podnosech, aby byly pořád čerstvé. Spear si spočítal výdaje a zjistil, jak nákladné musí být Dvůr vést. Kadý lechtic sem směl přijít, aby si zlepil své umění. Obyčejní lidé ho směli pouívat za nikoliv zanedbatelný obnos ve zlatě, a mnozí to dělali z politických důvodů. Jinak vekeré náklady na tento honosný podnik leely na koruně.

Spear se zamyslel nad tím, jaké bohatství má asi král Carol k dispozici. Vzpomněl si na knihu, kterou kdysi četl, o ivotě krondorského kupce Ruperta Averyho a znovu zváil, nakolik přehnané ve skutečnosti byly sumy, o nich se ten chvastoun zmiňoval. Kdy tenkrát seděl sám v chýi na Čarodějově ostrově, myslel si Spár stříbrného sokola, e ta čísla musí být hodně nafouknutá, aby posílila autorovy nároky na důleitost v historii Království. Nyní vak věděl, jak velký je roldemský palác a jak drahé je u jen vést tento Dvůr, nemluvě o financování roldemského námořnictva, a dolo mu, jak naivní Spár stříbrného sokola byl. Odněkud ze vzpomínek se mu vynořila věta: ťJe dobré být králem,Ť a přesto, e si nedokázal vzpomenout, který učitel to řekl, byl ochoten s ním souhlasit.

Na chviličku si myslel, e začíná chápat touhu vévody Kapara po moci.

Pak si viml, jak do sálu vstupuje dalí velká skupina lidí, a na první pohled poznal, e dorazil princ Matthew. Spear svůj plán znovu zváil, jako to ji udělal bezpočtukrát od chvíle, kdy si to před týdnem vymyslel. Právě vykonal hrdinský skutek a zachránil vévodu a král mu byl nakloněn, a tak měl teď největí naději ho provést, ani by skončil v rukou kata nebo ho nenápadně hodili do vody v přístavu.

Dopil a pomalu zamířil k místu, kde princ stál mezi svými dvořany. Princ Matthew byl marnivý, a přestoe mu bylo teprve třicet, měl značný břich, ačkoliv jinak byl docela tíhlý. To mu dodávalo směný vzhled velkého plaza, jen se pokusil serat velký míč.

Přesto se hrdinsky snail zamaskovat výsledky svého přezírání a nosil kabát staený v pase a v ramenou vycpaný. Vlasy měl ostříhané nakrátko, silně naolejované a sčesané dopředu, aby zakryly rychle se zvětující čelo, a pořídil si tenký knírek, jeho údrbou podle Spearova názoru jistě kadý den strávil několik hodin. Také měl zdobený cvikr ze světle purpurového křiálu, dovezený z Quegu, skrze něj nahlíel na věci, jako by mu sklíčko nějak pomáhalo lépe vidět podrobnosti.

Spear čekal opodál, dokud si ho princ neviml, a pak se uklonil.

Princ řekl: Ach, zemane. Rád tě tu zase vidím. Mrzí mě, e jsem tě neviděl na banketu, ale byl jsem indisponován.”

Po paláci se povídalo, e princ večer před banketem na Kaparovu počest vypil příli mnoho vína a neodvaoval se vzdálit od toalety ve svých komnatách na víc ne pár kroků pro připad, e by se mu podráděné vnitřnosti nečekaně znovu vzbouřily. Moje smůla, Výsosti. Rád vidím, e u jsi zdráv.”

U jsi ermoval?” zeptal se princ.

Právě jsem skončil, Výsosti.”

Aha, koda. Doufal jsem, e dnes najdu nějakého sluného soupeře.”

Princ byl průměrný ermíř, ale z politických důvodů málokdy prohrával. Spear nepochyboval, e čekal v převlékárně pod uklidňujícíma rukama maséra, dokud nedostane zprávu o tom, e Spear skončil. To nevadí, Výsosti. Jetě jsem neodeel ze sálu, take ti s potěením vyhovím, pokud touí po mení výzvě.”

Několik dvořanů kolem prince si vyměnilo pohledy. I ve své nejlepí chvíli se princ Spearovi nevyrovnal ani v jeho nejhorí chvíli a jen málokdo si myslel, e by ho ampion Dvora mistrů nechal vyhrát vzhledem k tomu, e Spear nikdy neprohrál, a pokud by vyhrával a do přítího turnaje Dvora mistrů, byl by nepochybným mistrem nade vemi.

Princ Matthew se nuceně usmál. Opět koda. U jsem si protivníky zadal.”

Vedle stáli tři mladí ermíři. Jedním z nich byl mladý Anatolij, jen teď s úsměvem přistoupil a pravil: Výsosti, rád své místo přenechám ampionovi.”

Kdyby pohled mohl zabíjet, byl by z Anatolije vmiku jen mastný flek. Místo toho princ řekl: To je od tebe laskavé, mladý pane. Určitě si to zapamatuji.”

Spear musel potlačit úsměv. Proč nezačít s těmi druhými, Výsosti? Já si zatím dopiju citronádu. A s nimi skončí, s radostí budu tvým posledním protivníkem.”

Princ se usmál, protoe mu Spear aspoň poskytl monost zachovat si tvář. Mohl vyhrát první dva souboje, a kdy ho pak porazí ampion, nebude to ádná hanba. A kdo ví, třeba se mu bude chtít ampion vlichotit do přízně a nechá ho odejít s remízou - u to přece udělal dřív.

Spear se vrátil zpátky k bufetu a vzal si dalí jablko. Princ rychle vyřídil oba své soupeře, kteří prohru předstírali téměř přesvědčivě.

Spear odloil sklenici a vrátil se do sálu. Blahopřeji, Výsosti. Ani ses nezapotil.” Matthew ve skutečnosti funěl jako starý kůň, který celý den běel do kopce.

To je od tebe… laskavé… zemane.”

Řekněme na sedm? To nám oběma poskytne dobrý trénink.”

Mistr Vasilij u po Spearovi pokukoval s přivřenýma očima. Na sedm znamenalo na nejlepí ze sedmi zásahů. Obvyklé souboje byly na tři zásahy. Spear bez potíí vyhraje, ale bude muset prince zasáhnout čtyřikrát místo dvakrát ze tří jako obvykle. Princ byl právě tam, kde ho Spear chtěl mít, a nechtěl odmítnout. Proto zasupěl: Ovem.”

Pak Spear dodal: A kdybys byl tak laskav, u jsme oba ermovali s rapíry. Hodila by se mi trocha cviku s těí zbraní. avle? Nebo snad meče?”

Vichni v doslechu se odmlčeli. Princ Matthew byl s rapírem průměrný, ale byla to jeho nejlepí zbraň. Těká jezdecká čepel vyadovala rychlé, silné údery a pěácký meč zase výdr. Princ si vybral mení ze dvou zel. Tedy avle, zemane.”

Spear si přivolal jednoho slouícího, jen mu podal přilbu a meč, a druhý donesl princi cvičnou avli. Přistoupil k němu mistr Vasilij a zaeptal: Co si myslí, e dělá, zemane?”

Napadlo mě, e u je načase, aby tomu hlupákovi konečně vzal někdo vítr z plachet, mistře Vasiliji.”

Sudí se zatvářil zmateně. Z toho, co o zemanu Sokolovi věděl, usoudil, e je mladý mu politicky neobyčejně obratný. Dokázal okouzlit téměř kadou enu, kterou potkal, a větina muů jej chtěla za přítele. A přesto tu stál a hotovil se poníit prince z královské krve. Je to králův bratranec, zemane!” sykl Vasilij.

A ta svině se neustále snaí, abychom na to nezapomněli,” opáčil Spear a snail se mluvit jedovatě. Tak se do toho dáme.”

Od chvíle, kdy zaujali postavení, Spear věděl, e si s princem můe dělat, co se mu zachce, zranit ho nebo ho dokonce i zabít. Přes vycpávky a přilbu dokáe avle - i cvičná se ztupeným ostřím - napáchat v ruce mistra velké kody a nikdo s ní neuměl zacházet lépe ne Spear.

Vasilij váhavě zaujal své místo a zvedl zbraň. Na místa!”

Oba ermíři k sobě přistoupili a dotkli se čepelemi, a kdy Vasilij zavelel: Zápas!” princ se pokusil o rychlý ale slabý sek přes ruku.

Spear jej snadno odrazil. Princ u byl vyvedený z rovnováhy a Spear měl bez váhání provést po krytu protiútok na rameno či odhalený bok. On místo toho couvl. Co to zkusit jetě jednou, Výsosti?” pronesl jen se slabým náznakem výsměchu. Skoro jako by měnil cvičný souboj v lekci.

Zaujal postavení se avlí u boku a čekal. Princ se blíil s připraveným mečem. Pokusil se o stejný pohyb, dokonce jetě neobratněji ne předtím, a Spear jeho čepel snadno odrazil. Princ Matthew zakolísal a Spear ho mohl zasáhnout na několik míst a souboj tak vyhrát, on vak v poslední chvíli prince tvrdě uhodil do eber. Úder byl tak silný, e princ zaúpěl bolestí.

Zásah, zemane Sokole!” ohlásil Vasilij a podíval se na Speara s výrazem zpola tázavým a zpola rozzuřeným.

Princ Matthew se se supěním narovnal a levou ruku si tiskl k ebrům. Spear se ho s hraným zájmem zeptal: Doufám, e nejsi zraněn, Výsosti?”

Spear se lekl, e se princ pozvrací, protoe mluvil, jako by mezi slovy polykal. Ne… jsem… v pořádku… zemane.”

Spear mu vesele navrhl: Tak zkusme něco jiného.”

Mistr Vasilij se přiblíil se patně zakrývaným hněvem, jene nemohl v podstatě nic dělat. Jako sudí mohl souboj zastavit z mnoha důvodů a během let zarazil několik soubojů, při nich se pokročilý student snail zastrait nováčka. Tady vak lo o prince z vládnoucího roldemského rodu, a pokud by souboj zastavil jen proto, e mu Spear ubliuje, urazil by korunu.

Spear prince tvrdě zasáhl jetě dvakrát, a kdy se princ přiblíil k čáře, mistr Vasilij zaeptal: Zemane, tohle stačí!”

Přejeli si Jeho Výsost odejít, nebudu nic namítat,” opáčil Spear opovrlivě. Mluvil dost hlasitě, aby ho nejblíe stojící lidé slyeli.

Princ Matthew byl hrdý mu, třebae jeho pýcha byla zaloena spí na marnivosti ne na úspěích. Zřejmě polykal slzy, kdy říkal: Já neodstoupím.”

Spear vesele prohlásil: Dobře řečeno, Výsosti. Tak divákům předvedeme něco, nač jen tak nezapomenou, ano?”

Kdy jim dal Vasilij pokyn, princ Matthew zůstal stát a čekal, a první tah udělá Spear. Ten předstíral výpad a princ zareagoval. Spear mu vyrazil avli z ruky, zastrčil mu pičku své avle pod přilbu a shodil mu ji z hlavy, nače proel kolem něj a tvrdě jej udeřil přes hýdě. Dav reagoval okamitě. Ohromené nádechy se mísily s pískáním a pokřikem. Rána byla tak silná, e princ Matthew přepadl na kolena. Zrudl a z očí mu vytryskly slzy bolesti, které předtím potlačil. Teď se vak rozbrečel, a i kdy se snail ovládnout, nemohl si pomoci.

Přiběhli k němu dvořané a pomohli mu na nohy. Spear se k nim obrátil zády a odeel, co bylo dalí poruení dobrých způsobů. Několik mladých en na ochoze, je přily do Dvora mistrů v naději, e zaujmou Spearovu pozornost, vstalo a odelo s opovrlivým výrazem v očích, pokud se na něj vůbec podívaly.

Ke Spearovi doel mistr Vasilij a řekl: Copak ses úplně zbláznil?”

Spear se usmál na prince a odpověděl: Právě naopak, mistře Vasiliji.”

Vasilij pokračoval tichým, varovným tónem: Být tebou, zemane, velmi brzy bych se vydal na cesty. ampion Dvora mistrů, nebo ne, právě sis udělal velmi nebezpečného nepřítele. A u je princ jakýkoliv, smířlivý tedy rozhodně není.”

Spear se podíval princi do očí a přes slzy hněvu a poníení uviděl stěí skrývaný vztek. Ano, myslím, e má pravdu,” řekl Spear posměně a mluvil tak, aby ho nejblií lidé dobře slyeli, Ale soudě podle tohoto souboje není zase tak nebezpečný.”

Mistra Vasilije u nenapadlo nic, co by dodal, a tak odeel, Spear zamířil do protějího rohu, kde čekali Pasko s Amafim. Pasko pochopil, co se stalo, ale Amafi vyhrkl: Blahorodí, to chce spáchat sebevradu?”

Ani ne. Proč?”

Protoe teď tě chce mít princ mrtvého.” S úsměvem dodal: A má dost zlata, abych alespoň zváil, e tě zradím.”

Spear se zasmál, znovu dost nahlas, aby ho slyeli ostatní a mysleli si, e se dobře baví. Tak mě nezrazuj, a já zváím zvýení tvého platu.”

Ano, blahorodí.”

Vydali se do převlékárny a Pasko zaeptal: Dávej si pozor. Jetě ne ten souboj skončil, Matthewovi náhončí odcházeli se zprávou o jeho poníení. Udělal sis mocného nepřítele.”

Spear pomalu vydechl, jako by se chtěl zbavit vnitřního napětí. V takovém případě je, myslím, na čase vyhledat mocného přítele.”

5. Sluba

Kapar se usmál.

Vidím, mladý Sokole, e se ti povedlo dostat se do velmi nepříjemné pozice.” Vévoda se usadil do velkého křesla a kývl na sluhu, aby nalil víno do dvou sklenic, stojících na kulatém stolku. Místnost patřila ke komnatám, je mu během jeho návtěvy poskytl král k uívání.

Amafi stál jako správný komorník hned za dveřmi a Pasko se balil před odchodem. Příběh o chorém otci byl přijatelný a on si u zajistil přepravu na lodi mířící do Prandurovy Brány, kde si najde dalí loď do Pobření Hlídky, a konečnou část cesty ke Kendrickovi pojede vozem. Do týdne bude pryč.

Spear poslal předchozího dne vévodovi zprávu, v ní ádal o audienci, a druhého dne po ránu mu páe z paláce doručilo odpověď. Spear byl pozván na odpolední schůzku, avak s radou, aby pouil vchod pro palácové sluebnictvo a ne hlavní bránu. Důvody byly nasnadě.

Kapar měl brokátovou halenu zapnutou a ke krku podle módy, jakou Spear neznal. Usoudil, e se takové věci nejspí nosí v Olasku. Povaoval jsem tě za neobyčejně rozumného a vyrovnaného mladého mue. Co způsobilo tak nečekanou změnu v jednání?”

Spear si vzal sklenici a ze zvyku přivoněl k vínu. Upil a řekl: A, tohle musí být ten nový ročník z Krushwin v Ravenswoodu!”

Kapar zvedl obočí. Vyzná se ve víně, Speare. Ano, dorazilo minulý měsíc a král byl natolik laskav, e mi tu nechal několik lahví, kdy jsem dorazil. Nyní mi odpověz.” To poslední byl nepochybně rozkaz.

Spear se pokouel o přihlouplý výraz. Princ Matthew je chrapoun.”

Pravda, nicméně mezi roldemskou lechtou není nijak výjimečný. Proč jsi ho veřejně poníil?”

Asi proto, e jsem ho nemohl zabít a neskončit na popravčím palku,” usoudil Spear a napil se vína, aby měl čas přemýlet. Kdyby nebyl z královské rodiny, byl bych ho vyzval ve věci cti.”

Ano?” Vévoda opět zvedl obočí. A čí cti? Zajisté ne tvé. Působí jako pragmatický typ, ne jako někdo, kdo vyznává přehnané zásady.”

Spear si uvědomil, e tohle nepromýlel tak důkladně, jak by měl, a řekl: lo o čest dámy, pane.”

Ty ses s princem Matthewem pohádal kvůli dámě?”

Spear věděl, e kdy se příli odchýlí od věrohodnosti příběhu, při podrobnějím zkoumání mu to neprojde, a tak zaimprovizoval. Nelo o spor, spí o obranu. Dotyčná dáma je vdova a princ byl… příli nadený, kdy ji vnucoval svou pozornost.”

Aha, tedy půjde o lady Gavorkinovou,” zasmál se Kapar, Mám tady stejně dobré zdroje klepů jako u svého dvora.”

Spear pokrčil rameny. S tou dámou jsme si byli blízcí. Jenome já se do manelství nijak nehrnu, kdeto ona hledá nového manela, pokud to dovolí okolnosti, nebo koruna ji uvauje o tom, e jí odejme některá panství, a ona se bojí, e přijde o důchody.”

Kapar jen mávl rukou. Znám její situaci. Kdyby se s ní Matthew nechal vidět na veřejnosti, ostatní urození synové, kteří zatím mají zájem, by se jí začali vyhýbat. Rozumím.”

Spear si nebyl jistý, zda Kapar jeho příběhu věří. Vycházel pouze z jedné poznámky lady Gavorkinové, ji učinila, kdy se za ni jednou odpoledne zastavil: e jí princ připadá odpudivý.

Přesto,” pokračoval Kapar, musel jsi ho rozbrečet na veřejnosti?”

Lepí ne ho zabít,” podotkl Spear.

Moná ne,” opáčil Kapar. Udělal sis velmi zlého nepřítele, protoe Matthew nemá v povaze odpoutět. Je jediným členem královské rodiny, který je schopen a ochoten pouít svou moc, aby pomstil osobní uráku. U teď je na tvou hlavu moná vypsána odměna. Být tebou, dávám si pozor na nájemné vrahy, mladý Sokole.”

Proto jsem přiel za tebou, Výsosti.”

Na krále moná mám nějaký vliv a jsem ti dluen. Avak s Matthewem…” Rozhodil rukama a pokrčil rameny.

Kdybych byl ve tvých slubách, Matthew by se mě neodváil napadnout otevřeně, Milosti. Rozhodl jsem se přijmout tvou nabídku na práci.”

Kapar se opřel v křesle. Chápu důvod, ale abych byl upřímný, připadá mi to jako dost náhlý obrat.”

U jsem tvou nabídku zváil, Milosti, váně jsem ji promyslel. Nicméně jsem doufal, e si najdu místo u obchodní společnosti ze Saladoru, Ranu a Bas-Tyry. Snad ses ji setkal s jejich místním agentem Quincym de Castle?”

Záblesk v Kaparových očích prozradil, e le, kdy říkal: Toho mue neznám. Ale proč obchodování?”

Spear chvíli mlčel, jako by sbíral mylenky. Jsem lechtic jen zcela bezvýznamný, Milosti. Hlava mého rodu nejspí ani neví, e existuju, protoe jsem jenom bratranec ze třetího kolena.” Ztiil hlas. Abych řekl pravdu, titul ťzemanŤ drím jen díky tomu, jak můj otec obratně zmanipuloval místního soudce. A z pozemků, k nim se můj titul váe, nemám ádné příjmy.” Normálním hlasem pokračoval: Abych postoupil, potřebuju dvě věci: bohatství a slávu. Buď bych se mohl dát k vojsku - a pravdou je, e jsem to na chvíli zkusil a pobíjet skřety daleko na severu není cesta ani ke slávě, ani k bohatství - nebo bych se mohl dobře oenit. Jene abych se mohl dobře oenit, potřebuju být bohatý a slavný. Take jsem se ocitl v kruhu, chápe?”

Ano.”

Proto jsem přiel na východ. Tady politika a obchod poskytují mui příleitost, ne jako na západě. Tam je vechno jen sluba a povinnosti, ale tady si mu najde příleitost. A tak jsem jako ampion Dvora mistrů získal slávu. A s de Castlem a jeho partnery bych mohl získat i bohatství.”

Oceňuji veobecný plán, zemane, ale opravdu neexistují přímějí cesty?”

Já na ádnou nepřiel. Mou nejlepí příleitostí byla lady Gavorkinová, jene koruna by nikdy neschválila její sňatek s chudým zemanem z Ostrovů.”

Zvlátě nyní,” zasmál se Kapar.

Ano,” souhlasil Spear s bolestínským úsměvem. Ale i kdybych se ohledně prince ovládal, myslím, e má budoucnost leí jinde. A teď to vypadá, e v Roldemu u nemám ádné vyhlídky…” Pokrčil rameny.

A tak tě napadlo, e díky mně získá velikost,” dokončil Kapar.

Ano, Milosti.”

To není nemoudrá volba,” připustil vévoda. Chytří mui se mi hodí - za předpokladu, e napřítě odolá touze poniovat na veřejnosti prince. V Opardumu na tebe čeká hodnost kapitána.”

Kapitána?” Spear se usmál. Jak jsem říkal, ve vojsku jsem to u zkouel, Milosti, a pro mé nadání mi to nepřipadalo nejlepí.”

Je to jen titul. Chce-li, můe si dál řikat ťzemanŤ, protoe ti nikdo nebude salutovat a nikdo tě nebude nutit pochodovat na cvičiti. Mám mnoho kapitánů v mnoha funkcích a ádný z nich nenosí uniformu.”

Aha,” řekl Spear, jako by to pochopil. Hledá agenta.”

Agent je dobré slovo. Jednatel je dalí. Nebo zástupce, záleí na okolnostech. A bude titul jakýkoliv, úkol je stejný: slouit mi s neochvějnou věrností a ze vech sil. Odměna bude odpovídat úsilí.”

Spear dopil víno. Mám si začít balit?”

Brzy,” slíbil Kapar, Zdrím se tu jetě týden, pak pojedu do Rillanonu a na návtěvu krále Ostrovů a potom se vracím do Opardumu. Oficiálně bude v mých slubách, teprve a dorazíme do Opardumu. Tou dobou ti bude jasné proč. Do té doby vak bude pod mou ochranou. Polu princi Matthewovi zprávu, e bych bral jako osobní uráku, kdyby se ti přihodilo něco nemilého, a pak ho ujistím, e tě z Roldemu dostanu, jak nejdál to bude moné. Moná se za tři roky bude moct vrátit, abys obhájil svůj titul ampiona. Bude to sloité, ale do té doby bude mít Matthew aspoň příleitost si to promyslet.” Po delí odmlce vesele dodal: Nebo toho nafoukaného hňupa do té doby někdo zabije.”

Kapar vstal, čím dal najevo, e rozhovor skončil. Vra se do svého bytu a sna se nedostat do dalích potíí, zemane.”

Ano, Milosti,” slibil Spear.

Vévoda odeel jedněmi dveřmi a Spear druhými, za nimi čekal Amafi. Nový komorník se k němu připojil a společně opustili palác, tentokrát hlavní branou.

Kdy byli bezpečně venku z paláce, Amafi se zeptal: Blahorodí, jak se to vyvinulo?”

Odteď jsme ve slubách vévody Kapara Olaského, Amafi.”

Bývalý nájemný vrah se zazubil a náhle vypadal rozhodně jako vlk. Take se začala nae cesta k velikosti!” zaradoval se.

Ano,” přitakal Spear, i kdy on měl spí pocit, jako by sestupoval do temnoty, která se před ním otevírala.

***

Loď se prodírala vlnami, je silný vítr hnal k nejnádhernějímu městu, jaké kdy Spear viděl. Ne, pomyslel si, je nádhernějí, ne jsem si uměl představit.

Rillanon stál na pozadí hor. Byl to ohromující výtvor z barevného kamene s půvabnými oblouky. Paprsky odpoledního slunce vytvářely plochy jasu mezi hlubokými stíny. Spear během lekcí z historie slyel, e ílený král Rodric IV, nechal město přestavět a tehdy byly vechny jednotvárné fasády nahrazeny řezaným kamenem zářivých barev. Králové Lyam, Patrick a nyní Ryan ve výstavbě pokračovali a nyní byly téměř vechny budovy v hlavním městě Království ostrovů hotovou studií honosnosti. Rillanon z mramoru a uly se třpytil bíle, růově, lutě, jantarově, purpurově, zeleně, červeně a modře. Jak se blíili, vynořovaly se podrobnosti, a Spear i Amafi stáli na přídi Delfína, lodi vévody Kapara, v němém úasu.

Kdosi za nimi pravil: To je tvoje první návtěva, zemane?”

Spear se otočil, uviděl vévodu a uklonil se, ne odpověděl. Ano, Milosti.”

Amafi diskrétně odstoupil a umonil tak svému pánovi, aby si s vévodou promluvil v soukromí.

V pýe na mou domovinu se mi nikdo nevyrovná, zemane,” začal Kapar. Opardum je svým způsobem přenádherné město, ale připoutím, e při prvním pohledu se Rillanonu v kráse ádné jiné město nevyrovná.”

Musím souhlasit, Milosti. Četl jsem knihy..,” Spear si vzpomněl, e musí hrát svou úlohu. Kdy jsem studoval, otec trval na tom, abych se důkladně seznámil s historií Ostrovního království.” Mávl rukou. Ale tohle… to se nedá popsat.”

To je pravda,” zasmál se vévoda Kapar. Kdyby někdo vyhlásil Ostrovnímu království válku, vyplenit takový div divoucí by byla hotová tragédie. Mnohem raději bych je donutil, aby se vzdali, ne bych musel tyhle věe dobývat, nemyslí?”

Spear kývl. I kdy já bych si myslel, e moudřejí volbou je nevyhlaovat Ostrovnímu království válku.”

Zápas se dá vyhrát i jinak ne ozbrojeným střetem,” poznamenal vévoda. Mluvil stejně tak k sobě, jako ke Spearovi. Někteří lidé tvrdí, e válka je důsledkem selhání diplomacie, kdeto jiní ti zase řeknou, e válka je jen dalím nástrojem diplomacie. Nejsem natolik učený, abych poznal, jestli mezi těmito dvěma stanovisky existuje nějaký skutečný rozdíl.” Usmál se na Speara. Teď se bě převléknout do svých nejlepích atů. Dnes budeme večeřet v královském paláci.” Podíval se na plachty. Do přístavu nám zbývá tak půl hodinky a měli by nás vpustit přímo do královského přístavitě,”

Spear zael do své kajuty a převlékl se. Kdy byl konečně připravený objevit se u dvora, zaslechl zaklepáni na dveře. Amafi el otevřít. Stál tam plavčík.

Prosím?”

Vévoda tě zdraví, zemane. Má se k němu připojit na palubě.”

Hned jsem tam,” slíbil Spear.

Rychle si uhladil novou halenu a popadl klobouk. aty si nechal uít u krejčího v Roldemu před odjezdem. Týden se schovával, jak mu poradil Kapar, a vyhýbal se hlavně veřejným místům. Příli na tom nezáleelo, protoe pozvánky od roldemské vybrané společnosti přestaly chodit okamitě po souboji s princem Matthewem. Spear usoudil, e Kapar poslal zprávu, e Spear je nyní pod jeho ochranou, protoe se nikdo nepokusil o odvetu, aspoň pokud Spear s Amafim viděli.

Spear spěchal na palubu. Loď se právě blíila k vlnolamu před vjezdem do přístavu. Pokud mu vzalo dech, kdy poprvé uviděl z lodi Roldem, Rillanon ho přímo omráčil. Čím blí se dostávali, tím nádherněji město působilo. Nejene bylo snad celé postaveno z letěného mramoru a uly, ale bylo i vemoně vyzdobené. Byly tu mříe obrostlé květinami, visuté zahrady, barevné praporce a plameny a okna z křiálu a skla, V zapadajícím slunci kámen jakoby přímo plál zlatými, jantarovými, růovými a bílými odlesky.

Úchvatné,” vydechl Amafi.

Ano,” přitakal vévoda. Vdycky se snaím dostat se sem před západem slunce, jen abych to viděl.”

Z přístavu právě vyplouval královský kutr pod vlajkou Království ostrovů a na pozdrav spustil plamen. Námořníci na obou plavidlech si zamávali a Spear málem oněměl z velkoleposti kolem sebe. V přístavu kotvily nebo se v něm na cestě dovnitř či ven pohybovaly lodě vech států Mořských království. Viděl tu keshanské obchodní koráby, lodě z východních království a nákladní plavidla ze vech koutů známého světa.

Plachty byly skasány a Delfín zpomalil, jak kapitán nechal mení plavidlo připlout blí. Byl sputěn provazový ebřík a nahoru se vykrábal přístavní lodivod, jen rychle zamířil na zadní palubu a ujal se řízení lodi. Od této chvíle bylo jeho úkolem doplout s lodí ke královskému molu.

Spear se snail vstřebat ve, co měl před sebou. Vzpomínal na to, kdy poprvé spatřil Latagore, Krondor, Salador a Roldem. Kadé město mu nabídlo nové dojmy a pocity, ale Rillanon je vechny zastínil.

Byly skasány poslední plachty a loď pohodlně doplula k určenému kotviti, kde s dlouhými tyčemi čekali dokaři, aby mohli loď odrazit, ne budou sputěny odrazníky. Poté námořníci na břeh vyhodili z přídě a zádě lana, a ne se Spear stačil vzpamatovat, loď byla uvázaná.

Lady Natalia vyla ze své kajuty spolu se svou komornou a blýskla po Spearovi zářivým úsměvem. Soudím, e u jsme dorazili.”

Ano, má paní,” zazubil se na ni Spear. To zcela jistě.”

Natalia se dál usmívala, ale ostraitě se rozhlédla kolem sebe. Nakonec se zase podívala na Speara. Musíme si dát pozor, abychom se chovali přímo vzorně, zemane.”

Spear kývl. Varování bylo zbytečné. Věděl, e mezi Roldemem a jejich konečným cílem Opardumem je kadou minutu pod dohledem. To, jak Matthewa poníil, pro něj bylo natolik netypické, e ho začala podezírat i vévodova sestra. Na jejich společné vánivé noci jako by zcela zapomněla a Spear povaoval za lepí neříkat nic, co by mohla povaovat za návrhy. Za této situace se rozhodl, e bude lepí nechat vechno na dámě.

Vévoda Kapar vystoupil první, po něm jeho sestra a pak ostatní členové jeho doprovodu. Spear el mezi posledními, poněvad jeho status člena Kaparova dvora jetě nebyl formálně potvrzen. Následoval Araafí a ostatní sluhové.

Čekaly na ně kočáry s královským erbem Ostrovního království, zlatý lev ve skoku na červeném poli se zdvieným mečem a korunou nad hlavou. Opratě dreli kočí v livreji. Kapar se sestrou nastoupili do prvního, nejvíc zdobeného kočáru a zbytek vévodova doprovodu se rozesadil do ostatních. Kočár, do něho nasedl Spear s Amafim, byl pohodlný a čistý, ale zdaleka ne přepychový.

Zatímco se kočár proplétal ulicemi města kolem krámů, domů, přes velká náměstí s majestátními fontánami a nahoru do kopce k paláci, Spear se vykláněl z okénka. Město se rozkládalo na několika pahorcích, take občas je cesta zavedla na vznosné mosty. Spear dole několikrát zahlédl říčky spěchající k moři. Tohle město je vskutku nádherné,” oznámil Amafimu královským jazykem.

Nepochybně, blahorodí,” opáčil jeho komorník. Prý kdy první král Ostrovů budoval svou pevnost, vybral si tady nejvyí vrcholek a jeho druinu - co byla údajně spí tlupa pirátů ne lechtici - chránily dřevěné mosty. Během let se město rozrostlo nahoru od přístavu a dolů od paláce, take teď tu máte hotové bluditě ulic a mostů.”

Kdy přejíděli předposlední most, Spear se podíval dolů a uviděl domy jakoby vestavěné přímo do svahů, podepřené chytrými nosníky a s úzkými schoditi vedoucími na ulice nad nimi. Řeka Rillanon se pod nimi hnala směrem k moři přes řadu nízkých jezů, obklopená na obou stranách mocnými ulovými hradbami.

Přiblíili se k paláci a Spear poznamenal: Rád bych věděl, jestli si zdejí lidé někdy zvyknou na tuhle krásu.”

Nepochybně, blahorodí. Je v lidské povaze přestat si vímat toho, co je kadý den na očích,” prohlásit Amafi. Tohle kadý dobrý nájemný vrah ví. Vtip je v tom nenechat se odhalit, dokud není příli pozdě, co znamená stát se součástí toho, co lidé ve svém okolí čekají. Nenápadnost je mnohem víc umění, jak splynout s pozadím, ne jak se plíit temnými stíny.”

Nejspí má pravdu,” připustil Spear.

Oveme mám pravdu, blahorodí, protoe kdybych ji neměl, byl bych u dávno mrtvý.”

Mluvili královským jazykem, co odpovídalo prostředí, ale Spear si uvědomil, e by je mohl někdo slyet. Přeel tedy do quegtiny, Potřebuju, abys pro mě něco udělal.”

iju, abych poslouchal, blahorodí.”

Chci, aby ses drel zpátky, kdy tě nebudu potřebovat vedle sebe. Chci, abys byl mýma druhýma očima a uima. Zjisti, kdo mě pozoruje, a dávej pozor, jestli někdo nemluví o lordu Kaparovi nebo o mně.” Mávl rukou na znamení, e myslí vechny ostatní. Pokud se lidi týče, tak nemluví královským jazykem. Budeme se bavit jenom quegsky.”

Jak přikazuje, blahorodí.”

Kočáry přejely poslední most před palácem, a kdy se otevřela dvířka, Spear viděl, e vévodův kočár a několik dalích u jsou pryč. Vrátily se do královské kočárovny. Spear byl ohromen.

Jestli palác vypadal od přístavu úasně, zblízka byl téměř neuvěřitelný. Před mnoha staletími byla na tomto kopci zbudována kamenná tvrz, k ní byla během let přistavěna křídla a dalí budovy, a vznikla rozlehlá stavba plná chodeb, ochozů, zahrad a kaen. Samotné nádvoří bylo třikrát větí ne palác v Roldemu. Co vak tento palác odliovalo, byla fasáda. Kadý coul byl obloen stejným kamenem, bílou ulou se zlatými a stříbrnými skvrnkami. V růové záři zapadajícího slunce byla fasáda zářivě oranová a plná třpytek s indigovými stíny. Vechna okna byla oblouková a zasklená a na vysokých věích vlály pestrobarevné praporce. Po mříích se vude pnuly kvetoucí liány a dalí květiny rostly v truhlicích za okny.

Přistoupil k nim sluha. Zeman Sokol?”

Ano,” odpověděl Spear.

Sluha mávl rukou a objevilo se královské páe, chlapec stěí třináctiletý. Uka zemanovi a jeho mui jejich komnaty,” přikázal mu sluha.

Spear věděl, e zavazadla jim přinesou později. Vykročil a oči upíral na záda chlapce, který je vedl po irokých schodech ke vchodu do paláce. Na kadém schodě stáli dva strání, celkem jich byl asi tucet. Vichni měli letěné kovové přilbice se zvednutými okraji a přes černé haleny a kalhoty červené tabardy s vyitým zlatým lvem. Holínky měli vyletěné do vysokého lesku a v rukou svírali halapartny Kdy vstoupili do paláce, viděl Spear přimo před sebou otevřené obrovské dveře a za nimi zahradu a kamenný chodník vedoucí k dalím dveřím na ochoz, Spear s Amafim chlapce následovali doprava, proli několika chodbami a nakonec se dostali k apartmá pro hosty. Páe se zastavilo před jedněmi dveřmi a obrátilo se na Speara. Pane, vévoda Kapar je na druhém konci této chodby.” Ukázalo na druhou stranu. Je to kousek cesty, pane.” Otevřelo dveře a Spear vstoupil jako první.

Komnaty na něj udělaly dojem. Jako méně významný člen Kaparovy druiny očekával skromné pokoje, a kdy jeho vypadaly takhle, tak Kaparovy se musely vyrovnat královským komnatám v Roldemu. Byla tu velká postel s nebesy a těkými závěsy, které teď byly roztaené. Na posteli leela těká peřina a několik poltářů. Ve stěně naproti bylo obrovské ohnitě, nyní studené.

V této roční době nebylo třeba zapalovat oheň, i kdy Spear usoudil, e se tu topí celou zimu.

Na stěnách visely velké koberce, aby z kamenných zdí nestoupal takový chlad, protoe tady byli ve starí části paláce, třebae ne přímo v původní tvrzi. Páe ukázalo na dveře nalevo od krbu a řekl: Tvůj mu má postel tam, pane.”

Spear otevřel dveře a strčil dovnitř hlavu. Byla to komora, ale byla větí ne jeho byt v Roldemu. Velo se sem dost atstva na kadou noc v roce a jetě i postel, stůl, noční stolek a křeslo pro sluhovo pohodlí.

Spear se obrátil a pravil: To bude stačit.”

Páe pokračovalo: Pane, tam za těmi druhými dveřmi je vae vodní komora.”

Děkuju,” řekl a chlapec odeel.

Kdy doel ke dveřím, jetě se obrátil: Kdybys cokoliv potřeboval, zatáhni tady za tu ňůru, pane. Oslava na přivítání vévody začíná za dvě hodiny, take bude mít dost času si odpočinout, pane.”

Otevřel dveře a Spear na chodbě zahlédl skupinku palácových slouících. Kdy kolem nich páe proklouzlo, přinesli mu dovnitř zavazadla. Dalí sluha vstoupil s mísou pamlsků - byly tu koláčky, ovocné pískoty a hrozny. A jetě jiný přicházel s podnosem, na něm byly sklenice chlazeného vína zředěného ovocnou ávou a cínový korbel s pivem a půl tuctem pohárů. Jakmile odeli, objevil se zástup mladých muů přináejících vědra s horkou vodou a zamířil rovnou do koupelny. Spear počkal, dokud vichni neodejdou, a pak se el podívat, co udělali.

Z koupelny se vyklubala soukromá lázeň, v ní byla kamenná vana obloená dladicemi. Spear sáhl do vody. Ne se svléknu, bude akorát. Amafi, připrav mi na večer nejlepí aty, tu červenočernou halenu, edé kamae a černé kotníkové boty se zlatými přezkami. Vezmu si rapír se stříbrným jílcem a černý plstěný klobouk se sokolím pérem.”

Ano, blahorodí.” Amafi se pustil do vybalování a uklízel aty, Spear se zatím svlékl.

Kdy se usadil ve vaně, viml si nad ní zvlátního zařízení. Byla to mosazná trubka s rozířenou hlavicí, v ní byla spousta malých dírek. Vedle ní visel řetízek s drátkem. Zatáhl za drátko a okamitě ho zalila studená voda. Překvapeně vykřikl a drátko pustil. Voda okamitě přestala téci.

Amafi uslyel jeho křik a okamitě vpadl do koupelny s dýkou v ruce. Kdy uviděl jenom Speara, jen měl mokré vlasy a prskal, zeptal se: Blahorodí, co se děje?”

Spear se smíchem odpověděl: Nic. Jenom jsem nebyl připravený na zalívání. Je to na opláchnutí, ale voda je dost studená.” Vedle vany nael velkou kosíku voňavého mýdla a začal se mydlit. A skončím, klidně vanu pouij, Amafi. Voda bude jetě docela čistá.”

Jsi velkorysý,” pravil Quegan.

A přines mi, prosím, víno,” poádal Spear. Sluha se ve chvilce vrátil se sklenicí studeného vína.

Spear dokončil mytí a začal popíjet víno, aby se uvolnil. Napadlo ho, oč přepychovějí musí být královské komnaty, a s úsměvem zamumlal: Musí být dobré být králem.”

***

Jestli na Speara udělal dojem královský dvůr v Roldemu, trůnní sál krále Ostrovů ho doslova omráčil. Jako člen Kaparova doprovodu směl vstoupit po vévodovi, ale nikdo ho formálně nepředstavil. Stál po straně sálu, zatímco král vítal Kapara a jeho sestru.

Král Ryan byl třiadvacetiletý mladík. Jeho otec král Patrick zemřel nečekaně před několika lety, čím skončila jeho poněkud neastná vláda. Patrick byl vztekloun, jen neuměl posoudit lidi a nastoupil po králích Lyamovi a Borricovi, kteří byli jeho pravým opakem. Patrick vládl Krondoru během obtíí se znovuvybudováním Západního království po hrůzách nazývaných Hadí válka. Mýty a historie si odporovaly a podle toho, kterým zdrojům byl člověk ochoten věřit, pantathiantí hadí kněí, stvoření z temných bájí, vpadli do království Krondor v čele obrovské flotily více ne tisíce lodí, s nimi obepluli svět. A u byla pravda jakákoliv, následky byly prosté: Krondor byl téměř v troskách. Patrick se během své vlády nad Krondorem musel dvakrát srazit s Keshí. Kdy král Borric, jeho otec, zemřel, Patrick ji byl unavený a utvaný mu. Jeho vláda nebyla zrovna astná.

Ryan byl povaován za neznámou veličinu a Kapar se během své návtěvy chtěl přesvědčit, nakolik je mladý vladař schopný. Vedle Speara stál Janos Prohaska, jeden z Kaparových kapitánů. Teď zaeptal: Král si musí kvůli naemu pánovi dělat pořádně těkou hlavu.”

Jak nudné formální představování pokračovalo, Spear eptem opáčil: Kapitáne, proč to říká?”

Copak ty nezná svou vlastní lechtu?” podivil se tie Prohaska.

Ani trochu,” přiznal Spear.

Vedle krále, jen jako svobodný seděl na jediném trůně na pódiu, stálo půl tuctu muů. Kapar králi děkoval za přivítání a těch est muů si ho prohlíelo.

Prohaska pokračoval: Vedle krále slojí lord Vallen, vévoda z Rillanonu, a vedle něj pak lord James, vévoda z Krondoru. Král má po svém boku dva své nejmocnějí vévody. Ti jeho jménem vládnou Východnímu a Západnímu království. Jeliko v Krondoru zatím není ádný princ, je James zároveň místokrálem Západu.”

Spear si oba prohlédl. Byli si podobní, postarí, ale stále vzpřímeni a silní, s bystrým pohledem a klidnou sebedůvěrou lidí, vládnoucích mocí celá desetiletí. Vedle vévody z Krondoru stál dalí mu, o něco mladí, a tie s ním mluvil. Prohaska vysvětloval: Ten mu, který mluví s lordem Jamesem, je lord Williamson Howell, králův ministr financí a správce pokladu. Je vévodou bez panství, ale svým způsobem je stejně mocný jako ti druzí dva. Se zlatem to prý umí nejlíp na světě. Vidí ty dva staré vojáky za ním?”

Spear kývl. Ano, vidím je.” Mu středních let, drící se jako starý mazák, měl tabard v barvě královské červeně, druhý pak tabard v barvách vévody Jamese, modrý s bleděmodrým kruhem, v něm byl vyobrazen orel vznáející se nad horským títem. Vypadal na sedmdesát a v mládí musel být mohutný a silný.

Svaly mu sice s věkem změkly, ale Spear by ho stále povaoval za nebezpečného protivníka.

To je sir Lawrence Malcom, rytíř-marálek vojsk Východu, a vedle něj Erik von Darkmoor, rytíř-marálek z Krondoru. Za ním stojí Daniel Marks, admirál královy východní flotily, a jeho pobočník. Kdyby to nebyla recepce, řekl bych, e jde o válečnou radu.”

Spear si mue prohlíel a musel souhlasit. Netvářili se rozjařeně jako lidé na banketu. Lehká, slavnostní nálada, je vdy panovala v Roldemu, dnes u zdejího dvora scházela.

Kdy vévoda poodeel od trůnu, vystoupil hofmistr a udeřil elezem obitou holí o kamennou podlahu. Urození pánové a dámy, pánové, Jeho Veličenstvo vás zve na večeři ve velkém sále.”

Spear se vydal za ostatními a s pomocí páete nael své místo. I tady byla nálada mnohem méně povznesená ne ta, na ni byl zvyklý v Roldemu. Lidé se bavili a i jej několik místních niích lechticů postupně zatáhlo do nezávazného hovoru. U roldemského dvora zněla hudba a vystupovali tam různí baviči, avak tady jen v pozadí hrála malá kapela.

Jídlo bylo výtečné, stejně jako víno, ale Spear cítil jakousi zlou předtuchu. Právě kdy dojídal, objevilo se vedle jeho křesla palácové páe. Pane, král si ádá tvé přítomnosti.”

Spear vstal. Nevěděl, proč si ho král vybral, nicméně následoval páe kolem stolů. Páe jej doprovodilo přímo před krále, kde se ocitl ve středu pozornosti celého shromádění.

Král seděl v křesle s vysokým opěradlem a vévodu Kapara měl jako čestného hosta po pravici. Nalevo pak seděla lady Natalia, a z toho, co král viděl, krále okouzlila. Kolem stolu byli rozesazeni ostatní lechtici Ostrovního království.

Páe ohlásilo: Veličenstvo, zeman Spear Sokol.”

Spear se uklonil, a ačkoliv se snail o lehkost, byl nervózní. Dobře to skrýval, nicméně byl poněkud nesvůj. Bez problémů se dokázal vydávat za meního lechtice z Ostrovů v jiných zemích, jene tady stál před vládcem státu, v něm se měl narodit, ba hůř, jen o čtyři místa dál seděl vévoda, jemu jeho takzvaný bratranec přísahal věrnost. Přiměl se zhluboka dýchat.

Král měl světlou ple a pískově hnědé vlasy. Na Speara upíral tmavě hnědé oči. Spear usoudil, e vypadá inteligentně, a i kdyby nebyl král, větině en by připadal přitalivý. Teď se usmál a řekl: Vítej, zemane. Jsme poctěni.”

Veličenstvo je příli laskavé,” opáčil Spear.

Nesmysl,” odmítl král. Jako ampion Dvora mistrů dělá Ostrovům čest. Několikrát jsme se dotazovali, kde se nalézá.”

Vévoda James si Speara pozorně prohlíel. Tvůj příbuzný baron Seljan Sokol netuil, kde tě hledat.” V jeho tónu se ozvalo něco, z čeho Spear usoudil, e vévoda něco tuí.

Spear kývl. Veličenstvo, Milosti, musím přiznat, e i podle nejvelkorysejího pojetí jsem baronův dosti vzdálený bratranec. Myslím, e ani netuil, e jsem na světě, dokud se k němu nedonesla zpráva o mém vítězství. Jeho a můj děd byli bratři a jediné, co máme společného, je jméno. Jak jsem pochopil, nárok na titul zemana mám pouze díky vlivu svého otce na kancelář heroldů.”

Vévoda se zazubil, Jinými slovy tvůj otce někoho podplatil.”

Spear se také usmál a pokrčil rameny. Nikdy to neřekl a já se ho na to nikdy nezeptal. Vím jenom, e panství, na ně si můj otec činil nárok, byla jedna baina u Ylithu, a já z něj nikdy neviděl ani měďák.”

To vyvolalo smích kolem celého stolu. To, jak si Spear utahoval sám ze sebe, uvolnilo napětí.

No, i kdyby tvůj otec obeel v této věci zákon, já tvůj titul potvrzuji, i kdy tvé země nestojí za nic,” řekl král. Nebo mít za ampiona Dvora mistrů rodáka si ádá odměnu.” Pokynul páeti a to přineslo purpurovou poduku s nádherným mečem. Ko měl ze stříbrného filigránu a čepel byla z nejlepí oceli, jakou kdy Spear viděl. Je z naí kovárny v Rodezu,” vysvětlil král. Prý se tam vyrábějí nejlepí čepele na světě, a tato se dle naeho názoru hodí pro ampiona.”

Spear si meč i zdobenou pochvu, kterou mu podalo dalí páe, vzal se slovy: Veličenstvo, jsem ohromen.”

Slyeli jsme, e jsi vstoupil do sluby u naeho přítele vévody Kapara.”

Ano, Veličenstvo, to je pravda.”

Král se přestal usmívat. Slu mu dobře, ale pokud by tě osud časem zavál zpátky domů, zemane, věz, e tu pro tebe bude místo.” Podíval se na Kapara a dodal: Dalí ermíř v naich slubách se nám vdycky hodí, zvlá kdy je tak nadaný.”

Spear kývl, a kdy ho král pokynem ruky propustil, vrátil se za páetem na své místo u stolu. Králova poslední slova vak vem pokazila náladu.

Kdy si Spear sedal, zamyslel se nad Prohaskovými slovy a musel souhlasit: tohle nebyl ádný slavnostní banket, opravdu to byla válečná rada.

6. Rillanon

Spear se díval.

Stál na balkoně poblí královských komnat, kde měl počkat na vévodu Kapara, jen byl zavřený s králem. Dole pod ním se rozkládalo město a Spear byl znovu ohromen jeho krásou. Litoval, e nemá čas, aby si je prohlédl, protoe nebýt toho, e vstoupil do Kaparových slueb, byl by teď právě tam. Jako Kaparův dvořan vak čekal, aby potěil svého pána.

Nádhera, e?” ozval se za ním známý hlas.

Spear se otočil a uklonil se přicházející lady Natalii. To je, má paní.”

Bratr bude brzy venku a nepochybně pro tebe bude mít nějakou práci.”

Spear ve společnosti en málokdy znejistěl, ale od oné noci po lovu si říkal, co můe od Natalie čekat, nebo spí co můe ona očekávat od něj.

Jako by mu lady četla mylenky, usmála se a přistoupila blí, zlehka ho pohladila po rameni a pravila: Neboj se, Speare, nae společné chvíle byly zábava, nic víc. Jsem jen nástrojem státní politiky, nástrojem svého bratra, stejně jako ty. Něco pro mě plánuje, take mi nemusí dělat ádná vyznání.”

Spear se zazubil. Mně nedělalo starosti vyznání, má paní, nýbr to, budu-li odmítnut, nebo… budou-li opět zapotřebí mé sluby.”

Zamyleně si ho prohlédla. Proč mám takové tuení, e ti ani na jednom z toho nezáleí?”

Spear ji vzal za ruku. To není pravda, má paní. Z en se ti ádná nevyrovná.” To byla téměř pravda, protoe poznal jen málo en tak vánivých, jako byla Natalia.

Lháři. Ty vyuívá eny, jako já vyuívám mue. Jsme si příli podobní, Speare. Byl jsi někdy zamilovaný?”

Spear zaváhal, ne řekl: Kdysi jsem si to myslel. Zmýlil jsem se.”

Aha,” pravila Natalia. Take ses proti lásce obrnil, protoe ti nějaká ena zlomila srdce?”

Spear to zlehčil. Chce-li si to myslet, budi.”

Myslím, e občas je mnohem lepí srdce nemít. Bratrova lady Rowena je právě taková. Něco jí schází.”

Spear mohl jenom mlčky souhlasit. Znal ji a příli dobře, protoe právě ona mu zlomila srdce, čím mu konkláve utědřilo tu nejtvrdí lekci. Alysandře, jak se tenkrát jmenovala, opravdu něco scházelo. Neměla srdce a Speara ranila příli hluboce.

Vdám se ze státních důvodů. A tak si uívám, kdekoliv to jde.” Odmlčela se, ne se zeptala: Co si myslí o zdejím mladém králi?”

Á,” povzdechl si Spear. Tvůj bratr z tebe chce udělat královnu Ostrovů?”

Moná,” odtuila Natalia s poouchlým úsměvem. V Roldemu není ádný vhodný nápadník, nebo nejstarí princezně je pouhých jedenáct. Ryan by asi mohl počkat, a dospěje, ale lord Vallen a ostatní se nemohou dočkat, a se oení a začne plodit dědice. Já jsem mezi dámami na východě nejlepí partie a Ostrovy tam potřebují získat spojence.”

Spear předstíral, e o politice nic neví. Já myslel, e Ostrovy mají smlouvy s Farindou, Opastem a Far Lorin.”

To mají, nicméně ty státy jsou… bezvýznamné. Ryan potřebuje za spojence Olasko.”

Spear horečnatě uvaoval. Vechno ukazovalo na nadcházející střet mezi Ostrovy a Olaskem, jinak by Kaparova taení v té oblasti dávala jetě mení smysl ne nyní. Ve snaze získat informace se zeptal: Ale jsou jako nárazník. Mně se zdá, e Olasko a Ostrovy nemají důvod k neshodám.”

To je pravda,” ozval se za nimi hlas.

Spear i Natalia se obrátili a uviděli vévodu Kapara. Spear se ťMilostiŤ uklonil a Natalia la bratra políbit na tvář.

Kapar se připojil ke Spearoví. Město je opravdu nádherné, e, zemane?”

Ano, Milosti.”

Kapar měl bílou halenu se zapínáním na pravé straně a lutým lemováním a červené kamae a střevíce. Jeho jedinou ozdobou byla ozdobná stříbrná spona na černém koeném opasku. Natalie,” řekl, dnes večeříme s králem. Páe tě přijde vyzvednout v sedm hodin. Zemane, odpoledne tě k ničemu nepotřebuji. Co kdybys mou sestru zabavil a do večeře a pak si el prohlédnout město? Rillanon je vskutku zajímavé místo. Měl bys vyuít příleitosti a poznat ho blí.” Zadíval se na Speara a tie dodal: Poznej ho dobře.”

Ano, Milosti,” slíbil Spear lehkou úklonou.

Teď musím jít na dalí schůzku. Tak běte, vy dva, a něčím se zabavte. Tebe uvidím večer, drahouku.”

Natalia ho znovu políbila a on odeel. Kdy byl pryč, obrátila se s úsměvem na Speara. Můj bratr přikázal.”

Spear se zasmál. Ano, a co si přeje má paní?”

Přitiskla se k němu a vánivě ho políbila. Mým přáním je potěení. A vím přesně, co mě pobaví, zemane.”

Spear se rozhlédl kolem sebe, aby se ujistil, e je nikdo nepozoruje. Nehodilo by se, aby případná královna Ostrovů byla spatřena, jak na hradním balkonu objímá obyčejného zemana. Tady není vhodné místo,” poeptal jí.

Usmála se jetě víc. Tak si půjdeme najít správné místo.”

Obrátila se a ani nepočkala, jestli půjde za ní. Rovnou zamířila do chodby, odbočila a bez ptaní ho dovedla zpátky k jeho komnatám. Otevřela dveře. Amafi právě letil Spearovy holínky, a jak ji uviděl, vstal a uklonil se.

Nech nás,” zavelela Natalia, kdy do místnosti vstoupil i Spear. Amafi se na Speara podíval, aby se ujistil, a Natalia zesílila hlas. Řekla jsem: nech nás!”

Spear kývl, Na hodinku nás nech,” řekl quegsky.

Amafi zamířil ke dveřím a Natalia promluvila také quegsky: Na dvě hodiny.”

Amafi se ocitl za dveřmi se Spearovými holínkami v jedné ruce a kartáčem v druhé. Chvíli nevěděl, co má dělat, a pak se rozhodl, e i královy boty určitě také potřebují vyletit, a tak se vydal hledat páe, jeho se chtěl zeptat, kde se takové věci dělají. Vzpomněl si, e mimo Spearovy komnaty má mluvit pouze quegsky, a jen doufal, e najde někoho, kdo mu bude rozumět.

***

Spear odloil karty a řekl: Tentokrát ne.”

Mu sedící naproti němu taky sloil. Mu napravo od Speara se smíchem shrábl mince. Dneska nemá svou noc, co, zemane?”

Spear se usmál. Nemůu vyhrát pokadé. Jinak by to přece nebyla legrace, ne, Burgesi?”

Spear hrál karty ve skromné putyce zvané U černého vola vedle severní brány. Chodili sem hlavně místní a občas se tu zastavil nějaký ten sedlák či mlynář z ostrova.

Spear se řídil Kaparovými příkazy. Poslední tři noci a dva dny se snail zjistit o Rillanonu vechno, co mohl. Jak čekal, po první výpravě do města ho Kapar zasypal otázkami od umístění důleitých křiovatek, kde viděl vojáky koruny, po to, jací lidé se v ulicích vyskytují po setmění. Spear se kadý den vydával dál a kadý den přily dalí otázky. Spearovy se náramně hodily jeho zkuenosti z lovu a stopování a smysl pro orientaci. Teď by klidně dokázal načrtnout mapu města.

Kapar mu oznámil, e má pokračovat ve výpravách a do konce týdne, kdy se vévodova druina vydá na cestu domů. Spear byl v několika zpustlých hospodách v přístavu i několika přepychových nevěstincích, v hernách pro bohaté i chudé a téměř ve vech hospodách, které stály za zmínku. Litoval jedině toho, e v Rillanonu nejsou večeřadla, jaká se objevila v Roldemu, take větina pokrmů, je snědl mimo palác, nebyla nijak zajímavá.

Rozdává,” řekl kupec.

Spear zvedl balíček a začal míchat. Lymana Burgesse potkal včera v noci v herně poblí hlavního tritě a vlídný obchodník s luxusním zboím navrhl, aby se seli v této hospodě. Jak sliboval, bylo to veselé zařízení se sluným jídlem, poněkud lepím pitím a přátelskou partičkou pokeru.

Vichni vsadili a Spear začal rozdávat. Kdy Burgess zjistil, kdo Spear je, vyjádřil přání seznámit se s ním blíe. Jen málokdo věděl, e jeho jméno patři ampionovi Dvora mistrů, a Burgess se zajímal o jeho vztahy s vévodou Kaparem.

Burgess obchodoval se vzácným zboím, drahokamy, perky, sokami a dalími cennostmi. Jeho zákazníky byli boháči a lechta včetně, podle něj, královského paláce, kde bylo vystaveno několik výstřednějích kousků. Nepokouel se skrýt zájem o seznámení s vévodou, Spear se podíval do svých karet a viděl, e nemá naději zlepit si list. Kdy přiel na řadu se sázením, opět sloil. Jak se balíček posouval kolem stolu, dostal nezajímavé karty a pak přila opět řada na něj, aby rozdával. Během rozdávání se rozhlíel po místnosti. Kromě nich pěti u karet byl v místnosti jen asi půltucet lidí. Jedním z nich byl Amafi, jen seděl nenápadně opodál a vechno sledoval.

Spear hodil na stůl minci a čekal na dalí karty. Jako by chtěl vést nezávazný hovor, zeptal se Lymana: Obchoduje někdy v Roldemu?”

Burgess si vzal karty. Ne, ani ne. Prodal jsem pár věcí roldemským kupcům tady, ale sám jsem na ostrově nikdy nebyl.”

Měl bys tam zajet,” poradil mu Spear a prohlíel si karty. Konečně dostal list, na který se vyplatilo vsadit, a tak čekal a přisadil. Kdy odhodil dvě karty a vzal si dalí, poznamenal: Podle mého je tam skvělý trh pro luxusní zboí.”

Burgess se podíval do svých karet. Taky jsem slyel. Ale je těké se tam uchytil.” Zavrtěl hlavou. Tohle není na nic,” prohlásil a poloil karty.

Mám v Roldemu přítele,” pokračoval Spear. Je z Království. Moná by ti pomohl.”

Váně?”

Spear ukázal karty. Vyhrál a se smíchem posbíral mince v banku. Karta se obrátila.” Kdy předával balíček, dodal: Ano, je obchodník a má ve městě jistý vliv. Jmenuje se Quincy de Castle. Moná jsi u o něm slyel.”

Pozorně Burgesse sledoval. Tomu se zablýsklo v očích, ale řekl jen: Nemůu říct.”

Spear věděl, e le.

Hráli jetě hodinu a Spear ani nevyhrával, ani neprohrával. Na konci si oba kupci polepili, mistní kupec skončil s plichtou a Burgess hodně prohrál. Spear prohrál jen něco málo. Dovol, koupím ti pití, ne se rozloučíme,” navrhl Burgessovi, kdy ostatní odeli.

Přijímám,” souhlasil kupec.

Spear kývl enkýřce a objednal. Víno, nejlepí, jaké máte,”

Dívka se vrátila s láhví a dvěma sklenicemi a vytáhla zátku. Nalila jim nakyslé mladé červené chutnající po ovoci, koření a dubové kůře. Burgess se napil. Je dobré,” pochválil.

Směska několika hroznů odněkud ze Saladoru, myslím.”

Ve víně se vyzná,” podotkl Burgess.

Chvíli jsem v Saladoru pobýval. Je to známá směska. Kdybych předtím nepil pivo, moná bych i uhádl, který vinař ho vyrobil.”

Burgess se zasmál. Já na víno nikdy moc nebyl. Mám raději černé pivo.” Kdy si viml, e Spear chce znovu přivolat enkýřku, honem dodal; Ale tohle mi chutná. Klidně ho budu pít, zvlá kdy platí ty.”

Spear si dlouze lokl. Myslím, e bych si tu i zvykl.”

Je to nádherné město,” přitakal Burgess. I kdy jsem nikdy nebyl v Opardumu.”

Já taky ne,” přiznal Spear.

Aha, myslel jsem, e slouí vévodovi.”

To ano,” řekl Spear a znovu se napil vína. Ale ne dlouho. Setkali jsme se v Roldemu po turnaji u Dvora mistrů.”

To byl velký úspěch, Speare.”

Spear pokrčil rameny. Kadý něco umí. Někteří jsou prostě nadanějí ne jiní. Já jsem dobrý lovec a ermíř. A ty?”

Já jsem úspěný obchodník,” připustil Burgess, i kdy karty hraju bídně.”

enatý?”

Ano. Manelka je na návtěvě u své rodiny v Dolth. Proto chodím v noci do města. Dům je hrozně prázdný.”

Děti?”

Chlapec. Je voják, slouí u královské gardy.”

To je významná pozice.”

Burgess se odsunul od stolu. Prodávám umělecké předměty do paláce u dvacet let, Speare, Uzavřel jsem několik obchodů, při kterých jsem dost prodělal, abych učinil lidi jako lord Howell astnými. Hodnost mého syna nebyla laciná, ale on chtěl být odjakiva vojákem a já se nechtěl dívat, jak slouí na hradbách u nějakého pohraničního barona na zamrzlém severu. Mimo to, kdy ho povýí, bude mít anci dobře se oenit, moná dokonce se lechtičnou.”

Spear kývl. Jsi na svého syna hodně pyný.”

Který otec není?”

Spear si vzpomněl na svého otce. Jeho lid měl úplně jiný pohled na svět. Pocítil znepokojivé bodnutí stesku, ale hned ho zahnal. Vzpomínky přináely jen bolest. Jeho otec na něj byl pyný po orosinském způsobu. Chtěl, aby ze Speara vyrostl dobrý otec, manel a ochránce vesnice.

Nakonec Spear řekl: Asi má pravdu. Můj otec taky chtěl, abych byl úspěný.”

A to jsi,” pochválil jej Burgess. Jsi ampion Dvora mistrů a slouí vévodovi Kaparovi Olaskému. Má před sebou skvělou budoucnost.” Kdy viděl, e je nikdo neposlouchá, naklonil se blí. A já ti můu pomoct jetě ji zlepit, Speare.”

Spear, také tiím hlasem, řekl: Poslouchám.”

Ani bych věděl, do čeho jsi zasvěcený, řekněme, e tady v Rillanonu jsou lidé, kteři by měli rádi na Kaparově dvoře přítele.”

Spear se narovnal, jako by celou věc zvaoval. Ty po mně chce, abych pehoval?”

Burgess zavrtěl hlavou. Nic takového, Speare. Pokud bych někdy přijel do Olaska, chci, aby mě představili vévodovi, a pokud by ses doslechl o něčem, co by mně a mým společníkům mohlo poskytnout obchodní výhodu, nu, řekněme, e odměna by byla velkorysá.”

Spear se znovu zamyslel. Jak velkorysá?”

To záleí na okolnostech,” opáčil Burgess. Kdy mému obchodnímu konsorciu zařídí audienci u vévody Kapara, bude dobře odměněn. Pokud se nám podaří vyjednat obchodní koncese, bude z tebe boháč,”

Spear mlčel, jako by nabídku promýlel. Pokud tím neporuím přísahu vévodovi.”

Burgess rozhodil rukama. Něco takového bychom po tobě nikdy nechtěli.”

V tom případě zjistím, co půjde.”

Báječné. Mé kanceláře jsou známé, jsou dole u přístavu, kousek od královského mola. Kadý ti ukáe cestu. Pokud se rozhodne spolupracovat, buď mě přijď navtívit, nebo poli zprávu. A se ena vrátí, budu doma, ale některý z mých společníků bude jistě v kanceláři.” Vstal. Teď, zemane, si půjdu lehnout. Byl to příjemný, i kdy poněkud drahý večer.” Potřásli si rukama a Burgess odeel.

Spear chvíli počkal, pak se zvedl a proel kolem Amafiho. Počkej a pak jdi za mnou. Zjisti, jestli mě někdo nesleduje,” přikázal mu, kdy ho míjel. Amafi nepatrně kývl a Spear odeel.

Vyel do noci a uvědomil si, e město ztichlo. Bylo tu stále dost ivo, ale tlumený hluk doprovázející denní obchody utichl. Zamířil ulicí směrem k paláci. Cesta mu potrvá asi půl hodiny, a tak si chtěl promyslet, co přijde dál.

Buď byl Burgess agent krále Ostrovů, nebo, jak říkal, ctiádostivý obchodník, ale v ádném případě nebylo jeho první starostí slouit vévodovi či nechat Speara zbohatnout. Spear s ním bude muset jednat opatrně.

V půlce cesty k paláci si viml, e je sledován. Připravil se na útok, ale ádný nepřiel a on bezpečně dorazil a k branám paláce. Pozdravil stráného ve slubě a sdělil mu, e jeho komorník přijde za chvíli a e nemluví královským jazykem. Gardový kapitán slíbil, e ho pustí dál, a Spear bez nehody doel do svých komnat.

O čtvrt hodiny později se objevil i Amafi. Blahorodí, bylo to, jak sis myslel. Sledovali tě.”

Bezpochyby agent Ostrovního království,” usoudil Spear a stahoval si holínky.

Nikoliv, blahorodí. Poznal jsem mue, který tě sledoval.”

A kdo to byl?”

Kapitán Prohaska. Vévoda tě nechává hlídat.”

Aha,” pravil Spear. To mění celou situaci.”

Co bude dělat, blahorodí?”

Spear Amafimu pokynem ruky přikázal, a odnese jeho pinavé atstvo. To je přece jasné. Zítra půjdu za vévodou a ke vemu se mu přiznám. Teď sfoukni svíčku a bě spát.”

***

Spear čekal, zatímco vévoda uvaoval nad zprávou zapsanou na pergamenu, ji mu doručil posel z Opardumu. Kdy ji odloil, zeptal se: Přál sis se mnou mluvit, zemane?”

Spear odpověděl: Milosti, včera v noci za mnou přiel mu, kterého povauju za agenta Ostrovního království.”

Opravdu? Povídej, Speare.”

Spear mu vylíčil své předvčerejí setkání s Burgessem i jejich včerejí rozhovor. Kdy skončil, Kapar kývl a chvíli mlčel, ne řekl: Nejspí má pravdu. Tento Burgess můe patřit k síti velmi schopných pehů lorda Vallena. Děd lorda Jamese ji zřídil během vlády krále Lyama nejdřív v Krondoru a pak i tady v Rillanonu. Přetrvala, rozrostla se, byla upravena a nyní se vyrovná té z Keshe.” Zadíval se z okna a spí pro sebe dodal: Jeliko postrádám jejich zdroje, musím se spolehnout na jiné řeení.” Kapar se obrátil zpátky ke Spearovi. Jednal jsi správně, kdy jsi mi o tom pověděl. Chci, abys toho Burgesse vyhledal a řekl mu, e jsi ochoten jednat jako prostředník pro jeho obchodní společnost.”

Spear předvedl překvapení, avak řekl jen: Ano, Milosti.”

Je moné, e ten Burgess je opravdu tím, za koho se vydává, a moná z toho vzejde i něco dobrého. Vlastně by mohl mít nějaké zboí, které budu ochoten koupit, nebo bude třeba moné uzavřít výhodnějí obchodní dohodu s Ostrovy, ne máme doposud. Oni zřejmě potřebují jen málo z toho, co jim můeme nabídnout, a mají mnoho věcí, které potřebujeme, take obchodování s nimi je obvykle nevýhodné. Je ale také moné, e se tě ten Burgess snaí zverbovat jako peha.”

Já bych přísahu nikdy neporuil, Milosti!” vyhrkl Spear.

Já vím, ale i kdy vypadá jako schopný mladý mu, nemá tuení, jak prohnaní ti lidé umějí být, Speare. Tento mu by tě nejspí nějakou dobu nechal, aby sis myslel, e je, kdo tvrdí, e je, a dovolil ti dodávat mu informace na pohled zcela nekodné, ale nakonec by vytáhl nějaké ťdůkazyŤ, které by tě, pokud by je předloil mně, usvědčovaly z toho, e jsi zradil Olasko. A od té chvíle by tě měl zcela v hrsti. Ne, budeme chvíli hrát podle jejich pravidel a uvidíme, co se stane. Nakonec se ukáe, kdo vlastně Burgess je, jestli peh, nebo obchodník.” Poklepal si ukazovákem na bradu a dodal: Pokud je peh, mohlo by to být uitečné, protoe pak bychom mu mohli vykládat to, co budeme chtít, aby Ostrovy zjistily.”

Cokoliv si Tvoje Milost přeje,” pravil Spear.

Kapar pokračoval: Máme jetě dva dny, pak odjídíme do Opardumu. Dál si prohlíej město, najdi toho Burgesse a udělej, co jsem řekl. Teď můe jít.”

Ano, Milosti.”

Spear vyel z vévodových komnat a zael do těch svých. Slunce vylo teprve před hodinou a v ulicích u panoval ruch. Spearovi začínalo být líto, e musí toto nádherné město opustit, ale měl povinnosti. Ve svých pokojích nael Amafiho, jen tu čekal na příkazy.

Připrav mi aty. Půjdu si zaermovat s důstojníky královské gardy a pak se chci vykoupat. Počkej hodinu a objednej mi horkou vodu. Naobědvám se ve městě a trochu se projdu.”

Ano, blahorodí,” pravil Amafi.

Spear zavřel dveře a zamířil do královské zbrojnice.

***

Zbrojnice nebyla tak velkolepá jako Dvůr mistrů, postrádala i eleganci Dvora mečů v Saladoru. Byla to ountělá kamenná budova u jiní brány palácového komplexu, s vysokými okny, která dovnitř vpoutěla jen tolik světla, e v ermírně panovalo stálé příeří. Ze stropu viselo pět velkých kruhů se svícemi, aby tu bylo vůbec něco vidět.

Kdy se palácem rozířila zpráva, e ampion Dvora mistrů bude ermovat s nejlepími ermíři, jaké můe nabídnout Království ostrovů, byla ermírna naplněná a k prasknutí. Diváci jásali, nebo Spear vyřídil třetího protivníka, nadaného mladého rytíře-poručíka, který na něj docela tvrdě dotíral, Spear mu se smíchem potřásl rukou a řekl: Bravo, příteli. Vsadím se, e kdybys byl na posledním turnaji, mohl by ses dostat mezi nejlepích osm! Výborně!”

Králův mistr ermíř, jen vedl výcvik vojáků pro královskou gardu, řekl: Zemane, odslouil jsem čtyřicet let pod třemi králi, a i kdy jsem asi viděl mue, kteří by se ti vyrovnali, rozhodně jich nebylo moc. Děkuji za zábavu a poučnou ukázku.”

Shromádění důstojníci provolávali slávu a Spear se s nimi na chvíli cítil spřízněný. Nepocházel z Ostrovů, avak nosil falené barvy lechtice z tohoto státu tak dlouho, a měl pocit, jako by skutečně byl jedním z nich. Zvedl na pozdrav meč a uklonil se. Jsem poctěn, mistře ermíři.”

Důstojnici se začali rozcházet a Amafi Spearovi podal ručník. Koupel je připravená,” sdělil mu quegsky.

Dalí hlas za nimi, také quegsky, pronesl: Není rozvod vody tady v Rillanonu úasný?”

Spearse obrátil a uviděl lorda Jamese. Uklonil se: Milosti.”

Královským jazykem James pokračoval: Mám s Quegem hodně jednání. Pomáhá, kdy se naučí jazyk.” Podíval se na Amafiho. Jak jsi přiel ke quegskému komorníkovi?”

To je dlouhý příběh, Milosti,” vykrucoval se Spear.

Tak snad někdy jindy,” řekl James. S mečem to umí náramně, mladý pane.”

Děkuju. Je to nadání a já na něj nejsem o nic pynějí ne pták na svůj zpěv. Prostě to umím.”

Skromnost?” Vévoda zvedl obočí. Překvapivé. Větina mladých muů by vykřikovala o svých úspěích. Ty vak nejsi jako větina mladých muů, viď, zemane?”

Nechápu, kam tím míří, pane.”

Quegsky James řekl Amafimu: Bě a připrav pánovi lázeň. Já zajistím, aby se mu nic nestalo.” Sluha se podíval na Speara a ten kývl. Amafi se s úklonou odporoučel. Tou dobou ji ostatní důstojníci odeli a oni zůstali v ermírně sami. Promluvme si, ano?”

Jsem Tvojí Milosti k slubám.”

To těko, kdy slouí vévodovi Kaparovi. Pojď, projdi se se mnou.” Vyli z budovy a vydali se přes nádvoří. James se zeptal: Jak to, e ti osobního stráce dělá quegský nájemný vrah, Speare?”

Spear se snail nevypadat překvapeně. Nájemný vrah?”

Petro Amafi nám není neznámý. Vlastně je na něj v Saladoru vypsána odměna. To jsi nevěděl?”

Ne,” odpověděl Spear upřímně. Teď Amafiho přání vstoupit do Spearových slueb dávalo mnohem větí smysl.

Byl bych ho nechal zatknout, jenome patří k doprovodu vévody Kapara, take se těí jisté diplomatické imunitě. Doufám, e si ho s sebou zase odveze.”

Ovem.”

Dobrá. Není jediný, kdo není tím, čím se zdá být,” poznamenal vévoda cestou přes prázdné nádvoří.

Milosti?”

A u jsi kdokoliv, můj mladý příteli, tvé dokumenty neprojdou podrobnějí prohlídkou. Viděl jsem tvůj lechtický patent a moná je to padělek té nejvyí kvality, nicméně pořád je to jen padělek.”

Spear se snail o zahanbený, nikoliv vak provinilý výraz. Jak jsem říkal Jeho Veličenstvu, Milosti, rozhodl jsem se nepátrat po tom, jak můj otec k tomu patentu přiel. Nikdy jsem svůj titul nezneuil a nikdy jsem se nepokouel vybírat důchody od nikoho na tom panství.”

James se zasmál. To je dobře, protoe tví ťnájemciŤ jsou jen áby, komáři, muchničky, bainná prasata, nějací jedovatí hadi a pár paeráků. Je to, jak jsi říkal, bezcenná baina u Ylithu. Nevím, kdo ty dokumenty propaoval na matriku, jestli tvůj otec nebo někdo jiný. V kadém případě teď stojím před oidnou volbou.”

A jakou, Milosti?”

Dorazili ke schodům do paláce a James se zastavil. Král tvůj titul uznal před svědky. A u je původ těch dokumentů jakýkoliv, jsou nyní stejně platné, jako by je jimi jeho otec obdařil tvého otce. Navíc jsi tady na Ostrovech něco jako hrdina. Jsi první Ostrovan, který se stal ampionem Dvora mistrů. A nakonec, pokud bys zůstal v Rillanonu, poádal bych lorda Vallena, aby na tebe dohlédl, jene ty za dva dny odjídí do hodně vzdáleného města. Nemůu si ale pomoct, povauji tě za velmi nebezpečného mue, Speare. Můj děd mě naučil, e mám dát na to, co nazýval ťtueníŤ, takové to svrbění mezi lopatkami, které člověku říká, e něco není v pořádku. A z tebe, pane, mě svrbí pořádně. Take pokud by ses někdy vrátil na Ostrovy, čekej, e bude pod dohledem. A pokud by ses někdy vrátil do Západního království, čekej, e na tebe budu dohlíet já, Speare Sokole, zemane z Morgan a Beilcastle, baronete ze Stříbrného jezera. Protoe jednu věc prostě nedokáu dostat z hlavy.”

A co to je, Milosti?”

Údajně jsi slouil jako rytíř-poručík u vévody z Yabonu. Ale můj starý přítel vévoda nemůe najít jediného mue, který by si vzpomínal, e s tebou slouil. Zvlátní, co?”

Spear neviděl cestu ven, a tak řekl: No, Milosti, dokumenty byly výmyslem mého otce, ale pravdou je, e ta sluba je moje… přikrálení, chce-li.”

Vévoda dlouho mlčel a jen se na Speara díval. Dobrý den, zemane,” pravil nakonec.

I tobě, Milosti,” opáčil Spear, kdy lord James odcházel.

Spear pomalu vydechl. Cítil, e se právě málem dostal do velkého nebezpečí. Avak útěchu, e se mu vyhnul, necítil, protoe teď ho sledoval lord James z Krondoru, a vechno, co Spear o starém lechtici věděl, ukazovalo, e vévoda je velmi nebezpečný mu.

7. Přísaha

Loď si razila cestu vlnami.

Delfín se hnal k severoseverozápadu a nakláněl se v podzimní bouři. Dé pronikal i olejem naputěným plátěným plátěm a mokrá halena se Spearovi lepila na tělo, ale v těsné kajutě, o ní se dělil s Amafim, u nevydrel ani minutu. Námořníci se neastně choulili na závětrné straně v úkrytech, jaké si dokázali najít, a čekali, a dostanou rozkaz skasat plachty, protoe loď se chystala obrátit na západ.

Rozkaz přiel a Spear fascinovaně pozoroval bosé námořníky lezoucí nahoru a tahající za koty, aby mohli upravit plachty. Loď se za sténáni dřeva otočila a nabrala jiný rytmus, jak plachty chytaly co nejsilnějí vítr a vlny naráely do trupu v jiném úhlu.

Obloha byla jako plátno s převalujícími se mračny, celá edočerná, a Spear doufal, e si tu scénu dokáe zapamatovat, protoe namalovat nepatrné rozdíly by bylo skutečné umění. Doposud byl ochoten tvrdit, e za bouře je obloha jednolitě edá, ale teď si uvědomil, e na moři vládnou jiná pravidla.

Pak spatřil světlo.

Na západě prorazil erem paprsek světla a v té chvíli se dé zmírnil. Ve chvilce se začaly mraky protrhávat a na západě probleskovala modrá obloha. Námořník vedle prohodil: Bouřka je za námi, zemane,” a jal se smotávat provaz.

To tedy bylo něco,” poznamenal Spear. Ani ne. Měl bys zkusit vést loď řekněme tak týden ve vichřici. Nebo den a noc utíkat před hurikánem. To je teda něco.”

Spear s úsměvem podotkl: Myslím, e si najdu jinou zábavu.”

Námořník vyrazil po provazovém ebříku se slovy: Jen si poslu, zemane.”

Bouře utichla a vítr vál teplejí, nebo to tak aspoň Spearovi připadalo, kdy teď přestalo pret. Loď proráela vlny a pomalu se kolébala, a mu to připomnělo klusajícího koně. Houpání paluby působilo dojmem, e na dohled opardumských věí přijídí v sedle.

Hlídka ve vraním hnízdě křikla: Země na obzoru!” a Spear konečně zahlédl Opardum.

Rillanon byl nejkrásnějím městem, jaké kdy viděl z paluby lodi, ale Opardum byl nejpůsobivějím.

Loď se stočila a náhle pluli na jihozápad, přímo k městu s větrem v zádech. Jak se mraky protrhaly, jako by se otevřelo několik opon, ráno bylo skutečně nádherné.

Spear znal zeměpis celé oblasti z map, které si prostudoval, ale inkoustové čáry na pergamenu ho nepřipravily na to, co nyní spatřil na vlastní oči. Věděl, e jihovýchodní část Olaska je sítí ostrovů a kanálů s jedinou trochu větí osadou, přístavním městem Inaska. Na tisícovce ostrovů v ústí Anataku byly stovky vesnic. Na ostatních ostrovech byly bohaté plantáe s ovocnými stromy, bavlnou a lnem, s údolíčky plnými exotických stromů a zvířat a několika kopci dost vysokými, aby se tu dal chovat dobytek. Na severním břehu řeky, nad malým, avak bohatým přístavem, stál Opardum. Město jako by bylo vytesáno přímo z úbočí hory, co ale byla pouhá iluze. Při pohledu od moře se zdálo, jako by sple spirál a věí vyrostla přímo z tisíc stop vysoké skály.

Spear z knih věděl, e hora je ve skutečnosti mohutný útes, na jeho vrcholku se k západu táhne několik mil dlouhá travnatá rovina. Zlomová propadlina pak zbrázdila krajinu řadou rozsedlin, soutěsek a puklin, take půdu nemohl vyuít nikdo, kdo by neměl křídla. Dál se rozkládala travnatá pláň s lesy, větinou stále jetě původními, a k Olaské Bráně.

Kapitán zavolal rozkazy a námořníci skasali plachty. Na palubu vyel Amafi. Blahorodí, přinesl jsem ti suchý kabát.”

Spear ze sebe shodil promočený plá a vděčně si vzal suchý kabát. Amafi se zeptal: To je tedy ná nový domov?”

Ano,” přitakal Spear, a musí se naučit místní jazyk.”

Mluvilo se zde stejně jako v Roldemu, nebo osadníci z ostrova zaloili několik států, je tvořily Východní království. Výjimkou bylo vévodství Maladon a Simrik, které zaloili lidé z Ranu, jen patřil k Ostrovnímu království. Tam mluvili jak královským jazykem, tak místním roldemským nářečím.

Spear řekl: V podstatě je to roldemtina, ale má vlastní idiomy a některá slova jsou jiná. Naučí se to rychle, jasné?”

Ano, blahorodí,” slíbil Amafi.

Kdy se přiblíili k přístavu, loď zpomalila, protoe ji kapitán stočil proti větru. V jasném denním světle se začaly vynořovat podrobnosti.

Klid po bouři, jak se říká,” poznamenala za nimi lady Natalia.

Spear se obrátil a zazubil se. Podle mě to rčení zní klid před bouří, má paní.”

Na tom nesejde,” odtuila nevzrueně. Jsme doma.”

Spear si pomyslel, e pro ni to moná domov je, ale pro něj je to jen dalí cizí místo. Ocitli se v přístavu a ostatní lodě dělaly místo Delfínu, protoe plul pod vévodskou vlajkou. V porovnání s Rillanonem, Roldemem, Saladorem a dokonce i Krondorem to byl malý přístav. Za ním byla mení rovinka a pak se zvedal prudký kopec s terasami propojenými rampami a ulicemi. Nahoře z útesu vystupovala citadela. Spear se od členů vévodova doprovodu doslechl, e vede hluboko do nitra skály.

Připadalo mu nemístné, e si původní stavitelé pro stavbu zvolili bílý nebo velice světle edý kámen, protoe se dramaticky odlioval od tmavího útesu. Citadela byla mohutná stavba zvedající se do výe deseti podlaí a byla obklopená hradbou, která byla asi poloviční. V rozích se tyčily věe, take kříová střelba z luků dokázala zastavit kadý útok přes město. Spear se zadíval za město k jihu. Rozeznával jen ostrůvky v dálce, jako hnědavé mouhy na obzoru.

Natalia mu poloila ruku na rameno. Bude zábava, Speare.”

Poplácal jí po ruce. Události posledních dvou dní v Rillanonu ho poněkud vyvedly z míry. Řídil se Kaparovými rozkazy a vyhledal Burgesse, jemu slíbil, e se u vévody přimluví. Obchodník hodlal přijet do Opardumu asi za měsíc se vzorky zboí, aby se pokusil získat koncese a licence, Něco ale nebylo v pořádku. A tvrdil cokoliv, nemluvil jako skutečný kupec, jako třeba Quincy de Castle. De Castle moná dělal agenta ostrovní koruně, nicméně to byl opravdový kupec. Spear hrál karty s příli mnoha kupci a také díky biografii Ruperta Averyho pronikl do jejich povahy, ale Burgess byl něco jiného. Spear si byl jistý, e pod měkkým zevnějkem je pořádně nebezpečný.

Loď dorazila do přístavu a na rozdíl od královských měst či Roldemu nepřiel na palubu ádný lodivod. Kapitán prostě zamířil s lodí k vévodovu molu na druhém konci nábřeí co nejblí cestě vedoucí přímo do citadely. S léty cviku dovedl kapitán svou loď bezpečně ke kotviti, a ne ji upoutali a spustili můstek, vévoda vyel na palubu, pak seel po můstku a spěchal ke svému kočáru se svou sestrou a starími kapitány v závěsu.

Spear ho následoval ve třetím kočáře spolu s poručíkem Gazanem, jeho znal jen trochu, a jedním mladím úředníkem, který přiel na palubu, aby předal vévodovi zprávy, o nich jeho táb usoudil, e si vyadují jeho okamitou pozornost. Amafi seděl na lavici za kočárem vedle kočího.

Kdy vyrazili k citadele, Spear byl na Opardum skutečně zvědavý. Usoudil, e jeho představy o městě mohou být zabarveny jeho vztahem ke Kaparovi. Ačkoliv byl vévoda na povrchu milý, byl to mu bez skrupulí schopný nařídit hromadnou vradu. Moná proto Spear čekal, e město bude ponuré a zasmuilé. V poledním slunci vak vypadalo úplně jinak.

Přístav brázdily lehké čluny a převáely náklady od lodí na břeh a obráceně. Z meních obchodních korábů z jiních ostrovů vykládali zboí na břeh. Jak kočár projíděl městem, viml si Spear, e větina budov je bíle omítnutá, a na slunci přímo jiskří, a střechy jsou hlavně z červených a oranových taek.

Na náměstích s kanami uprostřed stály mení chrámy. Obchodníci vychvalovali své zboí na tritích a mnohé krámy byly plné zákazníků. Podle veho byl Opardum bohaté a runé město.

Přejeli přes jeden kanál, na něm se také obchodovalo. Říční čluny se pomalu proplétaly mezi plavebními komorami a lodníci s bidly je poháněli k přístavu. Olasko mělo dvě zemědělsky vyuívané oblasti. Ostrovy na jihu a rozlehlou pahorkatinu mezi Olaskou Bránou a hranicí s kníectvím Aranor. Větina území mezi Opardumem a Olaskou Bránou byla zalesněná nebo to byla neobdělaná prérie. Celá oblast byla divoká, take větina obchodu mezi oběma městy probíhala po řece.

Dorazili k citadele a vjeli dovnitř hlavní bránou, za ní hned zahnuli doprava a projíděli podél staré hradební zdi a kolem cvičitě a ke stájím. K vnějí hradbě se tiskly obrovské stáje, kam se velo dobře padesát koní, a přístavky pro kočáry.

Pro koně přiběhli pacholci a kočí otevřel dvířka. Vyhledalo je páe a zeptalo se: Jsi zeman Spear?”

Ano.” Spear se rozhlíel kolem sebe a uviděl, e Kapar a Natalia u jsou na schodech a vstupuji do citadely.

Chlapec se usmál a představil se. Jsem Rudolf, zemane. Mám tě odvést do tvých komnat.”

Spear se obrátil na Amafiho. Dohlédni na zavazadla,” přikázal mu a vydal se za chlapcem.

Rudolfovi bylo tak jedenáct, dvanáct a v palácové livreji s červenými kamaemi a černou halenou mu to tuze sluelo. Na prsou měl vyitý znak Olaska, stříbrného kance na černém poli. el rychle a Spear musel natahovat nohy, aby mu stačil. Tvoje komnaty se ti budou líbit, zemane,” veholil mladíček a téměř nedal Spearovi monost prohlédnout si okolí.

Do citadely vstoupili bočním vchodem, o něm Spear usoudil, e bude vévodův oblíbený, co znamenalo, e je nejspí v blízkosti jeho vlastních komnat. Spear si v duchu zaznamenával významné body, jako třeba dveře, jimi procházejí, po kterém schoditi jdou a které chodby pouívají, ale i kdy měl v době, kdy dorazili k jeho komnatám, povechnou povědomost o tom, kde se nachází, byl si docela jistý tím, e kdyby el ven sám, mohl by docela dobře zabloudit.

Jeho komnaty měly celých pět místností. Z chodby se vstupovalo do obývacího pokoje s velkými okny, vyzdobeného goblény, zmírňujícími chlad stoupající z kamenných zdí, s hezkým kobercem a několika stoly a křesly. Usoudil, e by tu mohl pohodlně přijmout i est lidí. Mezi dalimi dvěma dveřmi byl velký krb.

Napravo mu Rudolf ukázal velkou koupelnu s odtokem uprostřed dladicemi vyloené podlahy. Vedle byla mosazná vana a dvě sedátka a zvlá dobře vyrobené zrcadlo. Lazebník přijde kadé ráno, pane, pokud si to bude přát.”

Raději se nechávám holit od svého komorníka,” odmítl Spear.

Sdělím to správci, pane.”

Pak Spearovi ukázal lonici, kde byla nízká, velká postel s několika peřinami a mnoha poltáři a mení krb, o něm Spear usoudil, e musí ústit do stejného komína jako ten v obývacím pokoji. Dveře napravo vedly do malého pokojíku, odkud se dalími dveřmi vcházelo i do obývacího pokoje. Pokojík byl určen pro sluhu a bude zde ubytován Amafi. Dalí dveře nalevo byly od mení lonice. Nejspí zde kdysi přebývala nějaká rodina. Spear se obrátil na Rudolfa: Děkuju. Myslím, e teď u tě nebudu potřebovat. A mi sem můj sluha donese zavazadla.”

Ano, zemane.” Mladík zamířil ke dveřím a jetě se zeptal: ádá si před večeří jetě něco, pane?”

Spear usoudil, e večeře bude a za několik hodin. Krátká prohlídka citadely by se mi hodila.”

To mohu zařídit, zemane. Byl jsem ti přidělen jako páe, dokud se tu nezabydlí. Zaběhnu za správcem a povím mu o tom holení, pane - tedy o tom, e chce, aby tě holil tvůj komorník - a hned se vrátím.”

Tolik spěchat zase nemusí,” upozornil jej Spear. Řekněme tak hodinu poté, co mi donesou zavazadla. Musím se vykoupat a převléknout z cestovních atů.”

Dobrá, pane. Nechám ti sem hned poslat horkou vodu.”

Skvělé,” řekl Spear. Přívětivého chlapce si docela oblíbil.

Vévoda tě čeká u večeře, zemane, take se musíme vrátit včas, aby ses stačil zase převléknout.”

Spear zvedl tázavě obočí, ale neřekl nic.

Chlapec gesto pochopil. Jeho Milost po návratu domů vdycky pořádá hostinu, take je třeba slavnostní oděv.”

Aha, tak se vra, a se umeju.”

Chlapec vyel na chodbu. U přichází tvůj člověk se zavazadly, pane,” ohlásil. Vrátím se za hodinu.”

Amafi ukázal nosičům, kam mají poloit dva velké vaky, pak je propustil a rozhlédl po místnosti. Moc hezké, blahorodí.”

Spear řekl: Zvykni si na to. Nějakou dobu to bude ná domov.”

Věděl vak, e tady mít domov nikdy nebude, a věděl, e bude muset splynout s okolím a stát se jedním z Kaparových muů, nebo jeho plán na to, jak vévodu zničit, neuspěje. Nemohl si pomoci, ale cítil, e vlezl rovnou do pasti jako divoký buvol útočící na si s oddílem lovců schovaným nedaleko.

***

Spear el za Rudolfem, jen vyběhl po dalích schodech. Spear se snail zapamatovat si vechny chodby, schody i důleité místnosti v citadele. V duchu si dělal mapu.

Dorazili na podestu, odkud se schody rozbíhaly napravo a nalevo. Spear promluvil: Tudy se jde do mých komnat.” Ukazoval doprava.

Ano, zemane. Jsi dobrý,” zaculil se chlapec.

A kam vedou tyhle schody?” Ukázal doleva.

Ukáu ti to,” slíbil chlapec a vykročil.

Skoro dvě hodiny prozkoumávali rozlehlou opardumskou citadelu. Spear chlapci věřil, kdy tvrdil, e díky místnostem navíc, vnějím budovám za hradbami a několika starím tunelům ve skále by se tu v případě potřeby mohli ukrýt obyvatelé celého města. Pevnost byla obrovská. Olastí vévodové během let z nějakého důvodu cítili potřebu neustále něco přistavovat.

Po půlhodině dorazili na chodbu a Rudolf se zastavil. Právě minuli velkou síň vedoucí k vévodovu velkému sálu a jeho soukromým komnatám, obrovskému apartmá s více ne desítkou místností. Rudolf řekl: Na téhle chodbě je schoditě, zemane. Tam nikdo nesmí.”

Opravdu?”

Ano. Vévoda je v tom skutečně neoblomný.”

Co je tam?”

Leso Varen,” eptl chlapec a tvářil se, jako by ho to jméno k smrti děsilo.

Spear předstíral, e nic neví. Kdo nebo co je Leso Varen?”

Páe vzalo Speara za ruku a táhlo ho pryč. Musíme jít. Je to vévodův rádce. Má to být čaroděj. Vichni to říkají. Vypadá jako kdokoliv jiný, ale…”

Ale co?”

Nemám ho rád,” přiznal hoch eptem. Děsí mě.”

Proč?” zeptal se Spear se smíchem, jako by se snail celou věc zlehčovat.

Nevím, zemane. Prostě mě děsí.”

Spear se tvářil lhostejně, nicméně vstup do Varenových komnat si pečlivě uloil do paměti. Pak se k němu donesla slabá vůně a on vykulil oči. Tu voňavku poznal, Alysandra! Nebo spí lady Rowena, co bylo jméno, pod ním tu vystupovala. Druhý agent konkláve stínů, ena chladná a vypočítavá a také neobyčejně krásná. Co dělá poblí čarodějova doupěte?

Měli bychom u jít, zemane,” naléhal Rudolf a trhnutím Speara probral ze zamylení. Musíme zajistit, aby ses včas připravil na vévodův banket.”

Spear kývl, a kdy ho Rudolf pustil, vydal se za ním. Podle toho, co zatím o citadele věděl, ho chlapec vedl zpátky do jeho komnat oklikou, aby se vyhnul chodbě k čarodějovým pokojům. Cestou se v mylenkách vrátil k tomu, co asi Rowena dělá ve společnosti Leso Varena.

***

Spear s úasem zjistil, e na něj čekají nové aty. Amafi vechno vybalil. Levandulově modrý kabátec byl poitý perlami a kamínky, které vypadaly jako granáty. Kamae byly bílé a střevíce po kotníky vedle postele měly stříbrné přezky. A ve doplňoval nový opasek na meč od krále Ostrovů. Klobouk scházel, proto el Spear bez něj.

Vévodův sál byl obrovský, skoro tak velký jako královský sál v Roldemu. Spear poznal, e kdysi to bývala ústřední tvrz citadely, prostorná místnost, kde kdysi přebýval vládce i s celou svou druinou. Za vévodovým křeslem byl velký krb, v něm hořel pořádný oheň, ale byl dost daleko, aby se Kapar a ti u jeho stolu cítili příjemně. Vévoda seděl u stolu na vyvýeném stupínku, dva stoly pod ním pak byly umístěny kolmo k němu a dohromady vytvářely podkovu. Ze svého vyvýeného místa viděl Kapar na vechny hosty u své tabule. Po jeho pravici seděla Natalia a nalevo lady Rowena. Spear zachytil Nataliin pohled a usmál se, Roweny si vak schválně nevímal, i kdy o ní věděl. Znovu uasl nad její schopností být tím, kým chtěla být, a zároveň zůstat tou krasavicí, která ho okouzlila na Čarodějově ostrově, uchvátila ho natolik, a si myslel, e je do ní zamilovaný, jen aby zjistil, e ona je naprosto bezcitná. Teď se bez námahy stala dámou u Kaparova dvora, skvělou trofejí pro pána, s ním občas sdílí loe. Speara napadlo, jestli Kapar tuí, e ena, s ní spí, je schopná mu bez sebemeních výčitek svědomí a lítosti vrazit dýku do hrdla. Nejspí ne, usoudil. Protoe kdyby ano, byla by ji Rowena mrtvá.

Speara usadili u stolu nalevo od vévodova vedle mue ve středních letech, jen se mu představil jako Sergej Latimov, vévodův odhadce neboli výběrčí daní.

Večeře probíhala klidně bez bavičů jako na jiných dvorech. Kdy byly odneseny poslední mísy, vévoda Kapar se zvedl, Přátelé,” začal hlasitě, rád bych vám nyní představil nového člena naí společnosti. Je to bystrý, velice nadaný mladík, jen bude pro Olasko přínosem. Zemane Sokole, prosím, povstaň.”

Spear vstal a Kapar pokračoval: Je mým potěením představit vás vechny zemanovi Spearu Sokolovi původem z Ostrovního království a ampion Dvora mistrů v Roldemu. Dnes vstoupí do naich slueb.”

Ozval se zdvořilý potlesk. Lady Rowena předvedla správně odměřený zájem a hned obrátila pozornost zpátky k vévodovi. Spear si viml, e jeden významný člen u vévodova stolu netleská. Kapitán Quint Havrevulen, nejstarí z Kaparových důstojníků, seděl mlčky a mladého cizince si pozorně prohlíel. Kdy se Spear zase posadil, říkal si, jestli kapitánův nedostatek nadení pochází z jeho veobecné nechuti k Ostrovanům, nebo jestli je to proto, e při turnaji u Dvora mistrů zabil jistého poručíka Campaneala, Havrevulenova pobočníka.

Nakonec Kapar vstal a řekl: Zemane, pojď, prosím, se mnou.” Odeel a lady Rowenu nechal u stolu.

Spear dal pokyn Amafimu - jen stál během banketu za jeho idlí - aby se vrátil do jejich pokojů, a sám spěchal za vévodou. Kapar mu poloil velkou ruku na rameno. Teď je stejně vhodná chvíle jako kdykoliv jindy, abychom se postarali o tvou přísahu. Pojď se mnou. Chci tě s někým seznámit.” Přes Kaparovo rameno Spear viděl Nataliin ustaraný výraz.

Ke Spearovu úasu je po chodbách nedoprovázeli ádní sluhové ani strání. Nakonec doli ke schoditi, o něm Rudolf říkal, e je zakázané. Kapar Spearovi sdělil: Do této části citadely nemá vstup povolen, pokud tě nepovolám, zemane. Je to jasné?”

Ano, Milosti.”

Vyli nahoru a chodbou zamířili k velkým dveřím. Kapar je bez zaklepání otevřel a kývl na Speara, a jde za ním. Místnost byla velká, jen střídmě zařízená jedním stolem a idlí. Visely tu nástěnné koberce, ale jinak tu nebylo nic pro pohodlí. Ve velkém krbu hořel oheň a čekali tu tři mui.

Dva byli strání. Rychle přistoupili ke Spearovi a popadli ho za ruce. Přivate ho k idli,” nakázal jim Kapar.

Spear pochopil, e odpor je marný, a nechal se přivázat. Třetí mu si ho zatím prohlíel. Byl tíhlý, středně vysoký, s dlouhými tmavými vlasy pod ramena. Obličej měl vyzáblý, s výrazným nosem, který by jeho obličeji vévodil nebýt očí. Oči měl černé a něco v nich Speara poděsilo. Mu se postavil před Speara a pravil: Zdravím, mladý mui. Vévoda Kapar říkal, e jsi nadaný mladík s velkým potenciálem. Rozhodně v to doufám.” Podíval se na Kapara a pak zase zpátky na Speara. Protoe pokud ne, neodejde z této místnosti ivý.”

Obrátil se ke Spearovi zády a přistoupil ke stolu. Něco z něj zvedl a znovu se postavil před Speara. Začneme?” zeptal se vévody.

***

Spear se nehýbal. Vévoda za ním pronesl: Začni.”

Spearovi zabzučelo v uích. Znělo to jako vzdálené mumlání. Ztěkla mu víčka a celý zmalátněl, jako by právě usínal.

Pak kdosi řekl: Tvá mysl je má a ty přede mnou nesmí mít ádné tajemství.”

Spear ucítil zvlátní, známé svrbění v týle a poznal, e někdo pouívá magii. Tento pocit zail mnohokrát na Čarodějově ostrově, kdy ho vystavili působení nejrůznějích kouzel. Mohl se jen spoléhat na to, e a u s ním Pug, Miranda a Magnus během let udělali cokoliv, dostane ho to i z téhle lamastyky.

Vévoda Kapar přeel do Spearova zorného pole. Přísahá, Speare Sokole, na svůj ivot, e bude slouit mně a mé rodině svobodně, bez výhrad, výmluv a klamu? Jsi-li faleník, nabízí svůj ivot?”

Ano,” odpověděl Spear a jeho hlas zněl ochraptěle. Vzpomněl si na svého otce, jak s ním jednou v noci seděl u ohně, a na jeho tehdejí slova. Nikdy nepřísahej lehkováně, protoe se nezavazuje jen svým vlastním ivotem a posvátnou ctí, ale také ctí svého lidu. Poruit přísahu znamená pozbýt čest, pozbýt ducha a stát se vyvrencem.”

Ano,” zopakoval.

Ten zvlátní pocit po chvíli zmizel a podivný mu řekl: Přísahal upřímně.”

Dobře,” pravil vévoda. Rozvate ho.”

Spear zůstal jetě chvíli sedět a třel si zápěstí. Zatím mluvil vévoda. Mám mnoho nepřátel, Speare, a mí nepřátelé mají mnoho agentů. Nebyl bys první z nich, který u mě chtěl vstoupit do sluby.” Usmál se, Nepochyboval jsem, e se z tebe vyklube pravdomluvný člověk.” Obrátil se. Toto je můj nejdůvěryhodnějí rádce Leso Varen.”

Mu zdvořile sklonil hlavu a neustále upíral oči na Speara. Jsi neobyčejný mladý mu, zemane,” podotkl.

Spear vstal. Děkuju, pane.”

Vévoda propustil stráné, vzal Speara za loket a odváděl jej ke dveřím. Teď bě a odpočiň si. Musím tady s Lesem něco vyřídit. Zítra pro tebe budeme mít nějaké úkoly.”

Děkuju, Milosti, za příleitost ti slouit.”

Kapar se smíchem otevřel dveře a řekl: Neděkuj mi příli rychle, mladý Sokole. Jetě jsi neslyel, co pro tebe chystám. A to zjistí, moná mi nebude tak vděčný.”

S tím Speara vyvedl ze dveří a zavřel je za ním. Spear zamířil ke schoditi a přemýlel o tom, e a u Leso Varen říkal cokoliv, v očích, kdy u ne ve slovech, se mu rozhodně zračily pochybnosti. Věděl, e kolem kouzelníka bude muset nalapovat nadmíru opatrně.

Přesto zvládl první zkouku a jetě dýchal. Jak se říkalo, zatím to lo dobře.

8. Úkol

Spear se plahočil bainou.

Olatí vojáci, kteří li s ním, měli holinky po kolena a vycpávané kabátce. Vichni se brodili vodou, je jím sahala do půli lýtek. Kapar Spearovi uloil jeho první úkol u před měsícem: Rychlou lodí odpluje do Inasky a zlikviduje bandu paeráků, kteří dělají potíe místním kupcům. Byli to také piráti, jak Spear zjistil dva dny nato v nejjinějím městě Olaska. Strávil hodiny v zaplivaných krčmách a jetě pinavějích nevěstincích, ale nakonec, kdy kolem sebe dva týdny rozhazoval zlato, získal informace, je potřeboval.

Představil se veliteli posádky v Inasce, ukázal mu pověřovací listiny od vévody a osobně si vybral dvacet vojáků, kteří se nyní plouili za ním k táboru paeráků. Místní vedl serant, jen z nich byl nejtvrdí, drsňák jménem Vadeski. Čelo měl jako kovadlinu, brada mu trčela jako beran na quegské válečné galéře a ramena měl iroká jako vévoda, ač byl o hlavu mení. Spear u takové jako on mnohokrát viděl v krčmách. Byl to rváč, surovec a nejspí i vrah, ale byl to přesně ten typ mue, jakého Spear potřeboval pro nevděčnou práci jako tahle. Ostatní byli bývalí lovci koein, protoe Spear potřeboval mue, kteří se tu vyznali. Poprvé v ivotě se Spear cítil ztracený. Lovíval v horách, v nízko poloených lesech i na planinách, ale nikdy ne v baině.

Z Inasky se na člunu přepravili do Imrisku, co byla vesnice, kde si opatřili zásoby a pronajali dvě velké pramice. Na nich dopluli na návětrnou stranu ostrova naproti místu, kde měli mít piráti svůj tábor.

Na závětrné straně údajně kotvívaly dvě malé pobření plachetnice a asi tucet pramic podobných těm, je pouívali Spearovi mui. Spear v táboře čekal nejvý třicet paeráků. Rychlý útok, sebrat několik zajatců kvůli výslechu, zapálit čluny a tábor - to měl v plánu.

Pokynul Vadeskimu, aby zůstal s mui na místě, a řekl: Půjdu na výzvědy.”

Ano, kapitáne,” odvětil serant.

Spear procházel mezi neznámými stromy, jejich kořeny byly pod vodou. Dával pozor na nebezpečí, které tu hrozilo od lidí i od jiných tvorů. V bainách ilo mnoho predátorů, aligátoři, varani a zvlá vzteklé velké kočky. Větina zvířat by se vojákům vyhnula irokým obloukem, ale il tu i jedovatý vodní had, který se lidí vůbec nebál.

Kdy před sebou Spear zahlédl suchou zemi, vylezl z vody a co nejtieji postupoval na návrí. Ucítil kouř. Vyhlédl přes kopeček a uviděl dlouhé údolíčko. K protějímu hřebeni to bylo skoro čtvrt míle. Za ním stoupal kouř z táborových ohňů, a jak ho odháněl vítr, byl slabě vidět proti obloze.

Vrátil se tedy a dal znamení svým muům, aby li za ním. Vedl je k údolíčku. Na druhé straně se zastavili. Spear se el podívat a mezi kamením uviděl tábor pirátů. Sedl si a začal klít. Přivolal si k sobě seranta. Starý veterán se el také podívat. Spear napočítal devadesát a sto muů. Kotvily tu tři velké plachetnice a přes deset paeráckých pramic.

Vidí to?” eptl Vadeski a ukázal na pramice. Vyráej z vostrovů a vrhnou se na tebe. Kdy to jde, přeloej zboí a lodě spálej. Ty troje velký necky maj vodvízt kořist.”

Jak často se stěhují do nových táborů?”

Pořád,” sdělil mu Vadeski.

Spear odvedl mue zpátky na první návrí. Kdy byli v bezpečí, zeptal se: Kdo je ten lhář prolhaná, který nám řekl, e tam nebude víc ne tak třicet paeráků, serante?”

Jacos ze Saldomy. Je to taky vobchodník, kapitáne,” odpověděl Vadeski.

Připomeň mi, a ho nechám zmrskat, a se vrátíme, tedy pokud se vrátíme. V tom táboře je skoro stovka muů.” Rychle si prohlédl své vojáky. Měl dvacet chlapů a jen čtyři kue.

Pět na jednoho nejni tak zlý, ne?” podotkl serant a zazubil se.

Jenom kdy budeme mít nějakou výhodu,” prohlásil Spear. Vrátíme se k vodě pro případ, e by se některý z nich chtěl jít vyvenčit za kopec, a promyslíme to.”

Spear věděl, e vracet se pro posily by byla ztráta času. Paeráci měnili tábořitě pravidelně, take usoudil, e občas chodí na výzvědy. Neexistoval způsob, jak před zkueným zvědem zamaskovat stopy po dvaceti muích v tom údolí nebo na plái. Kdy se dostali zpátky k vodě, zadíval se do země.

Co je to?” zeptal se a klekl si. Břeh byl pokrytý bílou drtí, která nevypadala jako písek nebo kamínky.

Jeden voják odpověděl: Vypadá to na rozdrcený skořápky, kapitáne.”

Skořápky?”

Vod bainatejch ústřic,” přidával se dalí. Jsou tu docela běný. K jídlu moc nejsou, pokud zrovna neumírá hlady, ale některý lidi je jeděj.” Napřáhl ruku. Hele, támhle.”

Spear se podíval, kam mu ukazuje, a uviděl hromadu lastur. Něco ho napadlo. Vzpomněl si, e o ústřicových lasturách něco slyel, ale nemohl si vzpomenout co přesně.

Doli k hromadě. Někdo je sem musel nasypat.”

Nejspí hledal perly,” usoudil mu, jen promluvil první, a jednu lasturu zvedl. Tyhle perly za moc nestojej, nejsou jako ty z moře, ale některý lidi je kupujou. Sem do bain přicházej různý chlapi, utábořej se tu, chvíli tu zůstanou a pak jdou dál,”

Spear hleděl na lasturu a řekl: Co se stane, kdy je spálí?”

Zbyde bílej popel,” ozval se dalí mu. Doma v dědině jsme to dělali pořád. Já tady na ostrovech vyrost, kapitáne.”

Bílý popel?” opáčil Spear a horečnatě přemýlel. A k čemu se pouívá?”

Máma z něj dělávala mejdlo, míchala ho s lojem. Je to hroznej dryák, sedře ti to kůí z těla, kdy ho na sobe nechá moc dlouho, ale umejvá dobře. Taky je dobrý na aty, ale musí to pořádně vyprat, jinak ti to proere díru do koile.”

Spear se zazubil, U si vzpomínám. Něco jsem o tom četl!” Přivolal si seranta. Postav dvě hlídky k té stri. Jestli něco uvidí, a okamitě přiběhnou,” Vadeski odeslal dva mue. Spear pokračoval: Zapalte tady oheň.” Ukázal na místo těsně za hranicí vody. A začněte sbírat ty skořápky. Potřebujeme jich co nejvíc. Pak vysypte brany.”

Mui poslechli a vyházeli obsah svých braen na zem a jali se sbírat lastury. Kdy se ohně rozhořely, Spear nasypal lastury do plamenů. Pálili lastury celé odpoledne a Spear se díval, jak hromada popela roste. Kdy se slunce sklonilo k západu, obrátil se na seranta: Zaútočíme těsně před setměním. Večer by nám měl vítr foukat do zad, e?”

Vadeski kývl: Ano, kapitáne. Tady na vostrovech je vítr stálej. Ráno je klid jako v hrobě a večír hezkej větříček.”

Čeká nás pinavá práce, serante,” podotkl Spear.

Vadeski se zlým úsměvem opáčil: Tak to mám rád, kapitáne.”

***

Těsně pod hřebenem se krčilo jedenadvacet muů. Spear vyhlédl přes vrchol a viděl, e piráti se shromádili kolem velkého ohně a ostatní se povalují opodál. Dal znamení svým muům a ti se rozestoupili podél hřebene, dva střelci se postavili doprostřed a ostatní dva na kraje.

Spear jim vydal jasné rozkazy a teď museli jen počkat, a zesílí vítr. Kdy se slunce dotklo obzoru, ucítil, jak se zvedá vítr. Kývl a tie řekl: Teď.”

Mui vstali. Počkali, dokud si jich jeden paerák neviml a nevykřikl na poplach. Vichni paeráci okamitě popadli zbraně a hotovili se k útoku. Spear svým muům rozkázal zůstat na místě. Obě skupiny zůstaly na chvíli nehybně stát proti sobě, a Vadeski vykřikl: Na co čekáte, vy mamlasové mizerní?”

Piráti zařvali a zaútočili. Z pláe na hřeben, kde čekal Spear, to bylo jen necelých sto yardů do mírného kopce. Spear počkal, dokud nebyli první paeráci jen asi dvacet yardů daleko, a pak vydal rozkaz. Teď!”

Mui zvedli brany a začali do vzduchu vyhazovat plné hrsti bílého popela. Vítr ho vál útočníkům do očí a ti najednou poutěli zbraně a ječeli bolestí. Čtyři střelci vystřelili a čtyři piráti li k zemi. Několik z nich si zakrylo oči rukama a podařilo se jim dostat se a na hřeben, kde je Spearovi mui rychle vyřídili. Z devadesátky útočících pirátů se jich ke Spearovi dostal jen asi tucet a ádný z nich to nepřeil.

Teď!” vykřikl Spear znovu a vojáci pustili brany a sami zaútočili. Pirátům se ale do boje u moc nechtělo, protoe mnoho z nich pořádně nevidělo. Spear zavolal: Chyte zajatce!”

Sám skočil mezi paeráky. Spousta z nich se naslepo oháněla meči a kodila tak mnohem víc svým druhům ne Spearovým muům. Do deseti minut bylo po boji a u člunů seděli čtyři zajatci a snaili se mokrými hadry vymýt prach z očí.

Za Spearem přiel serant Vadeski. Kapitáne, něco bys měl vidět.”

Spear el za ním k místu, kde jeho mui kopali hroby pro padlé. Co se děje?”

Koukni se jim na nohy,” vybídl jej serant.

Spear poslechl a viml si, e celý tucet mrtvol má vysoké boty. To nejsou námořníci.”

Ne, pane,” přitakal serant, sklonil se k nejblií mrtvole s holínkami a rozhrnul jí koili, Hele.”

Mrtvý měl pod koilí přívěsek. Vsadím se, e ostatní budou mít to samý, pane.”

Co je to?”

Vadeski přívěsek zvedl a podal Spearovi. Ten si ho pozorně prohlédl. Byl to medailonek s hlavou řvoucího lva. Tohle nosej černý lvi, pane.”

Spear zakroutil hlavou. Nerozumím.”

Černý lvi jsou zvlátní oddíl, pane. Jsou to vojáci, pracujou pro kníete ze Salmateru. Nejsou to piráti, ale vojáci, co přeli přes hranici. Nic dobrýho za lubem nemaj, na to vsadím boty.”

Spear si prohlédl čtyři zajatce a viděl, e jeden z nich má také na nohou boty. Doel k němu a ouchl do něj nohou. Mu vzhlédl a zamrkal. Myslím, e jsem oslepl.”

Nejspí,” odtuil Spear. Aspoň prozatím.”

Co je to?” chtěl vědět zajatec a ukazoval na své oteklé oči.

Louh,” sdělil mu Spear. Popel obsahuje louh. Teď se budu ptát já. Kdo byl vá důstojník?”

Nevím, o čem mluví,” zavrčel zajatec.

Spear kývl na Vadeskiho a ten mue řádně nakopl do boku. Zajatec kopanec neviděl přicházet a s výkřikem bolesti se zkroutil. Leel na písku a skoro celou minutu nemohl popadnout dech. Konečně se sípavě nadechl.

Vy nejste ádní zatracení piráti,” prohlásil Spear. Jste vojáci ze Salmateru. Jste za hranicí na území Olaska. Jestli tě vezmu do Opardumu, bude to znamenat válku.”

Jsem paerák,” zachraptěl mu.

Spear se rozhlédl. Jasně.” Kývl na seranta. Utáboříme se tu na noc a zítra vechny lodě a na jednu spálíme.” Ukázal na tři velké bárky zakotvené kus dál od pobřeí. Poli čtyři chlapy, a se ujistí, e se tam neschovávají nějací dalí hrdlořezové, a taky a se podívají na náklad. Jestli to půjde, přelote vechen náklad na jednu loď. Odplujeme s ní zpátky do Inasky. Čtyři mui a dojdou pro nae čluny na druhé straně ostrova. Chci, aby se o tomhle vévoda dozvěděl co nejdřív.”

A co on?” zeptal se serant.

Spear se podíval na mue schouleného na písku, oslepeného a krčícího se způsobem, z něho bylo zřejmé, e mu Vadeski zlomil několik eber. Bez lítosti řekl: Přiměj ho mluvit.”

Rád, pane,” vyhrkl Vadeski.

Veterán začal vykřikovat rozkazy a Spear zamířil k ohni. Nad plameny bublal velký elezný kotel. Spear uchopil dřevěnou líci a ochutnal obsah. Byl to obyčejný, nicméně docela jedlý rybí gulá. Kývl najednoho ze svých vojáků. Předej to dál. Dneska bude teplá večeře. Po pohřbu postavíte hlídky, pak se můou mui pustit do jídla.”

Ano, kapitáne.”

Spear si klekl a rychle prohlédl zásoby. Bylo tu dost sucharů a sueného ovoce, aby to jeho muům vystačilo na čtyři či pět dní. To víc ne stačilo nahradit zásoby, které museli vyhodit, aby mohli do braen nacpat popel. Spear si povzdechl. Byl si jistý, e tohle je jen první z mnoha krvavých úkolů, jimi ho Kapar hodlá pověřit. Pokud měl splnit svůj cíl a vévodu Olaského úplně zničit, bude muset být dobrým a věrným sluhou a do chvíle, kdy vévoda odhalí svou pravou povahu a Speara zradí. Pak bude zprotěn své přísahy a bude moci Kapara svrhnout. Ten den vak přijde a za dlouhou dobu, protoe toho musel jetě hodně zjistit. Avak Spear byl velmi trpělivý mu.

Z hromádky si vzal dřevěnou misku a nandal si horký gulá. Utrhl si kus chleba a posadil se. Viml si, e vedle jsou láhve s vínem. Rozhodl se, e je přenechá svým muům. Kdy namočil chleba do guláe a ukousl si, zajatec se rozkřičel.

***

Spear trpělivě čekal, ne si Kapar pročte hláení. Vedl sis dobře, Speare,” řekl, kdy pergamen odloil. Tvé hláení je podrobné. Zabavené zboí zaplatí vekeré výdaje, ale co uděláme s kníetem ze Salmateru?”

Pole mu zprávu, pane?”

Ano, to mě taky napadlo.” Kapar zvedl medailonek z hromádky, kterou Spear prve poloil na jeho stůl. Myslím, e kdy mu tohle vrátím, pochopí, co mu chci naznačit.”

Opravdu, Milosti?”

Kapar se zadíval na Speara. Něco tě napadlo, zemane?”

To paování byla jen malá nepříjemnost, Milosti. Vadilo kupcům a moná ti z pokladnice sebralo něco peněz, ale byl to jen nepatrný problém. Proč bys na takový úkol poslal cvičené vojáky?”

Něco pro mě má?”

Jenom nápad, Milosti. Voják, kterého jsme zajali, nic nevěděl, ale jeho důstojník měl rozkazy, o nich muům neřekl. Zjistili jsme to od toho vojáka, ne zemřel. Ostatní tři zajatci byli jen obyčejná chátra, jenom rváči a přístavní krysy, pracovali za slib snadné kořisti. Ale nali jsme tohle.” Kývl na sluhu, jen před vévodu poloil ranec. V něm bylo pouzdro, a kdy ho Kapar otevřel, objevily se krásné psací potřeby. Na pergamenech sloených pod víkem byly ifrované poznámky a kresby.

Vévoda se pochvíli zeptal: Kartografická výprava?”

Ano, Milosti.”

Za jakým účelem?”

Kvůli přímé cestě z Micelovy Stanice k Olaské Bráně. Před odchodem jsem si prostudoval mapy té oblasti z tvé sbírky. Jeliko jsem se z té oblasti právě vrátil, vím, e jsou nepřesné a neúplné. To, co vypadá jako velká řeka, je jen mělčina plná trosek, jsou tam vyznačené ostrovy na místech, kde ádné nejsou, písečné kosy, které se pořád přesouvají, a vechna moná nebezpečí hrozící kadému plavidlu s větím ponorem.” Ukázal na jeden náčrtek. Jestli jsem pochopil jejich kódy a tyhle kresby, vraceli se z úspěné výpravy a nebylo to poprvé.” Ukázal na dalí stránku. U byli skoro hotoví. Vím ze spolehlivějích zdrojů, e z místa, kde se zastavili, k samotné řece vede jenom jedna pouitelná cesta. Při přití cestě by ji byli určitě objevili.”

Nepřítomně si přetřel bradu a dodal: Pokud by na severu měla vypuknout válka, objevit přímou cestu by jim umonilo zmocnit se Brány, ani by se museli střetnout s tvými silami v Inasce a tady v Opardumu, čím by nepřítel získal strategickou výhodu. Drel by opevněné město na tvém západním křidle a odřízl by zásobovací cesty ze srdce Olaska. Dalí útok na Inasku ze skupiny ostrovů zároveň s útokem z moře a město by podle mého do týdne padlo.”

Opravdu?” Vévoda se s úsměvem obrátil na kapitána Havrevulena. Co myslí, kapitáne?”

Kapitán neutrálním tónem odpověděl: Myslím, e bychom měli opevnit Inasku a poslat do Salmateru důrazné varování.”

Souhlasím,” řekl Kapar a podíval se na Speara. Vedl sis dobře, mladý Sokole.” A ke kapitánovi dodal: Navrhni plány na opevnění Inasky a zítra mi je přines.” Havrevulen se uklonil a odeel.

Kapar se opět obrátil na Speara. Chci, abys zítra začal s tím, e své informace zakreslí do map, aby byly aktuální. Umyj se a odpočiň si před večeří. To bude vechno.”

Spear s úklonou odeel. Vrátil se do svých komnat, kde na něj čekala horká lázeň a Amafi.

Blahorodí, přítě mě musí vzít s sebou. Někdo ti musí hlídat záda.” Ztiil hlas. Sluhové nejsou hluí. Tohle není příjemné místo. Je tu spousta politických rivalů a intrik.”

Vidím, e se jazyk učí rychle,” poznamenal Spear, kdy vklouzl do vany.

Ty přikazuje, já poslouchám, blahorodí.” Amafi namydlil velkou ínku a pokynul Spearovi, aby se předklonil a on mu mohl umýt záda. Mám výhodu, protoe větina zdejích lidí netuí, e se rychle učím, a myslí si, e jim nerozumím. Take klevetí a občas jim něco uklouzne.”

Tak co jsi zjistil?”

Celá domácnost se bojí toho Leso Varena. Ti, kteří mu slouí, se pořád mění, nikdo nezůstane dlouho. Jediní lidé, kteří ho navtěvují, je vévoda Kapar a občas lady Rowena.”

Hmm,” zabručel Spear a říkal si, co má asi Rowena v plánu. Řídil se příkazy konkláve a nepokouel se s ní mluvit jinak ne jako s jiným členem Kaparova dvora. Kdy je dohromady svedla večeře či jiná oficiální událost, oba své role hráli bezchybně a ani jeden se o jejich předchozím vztahu slovíčkem nezmínil. Přesto musel Spear přiznat, e hodně času věnuje přemýlení, co má Rowena za úkol. To, e tráví čas s Varenem, povzbudilo jeho zvědavost.

Amafi pokračoval. Nikdo neřekl, e by Varen udělal něco patného, ale zdejí lidé mají pocit, e je čaroděj a zlý člověk.”

S tím souhlasím,” prohlásil Spear, vzal Amafimu ínku a pokračoval v umývání. Co dál?”

Větina těch, kdo tu jsou u delí dobu, si vévodu Kapara pamatují jako úplně jiného člověka. Starí sluhové ho znali jetě jako chlapce a větina tu změnu v jeho povaze dává za vinu právě Varenovi.”

Lidé se mění,” poznamenal Spear.

Ano, ale to, jak se člověk změní, závisí na tom, co mu kdo nabídne.”

Občas pronáí hluboké mylenky, Amafi.”

Děkuju, blahorodí. Vévoda Kapar je oddaný své sestře. Lady Natalii nic neodmítne. Ona má ráda mue, koně, hezké aty a bankety. Tady v citadele se něco pořádá nejméně jednou týdně. Mnoho muů by ji rádo poádalo o ruku, ale Kapar si ji schovává pro zvlátní spojenectví.”

Myslím, e chce, aby se stala královnou Ostrovů,” podotkl Spear.

Já se v politice nevyznám, blahorodí, ale myslím, e to se nestane.”

Souhlasím,” prohlásil Spear vstávaje.

Amafi ho zabalil do osuky a zeptal se: Čím se hodlá do večeře zabavit, blahorodí?”

Jídlem. Dojdi mi pro chleba, sýr a víno, já se zatím obléknu. Pak najdi Rudolfa, to páe, a řekni mu, a přijde sem. Myslím, e je čas prohlídnout si citadelu pořádně.”

Pořádně?” Amafi pokrčil rameny. Já myslel, e u sis ji důkladně prohlédl.”

Spear se usmál. Těko. Jsou tu věci, které jsem si jenom představoval, Amafi.”

Dobrá, blahorodí. Udělám, co přikazuje.”

Amafi se uklonil a odeel. Spear se utřel. Musel toho tolik zjistit, tedy pokud se mu podaří zůstat dost dlouho naivu.

***

Spear el za Rudolfem. Chlapec ho vedl chodbou, která byla čistá, ale málo pouívaná. Tyhle komnaty jsou prázdné, zemane,” vysvětloval chlapec, doel ke dveřím a zalomcoval klikou.

Vechno je tu zamčené, pane.” Obrátil se. A tím to končí. U jsi viděl vechno, celou citadelu.”

Spear se usmál. Vsadím se, e vechno ne.”

No, vechny zásoby jsou vzadu v jeskyních…”

Jeskyních?”

Za citadelou jsou jeskyně, kde se uchovávají zásoby, zemane. Je to tam velké, hnusné, tmavé a je tam průvan. Některé prý sahají celé míle daleko. Není důvod tam chodit, ale pokud musí…” Vykročil.

Spear mu poloil ruku na rameno a zastavil ho, Ne, moná a jindy. Jak ty jeskyně najdu?”

Je tam několik vchodů, zemane. Jeden leí za zbrojnicí, ale ty dveře jsou zamčené a klíče k nim mají jenom kapitán Havrevulen a sám vévoda. Dalí je za kuchyní, za dveřmi, kudy se chodí vyhazovat smetí, a jeden je taky za tím pokojem, který jsem ti ukázal, jak je v něm jiný nábytek, který tam máme pro lady Natalii, kdy dostane náladu něco změnit. Pak je tu vězení, ale tam určitě nepůjde.”

Ne,” souhlasil Spear.

Pak jsou tu dveře, které vedou někam jinam, ale nepamatuju si přesně kam.” Podíval se na Speara. U jsem ti ukázal vechno, co znám, pane. Zbývají jenom komnaty Čaroděje, ale tam asi taky nepůjde.”

U jsem tam byl,” odtuil Spear a chlapec údivem otevřel pusu. Ne, já myslel na místa, kudy chodí sluebnictvo.”

Sluebnické cesty? Ale o těch ádný lechtic nechce nic slyet. Dokonce ani já je neznám vechny, pane.”

Tak co kdybys mi ukázal ty, které zná?”

Rudolf pokrčil rameny a proel kolem Speara. Tak teda tudy, pane, ale jestli chce něco vědět, je to kapku divné.”

Spear se zasmál. Asi bude lepí, kdy to zůstane jenom mezi námi, co říká?”

Máma by souhlasila, zemane,” prohlásil Rudolf a vedl Speara ke kuchyním.

***

O hodinu později li úzkou chodbou. Spear se rameny málem otíral o stěny. Rudolf zvedl svíčku. Tahle vede do vévodových pokojů, zemane. Nesmíme jít moc blízko, pokud nás nezavolá.”

Jak Spear čekal, byly tu cesty, které obyvatelé a hosté citadely neviděli. Sluhové tudy nosili vechno moné. Tahalo se tudy prádlo, jídlo, nočníky a voda, aby obyvatelé nebyli jakkoliv obtěováni, a Spear věděl, e se cesty často pouívají jako zkratka z jedné budovy do druhé. Tuil, e tudy procházel nejeden lechtic do lonice eny či dcery lechtice, jen sem zavítal na návtěvu, a nejedna hezká komorná tudy mířila do lechtických pokojů.

Minuli ebřík a Spear se zeptal: Rudolfe, kam to vede?”

O poschodí vý, zemane,” odpověděl hoch, jeho výprava u hodně nudila.

To já vím, kluku. Kam na tom poschodí?”

Nemůu říct, e bych to věděl přesně, pane. Větina z nás ebříky nepouívá. Některé jsou poničené stářím a taky můe spadnout a zlomit si vaz. Kdy nese podnos nebo ranec, nemůe s ním plhat sem a tam, a tak je větina lidí nepouívá.”

Spear na chvíli zavřel oči a snail se vybavit si chodby nahoře. Měl docela slunou představu, kam ebřík ústí. Jak tuil, vechny dveře pod citadelou - hlavně do kuchyní a prádelen byly obyčejné a skoro vechny ústily nenápadně, byly zakryty panelem z obloení či nástěnným kobercem. Napadlo ho, jestli vévoda vechny tyto chodby zná, i kdy mu přilo zatěko uvěřit, e mu tak důkladný jako Kapar by nechtěl vědět o vem, co by mohlo znamenat ohroení. Na druhou stranu ale i ti nejchytřejí lidé brali spoustu věcí za dané, a pokud o těchto chodbách v citadele nevěděli jeho rodiče, nemusel o nich vědět ani Kapar.

Proli dlouhým, tmavým tunelem a Spear se rozhodl, e se sem brzy vrátí a vechno prozkoumá. A hodlal navtívit i alář a jeskyně. Jediná místa, kterým se bude z dálky vyhýbat, byly Kaparovy pokoje a místnosti obývané Leso Varenem.

Myslím, e u mi to stačí,” prohlásil. Teď mi uka nejrychlejí cestu k mým pokojům.”

Děkuju, zemane,” řekl chlapec a svou úlevu nijak neskrýval. Správce mě ztluče, jestli se brzy nevrátím.”

Neboj se. Řeknu mu, e jsem si vyádal tvé sluby.”

To je v pořádku, zemane. K ničemu by mi to nebylo. Můj pán si myslí, e se dřív nebo později musíme naučit být na dvou místech zároveň.”

Spear se zasmál a vydal se za páetem.

***

Spear mlčky stál a cítil se náramně spokojeně. Byl v ústí jeskyně a díval se přes hlubokou rokli, stále zahalenou tmou, i kdy slunce ji začínalo ozařovat útesy o půl míle dál. Spearovi se při pohledu dolů málem zatočila hlava radostí.

Pár dnů po návratu z výpravy na jiní ostrovy si Speara zavolal Kapar a sdělil mu, e nazítří spolu pojedou na týden na lov. Spear Amafimu přikázal, aby mu přichystal cestovní zavazadla, a z vévodovy zbrojnice si vyzvedl nové tětivy na luk a vybral si dva tucty nových ípů. Pak se mu těsně před večeří vzbouřil aludek a skončil se stranou střevní chřipkou. Buď ji chytil někde na cestě zpátky z ostrovů, nebo ráno snědl něco patného. Den strávil v posteli nebo na toaletě. Nedokázal v sobě udret ani vodu.

Přiel za ním vévodův léčitel a dal mu vypít nějaký ohavně chutnající lektvar, ale Spear ho vzápětí zase vyzvrátil. Lékař zakroutil hlavou a předepsal mu odpočinek v posteli. Sdělil vévodovi, e Spear bude upoután na lůko nejméně přítí tři dny. Kapar mu poslal dopis, v něm mu přál brzké uzdravení, a pozval ho, a se k nim za den, za dva připojí, pokud se bude cítit lépe.

Odpoledne po Kaparově odjezdu měl Spear horečku u půl dne. Probudil se celý íznivý a vodu, kterou vypil, u nevyzvracel. Celou noc odpočíval a ráno sdělil Amafimu, e se k vévodovi nepřipojí. Poté se rozhodl vyuít čas k dalímu zkoumání jeskyní za citadelou.

Celý oblečený v černém, s lucernou v ruce, vyklouzl té noci do sklepení citadely a rychle proel sluebnickými chodbami a do spíe. Jeliko byl vévoda a větina jeho druiny na lovu, v kuchyních se toho moc nedělo, a on se snadno vyhnul těm několika kuchtíkům, pracujícím a dlouho do noci. Nael staré jeskyně, o nich mu pověděl Rudolf, a prozkoumal je. Jak říkal chlapec, jeskyně se táhly na mnoho mil. První noc to bylo sloité, protoe i kdy horečka a průjem polevily, stále se cítil slabý.

Druhou noc nael dlouhý tunel, kam očividně ji dlouho nevkročila lidská noha. Tunel ústil na velký ochoz a na východ z něj vedly tři dalí chodby. Z jedné táhl sotva znatelný průvan a Spear se po ní vydal.

Trvalo mu to celé tři noci, ale nakonec objevil východ, v něm nyní stál. Odloil lucernu a zadíval se na rozsedlinu, která byla podle map ve vévodově knihovně největí překákou v horské stěně. Vysoko nad sebou viděl, jak obloha mezi dvěma strmými svahy světlá. A přímo naproti sobě spatřil něco naprosto nečekaného, chodbu ústící na druhé straně propasti. Doel na kraj srázu, podíval se dolů a uviděl dalí kamennou stezku vedoucí na dno. Sledoval ji očima a v časném ranním světle uviděl, o čem se mu ani nesnilo. Propast chránící celá léta zadní část citadely bylo moné snadno překročit. Ty stezky zde nebyly přírodní. Nějaký starověký válečný náčelník či jeden z prvních vévodů z Olaska je nechal vysekat do skály. Byly jen o trochu irí ne kozí cestičky, ale dva, tří mui tu mohli snadno jít vedle sebe. Na ádném dokumentu v Kaparově knihovně nebyly vyznačené. Spear usoudil, e nějaký dávný vladař si prostě chtěl zajistit nejrychlejí cestu z Opardumu, o ní nebude skoro nikdo vědět.

Spear opatrně sestoupil a na dno stre. Nebylo to nijak zvlá těké, a i kdy cesta byla příkrá, byla zároveň iroká a bez překáek. Dole nael dva kamenné sloupy. Kdysi v minulosti musela touto částí rokle protékat voda, ale později byla voda odvedena nebo pramen vyschl. Napadlo ho, e přejde na druhou stranu, a vzhlédl. Nahoru to byla namáhavá cesta, ale zvládl by ji, kdyby chtěl. Nehodlal se vak namáhat, protoe a sem přijde znovu, bude to z druhé strany a s oddílem enistů, kteří přes vyschlé koryto během několika hodin postaví most.

Vydal se zpátky. Ne se dostane do svých pokojů, chvíli to potrvá a Amafi bude zatím odhánět sluhy od svého ťspícíhoŤ pána, jen se teprve vzpamatovává z horečky. Zítra se Spear probudí dostatečně zotavený, aby se mohl ke Kaparovi připojit na lovu, a nikdo nebude vědět, e objevil do očí bijící slabinu citadely. Chvíli uvaoval, e o tom poví Amafimu, ale nakonec se rozhodl, e to neudělá. Amafi se nemohl přiznat k něčemu, o něm nic nevěděl. Kromě toho, jakkoliv byl bývalý vrah v jeho slubách věrný, Spear si nebyl jistý, e to tak i zůstane. Vzpomněl si na příběh, který mu vyprávěl Nakor, o tírovi, který při plavbě přes řeku zabil ábu a tím odsoudil k smrti i sebe, protoe to prostě měl v povaze, a rozhodl se, e Kapar moná není jediný tír, s ním má co do činění.

Od té doby, co v zemích Orodonů zabil Krkavce, Spear snil o tom, jak by mohl porazit Kapara. Představoval si, e ho najde samotného, zabije ho s mečem v ruce a předtím mu jetě poví, kdo je doopravdy. Představoval si, jak sluebnickými chodbami v noci proklouzne přes stráe do jeho komnat. Teď to vypadalo, e má i dalí monost. Cestou zpátky jeskyněmi byl celý rozradostněný.

***

Spear seděl v němém úasu, kdy sluhové přinesli medvěda. Předtím ho předali vycpávačům v Roldemu a ti trofej připravili k vystavení a dodali ho den před návratem Kapara a jeho druhů z poslední lovecké výpravy. Medvěd stál na zadních nohou a cenil zuby. Shromádění lechtici a privilegovaní měané z Opardumu na něj vyvalovali oči.

Dámy a pánové,” začal vévoda, kdy jsem to zvíře viděl naposledy takto stát na zadních, leel jsem pod ním a on mě chtěl serat. Nebyl bych dnes večer tady, nebýt rychlého a hrdinského zásahu nejnovějího člena mého dvora. Přátelé, představuji vám Speara Sokola, mého zvlátního vyslance.”

Pokynul Spearovi, aby vstal. Spear poslechl za zdvořilého potlesku. Znovu se posadil, jak nejrychleji to lo. Kapar dodal: Tento medvěd bude umístěn mezi ostatními úlovky v Trofejním sále s pamětní deskou popisující ulechtilý čin zemana Sokola. Nyní, prosím, pokračujte v hodování.”

Místností se opět rozezněl tichý um hlasů. Poručík Adras, důstojník sedící vedle Speara, řekl: Hodně těstí, zemane. Nikdo nepostupuje tak rychle jako ti, kteří mají těstí.”

Spear kývl. Natalia se po něm podívala a předstírala přitom, e poslouchá vyprávění jednoho z vévodových starích rádců. Vrhla po něm rychlý úsměv a obrátila pozornost zpátky na dvořana.

Poručík pokračoval: Opatrně, zemane. Nae paní je známá tím e.., řekněme, e málokdy bere zajatce,” dokončil s úsměvem. Spear se na něj podíval. Váně?”

Ne e bych to věděl z vlastní zkuenosti, zemane. Jsem jenom obyčejný poručík od kavalerie, dokonce ani nepatřím k vévodově gardě. Pár z nás občas dostane pozvání na večeři, ale přítě se sem dostanu nejdřív tak za rok.” Ukázal na druhý konec stolu, kde jedl kapitán Havrevulen. Ná váený kapitán Quint je jediný voják v celém vévodství, který o tak vysoko postavené kořisti uvauje. My ostatní ji jen obdivně sledujeme zpovzdálí.” Ocenil Speara pohledem. Ty, zemane, má lechtický původ a jsi ampionem Dvora mistrů a - soudě podle velikosti toho medvěda - ne patný lovec. A jeliko ná pán není někdo, kdo by ostatní přehnaně chválil, je také tvým dluníkem. Take má naději, by nepatrnou, a můe se naí paní dvořit,”

Paní je vévodovým nejvzácnějím pokladem,” poznamenal Spear. Vsadím se, e se vdá za toho vládce, který Olasku přinese největí výhodu.”

Poručík se smíchem pravil: Ty rozhodně nejsi ádný venkovský křupan, Speare, to je jisté.”

Hostina pokračovala jetě půl druhé hodiny a Spear pustil rozhovor s poručíkem Adrasem z hlavy. Věděl, e bude-li pokračovat v aférce s Natalií, ohrozí tím své postavení, ale pokud by její návrhy odmítl, mohl by si tím udělat mocného nepřítele, jen byl také velmi blízký vévodovi, Podíval se na krásnou plavovlásku, sedící po levici vévody, jen byl ponořen do hovoru s dalím dvořanem. Lady Rowena dnes přila zavěená do Kapara a Spear ji viděl poprvé od svého návratu do Opardumu z jiních ostrovů.

Kdy sem přijel vůbec poprvé, Rowena tu nebyla, údajně byla navtívit rodinu. Spear věděl, e ádnou rodinu nemá, protoe vyrostla na Čarodějově ostrově, a tak si říkal, co asi má za lubem. Věděl, e zjistit to by bylo zhola nemoné. On i jeho bývalá milenka byli hluboko ponořeni do svých rolí, take ádný by nepřiznal existenci Spára stříbrného sokola ani Alysandry.

Kdykoliv ji Spear uviděl, vzpomněl si na citový trest, jaký mu utědřila. Nyní pocioval jen slabou lítost, protoe věděl, e ona je zlomená bytost, zbavená jakýchkoli v citů k jiným lidem, spokojená s příkazy od Mirandy, paní na Čarodějově ostrově a jediné osoby, která mladou enu dokázala skutečně ovládat.

Banket skončil, objevilo se páe a řeklo: Zemane, vévoda si tě ádá ve svých soukromých komnatách.”

Spear se za páetem vydal a brzy vstoupil do přepychově zařízeného pokoje s nízkým, kulatým stolkem a několika křesly. Byly tu příborníky, zlaté stojací svícny, zrcadla a nástěnné koberce. Na stole stála křiálová karafa a několik sklenic.

Kapar tu seděl sám. Pokynul Spearovi, a se také posadí. Sluha jim nalil víno a odeel.

Rozhodl jsem se poslat tě do Salmateru, Speare. Doručí mou zprávu Jeho Výsosti, kníeti ze Salmateru.”

Pane?”

Bude krátká, i kdy velmi květnatá a velmi diplomatická, ale v jádru bude tohle: uzná mě za svého lenního pána a podvolí se mi, jinak mu z jeho města nadělám trosky.” S úsměvem dodal: Jak podle tebe zareaguje?”

Spear se napil vína, aby získal chvíli a mohl věc rozváit. Pak řekl: Neznám ho, take to můu těko odhadnout, ale nemyslím, e bude mít radost.”

Kapar se zasmál. Ne, to tedy rozhodně mít nebude. Ale je to hlupák a někdo ho vyuívá.”

Kdo, Milosti?”

Zcela jistě Paul z Miskalonu. Mohl by to být někdo jiný, ale silně o tom pochybuji. Kníe Jáno ze Salmateru má za manelku sestru vévody Paula a udělá, co mu ona řekne. Mohla by se jí stát nějaká oklivá nehoda…”

Milosti?”

Jetě ne, ale monost to je.” Kapar sáhl za křeslo, vyndal mapu a rozloil ji na stůl. Tady je sporné území, Speare. Olasko, Salmater, Miskalon, Ruskalon, Maladon a Simrik, Far Lorin a Aranor si vichni činí nároky na část nebo celé toto území.” Narovnal se. Někteří z nás mají oprávněnějí nároky a jiní zase větí armádu.”

Díval se, zatímco Spear studoval mapu, ne pokračoval: Olasko si musí dělat starosti se čtyřmi sousedy. U jsi odkryl problém s jedním z nich na ostrovech tvořících nai jiní provincii. Na severu máme ty bandity z Bardakova Svěráku. Dokud se budou dál choval jen jako banditi, nebudu si s nim lámat hlavu. Ve Strái drím dost vojáků, aby si řádně rozmysleli, ne zaútočí na jih, a navíc mají na severu dost vlastních problémů s hrabstvím Conar - tou povedenou bandou vrahounů, ze které jsou vichni nervózní.”

Spear mlčel, ale vzpomněl si na příběhy o lidech z Conaru. Hrabství leelo natolik blízko k zemím Orosiniů, e se několikrát střetli v boji.

Na západě,” hovořil dále Kapar, sedí v Aranoru můj bratranec. S ním si ádné starosti dělat nemusím. Take zbývá východ.”

Tam je moře,” podotkl Spear.

A tam je moře,” přitakal Kapar. Moře můe být nepřekonatelnou překákou, ale také irokou cestou. Kdy si prostuduje dějiny poslední války v Království, k ní dolo asi před třiceti lety, zjistí, e vojsko na lodích obeplulo půlku světa a zničilo skoro polovinu Západního království, ne bylo zničeno.”

Spear řekl: Take ty si chce zabezpečit hranice?”

Ano,” souhlasil Kapar. A víc. O něčem ti povím později, ale teď vezmi v úvahu tohle: zatímco Kesh a Ostrovy stoupaly vzhůru jako mocné státy, kadý pod vládou jednoho zákona a pod společnou správou. Východní království se místo toho hateřila jako chudí příbuzní nad zbytky hostiny. Pouze jedinečný vztah Olaska s Roldemem drí Ostrovní království na uzdě. Roldem má obrovské válečné loďstvo, protoe je to ostrovní stát, a u pouhá přítomnost jejich lodí zabezpečuje nai východní hranici.” Zasmál se. Dokud budeme mít s Roldemem přátelské vztahy. Teď se musím dívat na jih a později i jinam, ale ne skončím, hodlám vechny ty rozhádané, malicherné malé vladaře přimět k poslunosti. Potom se ta sbírka nezávislých malých království, kníectví a vévodství spojí v jeden stát pod jedním vládcem.”

Spear mlčel, ale uvědomoval si, e to, co tuil, je pravda. Kapar prahl po moci. Jenom nečekal, e za mocí půjde právě touto cestou.

Tak si bě odpočinout. Zítra odjídí do Salmateru. Nechám pro tebe připravit vechny potřebné papíry i zprávu pro kníete Jánoe.”

Spear se zvedl, uklonil se a rychle odeel. Spěchal do svých komnat a cestou si říkal, e se skutečně stává Kaparovým nástrojem.

9. Vyslanec

Spear mlčky stál.

Před ním se tyčil trůn kníete Jánoe ze Salmateru. Kníe byl tíhlý mu s nepřítomným výrazem ve tváři, který neustále mrkal a zřejmě mu dělalo potíe klidně sedět. Po svém boku měl kněnu Světlanu, která si Speara chladně prohlíela, zatímco první ministr pročítal list od vévody Kapara.

Kdy byl konečně poadavek o kapitulaci přečten, kníe pravil: No to mě podr.” Podíval se na manelku a dodal: Madam, co vy?”

Kněna si manela nevímala a oslovila Speara. Take Kapar chce válku?”

Spear sklonil hlavu. Ne, Výsosti. Můj vévoda hledá řeení problému, který tuto oblast suuje po celé generace. Mám rozkaz to co nejlépe objasnit.” Obrátil se a kývl na Amafiho, jen byl dnes oděn stejně vybraně jako Spear. Komorník k němu přistoupil a podal mu váček z černého sametu. Spear jej otevřel a obrátil vzhůru nohama. Na mramorové podlaze zazvonil tucet medailonků. Těchto dvanáct přívěsků bylo odebráno mrtvým ťpirátůmŤ, kteří byli na kartografické výpravě na výsostném území Olaska. Kdyby tito mui byli obyčejní kupci, můj pán lord Kapar by jim byl ochotně zajistil aktuálnějí mapy oficiálních obchodních cest. Nyní vak můeme dojít jen k tomu závěru, e měli za lubem něco nekalého.”

Medailonky?” podivil se kníe. Co mají medailonky společného s mapami?”

První ministr Odeski, mu hubený jako tyčka, si Speara prohlíel přimhouřenýma očima a snail se ho odhadnout. Spear se z něj podíval na kněnu a chvíli si schválně nevímal kníete, ne k němu nakonec promluvil. Výsosti, tyto medailonky patří tvým černým lvům.”

Mým černým lvům?” Kníe Jáno byl rozhodně zmaten. Co s tím mají společného mí gardisté?”

Ozval se Odeski. Výsosti, nejlepí, myslím, bude toto zasedání odročit a odebrat se do méně veřejných prostor, kde můeme celou věc důkladně probrat.”

Ano, to zní důleitě,” prohlásil kníe vstávaje.

Kněna následovala manela a cestou kolem si Speara zevrubně prohlédla. Kdy odeli, řekl Odeski: Celé odpoledne budeme v komnatách. Radím ti, aby ses vrátil do svých pokojů a zůstal tam. Diplomatický status tě chrání pouze v paláci. Obyčejným banditům nezáleí na tom, jestli se třeba vévoda Kapar rozzlobí kvůli tvému skonu.”

Pochopil jsem,” ujistil ho Spear.

Páe Speara a Amafiho doprovodilo zpátky do pokojů, které jim byly při jejich včerejím příjezdu přiděleny. Spear se cestou rozhlíel, jako by čekal okamitý útok ze zálohy, ale do komnat se dostali bez potíí.

Spear na Amafiho kývl, aby zkontroloval, e jsou sami, a bývalý vrah a současný komorník to udělal. Spear si pak vyndal psací potřeby, rozbalil je a nahlas řekl. Rád bych věděl, co kníe vévodovi odpoví.”

Kdo ví, blahorodí?” opáčil Amafi.

Spear si vzal uhel a začal psát na pergamen. Dokáe to?” zeptal se a ukázal zprávu Amafimu.

Ten se usmál. Cestu do kuchyně bych měl najít, blahorodí, a zajistím, aby ti sem poslali ovoce a víno. Nai hostitelé zřejmě příli nedbají na to, aby vyslanci sousedního státu zajistili pohodlí.”

Uklonil se a odeel. Spear doel ke krbu a pergamen do něj hodil. Mohli si být jistí, e je nikdo nepozoruje, ale nemohli vědět, jestli je někdo neposlouchá.

Spear se vrhl na postel a zahleděl se na strop. V duchu se vrátil k první noci na palubě rychlé lodi plující na jih z Opardumu. Vévoda mu dal sloku, v ní byly dokumenty, příkazy, medailonky mrtvých vojáků a poznámka s pečetí, na ní stálo: Otevřít, a bude sám na moři.”

Spear počkal do setmění, ne dopis otevřel. Uvnitř nael jediný rozkaz: Zabij kněnu Světlanu. Po přečtení vyel na palubu a hodil list do vody. Teď u Kaparův rozkaz pochopil. Bez své kněny se eleznou vůlí byl kníe Jáno hlupák, jen se dal snadno ovládat.

Amafi se za chvíli vrátil. Spear si mezitím zdříml. Blahorodí,” řekl komorník tie.

Spear se posadil. Jsem vzhůru. Jenom jsem přemýlel.” Vstal, doel ke stolu a napsal: Co jsi zjistil?”

Nahlas Amafi řekl: Ztratil jsem se, pane, a jeden sluha byl tak laskavý, e mi ukázal cestu do kuchyně. Palácový majordomus je celý bez sebe z toho, e ti nikdo nezajistil pohodlí, a jídlo se bude podávat za chvíli.” Pak napsal na pergamen: Nael jsem cestu.”

Spear pravil: To je dobře. Mám pořádný hlad.”

Hodil pergamen do ohně ve chvíli, kdy se ozvalo zaklepání na dveře. Amafi otevřel a vstoupili tři sluhové s podnosy. Jeden přináel sýr, chleba a ovoce, dalí patiky a sladkosti a poslední víno a sklenice.

Spear počkal, dokud zase neodejdou, a zkusil víno. Dobré,” podotkl a myslel to váně.

Mám tě nechat odpočívat?” optal se Amafi.

Ano,” odpověděl Spear. Zatím co budeme čekat na odpověď od kníete, pospě si do města a zkus najít vhodný dárek pro lady Natalii. A kdy u bude tam, najdi lékárnu a zeptej se, jestli nemají něco na mořskou nemoc. Ta poslední plavba byla zatraceně nepříjemná.”

Jak přikazuje, blahorodí.” Amafi odeel. Zajde za kapitánem palácové gardy, poádá o doprovod a dostane párek znuděných gardistů, kteří za ním půjdou od krámu ke krámu. Cestou Amafi, kromě nějakých hezkých cetek pro vévodovu sestru, zajistí í méně vhodné nákupy.

***

Během státní večeře si Spear pomyslel, e atmosféra je tu asi stejně hřejivá jako horské potoky v zimě za jeho mládí. Kníe a kněna si Speara nevímali, jak to jen lo, aby jetě neporuili etiketu. Jednou ho zdvořile pozdravili, usadili ho ke stolu s důstojníky, kteří mluvili jednoslabičně a jinak si ho nevímali, a při jídle se ho kníe Jáno jednou zdvořile zeptal, jestli mu chutná krmě a víno, na co Spear velkoduně přitakal.

Nebyl zpátky ve svých pokojích jetě ani půl hodiny, a jak si prohlíel dárky, které Amafi objevil, ozvalo se zaklepání.

Spear quegsky řekl: V takto pozdní hodinu to přece nemůe být odpověď pro vévodu, ne?”

Amafi s úsměvem pokrčil rameny. Moné je vechno, blahorodí.”

Spear otevřel dveře. Stála za nimi mladá ena, je pravila: Pane, kněna si tě ádá ve svých komnatách.”

Spear se ohlédl přes rameno na Amafiho, Moné je vechno.”

Následoval dívku na chodbu kolem dvojice stráí. Vedla ho dalí chodbou kolem trůnního sálu a u velkých, zdobených dveří se zastavila a zaklepala. Dále,” ozval se zevnitř hlas.

Dívka otevřela a nechala Speara vejít prvního. Ten vstoupil a ocitl se ve velkém saloně ozářeném pouze několika svíčkami. Dívka pravila: Vyslanec, Výsosti.”

Kněna Světlana seděla na pohovce a nohy měla sloené pod sebou ve velmi nenucené póze. Nechej nás,” přikázala.

Dívka s úklonou odela a nechala Speara samotného s kněnou. Spear se rychle rozhlédl po místnosti a přes nutkání se usmát zachovával nehybnou tvář. Uklonil se. Madam?”

Kněna měla upan z téměř průsvitného hedvábí a vestičku bez rukávů ze stejné látky bleděmodré barvy, je nádherně podtrhovala její jasné oči. Stále byla velká krasavice. Vyzvala Speara, aby přistoupil blí.

Spear se před ní zastavil a ona poplácala místo vedle sebe na pohovce řkouc: Posaď se.”

Spear poslechl. I kdy jí bylo přes čtyřicet, v tmavých vlasech měla jen několik bílých pramínků. Tvář měla hubenou, ale oči měla velké a výrazné a krk a ramena - jak bylo dobře vidět v oděvu, který si zvolila - elegantní. Spearovi nic z toho neuniklo, ani její plné poprsí, ani dlouhé nohy, ani, i přes to, e v poměrně mladém věku porodila dvě děti, útlý pas.

Kapar Spearovi sdělil vechno, co o kněně věděl, a nebylo toho málo. Byla sestrou vévody z Miskaionu a kdysi ji málem předhodili Kaparovi jako případnou partii, ne ji provdali za mue, kterým opovrhovala, a byla to jediné, co Salmater chránilo před dobytím někým ze sousedů. Její syn Sergej byl stejný hňup jako jeho otec a dcera Anastázie zase ufňukaný, rozmazlený spratek. Světlana se vánivě věnovala politice, lovu a muům, Spearovi neuniklo, e vichni gardisté v kněnině oddíle jsou mladí, pohlední a ztepilí.

Snad ti nevadí neformálnost, zemane,”

Spear se usmál, zdvořile a vyhýbavě. Vůbec ne, Výsosti. Jsem ti k slubám.”

Kněna se zasmála. To těko. Kapar by se zprávou, která je jen jedno hrubé slovo od vyhláení války, nikdy neposlal nějakého hlupáka. Co chce doopravdy?”

Spear si uvědomil, e smyslné aranmá ho má vyvést z rovnováhy. Nepochyboval, e má slunou anci, e ho kněna odvleče do postele ve vedlejím pokoji. V náladách en se vyznal jako kadý jiný mu, vlastně lépe ne větina ostatních, a věděl, e jí připadá přitalivý. Byla také skutečnou vládkyní tohoto státu a byla zvyklá na to, e jí vichni splní kadý rozmar eny, které vládnou skrze své manely, jak Spear zjistil při čtení dějepisných svazků, měly ve své volbě rozhodně výhodu. Jeliko byla dostatečně krásná podle vech měřítek, byl ochoten jí poslouit jakýmkoliv způsobem si bude přát, ne ji zabije. Vzhledem ke křivkám jejího tíhlého těla si to zajisté uije.

Nejsem tak troufalý, abych hádal, co si přeje můj pán, kněno,” odpověděl Spear. Ve svém dopise pro tebe a kníete své záměry vyjádřil jasně.”

Nue v tom případě, zemane,” pronesla kněna a předklonila se, aby mohla do dvou sklenic nalít víno, přičem se jí rozevřel výstřih upanu natolik, aby Spearovi z jejího těla nic neuniklo, zahrajme si, co říká?”

Madam?”

Budeme předstírat, e jsme oba větci a dokáeme vévodovi Kaparovi číst mylenky.” Podala mu jednu skleničku. Ty první.”

Spear se zasmál. Výsosti, svému pánovi bych neposlouil, kdybych mu přisoudil motivy či přání mimo obsah té zprávy, kterou poslal.”

Znala jsem Kapara, jetě ne usedl na trůn, Speare - smím ti říkat Speare, viď?” Mladík kývl. Znala jsem ho jetě jako malého kluka, protoe jsem jen o pár let starí ne on.” Napila se vína. Vím, e je to licoměrník, lhář a vrah, a stejně ho miluji.” Usmála se a Spearovi připadala jetě krásnějí. Je jedním z mých oblíbených nepřátel a milenců pochopitelně předtím, ne jsem se vdala za Jánoe. Kromě toho hrajeme hru, e ano?”

Spear se nad tím zamyslel. Rychle přiel na něco, co by ho nezkompromitovalo a navíc by mu to mohlo pomoci vyřeit jeho malé dilema. Pohled na kněnu ve světle svíček ho začínal uchvacovat. Usmál se. Ano, je to jenom hra, kněno.”

Kdy jsme sami, říkej mi Světlano, Speare.” Předklonila se. Tak co tedy Kapar chce doopravdy?”

Můu jenom hádat, ale myslím, e chce zajistit, abyste nakonec nepomáhali jeho nepřátelům. Ta kartografická výprava měla očividně za účel najít volnou cestu do Olaské Brány a to dělá vévodovi veliké starosti.”

Pochopitelně,” pravila kněna, smočila prst ve Spearově víně a hravě mu ho otřela o rty.

Spearovi začínalo být horko a byl by to připsal vínu a kněnině hře na svádění, nebýt toho, e díky výcviku na Čarodějově ostrově věděl, e se tu děje jetě něco jiného. Napil se vína, odborně ochutnal a po dlouhém douku rozeznal v buketu zvlátní, nepatrně nahořklou příchu, která tam neměla být. Nebyl si jistý, co bylo do vína přidáno, ale měl podezření na práek z kůry jistého stromu. Práek se prodával jak v Ostrovním království, tak v Roldemu jako medicína pro postarí mue s utuchající vání. V jeho věku to nebylo nutné, nicméně to na něj rozhodně působilo.

Odloil skleničku. Myslím, e můj pán vévoda doopravdy chce zabezpečit jednu ze svých hranic, aby se mohl věnovat jiným věcem. Je ctiádostivý -”

Jak předobře víme,” dodala Světlana, posunula se blí a prstem Spearovi přejela po bradě.

-je ctiádostivý, take potřebuje mít Olasko zabezpečené na více frontách. Tvého manela povauje za nástroj Miskalonu nebo Ruskalonu, moná dokonce i Ostrovů, a rád by nael konečný způsob, jak té hrozbě učinit přítr.”

Políbila ho, trochu se odtáhla a zaeptala: Musíme najít nějaký způsob, jak naeho milovaného Kapara ukonejit, ale nikdy mu neodpřísáhneme věrnost. Snad by ses mohl zítra zúčastnit porady mého manela s kabinetem a jetě celou věc podrobněji promyslíme.”

Spear eptem odpověděl: Jsem ti k slubám.”

S úsměvem si lehla na pohovku a řekla: Ano, to jsi.”

***

K ránu kněna pravila: Je čas jít.”

Spear se oblékl. Kdy si natahoval holínky, řekl: Děkuji Tvé Výsosti za pohostinnost.”

Světlana se zasmála, byla upřímně potěená. Já děkuji tobě za nadení.”

To nebylo nic těkého, má paní.” Naklonil se k ní a políbil ji. Ta droga ve víně byla zbytečná.”

Schválně napulila rty. V mém věku si ji člověk dělá starosti.”

S tvojí krásou to není nutné.”

Vstala, i kdy byla docela nahá, a objala jej. Nemá tuení, jak těké to bylo. Co byly před mnoha lety počaty nae děti, můj manel… řekněme, e dává přednost jiné společnosti.”

Spear pokrčil rameny Jeho chyba.”

A občas je tak těké přesvědčit nějakého mladého mue ode dvora, e… no, oni se bojí kníecího hněvu.” Hlas jí zhořkl, kdy dodala: Kdy by měli čekat jeho poděkování a úlevu.”

Taky bych se ho moná bál, a na to, e zítra hodlám odjet a za mnou se moná poene vyhláení války.”

Doprovodila ho ke dveřím, vánivě ho políbila a pravila: Jetě není ve ztraceno. Jsi báječný chlapec a já tě obdivuji, ale nezměním svůj postoj kvůli tvé ochraně. Nicméně ti povím, e válka je východiskem z nouze a mne nijak netěí. Čekám, e se odpoledne pokusí kabinet přesvědčit, Speare. Dej mi něco, s čím bych mohla pracovat, a zabráníme jí.” Sklopila zrak a dodala: Na kadý pád očekávám, e si o tom spolu jetě promluvíme o samotě, řekněme později večer?”

S potěením, Výsosti,” ujistil ji Spear, znovu ji políbil a odeel.

Pokud gardisty snad překvapilo, e vidí velvyslance odcházet z kněniných komnat za úsvitu, odvedli dokonalou práci a skvěle překvapení zamaskovali. Stáli na svých místech s očima upřenýma před sebe a Spear se vrátil do svých pokojů.

Tam nael Amafiho spát v křesle s nohama nataenýma vedle stolku plného fiól a nádobek. Kdy se dveře s tichým cvaknutím zavřely, Amafi se probudil.

Blahorodí,” vyhrkl, vstal a ukázal na stolek. Je to hotové.”

Spear se na něj překvapeně podíval. Kdy jsi odeel,” vysvětloval Amafi, dovolil jsem si důkladně to tu propátrat. Salmateřané dodrují pravidla diplomacie. Nejsou tu ádné odposlouchávací díry, tím jsem si jistý.”

Spear kývl a podíval se na stolek. Která?”

Amafi zvedl maličkou modrou fiólu a řekl: Tuhleta.”

Nikdo nic netuí?”

Zastavil jsem se ve třech apatykách a v kadé koupil něco jiného. Gardistům jsem řekl, e nemůu najít to, co potřebuju pro tvé zdraví. Kdy jsem celé dopoledne strávil v různých krámech a hledal dalí dárky pro lady Natalii, u byli pořádně znudění.” Ukázal na stolek v rohu, kde spočívalo několik uměleckých předmětů, perky a lahvičky se vzácnými voňavkami.

Natalia bude mít náramnou radost,” poznamenal Spear.

Jaká byla noc, blahorodí?” chtěl vědět Amafi.

Docela příjemná. Vlastně je to koda. Povauje mě za mladého troubu a pokusí se mě vyuít ke svým vlastním cílům, a mě pole zpátky ke Kaparovi s chytrou ádostí od svého manela. Snaí se získat čas. Je to koda, e nemůeme zjistit, komu posílá zprávy, a odhalit tak pravého tvůrce toho plánu na pokoření Olaska.”

Mohl bys to zjistit, kdybys nael zdroj informací uvnitř paláce. Ministr Odeski vypadá jako hodně ctiádostivý chlap.”

Spear se zazubil. Taky bych řekl. Ale to vechno za jednu noc nezvládneme. Musíme se vrátit zpátky do Olaska, ne vyjdou najevo ty neastné události, ke kterým má dojít.” Ukázal na apatykářské krámy na stole. A nezapomeň vechno zničit.”

Zajisté, blahorodí. Kadou fiólu hodím do jiné toalety po celém paláci. Hovna nebude nikdo prohrabávat, tím jsem si jistý.”

Odpadky z paláce se vyváely na vozech a moná se ukládaly někde mimo město nebo se rozhazovaly na pole, kde uschly a později se pouily k pohnojení místních polí. V kadém případě kdyby nějaký sedlák nael ve svém hnoji malou modrou flatičku, neměl by tuení, odkud se tam vzala.

To by mělo stačit,” usoudil.

A co tedy dnes, blahorodí?”

Dnes budu odpočívat, dokud mě nepředvolají před soukromou radu kníete, a pak tam budu sedět a dívat se, jak stát řídí kněna. Mělo by to být zábavné, by předvídatelné.” Ukázal na dveře do lonice. Vzbuď mě za hodinu a nech mi připravit něco k jídlu. Čekám, e celé odpoledne strávím v radě. Pak bude dalí hostina.”

A pak kněna?” zeptal se Amafi.

Pak kněna, pokud ji během večeře nezaujme nějaký hezký palácový gardista.”

Stěí, blahorodí.”

Kněna vypadá na enu přelétavou a ty si zřejmě jsi dost jistý.”

Znám enské, blahorodí, docela dobře. Ty jsi tady nový, a z toho, co jsem slyel, ne jsem k tobě vstoupil do sluby, dámy si tě hodně povaují. A i kdyby to byl moc pěkný gardista, bude tady i za týden, kdeto ty ne.”

Spear se usmál. Nejspí má pravdu.” Vzal modrou lahvičku, a ne odeel do lonice a zavřel za sebou dveře, strčil si ji do váčku u pasu. Padl na postel a slyel, jak Amafi uklízí své nákupy. Kdy sluha odeel zbavit důkazů, u spal tvrdým spánkem.

***

Schůze probíhala právě tak, jak Spear čekal. Kabinet zřejmě odhodlání vévody Kapara nepřesvědčilo a Spear dostal několikrát příleitost sdělit jim, e nemá ádnou volnost ve vyjednávání.

První ministr Odeski se nejednou snail získat víc času a Spear mu pokadé sdělil toté: jakákoliv jiná odpověď ne bezvýhradné přijetí Kaparových podmínek bude povaována za odpor. Salmater se buď podvolí dobrovolně, nebo bude rozdrcen. Spearovi se podařilo toto stanovisko sdělit tak diplomaticky, jak jen to bylo moné, ale nedal ostatním ádnou monost manévrovat.

Jak se schůze táhla, Spear pochopil, e Kapar měl pravdu. Kněna Světlana nechala kníete Jánoe vanit, ale kdykoliv nastal čas přejít k dalímu bodu diskuse, toto rozhodnutí pokadé učinila ona.

Spear díky svému výcviku zůstával klidný a tvářil se lhostejně, protoe měl vlastní rozkazy, a bez ohledu na výsledek - včetně naprosté kapitulace - byl jeho jediný úkol jasný: kněna Světlana musí zemřít.

Konečně kníe řekl: Připravíme odpověď na poadavek vévody Kapara a musím ti sdělit, pane, e se mu nebude líbit. V ádném případě! Pak tě s ranním přílivem vyprovodíme. Přeji ti dobrou noc!” Vstal a vichni ostatní v komnatě se zvedli rovně. Kníe odeel a cestou za manelem se Světlana na Speara usmála způsobem, z něho poznal, e mu po večeři pole pozvání. Kdy kníe a jeho ena odeli, promluvil první ministr Odeski: Zemane, na chviličku, prosím.”

Spear se uklonil. Jsem ti k slubám, pane.”

Pojď se se mnou projít,” vybídl jej starí mu. Kdy byli z doslechu ostatních ministrů, Odeski začal: Máme tady pěkně horkou kai, e?”

Pokud tím my myslí Salmater, pane, tak tedy ano, to máte.”

Válka neprospěje nikomu a Kaparovy poadavky mi připadají jako dosti přehnaná reakce na poměrně malý přečin.”

Kartografické výpravy maskované jako paerácké na výsostném území Olaska v očekávání vojenské akce bych nenazval ťmalým přečinemŤ, pane ministře.”

Jsi z Království, zemane, take asi nezná dějiny naeho východu, ale my se tu pouchujeme, smlouváme, vyhroujeme si a hrajeme tu dost tvrdě zcela běně. Slouím u kníecího dvora u třicet let a zail jsem půl tuctu pohraničních arvátek s Olaskem, stejně tolik s Miskalonem, dva námořní konflikty s Ruskaionem, jeden s Roldemem, dalí s Ostrovy. Sporné území se stává bojitěm pokadé, kdy některý z místních vládců začne být ctiádostivý. Ale za celou tu dobu nikdy ádný vladař nepoadoval od druhého přísahu věrnosti,”

Spear ztiil hlas. Můj pán touí po stabilitě. Vidí dobu, kdy si na tuto oblast začnou činit nároky buď Ostrovy, nebo Kesh. Roldemské námořnictvo dokáe tento kraj do jisté míry ochránit, pokud by ctilo smlouvy s Aranorem a Olaskem, ale kdo ochrání Ruskalon, Miskalon a Salmater před Ostrovy, pokud vytáhnou do boje? Roldem se můe v Královském moři postavit keshanské válečné flotile, ale nevyle pozemní jednotky na pevninu na pomoc proti Ostrovům.”

Ostrovy se nikdy nepokouely o taení na východ. Ty pořád hledí jenom k západu.”

Ale kdo můe říct, e se to nezmění?” Spear ztiil hlas jetě víc. Neříkám to jen tak, ale je v naem nejvyím zájmu, aby Salmater a Olasko zůstaly dobrými sousedy.” Rozhlédl se kolem sebe. Nerad bych viděl tento krásný palác v troskách.” Jak by řekl Pasko, Spear právě oslovi ukázal klacek a teď nadeel čas ukázat mu i mrkev. Můj pán je ke svým přátelům velmi velkorysý. Ocení kadý dobrý skutek od kteréhokoliv člena soukromé rady, pokud se díky němu podaří odvrátit tuto válku.”

Odeski se tvářil, e chce něco říci, ale zavřel pusu a mlčel. Pak konečně promluvil: Pokusím se Jejích Výsosti přesvědčit.”

Nezapomenu na tvé dobré úmysly, a budu svému pánovi podávat hláení.”

Loučím se, zemane,” pravil první ministr ji na odchodu.

Spear si uvědomil, e ho Amafi odhadl správně. Odeski by svého kníete viditelně nezradil, ale byl ochoten zapracovat na mírovém urovnání, díky němu by si mohl udret své výsadní postavení. A a bude kněna mrtvá, v královském paláci bude panovat zmatek a kníe nebude schopný vládnout, Odeski se téměř jistě ujme vedení rady a od té chvíle se bude v Salmateru dělat to, co bude chtít Kapar.

***

Spear stál sám na palubě lodi. Do Opardumu jim zbývaly čtyři dny plavby a podle jeho výpočtů u by měla být kněna Světlana mrtvá. Jed, který mu Amafi namíchal, nepůsobil hned, kněnu zabije tak asi za týden po podání a bude to vypadat, e podlehla srdečnímu záchvatu. Krása toho jedu, jak tvrdil bývalý nájemný vrah, spočívala v tom, e symptomy byly zavádějící, vypadaly jako horečka, take lékaři a kněí se budou pokouet o léčbu, jaká jim nebude k ničemu. Smrt pak přijde rychle, a pokud hned nezasáhne kněz oplývající velkou léčivou silou, kněna měla jen malou anci na přeití.

Nakonec bylo docela snadné jí jed podat, jak předpovídal Amafi. Kdy spala, Spear vyndal hedvábnou ňůrku a fiólu s jedem a po ňůrce jed pomalu nakapal kněně na rty. Právě jak Amafi předpovídal, ve spánku si je olízla, a kdy se zavrtěla, Spear ztuhl. Jed byl sladký a ráno byly zbytky na jejích rtech nekodné, protoe jed zatím vyschl. Spear ji bez obav políbil na probuzení. Před svítáním se pomilovali a Spear při tom věděl, e je ji v jeho rukou mrtvá. Cítil trochu výčitky svědomí. Věděl, e přes svůj arm je Světlana svým způsobem nemilosrdná stejně jako Kapar a e sex je jen jednou z mnoha jejích zbraní, e její váeň a sladká slůvka, která mu eptala do ucha, jsou prázdné, jen součást záitku, a nelze je brát váně.

Jeho poslání bylo černé a on mu ji obětoval dui. Jako tír, i Kapar měl v povaze zrádnost, take Speara nakonec zradí, a on pak bude moci poruit přísahu a zaútočit na mue zodpovědného za vyhubení jeho lidu. I kdyby přitom měl zemřít, splní svou povinnost vůči svým předkům.

Ale ne zemře Kapar, musel zemřít jetě jeden mu: kapitán Quint Havrevulen, mu, jen osobně dohlíel na vyvradění Spearovy rodiny. Ano, bude hledat příleitost, jak zničit kapitána dřív, ne se pustí do Kapara. Pokud přeije, pokud zabije Quinta a zničí Kapara, teprve pak začne truchlit pro ztrátu své due.

Pokud přeije.

10. Odhalení

Spear čekal.

Kapar pročítal zprávu. Konečně ji odloil a usmál se. Právě dorazila zpráva od naich agentů z Micelovy Stanice. Kněna Světlana nečekaně podlehla náhlé horečce, kvůli které jí přestalo bít srdce. Kníe Jáno ílí alem a soukromá rada ho prohlásila za neschopného vládnout. Vládcem byl jmenován kníe Sergej, ale protoe jetě není dost starý, povládne jeho jménem jako regent ministr Odeski, dokud Sergej nedosáhne dospělosti.” Odloil dokument. Brilantní, Speare. Jak jsi přiel na tak dokonalé řeení?”

Spear klidně odpověděl: Můj komorník Amafi zná jistý jed, který se dá namíchat ze zdánlivě nekodných přísad - větinou jsou snadno k sehnání - a navtívil několik apatyk ve městě. Připravil jed a já nael způsob, jak ho noc před odjezdem podat. Kněna měla do týdne zemřít.”

Mezi tvou návtěvou a její smrti neexistuje ádná jasná spojitost.” Kapar přímo zářil. Chlapče můj, jsem s tebou velice spokojený. Očekávám, e od prvního ministra brzy dostanu nějakou ádost o ťvysvětleníŤ mé poslední zprávy, protoe se bude snait najít nějakou cestu ven z toho, co jsem ádal.”

Spear se zeptal: Mám se vrátit do Micelovy Stanice?”

Ne,” odmítl Kapar. Na přísaze věrnosti u trvat nebudu. Chtěl jsem, aby Světlana zemřela, i kdy mi ta stará megera bude chybět.” Zvedl ruku a palcem se téměř dotkl ukazováku. Ví, e jsem byl takhle blízko ke svatbě s ní? Můj otec ji povaoval za dobrou partii, ale já ho přesvědčil o opaku. Jeden z nás by byl toho druhého zabil.” Náhle se rozesmál. Vlastně to tak dopadlo!” Vstal. Odměňuji dobře odvedenou práci, Speare, a za tohle tě jmenuji baronem u svého dvora. Nechám napsat přísluný dokument a najdu ti nějaký jalový kus země k tomu, co má v Ostrovním království. Ale pokud mi bude i nadále slouit tak dobře, zjistí, e tě očekávají jiné výhody.”

Děkuju, Milosti, Vdycky udělám, co bude v mých silách.”

Pojď, poobědváme spolu a zjistíme, jakou dalí lumpárnu bychom pro tebe vymysleli.”

Spear el za Kaparem na balkon nad přístavem. Bylo chladno, ji nadeel podzim, a oba mui na sobě měli těké kabáty. Přesto Spearovi připadal mrazivý vzduch osvěující, kdy sluhové na stůl kladli jídlo a víno.

Kapar sluhům pokynul, aby odeli, a kdy byli dost daleko, řekl Spearovi: Musím se přiznat, e jsem byl připravený na zprávu, e tě zatkli a popravili, co by mi poskytlo důvod vytáhnout na jih a pomstít tě. Ne e bych nějaký důvod potřeboval, ale jistě chápe, jak to myslím.”

Ano, Milosti.”

Teď nejspí z ministra Odeskiho dokáu vytáhnout nějaké ústupky a uetřím si potíe s válkou.”

Já měl, Milosti, dojem, e chce úplnou kapitulaci.”

Od Světlany a toho jejího pitomého manela ano. Pokud bys byl svůj úkol nesplnil. Zapamatuj si, e nikdy nesmí spoléhat jenom na jeden plán, Speare. Vdycky, kdy se pokouí o něco nebezpečného, měj v záloze dva tři dalí. Sele-li první, přejde na druhý. Kdy sele i druhý, přejde na třetí.”

A pokud sele i třetí plán, Milosti?”

Kapar se zasmál. Pokud jsi i pak jetě naivu, utíkej, a se ti za patami práí.”

Spear se také zasmál, ale nelo mu to od srdce.

Kapar pokračoval: Kdybych byl přiel za Světlanou s rozumným poadavkem a chtěl po ní, aby Salmater přestal pracovat pro mé nepřátele, byla by trvala na tom, abychom si promluvili, a a bych odcházel, byl bych měl její slib, e Salmater nebude pracovat pro mé nepřátele kadý druhý týden. Kdy jsem poadoval věrnost a úplnou kapitulaci, věděl jsem, e budou mít plno práce s tím, aby přili na to, jaké ílenství mě to posedlo, a ani je nenapadne, e by mi mohlo jít o něco jiného.”

e se chce zbavit Světlany.”

Kapar kývl. Ano, jakkoliv toho lituji. Nikdy neměla na to, aby se mi postavila přímo, Speare. Vdycky se musela spoléhat na jiné, aby ji podpořili. Jednu dobu jednala ve shodě s Roldemem, pak s Ostrovy a tentokrát lo o Miskalon. Nikdy mi doopravdy neodpustila, e jsem se s ní odmítl oenit.”

Spearův výraz prozradil jeho mylenky.

Kapar zase promluvil. Ano, hodně z toho, co se mezi mnou a Světlanou událo, bylo kvůli tomu, e jsem si ji nechtěl vzít za enu. Ne e by mě milovala, pochop.” Zasmál se. Byli jsme si podobní v mnoha věcech. Oba jsme byli ctiádostiví, nemilosrdní a neústupní. Kdyby byla mu, byl bych ji bez váhání jmenoval svým prvním generálem, a pak si pořádně hlídal záda. Ale jako manelka…” Pokrčil rameny. Potřebovala loutku jako Jáno, kterou by mohla ovládat. Ale její poslední úlet byl neodpustitelný. Spojit se s Miskalonem, aby získala Olaskou Bránu… to bylo příli. Bylo to poprvé, co se pokusila napomáhat při přímém útoku na olaskou půdu, a to jsem nemohl dopustit.” S úsměvem plácl do stolu. Ale na tom nezáleí. Je mrtvá, a jakmile budu mít novou smlouvu se Salmaterem, ne s nimi skončím, budou jako jiní provincie Olaska. Teď se mohu věnoval jiným záleitostem.”

Spear se jen mlčky napil vína a ukousl si sousto.

Kapar udělal toté, polkl a řekl: Ví, co mám v plánu teď? Vidí něco, z čeho usuzuje, o co se tu pokouím?”

Milosti, pravou je, e nevím, o co ti jde. Myslím, e některé věci jsou nasnadě, jako třeba zabezpečení hranic a zajitění ochrany před případnými nepřáteli, ale jinak netuím.”

Dobře, protoe jsi velmi rafinovaný mladý mu, a kdy ani ty nevidí nic očividného, tak tu není nic k vidění. Nyní ke tvému dalímu úkolu. Chci, aby sis svůj nový titul tak týden uíval.

Pak, a ti řeknu, se vydá do Saladoru. Budu tam pro tebe mít různé úkoly. Hlavně ale chci, aby ses do slavnosti zimního slunovratu ve městě usadil.”

To nebude těké, Milosti. U jsem tam kdysi bydlel a můu snadno obnovit stará přátelství.”

To je dobře, protoe na slavnost přijede vévoda Varian Rodoski jako host vévody ze Saladoru. Zná ho?”

Viděl jsem ho a jednou jsem mu byl představen, ale nemůu tvrdit, e se s ním znám.”

Ví, jaký má vztah k roldemskému trůnu?”

Je králův bratranec a v řadě na korunu po… princi Matthewovi?”

A princi Michaelovi, Constantinovi a princezně. Zkrátka je estým v řadě následníků trůnu, take patří mezi nejdůleitějí roldemské vévody, i kdy ne mezi ty nejmocnějí.”

Dobrá, Milosti. Jsem v Saladoru a vévoda Rodoski taky. Co si přeje?”

Já si přeji, můj milý Sokole, abys po slavnosti opustil Salador a vévoda Rodoski nikoliv.”

Přeje si, aby se nevrátil do Roldemu?”

Správně.”

A jak dlouho má zůstat v Saladoru, Milosti?”

Po zbytek ivota, příteli,” odvětil Kapar. Jakkoliv krátký můe být.”

Spear chvíli mlčel, ne řekl: Uvidím, co se bude dát dělat, Milosti.”

Vím, e mě určitě potěí, barone Speare,” pravil vévoda s krutým úsměvem, Spear se zadíval na vzdálený přístav. V chladnu se mu u úst sráela pára, ale jeho poprvé od chvíle, kdy se tu posadil, zamrazilo.

***

Spear seděl u stolu tři místa od lady Natalie. Kdy povýil na barona, polepil si i u vévodova stolu. Po levici měl dalího čerstvého barona Jevgenije Koldase a mezi ním a Natalií seděl také kapitán Quint. Vichni Spearovi blahopřáli k povýení, i kdy Spearovi bylo jasné, e Quint je pouze zdvořilý. Mezi oběma mui existovala od chvíle, kdy se poprvé setkali, jistá odměřenost, a Spear nevěděl, zda ji u Quinta vyvolala nějaká osobní averze, soupeření o Natalii či to, e vycítil Spearovo neobměkčitelné nepřátelství, jakkoliv dobře ho skrýval.

Jestli osud dovolí, Spear Quinta i Kapara zabije, a pak… Netuil, co udělá pak, pokud to přeije. Uvědomil si, e se zamyslel, protoe Jevgenij Koldas řekl: Barone?”

Promiň,” omlouval se Spear. Jenom mě poněkud přemohla velkorysost Jeho Milosti, a trochu jsem se zamyslel. O čem jsi to mluvil?”

Říkal jsem, e kdybys měl čas, rád bych tě vzal na řeku do divočiny za Zničené země. Má pověst takového lovce, e bych se od tebe rád něčemu přiučil.”

Spear Koldase povaoval za upřímného mue, který nikomu přehnaně nelichotí, a tak se nad jeho poklonou usmál. Pokud mi to čas dovolí, určitě by se mi to líbilo.”

Večeře pokračovala obvyklým způsobem. Spear si na ivot u dvora velmi rychle zvykl. Vévoda byl neobvyklým vládcem v tom ohledu, e nevyadoval, aby mu byli dvořané neustále k ruce. Hodně času trávil s Leso Varenem, který téměř neopoutěl své komnaty, a pokud to ve vzácných případech udělal, vdy byl s vévodou.

Spear vdycky dával pozor a kvůli konkláve se o něm snail zjistit, co jen bylo moné. Usoudil, e zpočátku bude nejlepí jenom pasivní pozorování. Nikdy o Lesovi nemluvil a nevyptával se na něj. Jenom pozorně naslouchal, kdykoliv o něm někdo promluvil.

Po měsících strávených v Opardumu Spear začínal Leso Varena povaovat za Mue, který tam není. Jeho jméno se objevovalo pouze v jediné souvislosti: kdy byl vévoda někde pryč, někdo obvykle poznamenal: Je nahoře u Varena.”

Spear nijak nespěchal, ale byl zvědavý. Určitě přijde den, kdy začne klást otázky, ale ten den jetě nenadeel.

Amafi měl rozkaz chovat se stejně jako ostatní sluhové v citadele. Měl poslouchat, ne se vyptávat. Jediné, co zjistil, vak bylo, e u Varenových dveří se dvakrát denně nechává jídlo a kadý týden tam leí ranec se pinavým prádlem. ádný sluha nesměl vstoupit, pokud k tomu nebyl vyzván, co bývalo málokdy, a vdycky lo o nějaký zvlá nechutný úkol. Jeden sluha si prý stěoval, e a bude chtít Leso Varen ze svých komnat odklidit dalí mrtvolu, můe si to zatraceně udělat sám, a jiný poznamenal, e a u ty skvrny na stěnách jednoho pokoje byly od čehokoliv, skoro nely odrhnout.

Spear Amafimu vysvětlil, co dělá komorník, a z bývalého vraha se brzy stal druhý Pasko. Spear měl vdy připravené čisté aty a jeho zprávy byly doručovány včas. Amafi dokázal splynout s pozadím i přes občas poněkud křiklavý oděv, a dokázal si zapamatovat vechno, co viděl a slyel.

Po večeři si Speara přivolala Natalia a poeptala mu: Najde si potom pro mě chvilku?”

Spear kývl a tie odpověděl: Cokoliv si přeje, má paní.”

S úsměvem přijala bratrovo pozvání, aby ho doprovodila, a přes rameno prohodila: Dám ti vědět.”

Spear kývl. Obrátil se k němu kapitán Quint Havrevulen a otázal se: Začíná být ctiádostivý, barone?”

Spear předstíral, e ho nepochopil. Pane?”

Jenom si dávej pozor, barone. Nae paní má mnoho nápadníků a někteří snáejí konkurenci patně.”

Jenom slouím naí paní, pane,” opáčil Spear s úsměvem, otočil se a odeel.

Připojil se k němu Amafi. Ná milý kapitán touí po tvé smrti, blahorodí.”

Tak to je vzájemné.”

Dorazili do Spearových komnat a Amafi řekl: Co si přeje teď, blahorodí?”

Ná pán mě dnes v noci zřejmě nebude potřebovat.”

Nezajdeme tedy do města?”

Ne, dnes v noci chci jetě něco prozkoumat,” prohlásil Spear. Kapar mě nebude potřebovat, ale tuím, e Natalia ano, nejspí tak kolem jedenácté. Take tu musím být, a si mě zavolá.”

Amafi namítl: Blahorodí, ale to nejsou ani dvě hodiny.”

Kdyby rozkaz přiel, ne se vrátím, odpověz, e jsem… v lázni… nech sem přinést horkou vodu. e hned přijdu.” Spear si rychle svlékl zdobený kabátec a vzal si obyčejný, tmavoedý. Doel ke dveřím a rychle se podíval na obě strany. Brzy se vrátím,” slíbil.

Kdy Amafi po chvíli vyhlédl ze dveří, viděl, e je chodba prázdná. Velmi dobře, blahorodí,” pronesl tie a dveře zase zavřel.

***

Spear tie postupoval tmavou chodbou. Při kadé příleitosti, kterou měl od chvíle, kdy ho chodbami pro sluebnictvo prováděl malý Rudolf, je prozkoumával sám. U odhalil dvě sítě jeskyní, o nich sluhové zřejmě nevěděli a které se táhly na míle daleko. Jedna vedla dolů a Spear na ni neměl dost času. Druhá mířila trochu nahoru a končila závalem. Spear byl přesvědčený, e kdyby tu chvíli kutal, dostal by se na planinu nad citadelou.

Teď se snail najít tajný přístup do soukromých komnat Leso Varena. Neúspěně vyzkouel několik chodeb vedoucích rovnoběně s chodbami v té části citadely a nyní se pustil do staré chodby nad nimi. Málem si ublíil na ebříku vedoucím do horních poschodí, protoe jak ho varoval Rudolf, dřevo bylo staré a ztrouchnivělé.

Nael vak tři pouitelné ebříky, po nich vystoupil do zatím nejvýe poloené sítě chodeb. Začínaly ve vzdáleném křídle citadely, je bylo zavřené, a táhly se nad nejvyím podlaím s pokoji. V duchu si poznačil kadou místnost v citadele a celou dobu dobře věděl, kde se nalézá.

Také věděl, e mu dochází čas a bude se muset rychle vrátit do svých komnat. Dorazil ke dveřím. Zastavil se. Pokud odhadl vzdálenost a směr správně, byla na druhé straně dveří chodba, je by měla vést asi sto kroků od některého z tajných vchodů, kudy se sluhové dostávali před soukromé komnaty Leso Varena. Prohlédl si dveře, a jakmile se jích dotkl, zjeily se mu chlupy na krku.

Na dveřích byla magická ochrana. I na této zapomenuté chodbě si čaroděj zajistil soukromí. Spear se rychle odtáhl. Doufal, e pouhým dotekem kouzlo nespustil. Vlastně to povaoval za nepravděpodobné, protoe chodbami pobíhalo dost krys, aby se sem Varen chodil dívat pokadé, kdy nějaká naruila jeho soukromí.

Spear usoudil, e pro dneek u to stačí, a vrátil se do svých pokojů. Vzal to nejkratí cestou, a kdy slezl po půl tuctu ebříků a proel nejméně půl míle chodeb, pootevřel dveře pro sluhy naproti svým pokojům. Vyhlédl ven, viděl, e chodba je prázdná, a rychle přeběhl na druhou stranu.

Vklouzl do pokoje, Amafi na něj čekal. Lady Natalia poslala zprávu.”

Jak je to dlouho?” chtěl vědět Spear a svlékal si velmi zapráený kabát.

Asi deset minut. Řekl jsem, co jsi mi nařídil, e se koupe a hned přijde.”

Spear ze sebe serval i ostatní aty a rychle vlezl do vany. Nemůu se tam objevit celý od prachu.”

Rychle se opláchl a v minutce se otřel velkou osukou. Amafi se ho pokouel učesat. Spear teď nosil vlasy po ramena.

Stále trochu vlhký Spear se slovy: Tohle bude muset stačit,” opustil místnost.

Spěchal jen natolik, aby k sobě nepřitáhl pozornost. Dorazil ke dveřím do pokojů lady Natalie a zaklepal. Dva strání u dveří si ho nevímali, take poznal, e je očekáván.

Dveře otevřela sluebná a vpustila ho dál. Kdy Spear veel, dívka odela stejnými dveřmi a nechala ho samotného. Nael si cestu do Nataliiny lonice a vstoupil,

Ty viváku,” vyhrkla sladce. Nechává mě čekat.” Seděla podepřená horou poltářů a a k ramenům byla zakrytá sněhobílou pokrývkou. Ramena a krk měla nahé a zalévalo je světlo jediné svíčky, protoe dlouhé černé vlasy měla sepjaté v týle.

Koupal jsem se,” vysvětlovat Spear a el si k ní sednout na postel.

Natalia nechala pokrývku spadnout a přitáhla si ho k sobě. Větina muů není tak úzkostlivá.”

Nějaké stínosti?” otázal se těsně předtím, ne ji políbil.

Po vánivém polibku řekla: Ne, i kdy připoutím, e mám ráda tvou voňavku - do jisté míry - víc ne mýdlo, které pouívá. Budu ti muset poslat to, co jsem nala v Rodezu a tolik se mi líbí.”

Moc rád ho začnu pouívat.”

Teď dr zobák a sundej ze sebe ty aty.”

Jistě, má paní,” opáčil Spear s úsměvem.

***

Přilo ráno a slunce se vyhouplo nad obzor. Natalia se zavrtěla, kdy se Spear pokusil vymanit z jejího objetí. Probudila se a popadla ho pevněji. Nechoď.”

Musím. Kdyby mě tvůj bratr zavolal, bude lepí pro vechny, pokud mě páe najde v mých pokojích.”

Á, to je otrava.” Napulila rty. Občas se chovala opravdu jako malá holčička.

Zatímco se oblékal, ona si lehla na záda a zahleděla se na nebesa nad postelí. Občas si přeju, abys byl princ nebo aspoň nějaký mocný vévoda, Speare.”

Proč?”

Protoe pak by mi tě moná tvůj bratr dal za mue.”

Speara při jejich slovech nečekaně píchlo u srdce. Obrátil se. Natalie…”

Ona se zasmála. Netvař se tak vyděeně, Speare.” Posadila se a rukama objala poltář. Nejsem do tebe zamilovaná.” Přimhouřila oči. Nevím, jestli bych se vůbec dokázala do někoho zamilovat. Myslím, e mě o to připravila výchova. A vím, e ty nejsi zamilovaný do mne. Ani jeden z nás na to nejspí moc není. Ale je s tebou náramná legrace. Kdy u se musím vdát za mue, kterého nemiluji, docela dobře by to mohl být mu, se kterým se pobavím. Tolik toho zná a na tak mladého mue jsi toho tolik vykonal. Myslím, e bys mohl být… já nevím, něco zvlátního.”

Lichotí mi, Natalie.”

Ano, lichotím ti, ale ty si to zaslouí. Jsi nejmladí mu, jaký kdy získal titul ampiona Dvora mistrů - nechala jsem si to vyhledat. Potom to, jak jsi Kapara zachránil před tím medvědem. Mluví mnoha jazyky, vyzná se v jídle a ve víně. Co jetě umí? Hrát?”

Chabě,” přiznal Spear, kdy si natahoval holínky.

Co dál?”

Trochu maluju.”

Tak to rozhodně musí namalovat můj portrét!” vyhrkla nadeně. Vidí, umí tolik věcí, kolik větina muů v mém ivotě vůbec nezná. Nejsi ádný hlupák. Kdy jsi se mnou, nikdy se nenudím. Udělej něco skutečně velikého, Speare Sokole, aby můj bratr musel s naím sňatkem souhlasit. Bě pro Kapara dobýt nějakou zemi nebo svrhnout nějakou dynastii.”

Spear se rozesmál. Její nezvykle romantický nápad ho pobavil. Tvůj bratr by moná souhlasil, kdybych mu mohl k nohám poloit celý stát, ale jinak mám takové tuení, e se v budoucnu rozejdeme.”

Kdy chtěl vstát, Natalia se k němu vrhla a popadla ho kolem krku. To jetě dlouho ne, Speare. Moná se nedokáu zamilovat, ale kdybych mohla, milovala bych tebe, hluboce a z celého srdce.”

Na krátký, nepříjemný okamik Spear nevěděl, co má říci. Vyspal se s mnoha enami, ale netvrdil by, e jim rozumí. S něčím takovým se dosud nesetkal: Natalia nebyla jako ádná jiná ena, kterou kdy poznal, a on si nebyl jistý, zda má jen chvilkový záchvat romantiky, nebo jestli mu právě odhalila část svého nitra. Ve snaze najít snadnou cestu ven z této kae ji políbil a řekl: Kdyby ena jako ty mohla milovat mue jako já, hluboce a z celého srdce, bylo by to skutečně pozoruhodné. Toho by si vimli i bohové.”

Podívala se na něj a zazubila se. Hezky řečeno. A teď, ne mi uteče, mi řekni, spal jsi s kněnou Světlanou, ne jsi ji zabil?”

Náhle Spear pochopil, e vidí Nataliinu druhou stránku, chladnou, vypočítavou, zlomyslnou. Má paní?”

Natalia se zasmála. Neboj se, Speare. Kapar mi skoro nic nepoví, ale já vím dost, abych si vimla maličkostí a udělala si z nich závěry. U smí odejít.”

Spear se uklonil a rychle odeel. Sluhové po ránu spěchali za svými úkoly. Do chvíle, kdy se vévodova druina vzbudí a bude ádat snídani, zbývala necelá hodina.

Spear vklouzl do svých pokojů. Amafi u byl vzhůru a na Speara čekaly čisté aty, pokud by je ádal. Spear ukázal na vanu. Stoupala z ní pára, take věděl, e byla právě naplněna. Ucítil Natálii a její voňavku a věděl, e by si vyslouil významné pohledy, kdyby se dnes příli přiblíil k ostatním členům dvora.

Kdy si sedal do vody, řekl Amafimu: Kdybych někdy zapomněl, klidně mi, prosím, připomeň, e Natalia je svým způsobem stejně nebezpečná jako její bratr.”

Amafi na Speara kývl, a se předkloní, aby mu mohl umýt záda. Ne, blahorodí, ona je nebezpečnějí.”

Speara nenapadla ádná námitka.

***

Spear vzhlédl, kdy do místnosti vstoupil Amafi pokrytý něčím, co vypadalo jako krev. Bohové, co se ti stalo?”

Něco zvlátního, blahorodí. Honem si obleč něco nenápadného.”

Byla skoro půlnoc a Spear se právě vrátil z pozdní večeře u Kapara, kam byl pozván spolu s několika dalími dvořany. Jídlo se změnilo v hromadné pití a vyprávění příběhů, kdy kromě Natalie nikdo od stolu nevstal celé hodiny. Vévodova sestra se omluvila s tvrzením, e je unavená, a jedním rychlým pohledem Spearovi sdělila, jak je rozhořčená. On stejně rychle pokrčil rameny a naklonil hlavu, čím jí sdělil, e se s tím nedá nic dělat a e jí navtíví někdy jindy.

Spear se převlékl do haleny a kamaí, je nosíval při cvičení v ermu.

Holínky ne,” zarazil jej Amafi.

Nic obyčejnějího nemám.”

Tak pojď bosky.”

Kdy Spear vstal, Amafi přinesl z krbu hrst popela a vetřel jej Spearovi do vlasů a pomazal mu jím obličej. Blahorodí, sna se vypadat velice chudě, a moná dnení noc oba přeijeme.” Pak trochou krve ze své haleny pomazal Spearovu halenu a tvář.

Spear následoval bývalého nájemného vraha přímo do křídla, kde přebýval Leso Varen. Kdy se přiblíili k čarodějovu obydlí, Spear by byl při pohledu na to, co uviděli, zaváhal, nemít silný aludek.

Sluhové, vichni popelaví ve tvářích a mnozí potlačující nevolnost, vynáeli z čarodějových komnat těla. Mezi sluhy byli tací, je Spear nepoznal, snad dělníci z města. Někdo zařval: Vy dva!” a ukázal na ně. Doneste sem ty necky a pohněte sebou.”

Spear s Amafim popadli velké dřevěné necky naplněné vodou a nějakou íravinou. Spearovi stačilo nadechnout se výparů a u mu vyhrkly slzy z očí. Odvrátil hlavu a pomohl svému komorníkovi odtáhnout necky do čarodějových komnat. Leso Varen stál stranou a probíral se hromadou pergamenu na stolku před sebou. Kadou chvíli vzhlédl, ale pozornost cele soustředil na psaní.

Místnost, do ní vstoupili, byla tatá, kde Spear skládal svou přísahu, a vedly z ní dvoje dalí dveře naproti sobě. Dveře nalevo byly otevřené a Spear s Amafim dostali příkaz donést své břemeno tam. Poloili ji na zem a Spear chvíli nemohl uvěřit vlastním očím. Neměl slova, jimi by popsal, co měl před sebou. Místnost měla kamenné zdi bez jediného koberce či jiného zpříjemnění. Na jedné stěně byly police plné knih a svitků. Stěnu naproti dveřím zdobily okovy a podle toho, kolik krve bylo na stěně a na podlaze pod nimi, musela těla pocházet odsud. Ve třetí stěně bylo jediné okno a pod ním stál stolek s kalamářem a brkem. Napravo ode dveří byl velký stůl pokrytý lahvičkami, nádobkami a krabičkami. Uprostřed byl v podlaze velký odtokový kanálek a krev stékala k němu.

Spear nepotřeboval cítit, jak mu naskakuje husí kůe, aby poznal, e místnost je prodchnutá ohavnou magií. Ze svého výcviku na Čarodějově ostrově si pamatoval dost, aby vytuil, co se tu událo. Temná vázací kouzla, mocná zaříkadla na zmatení nepřátel a mnoho dalích tajuplných praktik posilovala lidská smrt a krev. Leso Varen musel být nekromant, mistr magie smrti, a nedávno tu vyvolal nějaké velké kouzlo. Z nepřítomného výrazu, s ním studoval dokumenty, Spear usoudil, e to neprobíhalo dobře.

Spear vzal kartáč a pustil se do drhnutí podlahy. Amafi zatím pracoval na stěnách. Spear vyuil příleitosti, aby si zapamatoval vekeré podrobnosti o tomto místě. Propracovával se k policím s knihami a pokouel se přečíst názvy. Mnoho svazků nemělo na hřbetě ádný nápis nebo tam byly značky, kterým nerozuměl, ale asi tucet názvů přečíst dokázal. Větinou byly v jazyce Keshe, Roldemu a Ostrovů a několika dalích, je znal. Uloil si je do paměti a rozhodl se později je sepsat a poslat zprávu konkláve.

Tolik se soustředil na čtení, e téměř přeslechl, kdy se za ním kdosi objevil. Jak sklonil hlavu, ucítil na rameni čísi ruku. Otočil se a sklopil zrak pro případ, e to je někdo, kdo by ho mohl poznat. Uviděl před sebou pár bosých nohou vykukujicích zpod dlouhé sukně, na lemu pinavé. Vzhlédl a uviděl mladou enu drící vědro čisté vody. Roldemsky se silným přízvukem řekla: Na čitění.”

Spear kývl, couvl a opřel se rukou o stěnu, protoe se mu zatočila hlava. Ona se na něj u víc nepodívala, chrstla vodu na podlahu, čím částečně spláchla krvavou břečku, a odela. Kdy dívka s vědrem odcházela k neckám pro dalí vodu, Spear se nehýbal. Amafi si viml, e stojí, prudce ho zatahal za rukáv a zaeptal: Civí, blahorodí. Dr hlavu dole!”

Spear se znovu pustil do drhnutí a vechny mylenky na názvy knih se mu vykouřily z hlavy. Pracovali jetě asi hodinu, pak dostali rozkaz odnést necky ven. S Amafim si nali schoditě vedoucí dolů a vydali se po něm. V polovině dlouhé chodby Spear otevřel tajný průchod do sluebnických chodeb a odvedl Amafiho zpátky do svých pokojů. Vana v jeho koupelně jetě byla plná a Spear navrhl: Pouijeme ji oba, pak ji s pomocí vědra vyprázdní. Nesmíme dovolit, aby někdo viděl vechnu tu krev.”

Blahorodí, co se tam stalo?” vyzvídal Amafi. Vypadal jsi, e vidí ducha.”

Spear vzhlédl. Skoro, Amafi. Skoro.” Stáhl si zakrvácenou halenu a hodil ji sluhovi. Tohle spal,” nakázal mu a sundal si pinavé kalhoty. Posadil se do vany a zavřel oči, ale před sebou stále viděl tvář té mladé eny jako portrét vpálený do paměti. Kadý její vlásek, mouhy na lících i modřiny, některé staré a jiné čerstvé.

On si ji ale pamatoval z doby, kdy měla tvář pokrytou pihami a mhouřila medově zlaté oči, kdy ho pozorovala způsobem, z něho se mu chtělo zemřít. Ponořil hlavu pod vodu a umyl si vlasy. Kdy se vynořil, zakryl si obličej rukama, protoe vlastně uviděl ducha. Tu tíhlou, vysokou dívku znal. Viděl ji běhat s ostatními děvčaty ve vesnici Kulaam jetě kdy se Spear Sokol jmenoval Kielianapuna - Červená veverka a ona se jmenovala Oko modrokřídlé čírky.

Přiel Amafi a zeptal se: Co se stalo, blahorodí?”

Spear by byl nejraději zaječel: nejsem poslední ze svého kmene, ale věděl, e tím by bývalému vrahovi prozradil víc, ne by chtěl. Nakonec ze sebe vypravil: Ta dívka ve Varenově pokoji, ta blonďatá.”

Ano, blahorodí?”

Ona mi… připomněla někoho, koho jsem u léta neviděl.”

Aha,” řekl Amafi a začal si svlékat aty umazané krví. Překvapivá podoba.”

Velice překvapivá.”

Vyměnili si místa a Spear se utřel. Kdy se připravoval na loe - věda, e spánek nejspí stejně nepřijde - pravil: Zítra, a mi vévoda dá poslední příkazy před odjezdem do Saladoru, chci, abys zjistil, co jen půjde, o těch lidech, kteří přili odklidit těla. Musí to být někdo, komu hofmistr důvěřuje, e zachová tajemství. Zjisti, co se dá.”

A co ta dívka?”

Spear se nad tím zamyslel. Zatím ne. Prozatím jenom zjisti, kdo to je a kdo je její pán.”

Jak si přeje, blahorodí.”

Spear se posadil před krbem a snail se zahřát. Trvalo mu to mnohem déle, ne by mělo.

11. Salador

Kočár projíděl ulicí.

Spear a Amafi mířili k domu, který si pronajali skrze jednoho z Kaparových agentů v Saladoru. Na této cestě nebyl Spear oficiálním zástupcem vévody, neměl ádné diplomatické úkoly, nemusel zastupoval Olasko v paláci vévody ze Saladoru. Vlastně nikdo nesměl zjistit, e je Kaparovým agentem, ani e se stal olaským baronem. Pro vechny v Saladoru měl být dál zemanem Spearem Sokolem, jen se vrátil do města, kde před lety pobýval.

Měl plán a věděl, co se od něj očekává a jaký by byl jeho osud, kdyby ho chytili nebo kdyby neuspěl. Přesto se přinutil svůj plán znovu promyslet, protoe měl pořád pocit, e mu něco uniklo. Poprvé od chvíle, kdy vstoupil do Kaparových slueb, se cítil nejistý. Znal svůj plán do nejmeních podrobností, ale neustále ho něco rozptylovalo. Cítil se tak od noci, kdy v citadele uviděl Oko modrokřídlé čírky.

Amafi toho moc nezjistil, jenom e k odváení těl z citadely volají obchodníka jménem Bowart. Ten se těl zbavil a nikdo nevěděl jak. Amafi také zjistil, e vede skupinu pohodných, kteří odklízeli mrtvá zvířata, hlavně koně a krávy, je uhynula na polích nebo ve stájích. Povídalo se, e má také spojení na obchod s otroky dole v Keshi a paeráky na jiních ostrovech.

Pokud mu Oko modrokřídlé čírky prodali loupeníci z Krkavcovy tlupy, tak mohli přeít i dalí, Spear chápal, proč nejspí uetřili Oko modrokřídlé čírky. Byla neuvěřitelně krásná. Také by chápal, proč ji nechávají dělat ty nejpodřadnějí práce, protoe i kdy asi přeila znásilnění, bojovala jistě ze vech sil, stejně jako kadá Orosinka, a nikdy by nesvolila k práci v nevěstinci. Otrokář, který ji pro tento účel koupil od Krkavce, musel být hodně zklamaný.

Z rozčilení, e ona ije a moná i dalí, se mu svět obrátil vzhůru nohama. Od nájezdu předpokládal, e ze svého lidu zůstal naivu pouze on, protoe ke Kendrickovi ani jinam se nedostala ádná zpráva o jiných přeivích. To by dávalo smysl, pokud ty, kdo nájezd přeili, okamitě odvedli do Olaska. Spear ale neměl, jak by to zjistil, a celý svůj dalí ivot zaloil na představě, e ten den nepřeil nikdo z jeho lidu. Nikdo, na kom by mu mělo záleet. Nikdo, pro koho by mohl ít.

Jeho cesta byla jasná, ale poprvé od té chvíle, kdy vykročil na cestu pomsty, měl důvod ít. Ne spatřil Oko modrokřídlé čírky, nezáleelo mu na tom, jestli přeije, hlavně pokud svůj lid pomstí. Teď musel přeít. Musel zničit kapitána Havrevulena a vévodu Kapara a přeít, aby mohl najít Oko modrokřídlé čírky a zjistit, zda přeil jetě někdo, a jednou se moná vrátí do svého horského domova, kde znovu rozdmýchá jiskru Orosiniů, jakkoliv chabě.

Amafi u něj vycítil změnu a při několika příleitostech se zeptal, zda snad není něco v nepořádku. Spear jeho otázky odráel nejasnými odpověďmi ve smyslu, e mu dělají starosti Kaparovy rozkazy. Spear si neustále připomínal, e a u se změnilo cokoliv, jedno zůstává při starém: musí přeít, musí poslouchat Kapara, dokud nepřijde čas ho zničit, a do té doby se musí chovat jako věrný sluebník.

Kočár dorazil k domu, který si Spear pronajal, a kočí jim otevřel dvířka. Spear s Amafim vystoupili a Spear doel k domu a zaklepal na dveře.

Otevřela mu nějaká dívka a zeptala se: Co si přeje, pane?”

Jsem zeman Sokol.”

ena ustoupila stranou. Vítej doma, zemane. Já jsem Magary.”

Kdy Spear vstoupil, řekl: Můj komorník se jmenuje Amafi. Bude tu majordomem. Kdo jetě tu je?”

Kuchař, pane. Teda on tady není, ale patří k domácnosti. Je na trhu. Zprávu o tvém příjezdu jsme od majitelů domu dostali teprve včera. Uvařím čaj, jestli chce.”

Dám si. Jetě někdo?”

U nikdo, pane. Kdy v domě nikdo nebydlí, uklízím tu a Lucien pro nás dva vaří. Nikdy nevíme, co bude potřeba, dokud nedorazí nájemníci.”

Spear vepředu viděl obývací pokoj a chodbu, která nepochybně vedla do kuchyně. Napravo byly vidět dalí dveře. Spear se zeptal: Co je tam?”

Spí, pane.”

ádná jídelna?”

Ta je nahoře, pane. Dům je trochu starý, ale docela hezký, kdy si na něj jednou zvykne.”

Spear kývl. Budu nahoře. A mi tam Amafi donese zavazadla a ty pak přines čaj.”

Spear se vydal na obhlídku. Brzy zjistil, e dívčin popis byl odpovídající. Domek byl malý, s krásnou vyhlídkou na hlavní náměstí. Stál přímo naproti cestě vedoucí k hradu vévody ze Saladoru. Na poschodí vepředu byla jídelna s okny od podlahy ke stropu. Byly tu dvě lonice, jedna o něco větí ne druhá. Jak se tak rozhodoval, kterou si vybere, pochopil, proč Kaparův agent tento dům vybral. Měl jedinečnou výhodu: malé, nenápadné dveře vedoucí na terasu na střee, takovou ploinku obkloponou nízkým elezným zábradlím. Bylo odsud vidět na město pod hradem a k přístavu. Na terase stál stoleček a dvě křesílka. V létě to muselo být krásné místo, kde si mohl při západu slunce vypít sklenku vína.

Taky to byl hezký způsob, jak nenápadně vyklouznout z domu. Spear doel na kraj střechy a podíval se dolů. Tepané elezné zábradlí tu bylo hlavně proto, aby někdo náhodou nespadl. Před ním byla řada ostrých hrotů namířených dolů, je měly zabránit tomu, aby sem nevlezl nějaký zvědavý zloděj. Spear nepochyboval, e odhodlaný zloděj by se sem dostal docela snadno, ale spí by si nael snazí cíl, ne by se obtěoval s přelézáním hrotů, zvlá kdy místní zloději věděli, e dům se pronajímá, co znamenalo, e tam větinou není nic, co by stálo za kráde.

Speara vak zaujalo, jak snadné bylo dostat se přes uličku na střechu domu naproti, jen vypadal příhodně oputěný, pokud se dalo soudil podle rozbitých oken. Stačilo k tomu jen pevné prkno a nemít strach z výek. Spear hodlal poslat Amafiho. aby mu vhodné prkno sehnal nebo nějaké opatřil na pile.

Vrátil se dovnitř a viděl, e Amafi vybaluje. Odpovídá dům tvým potřebám, blahorodí?”

Ano.”

Není tu vana a záchod je venkovní. Ale nechali tu moc hezký nočník.”

Spear pokrčil rameny. Zvykl si na velkou vanu v Kaparově citadele, ale v Roldemu měl vanu jen sedací. Byla tak malá, e musel mít kolena a u brady, kdy se chtěl vykoupat, a vody se tam velo tak málo, e hned vychladla.

Najdi nějaké vhodné lázně. Znám jich pár u přístavu jetě z doby, kdy jsem tu bydlel.” Zavzpomínal na čas strávený v Saladoru s Calebem a Paskem. Byly to moná ty nejastnějí chvíle, jaké od zničení své vesnice zail. Přítí týden by mohl navtívit pár starých známých míst.

U rybího trhu bývala jedna herna, kterou měl obzvlá rád, i kdy ve srovnání s ostatními byla poněkud drsnějí, ale přátelská a poctivě vedená. S Calebem tam strávili nejednu noc.

Napadlo ho, co asi dělá Caleb. A ostatní, Robert de Lyis, Pasko, Magnus, Pug a Miranda… vichni, kteří vzali polomrtvého chlapce z orosinských hor a změnili ho v to, čím byl dnes, ve dvorského barona Speara Sokola, pomazaného nejlepího ermíře světa, odborníka na jídlo a víno, hudebníka, malíře, jazykozpytce, tanečníka a hejska. Hořce si pomyslel: a navíc lháře, peha a nájemného vraha. A sluhy svého nejnenáviděnějího nepřítele.

Pak se zamyslel. Opravdu Kapara nenávidí? Nenáviděl Kapara a kapitána Havrevulena za to, co udělali. Kapitán nebyl s nikým spřízněn. Vzhledem k tomu, jaký typ to byl, si ani nedokázal vyslouit náklonnost. A jeho očividná árlivost kvůli tomu, e lady Natalia dala přednost Spearovi, chlad mezi oběma mui příli nerozehřál. Ale Kapar, ten byl něco jiného.

Kapar měl vlastnosti, je Spearovi připadaly přitalivé. Byl bystrý a měl asi nejsloitějí mysl, s jakou se kdy Spear setkal. Měl neobvyklý smysl pro humor a často měl radost z těch nejobyčejnějích věci. Byl nelítostný a bez skrupulí, ale k těm, kteří mu slouili, byl starostlivý a velkorysý.

Spear by ho bez váhání zničil, pomstil by bezpráví spáchané na svém lidu, nicméně teď uvaoval o tom, jak se z něj vlastně stal tak nebezpečný a ctiádostivý mu. Nikoliv poprvé si říkal, kde končí Kaparovy zločiny a začíná vliv Leso Varena.

Spear usoudil, e je čas poslat zprávu konkláve. Nael své psací potřeby v koeném pouzdře, které mu Amafi poloil na stůl v lonici. Rozbalil kousek hedvábného papíru, velmi drahého, zato odolného vůči vodě, jakmile nesmazatelný inkoust jednou zaschl. Zaznamenal ve, co viděl v citadele. Sepsal vechny předměty, které na Varenově stole poznal, načrtl ty symboly, je si zapamatoval, a dodal i názvy svazků na policích. Krátký odstavec věnoval spekulaci, jaký vliv má Varen na Kapara. Jména Varen a Kapar pochopitelně vynechal, zmiňoval se o nich jen jako o ťmágoviŤ a ťlechticiŤ, a nakonec se podepsal prostě ťSpárŤ.

Papír sloil a zalil voskem, ale svůj pečetní prsten do vosku neotiskl. Adresoval ho Zemanovi z Hlubokého lesa. Kdy se Amafi vrátil, sdělil Spearovi, e nedaleko jsou lázně dostatečně vhodné i pro jeho návtěvu. Spear mu předal dopis a zeptal se ho, jestli zná cestu k Vinnému sudu. Amafi to místo znal a Spear mu přikázal, aby tam dopis doručil majiteli bez dalích poznámek a čekání na odpověď a pak aby za ním přiel do lázní s čistými aty.

Amafi odběhl a Spear seel dolů, aby se vyptal Magary a kuchaře, jen se mezitím vrátil z trhu. Spear řekl: Ty musí být Lucien.”

Kuchař byl mladý, jen o pár let starí ne Magary, a snail se tvářit sebevědomě. Ano, pane.”

No, myslím, e bude mít snadné časy. Já doma moc nevečeřím a jen zřídkakdy mám hosty. Take větinou bude vařit ráno a moná v poledne.”

Jak si přeje, zemane.”

Spear zachytil cizí přízvuk. Odkud jsi?”

Původně z Bas-Tyry, pane. Z Genouy, to je takové malé městečko kousek od hlavního města.”

Aha,” zajásal Spear. Jídlo z Bas-Tyry je vyhláené. Jaké jsou tvoje speciality?”

Lucien se vrhl do seznamu svých oblíbených pokrmů a Spear ho přeruil a poádal ho, aby mu popsal, jak jeden konkrétní připravuje. Kdy Lucien začal líčit přípravu pokrmu, Spear se vyptával a Často navrhoval jiné koření či bylinky. Kuchař se rychle rozehřál. Vyzná se v jídle, pane.”

Kdysi jsem pracoval v kuchyni,” poznamenal Spear neurčitě. Nejsem zrovna bohatý zeman,” dodal, kdy se Lucien a Magary zatvářili překvapeně. Spear se zasmál. Chudí zemani musejí taky jíst.”

Viml si, jak si vyměnili pohled, a tak se zeptal: Jste svoji?”

Magary měla světlou ple a světle hnědé vlasy, ale teď se hluboce zarděla. Ne, pane… jetě ne, ale jednou bychom se rádi vzali.”

Něco vám povím,” prohlásil Spear, dneska jsem chtěl večeřet venku a ze společenských důvodů musím, ale co kdybys mi zítra připravil něco ze svých oblíbených jídel? Je mi jedno, jestli toho připraví víc - vy dva a Amafi můete dojíst to, co nezmůu, ale rád bych zjistil, jestli jsi tak dobrý kuchař, jak tvrdí.”

Nebude zklamaný, pane.”

Spear řekl: Teď si půjdu dát lázeň a masá. Chtěl bych snídani hodinu po východu slunce… počkej, dvě hodiny, moná se večer zdrim. Mimochodem, kde spíte vy?”

Ve sklepě, pane. Máme tam maličký pokoj a je tam i postel pro tvého komorníka.”

To nebude nutné. Je to i můj osobní stráce a bude spát v tom pokojíku nahoře vedle mého. Vae soukromí vám zůstane.”

Magary se očividně ulevilo a Lucien se viditelně rozzářil. Ano, zemane!”

Spear vyel z domu a vydal se k lázním. Rozhlédl se po městě a uvědomil si, e mu Salador scházel. Co se to ze mě stává? pomyslel si. Nejsem sentimentální, ale teď mám pocit, jako bych se vrátil na místo, které je mi drahé.

Pak si uvědomil, e mu není drahé toto místo, nýbr vzpomínka na čas, jen tu strávil. S Calebem tu spolu studovali, opíjeli se a dokonce chodili za děvkami. Tady se naučil tomu, co věděl o víně, jídle a umění. Naučil se tu hrát na hudební nástroje, tancovat, malovat i svádět urozené dámy. Byla to jediná doba, kdy necítil temné naléhání pomsty a nemyslel na svou budoucnost, tehdy il jen pro tu chvíli.

Caleb mu chyběl a touil uvidět Oko modrokřídlé čírky. A nejpřekvapivěji ze veho mu chyběla Natalia.

***

Jídlo bylo úasné. Spear se podíval na Luciena a řekl: U jsem jedl líp.” Kuchaři poněkud poklesla brada, ale Spear hned dodal: Ale jenom párkrát. Dělá čest svému řemeslu.”

Děkuju, zemane.”

Spear se zamyslel. Věděl, e se v Saladoru zdrí jen krátce i přes to, jak se tvářil, e se tu usazuje. Začínalo být chladno a lidé se brzy budou připravovat na slavnost zimního slunovratu. Vévoda Rodoski do města dorazí za necelý měsíc. Spear by ale těmto mladým lidem rád nějak pomohl.

Co má v plánu do budoucnosti, Luciene?”

Mladík pokrčit rameny. V plánu, pane? Nevím. Mám docela těstí, e jsem dostal tuhle práci. V Saladoru je poslední dobou kuchařů víc ne pracovních míst. Bylo by hezké mít stálou práci u někoho, kdo by uměl vyuít mých schopností, pane, jako třeba u tebe,” dokončil honem.

Spear se zasmál. Nenapadlo tě zařídit se sám pro sebe?”

Jako mít hospodu?”

V Roldemu jsou havou novinkou soukromé jídelny.” Spear mu popsal Dawsona, Metropol a pár dalích. Nejlepí kuchaři nebo ti, kterým vy z Bas-Tyry říkáte gran chefs, jsou mui s postavením a velcí boháči.”

Magary, která dosud jen koukala, vyhrkla: Ach, pane, to by byla nádhera.”

Uspořádám pár večírků. Zkusím ti najít nějakého patrona.”

Pane, to by… to si ani neumím představit.” Lucien celý zářil.

Jenom takhle vař dál a budeme spokojeni oba.” Spear vstal. Ale řeknu ti, e pudinku by prospělo trochu víc zázvoru.”

Lucien se chtěl hádat, ale včas se zarazil. Asi má pravdu, zemane.”

Spear se zasmál. Tomu pudinku nic nescházelo. Jenom jsem chtěl zjistit, jestli dokáe dret pusu zavřenou. Hádat se s kuchaři je jako snait se zadret příliv.”

Lucien i Magary se rozesmáli a zároveň se tvářili rozpačitě.

Spear prohlásil: To bude pro dneek vechno.” Amafimu, jen stál po celou dobu Spearovi u ruky, řekl: Dej si taky kousek. Je to moc dobré. Pak se sejdeme v klubu s názvem Ruthiin palác. Je čas, aby si na mě Salador zase vzpomněl.”

Včera se navečeřel v malé hospůdce a zahrál si v podniku kousek od hlavního náměstí, ale nikde nepotkal nikoho, koho by znal ze svého předchozího pobytu v Saladoru. Představil se majitelům obou podniků a zajistil si tak, e se zpráva o jeho návratu nakonec roznese, ale usoudil, e potřebuje něco dramatičtějího. Ruthiin palác byla nejoblíbenějí herna ve městě a tam ho znali.

Ano, blahorodí. Přijdu, hned jak se najím.”

Spear vyel do noci a celou cestu do herny zápolil se svými emocemi. Od té noci v citadele se vechno změnilo. Teď měl pocit, jako by uvázl v bedně vytvořené z mylenek a pocitů, ne ze dřeva, nicméně stejně omezující.

Neustále se zlobil, nesmírně touil zapomenout na to, co se stalo důvodem jeho existence, zapomenout na touhu pomstít svůj lid. Najednou se cítil jako v pasti, jako by ho zachytily síly, které jím cloumají sem a tam. Byl zoufalý z pomylení, e Oko modrokřídlé čírky musí strávit dalí den dřinou, a touil po prostých radostech ivota, jako třeba kdy Lucienovi pochválil jeho dílo.

Zastavil se a opřel se o zeď krámku s moukou, na noc zavřeného. Měl pocit, e nedokáe udělat dalí krok. aludek se mu stáhl a hrdlo se mu sevřelo. Náhle se bez varování rozplakal. Bolest, o ní si myslel, e je dávno zapomenuta, se vyvalila odkudsi z hloubi jeho due. Poté přila zlost na to, co na něj bohové seslali, pak smutek kvůli vemu, co bylo ztraceno. Skoro půl hodiny zůstal u krámku a nevímal si občasných kolemjdoucích, kteři se po něm dívali a mysleli, e je opilý nebo moná ílený.

A rozpoznal past, ji mu uchystala vlastní mysl. Připomínal si, e tímto směrem leí jenom zkáza. Nemohl opustit Kaparovu slubu, ani odvolat svou přísahu. Mohl jenom trpět, dokud nebude volný nebo dokud nebude moci zemřít. Jene aby v Kaparových slubách přeil, musel být neoblomný jako hora, chladný jako led a tvrdý jako ocel. Emoce by ho mohly zničit rychleji ne nejnebezpečnějí ermíř.

Vzhlédl a mezi mraky uviděl několik hvězd. Pocítil slabý vánek od přístavu a jeho chladný dotek mu připomněl: je jenom tak slabý, jak sám dovolí. Jeho smutek, zlost a lítost byly poctivě zaslouené, zaplacené krví jiných, a on se nemusel nikomu omlouvat, nejméně ze veho sobě. Ale nemohl je přijmout. Musel si je přiznat a pak je zapudit, protoe dret se jich, nechat si je v srdci, by znamenalo odsoudit se k záhubě, a vechno, co zatím vykonal, by nebylo k ničemu.

Pokud přeije a pokud zničí Kapara, pak bude moci uvaovat, jaký osud pro něj bohové chystají za jeho černé skutky. Pokud přeije, třeba najde Oko modrokřídlé čírky a vysvobodí ji ze zajetí. Pokud přeije, třeba dokáe najít domov i v jednom z těch měst, je poznal. Pokud přeije, třeba bude moci zaplatit jídelnu s mladým éfkuchařem jako Lucien. Moná třeba znovu najde lásku. Jednoho dne z něj moná bude manel a otec. Pokud přeije.

Zhluboka se nadechl a narovnal se. Nesměl dovolit, aby ho jeho pocity takhle přemohly. Jenom díky laskavosti osudu k tomu dolo na celkem bezpečném místě. V citadele a na mnoha dalích místech by to znamenalo jeho smrt.

Pomalu nabíral síly, vyuil vekerou mentální disciplínu, aby se ochránil před sebou samým. Lítost, zlost, strach a nenávist by ho jenom zničily, na to nikdy nesměl zapomenout.

Ne dorazil do Ruthiina paláce, u byl zase sám sebou, silný a připravený, a přisahal si, e u sám sebe nikdy znovu nezradí.

***

Ruthia, bohyně těstí, Spearovi znovu přála. S úsměvem odloil karty a řekl: Samé poháry, pánové.”

Pět karet stejné barvy byl nejlepí list u stolu a Spear si posbíral vyhrané zlaáky, zatímco ostatních pět hráčů odhazovalo své karty na stůl. Zeman John Mowbry ode dvora vévody ze Saladoru byl mladý mu, tak sedmnáct, osmnáct let. Potřásl hlavou a prohlásil: Musí být čestný člověk, zemane Sokole, protoe s takovým těstím, kdo by potřeboval podvádět?”

Náhle vichni u stolu zmlkli. Mladý zeman si uvědomil, e se nebezpečně přiblíil ke smrtelné uráce, a honem vyhrkl: Omlouvám se, pane. Jenom jsem ertoval. Očividně to byl patný vtip.”

Spear se na chlapce podíval a usmál se. Vlastně ani ne,” pravil a taky se rozesmál. Vlastně kdy o tom tak přemýlím, byl docela dobrý.”

Podal mladíkovi karty. Ale ty rozdává.”

Mladému zemanovi se očividně ulevilo, e se Spear neurazil, a zamíchal karty.

Jak dlouho u nás zůstane, zemane Sokole?” zeptal se kupec jménem Ruben z Ravensburghu.

Spear pokrčil rameny. Nevím. Hodně jsem cestoval a v Saladoru se mi moc líbí. Před lety jsem tu studoval a bylo to příjemné. V současnosti jsem na volné noze a rozhodl jsem se, e se sem vrátím a uvidím, co se bude dít.”

Dalí mu, důstojník vévodovy gardy jménem Dumont, se zasmál. A dostat se z Roldemu muselo být dobré pro tvé zdraví,” Byl jedním ze Spearových pravidelných protihráčů, kdy jetě il v Saladoru, a byl, kdy u ne přítel, tak aspoň příjemný společník.

Spear sebou při té poznámce schválně cukl, pak se ale pousmál a utrousil: Taky se to tak dá říct.”

Výraz zemana Johna při rozdávání prozrazoval, e nepochopil, a Dumont dodal: Tady naemu příteli se podařilo veřejně poníit prince Matthewa z Roldemu takovým způsobem, e není příli pravděpodobné, e by ho jetě někdy pozvali do paláce na hostinu.”

Váně?” podivil se dalí hráč, rejdař jménem Vestla. Pověz nám o tom.”

Spear si vzal karty, podíval se na ně a odhodil je. Nemám nic.” A dodal: Raději bych o tom pomlčel.”

Dumont pokračoval: Podle toho, co jsem slyel, donutil tady ná přítel prince a k pláči přímo na Dvoře mistrů. Doslova mu naplácal plochou čepelí.”

Mui kolem stolu se rozesmáli a Dumont jetě doplnil: Jednou jsem se s princem setkal a vsadím se, e ne málo z těch, kdo se na to dívali, ti v duchu tleskali, zemane, za to, e jsi toho hulváta pokořil.”

Spear pokrčil rameny. Trochu jsem cestoval. Co je nového?”

Ostatni se zasmáli a ohlásili své sázky. Promluvil Dumont. Necháme plavat ten příběh o tvém souboji s princem. Nového není nic moc. Starý vévoda Duncan vládne moudře. Jeho syn Laurie je chlapík, kterého si vichni povaují, a časem z něj bude dobrý vládce. S Velkou Keshí máme mír, a podle toho, co jsem slyel naposledy, je v Západním království klid, take vojáci jako já mají čas zlenivět a ztloustnout.” Odloil karty. Tři devítky.”

Nikdo neměl víc, a tak Dumont shrnul mince. Ach, a vévoda Rodoski z Roldemu přijede na slavnost zimního slunovratu.”

Spear předstíral překvapení. Varian přijede navtívit vévodu?”

Starý přítel?” otázal se Ruben.

Známý ze Dvora mistrů.”

Vzhledem k tvým rozepřím v Roldemu s princem,” podotkl Dumont, asi nebude pozván na vévodovu hostinu.”

To bych nebyl ani tak,” opáčil Spear a zvedl nový list.

Nepodceňuj se, Speare,” poznamenal Dumont. Kdy jsme se setkali naposledy, byl jsi jenom bezvýznamný lechtic ze západu. Velmi bezvýznamný,” dodal a ostatní se zasmáli. Ale teď je z tebe ampion Dvora mistrů a to není jen tak něco.”

Spear zvedl karty a poskládal si je. Byly ohláeny sázky a on si dvě karty vyměnil. Moná si někdy přítě vyslouím to potěení, e budu představen Jeho Milosti vévodovi Duneanovi, ale prozatím se spokojím s tím, e budu o slavnosti zimního slunovratu prolézat jednu krčmu za druhou a hledat nějakou přívětivou holku.”

Ostatní se rozesmáli. Hezky řečeno.” Spear vyhrál a Dumont prohlásil: Musím se vrátit zpátky na hrad. Ráno mám slubu.” Podíval se na zemana Johna.

Chlapec vstal se slovy: Já taky. Dobrou noc, pánové.”

Spear se obrátil na ostatní tři mue. Budeme pokračovat?”

Ruben se zvedl. U jsem na jednu noc prohrál dost, Speare. Rád jsem tě zase viděl.”

Ostatní také odeli a Spear vstal. V rohu probíhala dalí hra a jedna idle byla volná, ale on usoudil e na jednu noc u má karet dost. Hrály se tu i kostky a ruleta, ale on se na ně nějak necítil. Jeho návtěva splnila svůj účel. Dumont o něm řekne jen několika lidem na hradě, ale mladý zeman John bude určitě kadému vykládat, e hrál se ampionem Dvora mistrů.

Spear pil jen střídmě a díval se, jak ostatní hráči podléhají alkoholu. Před odchodem vak potřeboval jetě jednu skleničku. Zadíval se do rohu, kde mlčky stál Amafi a drel stále svůj první pohár s pivem. Spear trval na tom, e kdy hraje, má se jeho osobní stráce dret opodál. Potřeboval vědět, kdo ho pozoruje, a Amafi byl jeho druhýma očima.

Spear si objednal kořalku a napil se. Ostrý, hořkosladký alkohol ho cestou do aludku zahřál. Jak tam tak mlčky stál, cítil, jak temné emoce, je se ho zmocnily v uličce, znovu vystupují na povrch, a pouil vechny mentální triky, kterým se naučil na Čarodějově ostrově, aby je zahnal. Odstrčil nedopitou skleničku a zamířil ke dveřím.

Venku se rozhlédl a usoudil, e do svítání zbývá jen asi est hodin. el pomalu, čekal, a ho Amafi dohoní. Zaslechl za sebou rychlé kroky a otočil se. Místo svého komorníka vak uviděl mue v černém s tasenou dýkou.

Speara zachránily jen jeho téměř nadpřirozené reflexy. Uskočil právě včas, aby ho dýka minula, vrhl se na zem a pustil se s útočníkem do kříku. Levačkou ho chytil za pravou ruku a druhou rukou sáhl pro svou dýku. Přes soupeřovo tělo se k ní vak nemohl dostat, a tak mu el po očích. Mu ucukl hlavou a bolestí zachroptěl, pak náhle ztuhl, vyvrátil oči a znehybněl.

Spear nad nyní mrtvým vrahem uviděl stát Amafiho, jen si do plátě mrtvého otřel nů a zeptal se: Blahorodí, není ti nic?”

Ne, ale cítím se jako hlupák. Slyel jsem ho za sebou a myslel jsem, e jsi to ty.”

Viděl jsem ho. Před odchodem z herny nedopil a el hned za tebou, blahorodí, take jsem věděl, e nemá za lubem nic pěkného.”

Spear si k mui klekl a prohlédl si ho. Byl tíhlý, s nevýraznými rysy, v černé haleně, edých kalhotách a pláti. Neměl nic, co by pomohlo určit jeho totonost. Neměl měec ani ádné perky, jen meč a dýku.

Kdo to byl?” uvaoval Amafi.

Spear vykročil. Pojďme pryč, ne sem někdo přijde. Nechci strávit zbytek noci rozhovorem se saladorským erifem.”

Kdy zahnuli za roh a byli dost daleko, Spear promluvil. Důleité není, kdo to byl, ale spí, kdo ho poslal.”

Amafi řekl: Nemá ádné nepřátele, blahorodí.”

Ale mám,” prohlásil Spear.

Rychle se vrátili zpátky do domu a Spear si cestou uvědomil cosi, co pro něj bylo nové. Měl pocit, e je pronásledován.

12. Zrada

Spear zaútočil.

Protivníka zasáhl snadno a dav na ochoze zajásal. Spear pozdravil svého protivníka a pak i rozhodčího.

Dvůr mečů byl ve srovnání s Dvorem mistrů v Roldemu skromné zařízení. Místo celého bloku zabíral jen jednu větí budovu, scházely tu odpočívárny a lázeň a nabízel jen málo z roldemského pohodlí. Nepodporoval ho král Ostrovů ani vévoda ze Saladoru, byl to spí soukromý klub pro lechtice, kteří si chtěli vylepit schopnosti. Zatímco lechtici a vojáci z posádek v pohraničí měli spoustu příleitostí si zacvičit pod pozorným dohledem mistra ermíře, dvortí lechtici ve městech jako Salador byli často ponecháni svému osudu, kdy přilo na ermířské umění. Členství nebylo drahé, ale Spear, jako ampion Dvora mistrů, byl pozván jako host a po dobu svého pobytu v Saladoru mohl plně vyuívat vekerých výhod. Kdy dostal pozvání, Spear se Amafimu svěřil, e je to mazané, protoe jeho přítomnost obnovila zájem o členství mezi mladými lechtici a syny bohatých měanů.

A stejně jako v Roldemu, i zde mnoho dcer z bohatých rodin a urozených rodů zjistilo, e pohled na cvičení v ermu je zajímavá kratochvíle. Při své první návtěvě Saladoru, kdy se snail zvládnout úlohu zemana, byl Spear pouze slibný mladý lechtic. Teď byl slavný, a chvalně, či nechvalně, nebo jeho sráka s princem Matthewem vela ve známost, a vihácký mladý zeman ze západu byl počítán mezi ty více ádoucí dvořany ve městě.

Vykonal jednu povinnou cestu na vévodův hrad, pozůstatek ze starých časů, velký a studený i přes pokusy ho upravit a zútulnit. Současný vévoda Duncan byl vzdáleným bratrancem krále Ostrovů. Byl to bystrý mu, jemu bylo hodně přes edesát, a mladého zemana přivítal ve městě a nabídl mu pomoc, bude-li ji potřebovat, přičem mu zároveň sděloval, e by od Speara bylo věcí patného vkusu, pokud by o něco poádal.

Vedle vévody stál jeho syn Laurie a celá záleitost ho zřejmě docela pobavila. Spear ho při několika příleitostech zahlédl. Na rozdíl od některých lechtických synků zřejmě neplýtval časem a energií na pití, eny ani hazard. Při jedné příleitosti doprovázel neobyčejně krásnou mladou enu - Spear později zjistil, e je to dcera jednoho lechtice ve slubách vévody z Krondoru - a podruhé klidně a střídmě sázel v jednom z lepích podniků ve městě, opět ve společnosti oné mladé eny. O této mladé dámě se povídalo, e se stane přítí vévodkyní ze Saladoru. Spear Laurieho nikdy neviděl pít cokoliv jiného ne vodu. Podle místních drbů byl přítí vévoda ze Saladoru skromný mladík, chytrý, schopný a vyrovnaný. Měl výjimečné nadání pro hudbu, nebo hrál na několik nástrojů, a měl silný, příjemný hlas. Podle tradice své nadáni zřejmě zdědil po svém pradědovi.

Spear si přál, aby mu okolnosti umonily lépe se s mladým muem seznámit, ale nebylo to příli pravděpodobné. Laurie vypadal na člověka, který se drí stranou od nechvalně známých společníků.

Spear doel k Amafimu, jen tu čekal s ručníkem a čistou halenou a slovy: Skvělý výkon, blahorodí.”

Děkuju, Amafi.”

Od útoku před Ruthiiným palácem uplynul téměř měsíc a zatím k ádnému dalímu úkladu nedolo. Amafi měl ve městě několik kontaktů a snail se zjistit jméno útočníka, je by ho mohlo dovést k tomu, kdo si vradu zaplatil. Zatím vak nic neobjevil.

Spearův ivot se neustále točil kolem hodin ermu ve Dvoře mečů, večeří v lepích podnicích - i kdy kvůli Lucienovu talentu často jídával doma - pozvánek na různé společenské slavnosti, hazardních her a času tráveného ve společnosti různých okouzlujících dam z významných rodin. Kdy se zamyslel nad tím, co udělá teď, zda odejde, nebo se pustí do dalího souboje, rozruch mezi diváky ohlásil příchod někoho důleitého. Spear se zájmem přihlíel, jak vchází půl tuctu vévodových gardistů, za nimi se objevilo několik dvořanů a po nich vévoda Varian Rodoski. Speara to uvedlo do chvilkových rozpaků. Věděl, e existuje ance, e se s vévodou setká, ale nečekal, e to bude na stejné scéně, kde Spear poníil vévodova bratrance prince Matthewa.

Vévoda byl dosud poměrně mladý, nemohlo mu být jetě ani pětatřicet, tmavý a pohledný. Do svého sňatku s urozenou dámou z Keshe před sedmi lety prý hodně běhal za enskými. Přede dvěma lety ovdověl, kdy jeho ena neastnou náhodou spadla z koně, a on po ní upřímně truchlil. Nyní bylo, podle veobecného mínění, jeho jediným zlozvykem občasné sázení na koně a sledování ligového fotbalu. Jinak byl oddaným otcem svým dvěma dětem, estileté holčičce a Čtyřletému chlapci. Nyní byl oblečený pro erm, měl na sobě obvyklou vycpávanou vestu, těsné kamae a střevíce, a nesl si rapír. Sluha mu drel ochrannou přílbu, kovovou síku chránící obličej a krk před případným zásahem.

Vévoda zahlédl Speara a kývl, pak jako by ho cosi napadlo, k němu zamířil. Napřáhl ruku na pozdrav. Zemane, dlouho jsme se neviděli.”

Speara to zarazilo, ale po krátkém váhání vévodovu ruku přijal a lehce se uklonil. Milosti. Ano, je to dlouho.”

Vévoda měl otevřenou tvář, nebyla v ní ani podlost, ani předstírání. Naklonil se a zaeptal: Ví, nikoho v rodině to, jak jsi poníil Matthewa, nerozzlobilo. Jenom jsem si říkal, proč to někdo neudělal dřív. Umí být v jedné chvíli nesnesitelně jeitný a vzápětí neuvěřitelně nudný. Je protivný jako moucha v pudinku. Ten výprask mu jenom prospěl. Jeho matka to měla udělat u před lety.” Usmál se. Pane, nechtěl by ses ke mně připojit?”

Spear jeho úsměv opětoval. Mluví váně, Milosti?”

Jsem stejně váný jako kopanec do zadnice, zemane.”

Spear se zakřenil. Bude mi ctí, Milosti.”

Vévoda řekl: Jenom mě nevypla, jako jsi to udělal Matthewovi, a budeme spolu báječně vycházet.”

Má mé slovo, Milosti,” slíbil Spear.

Zaujali místa a okamitě se ozvalo vzruené bzučení z ochozu. Protivníci se pozdravili a rozhodčí pravil: Pánové, na první tři zásahy.”

Výsledek byl v podstatě předvídatelný vzhledem k tomu, e Spear byl mnohem lepí ermíř ne vévoda, ale několikrát nevyuil otevření a dovolil vévodovi propracovat si techniku. Kdy zápas skončil, vévoda prohlásil: Dobrá práce, zemane. Tvé velkorysosti si velice váím.”

Cestou ke sluhům, kteří čekali, aby jim mohli pomoci stáhnout vesty a podat osuky, Spear odvětil: Potěení je na mojí straně, Milosti. Kromě toho, e lituju svého neukázněného výbuchu při souboji s tvým bratrancem, jsi velmi zkuený ermíř. Kdyby ti povinnosti tvého úřadu nezabíraly tolik času, určitě bys patřil mezi nejlepí protivníky, jaké jsem poznal u Dvora mistrů.”

Jsi příli laskavý, pane. Jednou jsem se přihlásil, to jsem byl jetě mladý, a nastoupil jsem na dvaatřicátém místě,” přiznal vévoda, zatímco se utíral. Obávám se, e to bylo jen díky svému titulu, a nijak mi to neposlouilo. První protivník mě rychle vyřídil. Myslím, e by bylo lepí, kdyby mě nechali ermovat od začátku v otevřené soutěi.”

Je to lepí způsob, jak se poučit, ne nechat se rychle vyřadit,” souhlasil Spear a podal osuku Amafimu.

Jestli jetě nespěchá, mohl by ses ke mně připojit na skleničku naproti přes ulici, zemane. Rád bych s tebou něco probral.”

Spear Amafimu nakázal: Dones mi aty.” Obrátil se na vévodu: Bude mi ctí, Milosti.”

Řekněme tak za půl hodinky, ano?”

Budu tam.”

Spear se převlékl a na druhé straně ulice nael hospůdku U ostrého noe. Mnoho členů Dvora mečů sem rádo chodilo. Vzadu nael soukromou místnost, rezervovanou pro vévodu, a po chvilce dorazil i vévoda Varian.

Kdy jim nalévali, vévoda vedl nezávazné řeči a pak poslal sluhy ven. Ukázal hlavou na Amafiho a Spear mu pokynul, a také počká venku.

Kdy osaměli, vévoda Rodoski začal: Take Kapar tě poslal, abys mě zabil, zemane?”

Spear zachoval nehybný výraz a pak předstíral pohorení. Milosti, tohle je nějaký patný vtip?”

Těko,” odtuil Rodoski a napil se vína. Nebuď na sebe tak ohromně pyný, Speare. Tvůj pán není jediný, kdo má agenty v kadém přístavu a významnějím městě v kraji. Roldem má dohody s několika dalími státy o poskytování vzájemně prospěných informací. Tvá návtěva u kníete Jánoe byla trochu příli příhodná vzhledem ke skonu kněny Světlany. Nevím, jak jsi to udělal, nicméně…” Pokrčil rameny. Sice jsem proti ní nic neměl, ale ani mi nijak zvlá nechybí.”

Proč si, pro vechno na světě, myslí, e jsem v tom měl prsty?”

Protoe je to přesně Kaparův styl, zemane. A protoe vím, co má Kapar skutečně za lubem, a tuím, e ty ne.”

To Speara zaujalo. Studoval Kaparovy skutky a větina z nich dávala ve větím obraze pramalý smysl. Vrada kněny Světlany dávala smysl ze strategického hlediska, protoe Kaparovi zabezpečila hranici a on pak mohl věnovat pozornost jiným věcem, ale proč by chtěl mít Kapar Rodoskiho mrtvého, to Spear stále nechápal.

Hele, namaluju ti mapu,” řekl vévoda a namočil prst do vína. Na stole zhruba načrtl Královské moře a pak čáru od Roldemu k Aranoru a od Aranoru k Opardumu. Z Olaska do Roldemu je to jenom est krátkých kroků. U chápe?”

Spearovi to chvíli trvalo. Co vévoda myslel těmi esti krátkými kroky? Pak mu to dolo a vydechl: Kapar se chce stát králem Roldemu.”

Jsi o něco bystřejí ne ostatní,” poznamenal Rodoski. Kapar je velmi schopný generál, nesmírně nadaný správce a charismatický vůdce, který dokáe donutit hlupáky, aby pro něj umírali. Byl by z něj skvělý král Roldemu, akorát e já mám svou rodinu docela rád - dokonce i toho troubu Matthewa - a kromě toho, e bych chtěl, aby zůstali naivu, taky bych se rád doil vysokého věku. Proto musím Kaparovi zmařit plány.”

Spear chtěl odvrátit pozornost od sebe jetě na chvíli, dokud si nevymyslí nějaký vhodný příběh, díky němu by vyvázl. Jestli je to, co říká, pravda, k čemu vechna ta vojenská činnost na severu? Kapar zničil Orosinie, ovládl Latagore a má zálusk na Farindu.”

Kapar chce umístit své vojsko na hranici s Královstvím tak, aby král Ryan neměl jinou monost, ne vytáhnout mu naproti se svým vojskem z Ranu a Rodezu. Aby ochránil Ran a Rodez, bude muset vyslat oddíly z Dolth, a na ochranu Dolth zase vojáky z Euper a tak dál, a se pohne i posádka Saladoru. Kapar nebude na to, aby se zmocnil Roldemu, potřebovat armádu. Od svého bratrance, kníete Filipa z Aranoru, si vymůe ústupky a zbaví se dalích esti uchazečů o trůn před ním. Zkrátka dorazí do Roldemu a setká se jen s nepatrným odporem a značnou podporou nejen od stoupenců na královském dvoře, kteří mu ji teď jsou věrní, ale i od ostatních, kteří budou chtít spořádaný přesun vlády. Král Ryan rychle pochopí, e věci jsou ji dané, a uzná Kaparův legitimní nárok na trůn. Mohl by souhlasit i s tím, e se v rámci dohody oení s milou Natalií, a pokud Ostrovy uznají Kaparovu vládu, udrí to na uzdě Kesh. Je to opravdu skvělý plán a na to, e mu nebude dovoleno ho provést.”

Spear se zarazil. Něco mu tady nedávalo smysl. Zní to náramně, je to ohromně sloité a rafinované a tak, ale mně to připadá, e kdyby sis byl tímhle plánem jistý, neseděl bys tady a nepopíjel se mnou víno, Milosti. U bych byl mrtvý.”

Vévoda hlasitě zaukal na stůl. Dveře se rozletěly a do místnosti vpadli dva střelci s kuemi namířenými na Speara. Nepokouej se tasit meč, zemane. Moná bys na mě dosáhl, ale pochybuji.”

Přes ramena obou stráných Spear viděl, jak dva mui drí Amafiho, jeden mu rukou zakrýval ústa a druhý mu u hrdla drel nů. Spear pomalu zvedl ruce nad stůl.

Má pravdu, zemane. Kdybych tě chtěl zabít, u bys byl mrtvý.” Odmlčel se. Ty jsi koza.”

Pane?”

Abys chytil tygra, uváe u kůlu kozu a čeká. Nepřipadalo ti divné, e tě Kapar poslal sem na slavnost tak brzy po tvém debaklu s mým bratrancem a tak brzy po tvé návtěvě u salmaterského dvora? Můe to být jetě jasnějí?”

Pořád nemá ádný důkaz,” namítl Spear.

Vévoda se zasmál. ádný nepotřebuji. Kdybych chtěl, nali by tě za úsvitu plavat v přístavu, a vévoda Duncan by moná i poslal kondolenci tvému bratranci baronovi. Ale já tě nezabiju. Polu tě zpátky Kaparovi v řetězech a nechám jeho rozhodnout, co s tebou. Protoe jsi ho naprosto zklamal, zemane. Pochop, ty jsi mě neměl zabít. Já měl zabít tebe, zatímco skutečný vrah by si mě nael, a bych si začal myslet, e u jsem v bezpečí.”

Skutečný vrah?”

Vévoda luskl prsty a zvenčí sem přinesli jednoho mue. Očividně byl zbitý do bezvědomí a bezvládně visel mezi dalími dvěma stránými. Poznává ho?”

Spear se pokouel rozpomenout na jméno, ale nedařilo se mu to. Mu mu nicméně připadal povědomý.

Je to důstojník z Kaparovy posádky.”

Prohaska!” vydechl Spear.

Take ho zná.”

Spear prohlásil: Nijak dobře, ale poznávám ho.”

Jako ty, i on má mnoho masek. V Saladoru se vydával za obchodníka z Olaské Brány jménem Koenski. Velmi vlivní přátelé mu získali pozvánku na vévodův banket o zimním slunovratu.”

Jestli jsi věděl, e je na cestě, musí mít v Olasku opravdu dobré agenty,” podotkl Spear.

Ano,” souhlasil vévoda, Ale ty jsi hotový poklad.”

Jak to myslí?” podivil se Spear.

Vévoda Varian odpověděl: Měli jsme tě odhalit a zabít, Speare. Dali nám tě na stříbrném podnose, take a by se mě tvůj krajan Prohaska pokusil zabít na banketu, nedával bych si pozor.”

Jak to myslí, e mě vám dali? Kdo?”

Rodoski se zasmál. Pořád to nechápe? To zařídil Kapar. Pouívá lidi jako ty jako osuky po koupeli. Kapar dal naim agentům vědět, e mě přijede zabít. Kapar tě chce mít z cesty. Lady Natalia tě má trochu moc ráda a svým rychlým postupem sis u u dvora udělal hodně nepřátel. Kapar tě moná povauje za hrozbu, protoe nemá dědice, a kdyby se mu něco stalo a ty ses oenil s jeho sestrou, kdo jiný by mohl vládnout Opardumu? Byl jsi koza. U rozumí?”

Spearovi to u dávalo smysl. Kdy tohle vechno ví, proč proti Kaparovi něco nepodnikne rovnou?”

Varian řekl: Na to, abych tě hodil do přístavu, ádné důkazy nepotřebuji. A nepotřebuji ani důkaz, abych nechal Kaparovi nad ránem podříznout krk. Ale nikoho tak blízko nedostaneme z důvodů, které sám dobře zná.”

Leso Varen.”

Ano. Ten černokněník je příli nebezpečný, a tak necháváme Kapara hrát ty jeho hry, pokud nezačne být příli velkou hrozbou. A kde to jde, zmaříme mu plány. Jene on jednoho dne zajde příli daleko - a tenhle pokus o mou vradu je téměř na hranicích toho, co je král Carol ochoten připustit - a a ten den přijde, nae flotila vypluje k Opardumu, vyloí vojáky z Keshe a nechá je Kapara zničit.”

Tak proč mě chce nechat naivu?”

Protoe potřebuji poslat Kaparovi zprávu, kterou nebude moci ignorovat, ani předstírat, e ji patně pochopil. Nechám mu doručit Prohaskovo tělo a tebe v řetězech a závěr si můe udělat sám.” Vévoda vstal. A přenechám tě Kaparově milosrdenství. Moná přijde den, kdy si bude přát, abych tě zabil. A jestli přeije, nezapomeň, e pokud jetě někdy vkročí do Roldemu, bude okamitě zabit.” Stráným přikázal: Chyte ho.”

Speara popadli dva vojáci, kteří ho rychle odzbrojili a svázali mu ruce za zády. Jeden se postavil za něj a Spear ucítil úder do hlavy, nače upadl do bezvědomí.

***

Spear se probudil do tmy a rychle si uvědomil, e je přikovaný v podpalubí lodi. Houpavý pohyb mu prozradil, e u jsou na otevřeném moři. Vedle zasténal Amafi a Spear se zeptal: Jsi vzhůru?”

Po chvíli přilo tlumené zaúpění. Jsem tady, blahorodí.”

Byli jsme zrazeni,” prohlásil Spear.

Vypadá to tak.”

Spear se pokusil zaujmout pohodlnějí polohu, protoe věděl, e to bude dlouhá, studená a mokrá plavba. Po několika hodinách dolů seel námořník se dvěma miskami s jídlem, kaí z ječmene, sueného ovoce a trochy soleného vepřového, hlavně tlustého. Jezte,” nakázal oběma muům a strčil jim misky. Do rána víc nedostanete.”

Spear si vzal misku a pustil se do jídla. Bylo to slané a jinak bez chuti, ale syté, a on věděl, e bude potřebovat vechny své síly.

Plavba probíhala pomalu, nekonečná řada dní strávených v houpavé temnotě, přeruovaná jen kadodenní návtěvou námořníka, jen nosil stále stejné jídlo. Jedenačtyřicátého či dvaačtyřicátého dne si Spear viml, e solené vepřové chybí. Deset dní nato se loď otřásla a Spear pochopil, e se blíí k Opardumu. Dalí den je přivlečou před Kapara. Hlavou se mu honila stále jedna mylenka. Byl zrazen. Král liáků ukázal, e je opravdu tír, a podle své povahy ho bodl. Spear byl osvobozen od vekerých závazků. Nyní mohl Kapara zabít, ani by zradil svou přísahu.

Pokud přeije.

***

Odvedli je rovnou do citadely. Spear doufal, e ho zbaví řetězů a nechají ho umýt se, ne ho přivlečou před Kapara, ale doufal marně.

Byl přiveden před Kapara, který seděl sám ve velkém sále, obklopen pouze vojáky. Nebyla tu ani lady Natalia, ani ádní dvořané. Nue, barone Speare,” začal Kapar bez úvodu, zklamal jsi mě.”

Spear usoudil, e nemá smysl hrát si na nevědomého. Zřejmě to byl záměr, Milosti.”

Kapar se zasmál. Očividně ses nenechal zabít, take předpokládám, e vévoda Rodoski měl jiné plány, jako třeba vymáchat mi v tom neúspěchu nos.”

Něco takového. Říkal, e ses dostal tak blízko k hranici, jak král Carol dovolí. Jetě jeden přestupek, a roldemská flotila dopraví do Opardumu setniny keshanských psích vojáků.”

Tohle e řekl?” Kapar se zasmál. Hry a dalí hry, barone. Hraje se tu na dalí úrovni, umístěné tak vysoko, e o ní vévoda Varian nic neví.” Mávl rukou. Ale tahle věc se tě u dál netýká. Zklamal jsi mě, barone. Nejene jsi nezabil Rodoskiho, jak jsem přikázal, ale neměl jsi ani tolik slunosti, aby ses při tom pokusu nechal zabít. Take jsi mě v jistém smyslu zklamal dvakrát, co je o jednou víc, ne obvykle povoluji. Nicméně jsi upřimný mladý mu a trochu jsi mě pobavil. Proto bude tvoje smrt rychlá a bezbolestná.” Obrátil se na stráe. Odveďte ho.”

Kdy ho gardisté popadli za ruce, Spear zařval: Dluí mi svůj ivot!”

Kapar stráným pokynul, aby se zastavili. A se propadnu, ale má pravdu,” pravil a potřásl hlavou. Dobrá, nebudu někomu zavázán nesplaceným dluhem. Daruji ti ivot, zemane - odvolávám tvé povýení na barona - ale ne s tebou skončím, bude si přát, abych to nebyl udělal.” Podíval se na Amafiho a zeptal se: A co mám dělat s tebou?”

Amafi řekl: Můe začít tím, e mi sundá řetězy, Milosti.”

Vévoda dal pokyn a gardisté Amafiho osvobodili. Ten se uklonil a pravil: Doufám, e zemanův neúspěch nevrhl patné světlo na mé sluby, Milosti.”

Ne, to ani v nejmením, Amafi. Jsi dokonalý nástroj. Dělá přesně to, co ti řeknu, nic víc, nic míň.”

Spear se na svého komorníka uasle podíval. Ty?”

Někdo musel vévodovým agentům v Saladoru prozradit, e jsem tě tam poslal, abys ho zabil, zemane,” poznamenal Kapar. Rozhodně jsem se nemohl spolehnout na zdejí roldemské agenty, e budou vévodu varovat včas. Podplatit tvého mue, aby tě zradil, bylo mnohem elegantnějí řeení. Řekl jsem mu, jak se spojit s jedním z mých agentů v Saladoru, a ti ho zase dostal i ke členovi tábu vévody Duncana. K vévodovi Rodoskimu byl odtamtud u jen krok.”

Amafi se Spearovi uklonil. Jak jsi sám řekl tu noc, kdy jsme se potkali, blahorodí: ťDo té doby, ne mě bude moct úspěně zradit bez rizika.Ť A teď ta doba přila.”

Bude odměněn, Amafi,” slíbil Kapar. Teď se bě umýt.”

Bývalý vrah jetě promluvil. Ano, Milosti, ale smím tě upozornit jetě na jednu věc?”

A na jakou?”

Slouil jsem Spearu Sokolovi dost dlouho, abych věděl, e přes své mládí je nesmírně nebezpeěný. Udělá dobře, kdy na svůj dluh zapomene a zabije ho.”

Ne,” odmítl Kapar. Chápu tvoji opatrnost, ale mám smysl pro čest, jakkoliv je snad zvlátní. Zachránil mi ivot a já na ten dluh nemůu zapomenout.” Po odmlce dodal: Tvoje varování si vak vezmu k srdci. Teď odejdi.”

Amafi se vévodovi uklonil a odeel. Kapar se obrátil na Speara. Dávám ti ivot, ale stráví ho na místě, kde ádný člověk nevydrí. Zbytek ivota stráví v Pevnosti zoufalství. Budou-li ti bohové milostiví, zemře tam rychle. Jene podle mých zkueností bohové obvykle milostiví nebývají.”

Kapitánovi stráí řekl: A dorazí, sděl veliteli pevnosti, e má být dobře krmen a nebude mučen. No, ne poté, co mu usekne pravou ruku.”

Spear chvílí jen ohromeně stál. Pak ho bez dalího rozkazu vojáci odtáhli. Viděl vévodu, jak sedí na svém trůně, se spokojeným a zároveň lítostivým výrazem na tváři.

Část druhá

VOJÁK

A pomsta má mít vude volnou ruku”

William Shakespeare,

Tragický příběh dánského prince Hamleta,

Jednání IV., Scéna VII

(přel.: Zdeněk Urbánek, 1959)

13. Vězení

Spear stál na palubě.

Odvlekli ho do opardumského přístavu. Z lodi ze Saladoru vystoupil teprve před půl dnem a u byl přikován v podpalubí jiné lodi. Tato cesta vak trvala jen týden. Neustále myslel na útěk a nejednou zkouel řetězy, které procházely velkým elezným kruhem upevněným v trámu. Po týdnu plavby Speara hrubě vyvlekli na palubu, kde čekal kapitán.

Tady je tvůj nový domov, zemane,” pronesl nezvykle oviálním hlasem a ukázal na ostrov.

Spear se podíval, kam kapitán ukazuje, a pocítil jetě větí beznaděj. Pevnost zoufalství byla stará tvrz est poschodí vysoká, stráící úzký průplav mezi ostrovem a pevninou, iroký jen tři míle. Bezútěně se tyčila na pozadí edé zimní oblohy a Spearovi pronikal aty ledový vítr.

Postavil ji jeden z vévodových předků,” vysvětloval kapitán. Tehdy se jí říkalo Stráná. Kdy byla postavena Strá, tohle místo se jaksi přestalo pouívat, dokud se jeden ze starých vévodů nerozhodl udělat z něj vězení.”

Na vodu byla sputěna alupa a Speara donutili slézt dolů po ebříku, kde ho dva hrubí námořníci strhli na dno. Kdy začali veslovat ke břehu, kapitán Spearovi zamával a vesele mu popřál: Dobře se tam bav, zemane!”

Spear se v alupě posadil. Zimní obloha byla stejně zachmuřená jako jeho nálada. Do obličeje mu stříkala studená slaná voda.

Čtyři veslaři dorazili k přístaviti jak nejrychleji to lo. Čím dříve tu skončí, tím dříve se budou moci vrátit na palubu lodi do větího tepla a sucha.

Na molu stáli tři mui v těkých plátích. alupa přirazila k molu a námořníci ji vyrovnali. Ani se jí nenamáhali přivázat. Dva vystoupili a chytili se pilířů, dalí pak Spearovi pokynul, a vyleze po krátkém ebříku. Spear poslechl a jeden námořník el za ním. Kdy se oba dostali na molo, námořník ohlásil: Tady je rozkaz, guvernére.”

Jeden mu si papír bez poděkování vzal a námořník se bez dalího slova vrátil dolů a alupa odrazila. Mu, jen si vzal papír, se podíval na Speara. Pojď,” vyzval ho.

Druzí dva mui byli ozbrojení stráci a oba vypadali jako obyčejní pouliční rváči. ádný neměl uniformu a oba měli místo mečů velké palice. Spear nepochyboval, e by mu klidně zlomili nohu nebo ruku, pokud by se pokouel o útěk. Cestou k pevnosti se rozhlíel a říkal si: Kam bych tak asi unikl?

Jako by mu četl mylenky, guvernér poznamenal: Můe se pokusit o útěk. Vypadá, e jsi rychlý, take bys tady Kylea a Anatolije mohl předběhnout, ale s těmi řetězy moná ne. Kdybys to udělal, moná by se ti podařilo dostat se na plá na severní straně ostrova, ale kam bys el pak? Pevnina vypadá blízko, viď? Tři míle, moná míň. Ale je tam silný proud od severu a v moři je plno raloků a dalích potvor. Tedy pokud by tě řetězy nestáhly ke dnu. Ale moná jsi dobrý plavec. Kdyby ses dostal na tu plá, byl bys míle daleko od jídla.”

Dorazili ke starému padacímu mostu, který byl zřejmě u nějaký ten rok sputěný. Kdy po něm přecházeli, Spear se podíval dolů a uviděl pětadvacet stop hlubokou propast plnou ostrého kamení. Nebo jsi moná dobrý lovec,” pokračoval guvernér. Moná bys to zvládl i v zimě. Zapálil bys oheň a podařilo by se ti nezmrznout. Ví ty co?” Obrátil se a Spear mu poprvé uviděl do tváře. Guvernérovi pevnosti chybělo levé oko, měl jen zavřené víčko a prohnutý nos, jako by ho někdo sekl noem. Vlastní zuby měl vyraené a místo nich měl jakousi protézu ze dřeva a zubů - moná lidských, moná zvířecích - aby vůbec mohl jíst.

Zazubil se a pravil: Jediná civilizace na stovky mil kolem je Strá. To je pohraniční město, take strání si tam pozorně prohlédnou kadého, kdo se u nich objeví.”

Dorazili k bráně do staré tvrze a guvernér se zastavil. Rozhlédni se kolem sebe, mládenče. A podívej se i nahoru.”

Spear poslechl.

Je to naposledy, co vidí volnou oblohu, řekl bych.” Pokynul rukou a dva strání Speara odvedli po schodech do staré tvrze.

Bývalá vstupní hala nyní byla holá, obrovská místnost s dveřmi v kadé stěně. Vydali se po kamenné podlaze uhlazené staletími, kdy se tudy chodilo, a zamířili k dalím dveřím. Tohle bývala velká síň,” vysvětloval guvernér Teď ji pouíváme pouze pro bankety.”

Strání se zasmáli. Tak pojď,” vybídl Speara guvernér.

Odvedli Speara do místností, kde musely v minulosti být soukromé komnaty velitele pevnosti. Nyní zde byla kancelář s velkým stolem plným zbytků jídla a prázdných sklenic od vína a hromadou papírů. Přes stůl přeběhla krysa a guvernér ji odehnal.

Sundal si plá a hodil ho přes idli. Tak se podíváme, co to tu máme,” prohlásil a rozevřel rozkaz.

Tak zeman Spear Sokol, správně?”

Spear mlčel.

Já jsem guvernér Zirga. Býval jsem serant v gardě vévodova otce. Tohle,” ukázal si na obličej, Jsem získal v bitvě u Karesh’kaar, kdy jsem nebyl o moc starí ne ty. A jako odměnu mi dali tuhle práci. Kadý rok mám týden volna, abych si mohl zajet do Stráe a utratit tam zlato za lehké holky a pití. Zbytek času se starám o vězně. Take si rozumíme. Ty nebude dělat potíe a budeme spolu báječně vycházet. V podstatě jsi sem přiel zemřít, a je na tobě, jak se ti povede do chvíle, kdy z útesů vysypeme tvůj popel.” Zamával papíry a dodal: Tady stojí, e s tebou máme zacházet hezky, co znamená, e dostane trochu víc jídla a dáme tě nahoru do tvrze, místo dolů do kobky. Ti dole umírají hodně rychle. Větina nevydrí ani dva roky. Tam nahoře, no, tam je trocha sluníčka a o něco lepi vzduch - i kdy v zimě je tam zatracená zima - ale v létě bude rád, e tam fouká. Mám tam nahoře pár chlapíků, kteří jsou s námi u patnáct, dvacet let. Take tě odvedeme nahoru… hned jak ti usekneme pravou ruku.”

Guvernér pokynul oběma stráným, kteří popadli Speara za ruce a lehce ho nazvedli, aby se nemohl zapřít o podlahu. Vyvlekli ho ze dveří, přes chodbu a dolů po dlouhém schoditi a pak ho zpola nesli, zpola táhli dalí dlouhou chodbou.

Nemáme tu správnou oetřovnu, take kdy dojde na takovou operaci, musíme se spokojit s alářem,” vysvětloval guvernér. Občas se některý z chlapců zraní nebo pokrábe a rána se mu zanítí, take ho musíme oetřit.”

Minuli třetího stráného, který seděl na stoličce u stolu, a guvernér mu nakázal: Dones kořalku.”

První dva strání odtáhli Speara do místnosti, kterou v minulosti nepochybně pouívali k mučení. Čas od času nám vévoda pole někoho, koho chce opravdu potrestat, a my ho vezmeme sem. Kdysi jsme dokázali hodně i s tím, co tu zbylo ze starých časů, ale jak sám vidí-” ukázal na hromadu rezavých nástrojů leících na pinavé slámě na podlaze, - přily na nás těké časy. U tolik dobrých nástrojů nemáme, jenom nějaké kletě a noe a tak podobně.” Ukázal na elezný kruh ve stropě. Mívali jsme tam pověený hák. Uměl jsem na něj narazit chlapa, e křičel i několik dní. Kdy jsem ho ale pouil naposledy, ten zatracený krám se ulomil. Poslal jsem ádost o dalí, ale nikdo v Opardumu se s tím nenamáhal něco udělat.”

Objevil se stráný s pálenkou a guvernér mu nakázal: Zapal oheň.”

Stálo tam velké ohřívadlo, v něm se kdysi musely havit mučící nástroje, a stráný rychle zaehl oheň. Na suchou slámu a troud přihodil pár kousků dřeva, a se oheň jasně rozhořel. Rozpal elezo,” přikazoval dále guvernér. Nesmíme tě nechat vykrvácet k smrti, e?” řekl Spearovi.

Spear se nehýbal. Rád by se bránil, rád by utekl, ale věděl, e je to beznadějné. Věděl, e pokud má mít aspoň nějakou naději na přeití, nesmí bojovat. Musí ve přetrpět.

Guvernér si svlékl kabát, pod ním měl pinavou bílou koili. Doel ke stěně a vzal si něco, co vypadalo jako velký sekáč, který poloil do plamenů. Mívali jsme uhlí. Dokázal jsem meč rozpálit tak, e pokud jsem nedával pozor, zkazilo to kalení oceli. To bylo dobře. Důleité je ránu vypálit. Kdysi, kdy jsem měl uhlí, bych ti mohl useknout ruku a kov by byl tak horký, e by pahýl skoro nekrvácel. Teď si musím vystačit se dřevem. Kdy to nezvládne horká čepel, vypálíme ti ránu rozhaveným elezem.”

Čepel po několika minutách v ohni zrudla a guvernér kývl na stráného, který nedrel Speara. Ten vzal měchy jako ty, je pouívali kováři, a začal dmýchat, a dřevo vzplálo a do vzduchu vylétl snop jisker.

Ve Spearovi to vřelo. A do této chvíle doufal, e vymyslí nějakou cestu, jak z toho ven. Jak říkal guvernér, ty dva hlídače by dokázal předběhnout a dostat se na plá na severu, přeplavat na pevninu…

Náhle jeden stráný prudce trhl za řetěz, a Spear zavrávoral, a kolem pasu ho uchopily mocné pae. Jeden stráný ho drel a druhý mu za řetěz natáhl ruku přes dřevěný stůl. Guvernér rychle vytáhl čepel z ohně a jediným pohybem Spearovi ual ruku v půlce předloktí.

Spear vykřikl bolestí a zatočila se mu hlava. Guvernér se podíval na ránu a rozhaveným kovem spálil krvácející tepnu. Vzal si láhev s pálenkou a dlouze si lokl, Tahle práce mě rozčiluje, zemane.”

Spear se jen stěí udrel na nohou. Bolest v pai byla nesnesitelná. Udělalo se mu slabo. Guvernér řekl: Dal bych ti napít, ale nesmím dávat vězňům alkohol. Pravidla jsou pravidla.” Nalil trochu kořalky na pahýl Spearovy pae a dodal: Ale náhodou jsem objevil, čistě náhodou, e kdy naleje itnou na ránu, spí se nezanítí.” Kývl na stráné. Odveďte ho. Severní kobka, třetí poschodí.”

Strání Speara odvlekli pryč a on ztratil vědomí dřív, ne ho dotáhli ke schoditi.

***

Spear se svíjel bolestí. V pahýlu pravé ruky mu cukalo a zmítala jím horečka. Kadou chvíli ztrácel vědomí a přepadaly ho sny a vidiny. Občas se ztratil ve vzpomínkách a myslel si, e opět leí na voze na cestě ke Kendrickovi, suovaný horečkou poté, co ho nali Robert s Paskem. Jindy se mu zdálo, e leí ve své posteli v Roldemu nebo v Saladoru a snaí se vzbudit z noční můry věda, e jakmile se jednou probudí, bude vechno v pořádku.

Jindy se najednou probudil s buícím srdcem, rozhlédl se po té studené místnosti, zalité edým světlem, kam vysoko poloeným oknem pronikal studený vítr. Pak opět upadl do bezvědomí. Po nějaké době se probral zalitý potem, ale s čistou hlavou. V pravé ruce ho bodalo a chvíli docela cítil prsty. Pokusil se s nimi pohnout, ale pak uviděl jen zkrvavený pahýl zabalený v hadrech a namazaný nějakou mastí.

Snail se rozpomenout, kde je. U tento pokoj viděl, mnohokrát, ale teď jako by ho viděl poprvé. Kobka byla z kamene a nebyl tu ádný nábytek. Jediné pohodlí zajioval slamník nacpaný starou slámou a dvě těké přikrývky, páchnoucí potem a močí. Dřevěné dveře s malou pehýrkou byly zamčené zvenčí. Naproti dveřím kousek nad jeho hlavou bylo jediné okénko se dvěma eleznými mříemi, kudy sem vnikalo světlo. V rohu naproti byla v podlaze pinavá díra, ukazující, kde si má ulevovat.

Spear vstal a málem se mu podlomila kolena. Instinktivně natáhl pravou ruku a zradila ho vzpomínka na to, co jí neměl. Zavrávoral a upadl, přičem se pahýlem uhodil o stěnu. Vykřikl a svalil se na slamník. Motala se mu hlava.

Leel tam a lapal po dechu. Po tvářích mu stékaly slzy, jak mu bolest z pae pronikala do celého těla. Celou pravou stranu měl po nárazu jako v ohni. Přinutil se pomalu dýchat a vyzkouel meditaci, které se naučil na Čarodějově ostrově a která pomáhala zvládnout bolest. Ta pomalu ustupovala, stávala se mení a mení, a měl pocit, jako by ji nějak strčil do krabice, ji můe odloit mimo sebe. Otevřel oči a posadil se. Tentokrát se opatrně opíral o levou ruku. Kolena neměl právě nejpevnějí, ale aspoň udrel rovnováhu. Rozhlíel se kolem sebe, ale nebylo tu nic k vidění.

Dopotácel se k okénku a natáhl ruku. Vyzkouel tyče a zjistil, e jsou pevně zasazené v kameni. Tou nalevo dokázal trochu otočit. Popadl ji pevněji a snail se trochu povytáhnout, aby se mohl podívat, jenome ho z té námahy rozbolelo celé tělo, take se rozhodl nechat výhledy na později.

Asi hodinu poté, co se probudil, se dveře kobky rozlétly. Vstoupil velmi pinavý muík s nečesanými vlasy po ramena a s rozcuchaným vousem a drel před sebou toudev. Uviděl Speara a usmál se. Ty ije,” vyhrkl. To je docela v pořádku, viď? Ty, kterým něco useknou, obvykle nepřeijou, ví.”

Spear neříkal nic, jen se na muíka díval. Pod pínou a chlupy stěí rozeznával jeho rysy.

Vím, jaký to je,” pokračoval muík a natáhl levou ruku, také končící pahýlem. Starej Zirga mi ji usek, kdy jsem se sem dostal, poněvad se mi podebrala.”

Kdo jsi?”

Jmenuju se Will. Povoláním zloděj, dokavaď mě nechytili.” Poloil toudev na zem.

Oni tě nechávají jen tak si tu chodit?”

Některý z nás nechávaj, ty, co jsme tu u dýl. Na jaře tu budu desátým rokem. Je to líná cháska, take nás nechávaj dělat některý svý práce, kdy si myslej, e nám můou věřit, e se jim nepokusíme podříznout krky, kdy jsou namol, a kromě toho tu stejně není moc co na práci, akorát ňáký to přináení a vodnáení a tak. Kromě toho rád dostávám trochu jídla navíc, a kdy nedávaj moc dobrej pozor, kadej rok nebo dva jim dokáu lohnout flaku vína nebo itný. A musím taky vodklízet mrtvý, co mně ale vůbec nevadí.”

Odklízet mrtvé?” opáčil Spear a nevěřil svým uím.

To jsou dobrý časy. Na celý odpoledne se dostane ven. Nejdřív tělo spálí, pak shrábne trochu popela a odnese ho dolů na útesy nad tou pláí na severu a tam ho s modlitbou vysype do větru. Je to hezký rozptýlení, co myslí?”

Spear zavrtěl hlavou. Co je v tom vědru?”

To je tvý vybavení.” Will vyndal kovovou pánvičku a dřevěnou líci. Já nebo některej dalí mládenec se tu zastavíme dvakrát denně. Ráno dostane kai a večer dobrej guláek. Není to moc rozmanitý, ale udrí tě to naivu. Zirga mi řekl, e ty jse jeden z těch zvlátních případů, take dostane víc.”

Zvlátních případů?”

To je vlastně takovej jako vtip,” usmál se Will, take Spear uviděl, e pod tou pínou a chlupy je i obličej. Vévoda Kapar dal rozkaz, e mají dostat trochu víc jídla a taky houni navíc a moná i kabát, aby si zajatce ten dlouhodobej pobyt ťuilŤ, jak říká Zirga. Větina z nás je někde uprostřed. Jsme jenom obyčejný chlápci, a kdy neděláme potíe, tak nás krměj a moc často nás netlučou. Měli jsme tu jednoho stránýho, Jasper se jmenoval, a ten se vobčas příerně voral a někoho ztloukl, jen tak pro případ. Jednou v noci se vopil tak, a spadl ze skály a srazil si vaz. Nikomu nechyběl. Pak jsou tam dole ty, který vévoda váně nemá v lásce. Nevydrej tam moc dlouho, tak rok, moná dva. Ty dostane k jídlu i chleba a o svátcích moná i něco onačejího. Nikdá neví. Závisí to na Zirgově náladě.”

U se odsud někdy někdo dostal?”

Myslí jako jestli někdo dostal pardon nebo si vodkroutil trest?”

Ano.”

Ne,” odpověděl Will a zakroutil hlavou. Vichni jsme sem přili umřít.” Dřepl si na paty a dodal: No, přesnějí by bylo říct, e jestli tu vydrím jetě dvacet let, měli by mě pustit. V tý době jim ale budu muset pochopitelně připomenout, e jsem byl vodsouzenej na třicet let, a pak budu muset doufat, e si někdo tady dá tu práci a pole zprávu do Opardumu a e někdo tam najde zápis vo mým soudu. Pak bude muset někdo jinej ten zápis projít a zajít s tím za soudcem, aby podepsal rozkaz k mýmu proputění, a vobtězovat se poslat to zpátky Zirgovi nebo tomu, kdo tady bude za dvacet let guvernérem. Take určitě chápe, e tomu moc nevěřím. Hlavně proto, e v Pevnosti zoufalství nikdo jetě třicet let nevydrel.”

Na mue odsouzeného k ivotu na téhle skále vypadá nezvykle vesele.”

No, jak se na to koukám, má dvě monosti: můe se cejtit bídně, nebo se můe snait dostat z toho, co se jen dá. Já povauju za těstí, e mě nevoběsili. Řekli, e jsem nenapravitelnej zloděj. Chytli mě třikrát. Poprvý mě na rok poslali na nucený práce, poněvad jsem byl jetě moc mladej. Podruhý jsem dostal třicet ran bičem a pět let nucenejch prací. Napotřetí by mě pověsili, ale z nějakýho důvodu mě poslali sem. Myslím, e to bylo kvůli tomu, e jsem se vloupal do domu soudce, a von si říkal, e voběení je pro mě a moc dobrý.” Zasmál se. Kromě toho nikdá neví, co se můe stát. Jednou třeba zajdu dolů k přístavu a najdu tam člun nebo se třeba ti vrahouni v Bardakově Svěráku rozhodnou zaútočit na tenhle vostrov, pobijou stráe a vězně vemou k pirátům.”

Spear se i přes bolest rozesmál. Ty jsi docela optimista, viď?”

Já? Moná, ale co jinýho chce dělat?” Zvedl se. Ty se prej jmenuje Spear Sokol.”

Říkej mi Speare.”

Tak Speare.” Otočil se. No, u se musím vrátit zpátky do kuchyně a připravit jídlo. U bys měl mít hlad.”

Něco bych snědl. Jak dlouho tu jsem?”

Ruku ti usekli přede třema dnama. Nevěděli, jestli to zvládne, nebo ne. A ti donesu jídlo, kouknu se ti na tu ránu.” Zvedl svůj pahýl. Jsem něco jako vodborník.”

Spear kývl a Will odeel. Spear se opřel zády o kamennou zeď a cítil, jak mu chladný kámen vysává horkost z těla. Přitáhl si pokrývku k ramenům a snail se to zvládnout jednou rukou. Konečně to dokázal a usadil se. Mohl teď u jenom čekal na jídlo.

***

Will mu prohlédl ránu. Hezky se to hojí.” Znovu ji omotal obvazem. Nevím, co za břečku to Zirga dává na ty hadry, ale funguje to. Smrdí to jako měsíc zdechlý prase, ale zabrání to hnisání, a vo to tu kráčí, ne?”

Spear snědl gulá, vlastně spí řídký vývar s kousky zeleniny a příchuti naznačující, e se kotle, v něm se vývarem dělal, dotklo i maso. Taky dostal bochník tuhého chleba, který mu, podle Willových slov, měl vydret na celý týden. Tvrdil, e chleba kadý týden dostávají jenom zvlátní vězni.

Jak někdo jako ty získá důvěru stráí?”

No, nesmí dělat potíe a udělat, co ti řeknou. Vobčas nás polou pracovat, ale ne často. Kdy udeří opravdu silná bouřka, smíme jít vodklidit trosky, vopravit molo nebo spravit díry v kuchyni, kdy zaprí. Kdy vodvede dobrou práci a stránejm se zalíbí, tak tě pustěj z kobky. Taky pomůe, jestli umí něco zajímavýho.”

Jak to myslí?”

Zirga říkal, e by rád, aby odsoudili kováře, aby to tady mohl nechat vopravit. Měli jsme tu chlápka, co tvrdil, e je kovář, ale nebyl, a tak ho Zirga strčil dolů. Potí byla, e Zirga zapomněl, e ho tam dolů oupnul, a tak ten chudák umřel hlady, ne si na něj někdo vzpomněl.”

Co jetě?”

Nevím. Poptám se. Ale i kdybys dokázal něco, co potřebujou, zvlátní vězně nikdá nepoutěj z kobek.”

Spear pokrčil rameny. Snail se najít nějakou pohodlnějí polohu, ale bylo to téměř nemoné. Proč jsi to neřekl hned?”

No, neptal ses mně, jestli se ty můe dostat ven, ptal ses, jak to dokáe někdo jako já.”

Spear se zasmál. Má pravdu. Právě jsem si říkal, e plýtvá mým časem, ale čas je to jediné, co jetě mám.”

Will se obrátil k odchodu. Tos pochopil správně, Speare. Ale nikdá neví. Zirga se vdycky neřídí pravidlama. Rád vechno řídí a sem nepřijde nikdo, kdo by na něj dohlíd. Zmíním se mu vo tobě. Co teda umí?”

Spear se zamyslel. Uměl jsem hrát na hudební nástroje.” Natáhl pahýl. To asi nemá smysl.” Něco ho napadlo. Umím vařit.”

Tady je vaření docela jednoduchý.”

Viml jsem si,” zabručel Spear. Ale napadlo mě, e by třeba Zirga a strání mohli chtít něco lepího.”

Moná. Povím mu o tom. Co dál.”

Umím malovat.”

Potom tady nejni moc velká poptávka, aspoň jsem si neviml. Nic se tady nemalovalo, co jsem tady, akorát jednou jsme museli natřít plot kolem výběhu pro prasata.”

Já myslel, e maluju portréty a krajinky.” Podíval se na svou uatou ruku. Nebo jsem to aspoň dělal, ne-”

Aha, jako ty vobrázky, co maj boháči na stěnách? Pár jsem jich viděl.”

Ano, takové věci.”

Vo ty je tady zřejmě jetě mení zájem ne vo natírání zdí. To je koda, co?” Will se usmál. Ale vo tom vaření se Zirgovi zmíním.”

Díky.”

Kdy Will odeel, Spear si lehl a snail se udret emoce pod kontrolou. Cítil se jako zvíře zavřené v kleci. Viděl, jak se elmy vrhají na mříe, a si ublíily. Věděl, e zatím nemůe na útěk ani pomyslet, a pokud měl mít vůbec nějakou naději na to, jak uniknout z ostrova, musel se nejdřív dostat ze své cely. Bude čekat na vhodnou příleitost, protoe času měl nadbytek.

***

Spear se vytáhl k okénku. Za poslední půlhodinu se ven díval u nejmíň desetkrát, avak nezajímal jej dalí pohled na zmrzlou zimní krajinu. Snail se získat nějakou sílu a po měsíci, co jen tak seděl v cele a občas si popovídal s Willem, hrozilo, e z nudy přijde o rozum. Kdy se poprvé snail vytáhnout jen levou rukou, podařilo se mu jen rychle vyhlédnout z okénka a pak se musel spustit na zem.

Ze svého okénka viděl na severní nádvoří pevnosti. Neviděl na ohradu, ale slyel prasata, ovce a drůbe. Občas zatěkal pes. Dohlédl na plácek, který vypadal jako staré cvičitě, nyní schovaný pod sněhovou pokrývkou, naruenou edými a hnědými skvrnami.

Během posledního měsíce si té vyhlídky ze svého okna na svět začal povaovat, vyhlídky na kousek zasněené hlíny, kus zdi a útes za ní. Kdy se trochu vyčasilo, v dálce rozeznal moře. Jinak byl za skalisky jen jednolitý edý příkrov.

Jídlo bylo jednotvárné a jen tak tak mu stačilo. Věděl, e zhubl jak kvůli zranění, tak kvůli stravě, ale nehladověl. Chleba byl přese vechno sytý a byly v něm kousky oříků a celá zrna.

Gulá byl vlastně jen řídká polévka s trochou zeleniny, ale jak říkal Will, občas v něm plaval i kousek masa. Kae byta jenom sytá.

Spear by se byl moc rád vykoupal a uvědomoval si, jak moc začal mít rád čistotu. Jako malý se skoro celou zimu nekoupal a vůbec mu to nevadilo, jene nyní z něj byl ťcivilizovanýŤ člověk a měl rád horkou lázeň, masá, masti a olejíčky.

Zeptal se Willa, jestli by nemohl dostat čisté aty, a bylo mu sděleno, e pokud mu někdo v Opardumu či Strái koupí aty a podplatí kapitána přítí lodi, která sem poveze vězně nebo zásoby, pak je můe dostat, pokud dá úplatek i Zirgovi. Spear věděl, e to není příli pravděpodobné, take si bude muset vystačit s tím, co měl, pokud někdo nezemře. Will tvrdil, e potom by mohl dostat jeho aty, kdy nepadnou někomu, koho mají strání ve větí oblibě.

Spear se den co den snail překonat zoufalství, protoe se nehodlal vzdát a zemřít bez boje. Na lovu někdy zranil či lapil zvíře, které se prostě přestalo bránit, jen si lehlo a nechalo lovce dokonat, co začal. On takovým zvířetem nebude.

On přeije.

14. Kuchař

Spear se probudil.

Na okně seděl pták. Spear se pohyboval pomalu, aby ptáčka nepolekal. Snail se vzpomenout si, jaký druh to je, ale nedokázal to. Vypadal trochu jako horská pěnkava z jeho domoviny, avak měl jiný zobáček, delí a uí, a na křídlech úzký bílý prouek, jaký horským pěnkavám scházel. Pokouel se dostat co nejblí, ale jakmile se přiblíil ke zdi, ptáček uletěl.

Spear vyskočil, popadl mří a vytáhl se nahoru. Podíval se z okna a viděl, e poslední zbytky ledu a sněhu zmizely. Vítr byl studený, ne vak mrazivý. Zase se spustil dolů.

Přicházelo dalí jaro.

Byl u v Pevnosti zoufalství déle ne rok. Pomalu se smířil s tím, e po nějakou dobu tu bude muset vydret. Aby se nezbláznil, vymyslel si jakousi rutinu zaloenou na třech zásadách: e zoufalství je první zabiják, e svůj ivotní úkol pomstít svůj lid nesplní, kdy zemře, a e musí dávat pozor, aby mu neunikla sebemení příleitost k útěku.

Aby se nějak zabavil, prováděl duevní cvičení, jím se naučil na Čarodějově ostrově. Rozpomínal se na různé věci - knihy, které přečetl, achové partie, je hrál, rozhovory s ostatními studenty a lekce učitelů. Dokázal si věci vybavit, jako by je proíval znovu, a tak se občas na celé hodiny ponořil do svých vzpomínek a znovu zakouel věci ji jednou proité.

Vyhýbal se vak léčce, jakou by bylo ztratil se ve svých vzpomínkách, snail se nevzpomínat na otevřené náruče milujících en, vzruení z lovu, potěení z výhry v kartách. Takové vzpomínky byly jako past. Vyhnul by se tak utrpení, jaké v pevnosti proíval, ale nepomohly by mu připravit se na konec zajetí.

A aby se vyhnul lákadlu marných vzpomínek, kadý den se přinutil věnovat hodinu bezútěnému pozorování buď kamenných zdí a podlahy, nebo krajiny za oknem.

Se svou pínou se smířil, nakolik to jen lo. Přesvědčil Willa, aby mu přinesl trochu vody navíc, kdykoliv to lo, a pokouel se udret v co největí čistotě. Byla to chabá útěcha, ale byla to útěcha a aspoň trochu zmírňovala nepolevující bezútěnost situace, v ní se ocitl. Nakor mu jednou řekl, e radost v ivotě často pochází z malých vítězství, maličkých triumfů, a i kdy mít radost z vlhkých atů a studené vody vypadalo na první pohled nepravděpodobně, on to bral.

Snail se také zůstat v co nejlepí formě. Vzhledem k ubohému jídlu a neustálé zimě to bylo obtíné. Věděl, e hodně zhubl, ale teď začínalo jaro a on se cítil jako nový. Cvičil i v maličké cele, chodil a běhal na místě, přitahoval se jednou rukou za tyče v oknech. Vymyslel si způsob, jak provádět cvičení, jim ho naučil Nakor na Čarodějově ostrově, kdy je přizpůsobil svému současnému okolí. Nebyl celý a také nebyl zrovna při síle, ale byl v nejlepí formě, jak jen bylo za daných podmínek moné.

Udroval svůj reim a bystrou mysl. Procvičoval se v trpělivosti a čekal. Věděl, e nakonec - za měsíc, za rok, moná za deset - se něco stane. Něco se změní. A a ta změna přijde, on bude připravený.

***

Koncem druhé zimy v pevnosti se Spear naučil pouívat svou zmrzačenou ruku, jak nejvíc to bylo moné. Při cvičení ji dokázal vyuít nejen k udrení rovnováhy. Vymyslel si způsoby, jak s ní tlačit, tahat a nosit. Jednou odpoledne seděl na slamníku, kdy se dveře do jeho kobky otevřely a vstoupil Will.

Měl prázdné ruce a Spear se ho zeptal: Jetě není čas večeře a ty mi nic nenese. To má být společenská návtěva?”

Přisel jsem ti říct, e večeře bude pozdějc.”

Proč?”

Kuchař Charles umřel.”

Co se stalo?” vyptával se Spear, neustále dychtící zjistit něco, co by naruilo monotónní běh dní. Pokrábal se v plnovousu, jen mu nyní sahal po prsa.

Ani nevim,” opáčil Will a posadil se na podlahu. Jako kadý ráno jsem roznáel kai, a kdy jsem se vrátil do kuchyně, nael jsem Charlese leet na zemi. Vobrátil jsem ho a měl votevřený voči, jako by ho něco polekalo. Byl bílej jak plátno a rty měl modrý. Dost mě to vyplailo.”

A kdo ho nahradí?”

Netuím. Ale podle mýho ne bude večeře, bude to trvat tak dlouho, dokud Zirga nevymyslí, koho dá na jeho místo. A moná i dýl, jestli ten, co bude vařit, bude muset pomoct spálit Charlese.”

Děkuju, e jsi mi to řekl.”

Nemá zač.”

Kdy se Will zvedl k odchodu, Spear ho zadrel. Will se ohlédl přes rameno.

A na to přijde, připomeň Zirgovi, e já umím vařit.”

Will kývl. Jestli na to přijde,” slíbil a odeel z kobky.

Spear se zase posadil. Napadlo ho, jestli to snad je ta příleitost, na ní čeká. Snail se udret nadení na uzdě a vrátil se k meditacím, ale čistě pro případ si začal opakovat lekce ve vaření s Leem u Kendricka.

Večeře nepřila.

***

V pevnosti očividně nebylo moc vězňů, protoe kdy přítího rána nedorazila snídaně, Spear slyel jen pár stěujících si hlasů. Čekal. Někdy před polednem uslyel, jak se zvedá závora ode dveří jeho kobky. Vstoupil Will následován Anatolijem, jedním ze dvou stráných, kteří pro Speara přili na molo, a za nimi se objevil Zirga.

Spear vstal.

Ty umí vařit?” zeptal se Zirga.

Ano,” odpověděl Spear.

Tak pojď,” vyzval jej Zirga.

A tak Spear poprvé za víc ne rok opustil svou kobku. Seel dolů po dlouhém schoditi a na přízemí a pak se vydal za Zirgou a ostatními přes starou síň do kuchyně. V kuchyni panoval hrozný zmatek. Někdo se pokouel uvařit kai a spálil ji. Zirga se obrátil na Speara. Máme problém.”

Vidím,” podotkl Spear. Nemáte kuchaře.”

Ano a máme tu čtrnáct vězňů, tři stráné a mne, a vechny je třeba nakrmit.”

Vařit pro osmnáct lidi není problém,” ujistil jej Spear.

Pro tebe moná ne, pokud je pravda to, co říká. Ale tady pro Anatolije to problém je.”

Velký stráný rozpačitě vzhlédl, nicméně mlčel.

Tvrdil, e si pamatuje, jak jeho máma vařila kai, a výsledek tu můeme vidět. Není třeba říkat, e ho nechci vidět, jak vaří gulá pro vězně, ani večeři pro stráe. Zvládne to?”

Ano, ale budu potřebovat pomoc,” prohlásil Spear.

Proč?”

Spear natáhl pravou ruku. V kuchyni jsou věci, které zvládnu s jednou rukou, pokud bych vařil jenom pro sebe. Ale pro osmnáct lidí? Budu potřebovat pomoc.”

Zirga si to promyslel. Poruuju pravidla, kdy tě poutím z tvé cely. Zvlátní vězňové nikdy nesmějí opustit svou celu.”

Ale musí jíst,” upozornil jej Spear. A kdo se to dozví?”

To je pravda. Dobře. Tihle dva ti budou pomáhat,” ukázal na Willa a Anatolije. Co dokáe?”

Dej mi chviličku,” řekl Spear a el si prohlédnout spí. Rychle skončil. Můu z toho uvařit gulá. Je tu nějaké maso?”

Ve sklípku. Ukáu ti to,” odpověděl Zirga.

Kdy se guvernér obracel, Spear promluvil. Ale nejdřív se potřebuju vykoupat.”

Zirga se otočil. Vykoupat? Proč?”

Spear zvedl levou ruku se pinavými nehty a strčil ji Zirgovi pod nos. To chce mít v gulái tohle?”

Zirga se zarazil a poprvé se na Speara pořádně podíval. Pak se ohlédl na Willa a Anatolije. Vy vichni se vykoupete.”

Budeme potřebovat čisté aty,” pokračoval Spear.

Ve zbrojnici jsou nějaké aty. Anatolij vás tam vezme.”

O dvě hodiny později stál Spear opět v plné kráse nad dvěma velkými hrnci, v nich bublal gulá. S ostatními se musel vykoupat ve studené vodě, protoe nebyl čas nějakou ohřát, ale nevadilo mu to. Jako malý se časně na jaře koupával v potocích v orosinských horách, kdy nahoře tál sníh. Willa zřejmě vyhlídka na očistu nadchla mnohem méně ne Speara, ale po koupeli a v čistých atech vypadal jako nový člověk. Pod pínou a chlupy měl opravdu obličej, úzký, s neustálým úsměvem a přimhouřenýma očima.

Anatolij vypadal jako velké vejce s hlavou, rukama a nohama. Vechny svaly se mu změnily v tuk a Spear věděl, e i jen s levou rukou by ho v boji s mečem snadno přemohl. Spear tuil, e Kyle a Benson, druzí dva strání, také nejsou zrovna nejlepími bojovníky. Moná byli velcí a silní, ale ne rychlí. A po pěti minutách hovoru s Anatolijem si Spear v duchu přidal poznatek, e nejsou ani nejbystřejí.

Spear rychle prohlédl sklípek, díru v zemi, kde se v chládku uchovávalo maso a sýr. Dole jetě skoro mrzlo a hlína pod povrchem udrí zimní chlad hluboko do léta. Koncem léta, a budou zásoby spotřebovány, porazí nějaká zvířata. Na malé louce na východní straně ostrova se pásl dobytek a ovce a po větru od tvrze byla ohrada s prasaty.

S pomocí Anatolije a Willa měl Spear skoro pocit, e má opět dvě zdravé ruce. Zjistil, e zloděj je ikovný, a rychle se secvičili jako dvě půlky jednoho páru rukou. Anatolij zvládal jednoduché úkoly jako umývání zeleniny a drhnutí hrnců.

Spear ve spíi nael nádobky s kořením sice starým, ale stále jetě pouitelným. Věděl, e nic z toho nebylo pouito k ochucení jeho jídel, co se ocitl v pevnosti, take dokonce i zatuchlé koření bude vítanou změnou.

Dal vařit vodu, naházel do ní morkové kosti a přidal zeleninu a kousky hověziny. Taky začal vařit tuříny, které nael a které byly jetě k pouití, a připravil i nějaký sýr a ovoce. Ukázal Willovi a Anatolijovi, jak chce připravit věci na Zirgově stole, u něho jedli také vichni tři strání, a začal připravovat jídlo pro čtrnáct vězňů.

Jídlo bylo uvařené narychlo, ale stále to bylo to nejlepí, co ve tvrzi jedli za celá léta, na to by si byl Spear vsadil. Zatímco Zirga a strání jedli, Spear s Willem začali připravovat jídlo pro vězně. Dal si práci, aby na kadém talíři byl hezký kus masa a pořádná dávka brambor, cibule, mrkve a tuřínů. Roznést talíře ostatním dvanácti vězňům trvalo skoro hodinu. Kdy skončili, Spear viděl vechny kobky s vězni v celé pevnosti. Nyní konečně věděl, jak je stavba velká, jak se po ní pohybovat a kde najít věci nutné pro útěk.

Kdy se Spear s Willem posadili ke stolku, aby se také najedli, přiel tam Zirga. To bylo dobré,” pochválil Speara. Myslím, e bys mohl vařit, dokud nepolou někoho místo Charlese. Teď přestaň jíst a vra se do své kobky.”

Přiblíil se Anatolij, jako by chtěl Speara doprovodit zpátky, ale Spear řekl: Nemůu.”

Proč ne?” chtěl vědět Zirga a podezíravě si Speara prohlíel. Můe se sem vrátit zase zítra ráno.”

Ale přes noc musím upéct chleba. To trvá skoro celou noc.” Ukázal na podlahu vedle pecí. Můu se vyspat tam, ne chleba vykyne, a pak ho dát do pece, aby byl ráno připravený.”

Zirga se nad tím zamyslel a pak pokrčil rameny. No, stejně nemá kam jít, e?”

Spear kývl a zachovával bezvýraznou tvář.

Kdy se Zirga obrátil k odchodu, Spear jetě poznamenal: Budu potřebovat Willa, aby mi pomohl.”

Zirga se ohlédl přes rameno. Dobře. Jen si ho nech.”

A Anatolij musí přijít hned ráno.”

Jistě, toho taky můe mít.”

Pokud k tomu měl stráný co říci, nechával si to pro sebe. Kdy Zirga s Anatolijem odeli, Will podotkl: Jak jsi to udělal?”

Spear pokrčil rameny a ukázal na hrnce, které budou muset umýt, ne se pustí do chleba. Zirga zapomněl, jak chutná dobré jídlo.”

To já taky,” přiznal Will. Ten gulá byl nejlepí, jakej jsem kdy jed.”

Spear se usmál. Podle mého jsi to jenom zapomněl. Jestli se mi podaří přesvědčit Zirgu, aby objednal čerstvé koření a dalí věci, mohl bych nás udret tady v kuchyni, jak dlouho budeme potřebovat.”

Potřebovat?” Will ztiil hlas. Co tě napadlo?”

Spousta věcí, příteli. Spousta věcí.”

Začali s umýváním. Will drhl hrnce a Spear mu je drel. Pak Willovi ukázal, jak se dělá těsto. Nejtěí bylo hnětení, ale po několika omylech se dostali do rytmu a lo jim to.

Spear zapálil oheň v pecích, nechal dřevo chvíli hořet a pak plameny přihrnul. Odloil elezný pohrabáč a rozvinul hrubou pokrývku dost velkou pro oba.

Teď se vyspíme a necháme chleba kynout,” prohlásil Spear. Za svítání ho pak dáme do pece a pustíme se do kae.” Kdy si oba lehli, Spear řekl: Pověz mi něco o ostatních vězních.”

Co chce vědět?”

Co jsou zač, jaké zločiny spáchali, co umějí.”

Ty plánuje útěk,” eptl Will.

Víc,” opáčil Spear.

Coe?”

Buduju armádu.”

***

Ubíhaly týdny, a kdy byl do pevnosti přivezen dalí vězeň, Zirga na loď poslal seznam zásob, který mu sepsal Spear, spolu se ádostí o nového kuchaře. Spear byl přesvědčený, e zásoby získají snadno, ale doufal, e ádost o kuchaře bude přehlédnuta. Nakonec Zirga ádal, aby byl do pevnosti přidělen nový stráný, kdy mu Will sdělil, e Jasper zemřel, ale za čtyři roky od jeho smrti nebyla ádost vyslyena.

Spear v kuchyni nael útočitě. Rychle vyučil Willa a Anatolije, take příprava jídla byla docela snadná. Začal vařit různorodá jídla a Zirgu jednou ráno překvapil hromadou lívanců s medem a unkou místo obvyklé kae. Do guláe přidával kousky hovězího, vepřového nebo pečeného kuřecího a poté, co Zirgu a stráné přesvědčil, aby si li zarybařit na molo, také rybího masa.

Nenápadně se chopil velení pevnosti, nechával svůj přirozený vůdcovský talent, aby se v tichosti prosadil, a Zirga nechtě upadl do role seranta, prostě se spokojil s tím, e vydával rozkazy, jakmile mu bylo objasněno, co je potřeba udělat. Objasnění často přicházelo ve formě otázky vyjádřené tak, e odpověď byla jasná i slepému. Spear nikdy nedopustil, aby bývalého vojáka vůbec napadlo, e se řídí příkazy. Zirga rád přijal zásluhy za vekeré zlepení v jejich kadodenním ivotě, jako by to sám celé vymyslel, a Spear ho zase rád nechal zásluhy přijímat.

Spear nechal v tichosti přesunout dva vězně z dolních kobek do lepích cel. Jeden z nich byl vrah, silák, který by dokázal Anatolije přehodit přes nádvoří, kdyby chtěl. Jmenoval se Masterson. Spear ho zael navtívit a zjistil, e je trochu pomatený, surovec mající sklony k násilí. Kdy mu ale Spear slíbil lepí celu a jídlo, Masterson slíbil, e udělá, co mu Spear řekne.

Druhý mu byl politický vězeň, bývalý baron z Visnije, který rychle souhlasil se vím, co po něm Spear chtěl, výměnou za anci, e získá svobodu a bude se moci pomstít vévodovi Kaparovi.

Spear příli nevěřil, e by tito mui byli nakonec spolehliví, ale prozatím chtěl, aby kadý, kdo nepracuje pro Kapara, byl na jeho straně, a přijde čas něco podniknout. Měl plán, ale nechával si ho pro sebe a podrobnosti neprozradil dokonce ani Willovi.

Bývalý zloděj mu teď byl věrný jako těně. Kromě nehynoucí vděčnosti za zlepení svého ivota byl také přesvědčený, e pokud se Spear k něčemu rozhodne, dokáe to. Spear se vak vdycky jen usmál a říkal jen: Hlavně nezapomeň, co máme dnes na práci, Wille.”

Uběhlo několik týdnů a přijela dalí loď, tentokrát se zásobami a novým kuchařem. Zirga zael do přístavu, a kdy zjistil, e Speara u v kuchyni nebudou potřebovat, viditelně zvadl.

Spear byl právě v kuchyni, kdy tam přivedli nového kuchaře. Ten se jen rozhlédl kolem sebe a prohlásil: To půjde.”

Spear se podíval na Willa a zamířil ke dveřím. Zirga ho zarazil. Kam jde?” zeptal se.

Zpátky do své cely, guvernére.”

Počkej chvilku.” Zirga se obrátil na nového kuchaře. Jak se jmenuje?”

Royce.” Byl to podsaditý mu ve středních letech a vypadal na řádného pijana. Měl odulý obličej, pořádný lalok a pod očima černé kruhy.

Proč jsi tady?”

Kuchař zamrkal jako sova do světla lampy. Coe?”

Proč jsi tady? Co jsi udělal, aby tě vyhodili z posledního místa?”

Royce zaváhal a pak ze sebe vypravil: No já…”

Neli mi!” zařval Zirga. Ty ses v práci opil, e ano?”

Mu sklopil zrak a kývl. Ano, pane. Pracoval jsem v hospodě U padlý panny a usnul jsem, kdy jsem ronil jehněčí. Tuk chytil a… a hospoda shořela do základů.”

Cha!” prskl Zirga. Věděl jsem to.” Ukázal na Royceho. ádal jsem o stráného, před čtyřmi lety! Take teď je z tebe nový stráný.” Obrátil se na Speara. Ty jsi pořád kuchař, dokud mi nepolou někoho, kdo nevypálí celou tvrz.”

Royce chtěl něco namítnout, ale pak si to rozmyslet. Pokrčil rameny a podíval se na Zirgu. Co mám dělat?”

Prozatím bude pomáhat tady v kuchyni. Anatoliji, ty pojď se mnou.”

Spear se na Royceho usmál, Spát bude tady.” Ukázal na místnost, kterou kdysi pouíval Charles. Věci si dej tam. Pak přijď sem a umej zeleninu.”

To zvládnu,” řekl Royce, zvedl svůj vak a zamířil ke dveřím.

Nemůe být horí pomocník ne Anatolij,” poznamenal Will.

Spear sebou trhl. Neříkej to. Ruthia poslouchá.”

Will kývl a při zmínce o bohyni udělal znamení pro těstí.

***

Royceho příchod byl pro Speara hotové těstí. I kdy to byl opilec, v kuchyni se uměl otáčet a rychle se přizpůsobil, take Spear měl spoustu volného času. Vyuíval ho k toulkám po ostrově. Dělal to opatrně, nechal Zirgu, aby ho nael venku na starém cvičiti, kde si prohlíel drůbe či prasata, nebo o měsíc později na maličké louce na závětrné straně ostrova, kde sledoval, jak se daří dobytku a ovcím. Zirga nic nenamítal.

S příchodem třetí zimy Spear znal ostrov stejně dobře jako své rodné hory. Znal nejrychlejí cestu na severní plá, kde byl hájek a hnízdo včel, Spear včely vykouřil a sebral jim med tak, jak ho to naučil dědeček, a Zirga o jeho výpravách mlčel, dokud bylo jídlo dobré.

ádný ze stráných si zřejmě neviml, e Spear přesunul dva vězně z podzemí. Vichni předpokládali, e to bylo na Zirgův příkaz, a Zirga nikdy nechodil vězně kontrolovat osobně. A pokud Spear viděl, Zirga prostě předpokládal, e se vem vede dobře, dokud mu nebyl sdělen opak.

Spear se s kadým vězněm dobře poznal. Podařilo se mu kadému občas přinést jídlo osobně. Díky informacím, které mu ji opatřil Will, a ze svých vlastních rozhovorů s nimi si udělal docela dobrý obrázek o tom, čeho jsou schopní.

Byla to zajímavá směska, hlavně političtí vězni, jejich jádro tvořilo pět bývalých lechticů, jako byl Visnija, kteří se vyznali na Kaparově dvoře a v olaské administrativě. Spear byl odhodlán dostat tyto mue v pořádku domů, pokud to bude aspoň trochu moné. Jakmile se vrátí do Opardumu, získají mu dalí spojence, protoe vichni měli stále plno přátel a rodinu.

Zbývajících třináct chlapů byli obyčejní vrahové, násilníci, zloději a bandité, mui, kteří byli do Pevnosti zoufalství kvůli nějaké zvlátnosti v jejich případech či proto, e je soudce chtěl nechat trpět víc, ne by způsobilo rychlé oběení. Tito mui byli postradatelní, nicméně Spear věděl, e pro začátek bude potřebovat silné a nemilosrdné mue, pokud má vůbec někdo z nich přeít.

A tak dělal, co uměl, aby udrel vechny naivu. Vymýlel si důvody, proč dostat vězně z jejich kobek - jako třeba výprava pro med nebo pro naplavené dřevo na louku, kde se pásly krávy, také sekali dříví na nadcházející zimu. Vichni se mohli trochu procvičit a dostat na sluníčko a čerstvý vzduch, co kadý z nich potřeboval jako sůl. Spear dokonce přesvědčil Zirgu, aby muům dovolil sejít se na nádvoří pro malou oslavu zimního slunovratu Banapisu. Několik se jich otevřeně rozplakalo, e mohou strávit celý den venku a jídlo je čeká na stole. A bude Spear utíkat, ádný z těchto muů nebude vhodný pro boj a někteří cestou zemřou, ale on hodlal zajistit, aby jich přeilo co nejvíc.

Blíil se podzim. Jednou v noci seděl u stolu v kuchyni se Spearem i Will a prohodil: Dneska jsem mluvil s Donalem.”

Jak mu je?”

Kael ho přeel. Děkuje ti za ten čaj, cos mu poslal.”

Je to starý rodinný recept,” odtuil Spear.

Ví, tydle chlapi by pro tebe i zhebli, Speare.”

Spear kývl.

Dal jsi jim naději.”

Spear chvíli mlčel, ne promluvil: Doufám, e to nebylo kruté.”

Já taky.” Will se odmlčel a zakousl se do unky. Kdy polkl, zeptal se: Vzpomíná, jak jsme se viděli prvně?”

Spear přikývl.

Řekls, e ťna mue odsouzenýho k ivotu na týhle skále vypadám nezvykle vesele.Ť Pamatuje?”

Spear opět přikývl.

Tenkrát jsem neměl co ztratit. Teď nejsem tak nadenej, jestli chápe, jak to myslím.”

Chápu,” ujistil jej Spear. Teď má pocit, e má co ztratit.”

Jo,” zabručel Will. Mám pocit, e mám co ztratit.”

Naději.”

Ano, nadějí,” souhlasil Will. Tak půjdu rovnou k věci. Kdy zdrhnem?”

Spear chvíli mlčel, ne odpověděl: Na jaře. Nevím, kdy přesně, ale bude to den poté, kdy odpluje přítí loď.”

My ukradnem loď?”

Ne. Chlapi tady jsou v lepím stavu, ne kdy jsem se sem dostal, jene Zirgovým čtyřem stráným a lodi plné zdravých námořníků se nevyrovnají. Ale mám důvod, proč chci odejít den poté, co loď odpluje, take ti řeknu, a bude čas.”

A to bude…?”

Spear se zazubil, V den, kdy na jaře připluje loď.” Will si povzdechl a spokojil se s tím, e počká dalích est měsíců. Nakonec u čekal dvanáct let. Co znamenal dalí půlrok?

15. Útěk

Spear se díval.

Loď připlouvala a Zirga a dva strání, jako obvykle Anatolij a Kyle, čekali pro případ, e by jim přiváeli nového vězně. Spear ve sledoval z vchodu do tvrze. Drel se zpátky. Za ním stál Will a taky přihlíel.

Od lodi odrazila alupa a s vězněm zamířila k molu. Stejně jako kdy sem dopravili Speara, i nyní námořníci snadno dostali vězně nahoru na molo. A stejně jako kdy přijel Spear, ani teď se Zirga neobtěoval číst výnos na molu, jen vězně vybídl, a jde za ním nahoru ke tvrzi.

Spearovi se zjeily vlasy na íji. Na vězni, na tom, jak se pohyboval, mu bylo něco velmi povědomého. Jetě ne mohl rozeznat jeho rysy, couvl a obrátil se na Willa. Pojď za mnou.”

Will spěchal za Spearem zpátky do kuchyně. Tam nali Royce, jak spí na idli s hlavou poloenou na stole a prázdnou láhví od pálenky vedle sebe. Spear mezi jiným zjistil, e prastarý vinný sklípek lechtice, který tvrz zbudoval, zůstal nedotčen, a třebae větina vína u dávno nebyla k pití, byla tam i sluná zásobička tvrdého alkoholu, kterému se nic nestalo. Spear také objevil, e Royce je snadno zvládnutelný, pokud ho jednou, dvakrát týdně nechá zpít se pod obraz.

Spear se rozhlíel a Will se tie optal: Co se stalo?”

Toho nového vězně znám,” zaeplal Spear.

Kdo je to?”

Spear se zatvářil zadumaně. Někdo, o kom jsem si myslel, e ho uvídím u jenom tehdy, kdy mu proenu tělem meč. Je to Quentin Havrevulen, zvlátní kapitán vévody Kapara.”

Chce říct, e to byl Kaparův zvlátní kapitán.”

Očividně.” Spear se zamyslel. A mu ponese první jídlo, nemluv s ním. Jenom mu ho dones a dívej se, co udělá. Potřebuju vědět, jestli je to opravdu vězeň, nebo jestli je to dalí z Kaparových plánů.”

Proč by sem vévoda posílal svého spolehlivého kapitána do vyhnanství?”

Tomu právě hodlám přijít na kloub,” opáčil Spear, ale teprve a budu připravený.”

A zejtra půjdem na věc?”

Spear se musel rozhodnout rychle. Ano. Zítra odejdeme, ale nikomu to neříkej. Vím přesně, co hodlám podniknout, a nechci, aby nám to někdo předčasně pokazil.”

Will kývl. Udělám to přesně tak, jak říká.”

Tak se pustíme do vaření,” navrhl Spear.

S trochou těstí je to nae poslední jídlo na týhle skále,” usoudil Will.

***

Royce dojedl a zívl. Asi si půjdu lehnout.”

Spear jen mlčky kývl. Kdy se za Roycem zavřely dveře, Spear zvedl hrnek s vodou a dřevěnou líci, poloil je na talíř a odnesl ke dřezu, Will udělal toté. Kdy byli co nejdál od Royceho dveří, Spear promluvil: Co si myslí o naem novém vězni?”

Jestli pracuje pro Kapara, tak si splet povolání. Měl bejt herec. Nejni to ádnej agent, na to vsadím krk. Má ten správnej výraz.”

Spear věděl, co má Will na mysli. Byl to výraz oku a nevíry, pocit, e se stal nějaký hrozný omyl. Jenom nejzatvrzelejí zločinci ho neměli. Po Spearovi dorazilo sedm dalích vězňů, z nich čtyři zemřeli i přes vekerou Spearovu snahu jim pomoci. Třem prostě scházela vůle k přeití a čtvrtý utrpěl ránu na boku, která mu zhnisala, ne mu ji mohli oetřit.

Zirga si z toho nic nedělal, ale pro Speara znamenala ztráta kadého mue mení anci na vlastní přeití. Přesto od chvíle, kdy svůj plán domyslel, získal tři mue, a ti, kteří zemřeli, by nejspí byli mezi prvními odpadlými, jakmile by se jednou dostali na pevninu.

Teď Spear přemýlel, co s Havrevulenem. Pořád ho chtěl zabít a nic by ho nepotěilo víc, ne nechat ho tady se Zirgou a stránými, akorát e hrozilo nebezpečí, e z toho Quint vytluče nějakou výhodu a najde si způsob, jak získat Kaparovo odputění. ance, e by Havrevulen mohl přeít, nutila Speara rozhodnout se mezí dvěma monostmi: buď ho bude muset zabít rovnou, ne uprchnou z ostrova, nebo ho vzít s sebou. Neměl jinou volbu, ne si jít s Havrevulenem promluvit.

Počkal, a Zirga a strání usnou, a pak probudil Willa. A mui přijdou do zbrojnice, jeden po druhém. Potom a jsou zticha, ne se tam dostanu.”

Kam jde?”

Promluvit si s naím nejnovějím hostem.”

Will se se Spearem rozloučil na schoditi a pokračoval nahoru. Spear el najít Quintovu kobku. Pod halenou si nesl kuchyňský nů, a ne zvedl závoru u dveří do Havrevulenovy kobky, ujistil se, e na něj rychle dosáhne.

Kdy Spear vstoupil, Quint se probudil. Kdo je to?”

Spear se zastavil v eru, aby mu nebylo vidět do obličeje. Spear Sokol,” odpověděl tie.

Havrevulen se překulil, posadil se a zády se opřel o zeď. Jak jsi mě nael?”

Zjistí, e tady se na pravidla moc nedbá, a kdy ví jak, dokáe si získat pár výsad.”

Hmm,” poznamenal Quint nezúčastněně.

Spear pokračoval. Co se stalo?”

Quint vydal zvuk, něco mezi zabručením a smíchem. Neuspěl jsem, to se stalo. Ví, jaký je Kapar, kdy dojde na neúspěchy.”

Spear si klekl a rukou sáhl po noi. Povídej.”

Proč?”

Poněvad jsem zvědavý a poněvad bych ti moht pomoct.”

Pomoct? Jak?”

Pracuju v kuchyni. Kdy nic jiného, mohl bych zařídit, abys dostával dost jídla.”

V eru se dal Quintův výraz přečíst jen stěí, ale Spear vycítil, e to zvauje. Co můu ztratit?” prohodil nakonec. Stejně nikam nespěchám. Tak dobře, povím ti to. Kapar není zrovna trpělivý člověk. Poté, co jsi nedokázal zabít vévodu Rodoskiho, poslal mě na jistou práci a já selhal. Kapara moje důvody nezajímaly, a tak jsem tady.”

Spear chvíli mlčel, jako by přemýlel, a nakonec řekl: Byl jsi přece jeho zkuený důstojník, jeho zvlátní kapitán, Quinte. Velel jsi celému jeho vojsku. Musel to být nesmírně důleitý úkol.”

To taky byl. Do hor v Aranoru jsem odvedl oddíl chlapů převlečených za bandity. Podle zpráv měl být kníe s rodinou na cestě do paláce u jezera Shenan, kde tryská horský pramen. Měli jsme přepadnout tábor, přemoct hlídky a zabít královskou rodinu.”

Proč?” zeptal se Spear překvapeně. Filip byl odjakiva jako Kaparův pejsek a Kapar si ho drel na krátkém vodítku. Neznamená ádnou hrozbu. Tak proč ho chtěl zabít?”

Quint pokrčil rameny, co v eru skoro nebylo vidět. Netuím. Kapar dělal nepředvídatelné věci, co u něj slouím, ale poslední dobou… to hraničí se ílenstvím. Tráví pořád víc a víc času s tím čarodějem a… já ti nevím. Aranortí mui nějak zjistili, e přicházíme, nebo se na poslední chvíli rozhodli vyslat mnohem větí oddíl stráí, ale a u to bylo jakkoliv, kníe Filip nakonec zemřel a kněna Alena uprchla do bezpečí v Opastu a potom na Ostrovy. Teď je i se svými syny v Rillanonu a jak Ostrovy, tak Roldem ohroují Kapara.”

Spear se nad tím zamyslel. Jestli se dozvěděli, e za tím útokem jsou Kaparovi mui, musí mít vévoda ve svých slubách zrádce.”

Taky si myslím. Tvůj mu Amafi se po tom, co tě zradil, rychle vyvihl. Kapar ho pořád někam posílá s různými úkoly. Zpočátku jsem ho povaoval za uitečný nástroj, ale on je něco víc.”

Mnohem víc ne nástroj. Je to zkueny nájemný vrah.”

Kaparův plán byl zpočátku jednoduchý: dostat se co nejblí v nástupnictví na roldemský trůn a pak zařídit nehodu, která by připravila o ivot krále Carola a celou jeho rodinou. Potopení lodi se vemi na palubě by bylo ideální. Ale pak se věci zvrtly, počínaje tím, jak jsi nedokázal zabít vévodu Rodoskiho.”

Spear se zasmál. To bylo Kaparovo dílo. Copak jsi to nevěděl?”

Ne,” odvětil Quint tie. To jsem netuil.”

Spear mu vysvětlil, jak byl obětován, zatímco skutečnou vradu měl provést Prohaska. Kdy domluvil, Havrevulen poznamenal: Nám řekli, e jsi byl odhalen a Prohasku jsi prozradil, proto tě prý Kapar poslal sem.” Tieji dodal: Prohaska byl můj přítel. Kdy jsem uslyel, e jsi ho zradil, byl bych tě, Speare, klidně zabil sám.” V eru zavrtěl hlavou. Kdy teď slyím, e za tím byl Kapar…”

Moná ne. V tom vem má prsty jetě někdo jiný.”

U to chápu. Za poslední dva roky mě Kapar poádal, abych připravil plány pro několik eventualit. Kdy si je prohlídl, pokadé je odmítl a rozhodl se pro plány, co by se daly povaovat jedině za… divné.”

Spear zváil své monosti. Nechtěl vidět Quinta ít ani o chvíli déle, ne bude naprosto nezbytné, ale také v něm poznal moného spojence, i kdyby jen krátkodobého. Právě dorazil, take nebyl vězněním oslabený, a Spear věděl, e je to zkuený ermíř, schopný důstojník a chladnokrevný mu. Při útěku by jim mohl pomoci. Pokud se mu dá věřit.

Spear se rozhodl jetě trochu zapátrat. Mám podezření, e v tom má nejspí prsty Leso Varen.”

Pravděpodobně. Kapar je na něm pořád víc závislý a tráví pořád víc a víc času na těch jatkách, kterým Varen říká domov.” Quint se na chvíli odmlčel, ne opět promluvil. Já jsem voják, Speare. Netvrdím, e jsem nějaký myslitel. Jsem velmi dobrý voják, proto jsem se taky dostal tak vysoko, ale tohle se prostě vymyká vemu, co jsem kdy viděl… ani si to neumím představit. Vím, e jsme nebyli… přátelé. Od chvíle, co ses objevil, jsem mezi námi něco cítil. Pořád jsem si říkal, jestli ta Campanealova smrt během ampionátu byla jen nehoda, nebo jestli jsi ho náhodou nechtěl zabít. A pranic se mi nelíbilo, jak se na tebe dívá Natalia. Asi se tu snaím říct, e osud nás tu svedl dohromady, take nevidím důvodu, proč bychom měli být ve při. Nakonec tu oba budeme hodně dlouho a ani jeden z nás nepotřebuje dalí nepřátele.”

Spear se zvedl. Tak dlouho ne.”

Jak to myslí?” chtěl vědět Quint.

Pojď se mnou,” vybídl jej Spear a otevřel dveře.

Quint jej následoval a oba mui tie proli tvrzí kolem místnosti stráí, kde na podlaze spal Kyle, místo aby seděl na svém místě. Kdy se dostali do nitra tvrze, Spear řekl: Zirga si myslí, e z ostrova se nedá utéct.”

Ty plánuje útěk?”

Ne, my utíkáme, právě teď.”

Dorazili ke zbrojnici, kde Spear nael čekat vechny vězně a na tři, a o chvíli později se s jedinou lucernou objevili Will, Masterson a mu jménem Jenkins. Spear eptem promluvil: Pochybuju, e nás někdo uslyí, ale raději budeme opatrní.”

Co to děláme?” zeptal se jeden z muů.

Utíkáme. Povím vám, co mám v plánu. Nebudou ádné debaty. Jestli půjdete se mnou, budete se řídit mými rozkazy. Jestli ne, zůstanete tady se Zirgou a stráemi. Je to jasné?”

Vichni mui kývli a mumlali na souhlas.

Spear pokračoval: Vezměte si na sebe co nejvíc oblečení, abyste se jetě mohli volně pohybovat. Ne skončíme, budete mokří a bude vám zima.” Spear povytáhl knot v lucerně a místnost zalilo světlo. Ukázal na velkou hromadu atstva v rohu.

Větina muů odhodila pinavé hadry a natáhla si dvoje i troje kalhoty a několik koil. V těch truhlách jsou boty. Zkuste si najít nějaké, co vám padnou.”

Za necelých deset minut byli mui oblečení a kadý měl pevné boty. Spear pokračoval: Zbraně,” a ukázal na stojany za mui.

Vichni političtí vězni a také kapitán Havrevulen si vybrali meče. Ostatní popadli mačety, avle a sekáče. Masterson, velký vrah, si vzal velkou sekeru. Spear usoudil, e s ní nejspí dokáe člověka přeseknout vejpůl.

Will nael dva bandalíry s poutky pro dýky, přehodil si je přes ramena a do poutek nacpal est nebo sedm dýk. Spear si zvolil rapír a opasek s pochvou, kterou si přesunul na pravý bok. Obrátil se na Quinta. Teď si přeju, abych byl na Dvoře mistrů víc cvičil levačku.”

Quint se zasmál. Jsme ozbrojení a vybavení, ale jak se dostaneme z téhle skály?”

Spear vem pokynul, a jdou za ním a tie proel do spíe. Ukázal na hromadu ranců a zaeptal: Kadý si vezměte jeden.”

Mui poslechli a on je odvedl zpátky do kuchyně. Otevřete je,” nakazoval tie.

V kadém ranci bylo křesadlo, ocílka, provaz a dalí uitečné věci a také pár kousků soleného hovězího a suchary. Spear zael k sudu s jablky a rychle kadému mui dvě hodil, pak se obrátil na Willa: Dones měchy s vodou.” Ne to Will udělal, Spear rychle proel zásoby a přidal do ranců dalí jídlo.

Proč todleto plíení?” zeptal se Masterson. Proč prostě Zirgu a vostatní nevodkrouhnem?”

A budeme riskovat zranění? Chce tu snad někdo zůstat se čtyřmi mrtvolami a zlomenou rukou?” Nikdo neodpověděl. Quint je tady jediný, kdo je ve formě. Potřebujeme kadého chlapa, i kdyby jen proto, aby ostatní dostali anci.”

Baron Visnija se zeptal: Neměli bychom si vzít víc jídla?”

Jak daleko půjdeme?” vyptával se jiný.

Ticho!” napomenul je Spear. Kdy vichni zmlkli, pokračoval: Buď uděláte, co řeknu, nebo se vrate zpátky do cel. Otázky skončily.”

Nikdo u ani nepitl, a jakmile si naplnili měchy vodou, Spear je odvedl k severní plái. Seli po příkrém svahu, a kdy dorazili a na písek, Spear si je přivolal blí, aby se někdo neztratil ve tmě. Vechny tři měsíce zapadly a Spear stěí rozeznával malou jeskyňku, kterou objevil před třemi lety. Po několika minutách ji nael. Odsuňte ty kameny,” přikázal ostatním.

Někteří mui přesunuli několik meních balvanů, které přidrovaly hromádku naplaveného dříví, a kdy byly odstraněny, objevil se vchod do jeskyně. Ta byla mělká a nízká, dva mui si museli kleknout, aby mohli vejít. O kus dál nali dlouhé tyče a kratí klády, pulky provazů, soudek s hřebíky a kladivo.

Co teď?” chtěl vědět Havrevulen.

Postavíme vor,” odpověděl Spear, a musíme to stihnout ani ne za čtyři hodiny.”

Vydal přísluné rozkazy a mui klády vynesli na plá. Kdy sem Spear klády tahal, pokrábal se, potloukl, jak mu padaly na nohy, a on sám několikrát upadl na pěinku, přičem si udělal modřiny, natáhl několik svalů a zadřel několik třísek, ale během dvou let se mu podařilo nařezat osm stromů, oloupat je a stáhnout po stezce od lesíka na kopci. S tyčemi to bylo snazí, protoe je nael v jednom oputěném skladiti u vnějí hradby. Dřevo bylo staré, ale poslouí. Ty do jeskyně přepravil za týden.

Mui přivázali tyče nahoru na klády a získali rám, Spear vztyčil stěeň, který uprostřed drela čtyři překrývající se prkna přitlučená napevno ke dvěma prostředním kládám. Plachta byla z prostěradla, je bylo přeloené a seité do trojúhelníku a přivázané na stěeň. Dole se dala plachta rozbalit a uvázat k zadní tyči.

Vichni se sem nevejdeme,” podotkl jeden z vězňů.

To ne,” souhlasil Spear a obrátil se na Willa. Támhle je dalí hromada dřeva.” Ukázal do tmy. Vezmi si pár muů a přineste ho.”

Will poslechl a za chvíli tu byly velké rance s olejem naputěného plátna. To poloili na levou stranu voru. Vichni sem nalote rance na a zbraně,” nakazoval Spear. Pevně je přivate k tyčím.”

Kdy byly rance naloené, Spear pokračoval: Takový je plán. Ne připluje dalí loď, můe to trvat půldruhého měsíce, ale moná taky tři. Take máme est a dvanáct týdnů, abychom se dostali z ostrova a do bezpečí, ne bude Zirga moct poslat do Olaska zprávu o naem útěku. Pokud loď popluje přímo do Opardumu, budeme mít dalí dva týdny. Je tu silný proud a my ho necháme, aby za nás udělal větinu práce. Ponese nás na sever, hezky k pobřeí. Větinou jste příli slabí, ne abyste dokázali uplavat víc ne pár set yardů, pokud vůbec, ale můete se dret a my ostatní budeme kopat nohama. Vítr nám taky trochu pomůe. Na vodě se budeme střídat. Kdy někdo ve vodě hodně zeslábne, můe si chvilku odpočinout na prámu. Dostat se na pevninu nám pár hodin potrvá a proud nás snese k severu. Měli bychom přistát pět, moná i est mil na sever odsud.”

Kam půjdem pak?” optal se Masterson.

Pro začátek do Karesh’kaar.” Spear se rozhlédl kolem sebe a dodal: V Bardakově Svěráku budeme kumpanie oldnéřů. A se tam dostaneme, řeknu vám, co dál. Ale jedno vám povím u teď: někteří z vás to nezvládnou. Někteří z vás cestou umřou, ale v těch kobkách jste byli stejně mrtví, a takhle aspoň umřete svobodní. Těm, kteří se dostanou a do Karesh’kaar, slibuju tohle: jestli se bude chtít někdo trhnout a zkusit to na vlastní pěst, nebudu mu v ádném případě bránit. Ale jestli se budete dret mě a jestli se na nás bohové usmějí, jednoho dne budeme stát na hradbách citadely v Opardumu s Kaparovou hlavou na kopí!”

Mui dokonce zajásali. Spear ukázal na jeskyni. Vezměte pádla,” rozkázal.

Čtyři mui se vrátili s kusy ořezaného dřeva, zhruba připomínajícími pádla. Spear prostě nael čtyři kousky odpovídající dřeva a opilal je kuchyňským noem. Není to nic moc,” přiznával Spear, ale nic lepího nemáme. Teď odtáhněte prám na vodu.”

Mui se chopili provizorního plavidla a rychle ho odnesli k moři. Kdy měsíce zapadly, vlny byly jen mírné, sahaly jim stěí po prsa. Spear a Will, promočení a na kůi, se postavili ke stěni a Spear řekl: Na krajní klády se posadí osm muů a budou se střídat v pádlování. Ostatní se budou dret zadku prámu a budou kopat ze vech sil. Do svítání nám zbývá stěí hodina. Zirga a ostatní tu budou hodinu nato, a já chci, abychom tou dobou byli u tak daleko, e nás ani shora z věe neuvidí.” K pádlování určil osm nejsilnějích muů včetně Mastersona a Quinta. Ostatní se dreli zadní části voru a nechávali se jím nést, dokud nedostanou rozkaz kopat.

Proud mířil k severu a pádlováním a kopáním zahýbali mírně k pevnině. Kromě Quinta a Mastersona neměli ostatní mui téměř ádnou výdr, a tak Spear nechával po nějaké době dva mue vylézt z vody a vyměnit chlapy u pádel, zatímco ti odpočívali na provizorní plátěné palubě. Spear doufal, e díky těmto výměnám by břehu mohlo dosáhnout víc muů.

Postupovali mučivě pomalu, ale kdy se konečně na východě objevilo slunce, tvrz byla jen vzdálenou tečkou na jihovýchodě. Spear měl lepí zrak ne větina muů a byl přesvědčený, e nikdo z těch, kdo zůstali ve tvrzi, je neuvidí.

Alespoň v to doufal.

***

Zirga cestou ze svých pokojů zíval a krábal se na zádech. Uviděl Kylea stát ve dveřích do pokoje stráí a okamitě poznal, e se přihodilo něco nemilého. Co se stalo? Umřel snad někdo v noci?”

Kyle zavrtěl hlavou. Ne. To vězni.”

Co je s nimi?”

Jsou pryč.”

Co tím myslí, e jsou pryč?”

Nikdo z nich nejni ve svý kobce.”

To není moné.” Zirga se honem spěchal přesvědčit sám, jako by slovu stráného nedůvěřoval. Po chvíli zařval: Někdo si s námi hraje. Jdi zkontrolovat vechny kobky.” Jak křičel, přihrnuli se i Anatolij, Benson a Royce a vichni vypadali stejně zmateně. Zirga jim přikázal prohledat celou tvrz, a kdy se vrátili a ohlásili, e nikde není ivé due, zaječel: Tak prohledejte celý ostrov!”

Strání se vytratili a Zirga zamířil na střechu tvrze. Mrkal do vycházejícího slunce a rozhlíel se na vechny strany. Na kratičkou chvíli měl dojem, e těsně nad obzorem na severozápadě něco vidí, ale vzápětí u tam byla jenom voda a obloha. Věda, e své mue uslyí, a se budou vracet, pomalu seel zpátky dolů a zamířil do kuchyně.

Jak tuil, vude byly jasné známky toho, e zbrojnice a spí byly vypleněny. Posadil se u stolku, kde večeřívali Spear s Willem, a čekal. Asi po hodině se jeho mui vrátili a vichni hlásili toté: po vězních není nikde ani stopy.

Kdo byl na severní plái?” zeptal se Zirga nakonec.

Já, pane,” přihlásil se Benson, podsaditý chlapík téměř bez brady.

Co jsi tam viděl?”

No přece plá, pane.”

Zirga zakroutil hlavou. Ty pitomče! Já myslel, jestli jsi neviděl nějaké stopy po lidech nebo po tom, e na břeh vytáhli člun!”

Ničeho takovýho jsem si neviml, ale… já se nekoukal.”

Zirga jenom vrtěl hlavou a vypadal, e nevěří vlastním uím.

Chci říct, e jsem přece hledal lidi. Mám se tam vrátit a podívat se po stopách?”

Není třeba. U nejsou na ostrově.” Zirga si vzdychl.

Co budeme dělat?” zeptal se Anatolij.

Zirga se zhluboka nadechl a dlouze vydechl a obrátil se na Royceho. Uvař nám něco k jídlu.” Ostatním řekl: Budeme čekat.”

Čekat? Na co?” chtěl vědět Kyle.

A se objeví první loď a odveze nás odsud.”

A kam pojedeme?” optal se Royce cestou do spíe.

Kamkoliv, pokud to nebude do Opardumu,” odtuil Zirga. A vévoda zjistí, e jsme nechali sedmnáct vězňů jen tak odejít z ostrova, pole sem dalího guvernéra a čtyři nové stráné a z nás pěti tady budou první vězňové.”

To by se mi nelíbilo,” zabručel Anatolij.

Zirga jenom potřásl hlavou a zavřel oči. Přines mi trochu pálenky, ano?”

Anatolij poslechl a Zirga se rozhlédl po kuchyni. Naetřil jsem si trochu zlata, take se pro mě doma v hrabství Conar snad něco najde. Mám bratrance v jedné dědině na salmaterské hranici. Třeba by mě k sobě vzal. A u skončím kdekoliv, mládenci, bude to daleko odsud.” Lítostivě si povzdechl. Ale to jídlo mi bude opravdu chybět.”

Ostatní tři kývali na souhlas a Royce se pustil do vaření.

***

Kolem poledne Spear usoudil, e se dostali dál na sever, ne čekal, a bylo stále těí dostat se k pevnině. Zřejmě se k ní nepřiblíili ani o chlup, a kopali a pádlovali sebeusilovněji. Viděl bílou pěnu, jak vlny naráely na břeh, ale věděl, e jsou stále nejméně dvě míle daleko a poslední hodinu se k pobřeí nijak nepřiblíili.

Podíval se na mue ve vodě a viděl, e několik jich začíná podléhat studené vodě. Poslal mue od pádel do vody a kývl na Willa, aby za ním taky sklouzl dolů. Těm, kteří vypadali nejslabí, nařídil, a vylezou z vody a trochu uschnou, zatímco pádel se chopily čerstvé síly. Foukal vítr, take by mohli uschnout docela rychle, ale ke Spearovu rozčarování vál od jihozápadu, proče jim primitivní plachta nebyla k ničemu.

Spear si viml, e dva z muů, kteří právě vylezli z vody, mají váné potíe. Zuby jim neovladatelně cvakaly a na kládách se udreli jen tak tak. Sedněte si ikmo, nohy spuste do vody a drte se rukama, abyste nespadli,” nakazoval jim. Věděl, e jakmile jim uschnou koile, začne jim být teplo, ale bude to těsné. Z vody odhadoval jejich postup, jak to jen lo, ale po deseti minutách doel k závěru, e pokud něčeho dosáhli, tak se od pobřeí spí jetě víc vzdálili. Těm ve vodě nakázal: Kopejte.”

Zdravou rukou sevřel tyč před sebou a začal kopal nohama ze vech sil. Ostatní následovali jeho příkladu a mui u pádel zdvojnásobili své úsilí. Po několika minutách křikl: Dostáváme se blí?”

Ano,” odpověděl jeden z muů sedících před stěněm. Řekl bych, e ano. Vydrte.”

Mui ve vodě kopali dobře půl hodiny, ale vem kromě kapitána Quinta rychle docházely síly. Spear zavolal: Kdo se cítí na to vlézt do vody?”

Čtyři z muů, kteří před hodinou vylezli z vody, naznačili, e jsou ochotní vyměnit si místa, a Spear zařídil pravidelné výměny těch na suchu a těch ve vodě. Kdy přiel čas, aby si i on vylezl na vor odpočinout, ani se bez pomoci nedokázal vytáhnout nahoru. Funěl a několikrát se musel zhluboka nadechnout, ne popadl dech. Pak přelezl dopředu, a se mohl postavit ke stěni.

Uviděl, e se vskutku přibliují k pevnině. Jetě hodinku!” zavolal povzbudivě. Víc to nebude.”

Mui ve vodě trochu oili a zdvojnásobili své úsilí. Spear se rozhlédl kolem a pomyslel si, jaké nemá těstí. Myslel si, e cestou ke břehu ztratí čtyři nebo pět muů, ale zatím to vypadalo, e se tam dostanou vichni.

Pak uviděl, jak k voru míří první raločí ploutev.

16. Přeití

Spear zíral.

V tiché hrůze přihlíel, jak se raločí ploutev otáčí a mří k mui na kraji voru. Ne stačil vyvolat poplach, muova hlava zmizela pod vodou, jako by ho popadla obrovská ruka a stáhla ho pod hladinu. Vzápětí se plavec opět vynořil a překvapeně kulil oči, jak si nebyl jistý, co se vlastně stalo. Nato u jen zalapal po dechu a jeho hrdelní křik vzápětí přeel do pronikavého vřískotu.

raloci!” zaječel jeden z muů na voru a ukazoval doprava, kde se z vody vynořily dalí ploutve. Spear napočítal tři na té straně a dalí ralok se připojil k tomu, jen plavce napadl jako první.

Mui začali křičet a Spear zařval: Nelezte nahoru! Potopíme se vichni!”

Viděl, e muů se zmocňuje bezhlavá panika, a tak zaječel: Kopejte! Kopejte, jak nejvíc to jde!”

Náhle se voda zpěnila, jak se mui začali zmítat a snaili se popohnat vor směrem k plái, jak nejrychleji to jenom lo. Mu, jeho napadl ralok, se Spearovi chvíli díval do očí a pohyboval rty, z nich vak nevyel ádný zvuk. Pak oči vyvrátil a sklouzl pod hladinu. Kdy jeho tělo znovu vyplulo na hladinu, obracelo se a chyběly mu obě nohy. Po chvíli se z hlubiny vynořila tupá tlama, ralok se zahryzl do těla a stáhl je dolů.

Kopejte, hrom do vás!” vřetěl Will.

Mui, kteří seděli mezi těmi, kdo pádlovali, strčili do vody ruce a zoufale pomáhali s pádlováním, jako by to k něčemu bylo. Spear se rozhlíel po vlnách a hledal dalí ploutev. Zahlédl ji napravo. Zařval: ralok!” A na mue s pádlem nejblí k ralokovi zavolal: Pra ho!”

Mu vzhlédl, a kdy viděl, e ralok míří téměř přímo na něj, pudově se pokouel vstát. V panice vykřikl, ztratil rovnováhu a spadl ralokovi přímo do cesty.

Pozor!” křičel Spear.

Za prvním se rychle přiblíil dalí ralok a mue to náhle strhlo dolů. Vynořil se jen na chviličku, pokusil se vykřiknout, ale jenom to zabublalo, jak mu do krku vnikla voda, a moře kolem něj zavířilo bílou pěnou a krví.

Spear skočil do vody a hrábl po pádlu. Obrátil se a doplaval zpátky k voru, zadrel dech a pak ucítil, jak ho vytahují z vody.

Copak ses pomátl?” vybuchl baron Visnija.

To pádlo potřebujeme!” bránil se Spear a plival vodu.

Podal Visnijovi pádlo a ten si ho vzal a nahradil mue, jen prve spadl do vody. Kdy se moc přiblíí,” volal Spear na mue s pádly, prate je pádlem!” Na zoufale kopající mue za vorem zakřičel: Jestli se dostanou a k vám, kopněte je, prate je, jděte jim po očích, udělejte cokoliv, aby vás nechali na pokoji!”

Zadíval se k pobřeí a viděl, e se trochu přiblíili, ale pohybovali se mučivě pomalu. Bezmocně se chytil stěně, vstal a díval se, jak raloci krouí kolem. Dva, tři dalí zamíříli k místu, kde se potopil mu, který spadl z voru, jak je přitahovala krev.

Náhle raloci stáhli pod hladinu třetího plavce a mui po stranách začali křičet a jeden se pokouel vylézt na vor. Kapitán Quint ho strčil zpátky a zařval: Kopej, mor na tebe!” Pak skočil do vody a nahradil mue, jen byl právě zabit.

Will zaeptal: Tři mui, Speare!”

Mu sedící nalevo vepředu na voru se vrhl do vody a začal plavat ke břehu. Spear u v ivotě viděl dost dobrých plavců, aby poznal, e tento příli dobrý není. Plácal se ve vodě a plýtval energií, take se příli neposunoval dopředu a zákonitě se musel rychle unavit. Spear se obrátil na Willa: Měl si sundat boty.”

K mui se ádný ralok nepřiblíil, prozatím se vichni spokojili s těmi, které ji ulovili, ale v polovině vzdálenosti mezi vorem a pobřeím se plavec potopil a u se znovu nevynořil.

Spear odhadl jejich postup. Přibliovali se ke břehu. Vor se houpal víc a víc na vlnách spějících k pobřeí. Kopejte víc!” křikl Spear. U jsme skoro tam!”

Pak sebou vor trhl, jako by narazil na kámen, a dva mui napravo spadli do vody. Zdola přiel druhý tvrdý náraz a Spear vykřikl: Jeden je pod námi!” Oba mui se zoufale snaili vrátit zpátky na vor, kdy jeden Spearovi zmizel přímo před očima pod vodou. Druhý se k voru dostal a vyplhal nahoru. O pádlo přiel. První mu u se znovu neobjevil, ale voda ztmavla krví.

Vichni do vody!” rozkázal Spear.

Sám skočil vedle muů pohánějících vor zezadu, zdravou rukou zachytil tyč a začal kopat. Kdy byl vor odlehčen, nabral rychlost. Ve chvilce se ho zmocnily vlny a posunuly ho jetě blí k pevnině. Plavte ke břehu!” přikazoval Spear.

Jako malý byl skvělý plavec, ale nikdy neplaval jen s jednou rukou. Snail se udret jakýs takýs rytmus a ze vech sil kopal nohama. Náhle se pravou nohou něčeho dotkl. Dal dolů i druhou nohu a jako zázrakem ucítil písek. Vlny u břehu nebyly vysoké, nejvý tak tři stopy. Spear se postavil a začal ve brodit ke břehu. Několik muů za ním jetě plavalo, dalí se u také brodili vodou. Vzadu za ostatními uviděl kapitána Quinta a zavolal na něj: Chytni prám!”

Kapitán se otočil a uviděl vor na nízkých vlnách. Zavolal na mue okolo, aby mu ho pomohli vytáhnout na břeh. Dva mui, kteří byli nejblí, si ho nevímali, jen se zoufale snaili dostat z vody, ale dalí se otočil a poslechl, a brzy se k nim připojili dalí, take vor na plá nakonec dostali.

Mui s pláčem padali do písku. Byli vyčerpaní, oslabení a vyděení, přesto vak svobodní.

Spear se rozhlíel a počítal. Kdy skončil, znal hroznou skutečnost: na břeh se jich dostalo pouze jedenáct. Jeden mu se utopil a čtyři dalí serali raloci před jeho očima, take museli chytit jetě jednoho, nebo také utonul.

Na plái seděli zmáčení baron Visnija, vrah Masterson, kapitán Quint, Spear a sedm dalích. Pak to Spearovi dolo: chyběl Will. Rozhlíel se po hladině a zaposlouchal se do umění vln a funění vyčerpaných muů. Chvilku doufal, e se Will vynoří z vody a připojí se k nim, ale nakonec si musel přiznal pravdu: Will je mrtvý.

Podíval se na oblohu. Byla asi hodina po poledni. Cesta z ostrova jim vzala sedm hodin a stála est ivotů a to je stále čekalo několik set mil cesty, ne se dostanou k civilizaci. Jedinou útěchou pro Speara v té chvíli bylo vědomí, e je svobodný a e pronásledovat je začnou nejdřív za několik týdnů, moná i měsíců. Mohl se soustředit na to, aby mue udrel naivu a dostal se s nimi někam, kde bude moci začít provádět svůj plán.

Jetě naposledy se podíval na moře, obrátil se a řekl: Vezmeme si z prámu zbraně a zásoby, najdeme si tábořitě a zapálíme oheň.”

Mui se pomalu zvedali a li splnit rozkazy svého vůdce.

***

Jenkins leel nehybně s tváří zkřivenou v masku bolesti, kdy mu Spear noem řezal nohu. Had, jeho zabil, leel opodál a jetě se kroutil, třebae měl useknutou hlavu.

Umře, Speare?” zeptal se Quint.

Ne, ale bude si to přát, ne jed přestane působit.”

Spear provedl řez nad dírkami po zubech a vysál z rány co nejvíc krve a jedu. Quint se rozhlédl. Byli na kamenité planině deset mil od moře a sledovali řadu strí táhnoucích se podél kopců zvedajících se rovnoběně s pobřeím. pinaví a unavení mui jen stáli a dívali se, jak Spear oetřuje Jenkinse.

Quint se zadíval na oblohu a pak na leícího mue. Tak dobrá,” prohlásil, to pro dneek stačí. Nasbírejte dřevo a zapalte oheň.”

Spear neříkal nic. Quint byl zvyklý velet a ujal se role zástupce velitele. Spear nic nenamítal. Řád byl v tomto oddíle zapotřebí.

Spear se díval z jednoho mue na druhého, kdy začali připravovat tábor, co u uměli docela dobře. Z moře vylo jedenáct muů a teď, o tři týdny později, jich zůstalo jen osm. Rafelson se zřítil z celkem nekodně vypadajícího kopce a narazil hlavou na kámen. Vilnewskiho prostě jednou ráno nali mrtvého. Jacoba rozpáral divoký kanec, kterého lovili, a nikdo mu nedokázal zastavit krvácení.

Mui byli zesláblí a unavení a Spear netuil, jak dlouho jetě takovou cestu vydrí. Měl hrubou představu, kde jsou, a bylo mu jasné, e při současné rychlosti jim nejspí potrvá jetě měsíc, ne dorazí k řece tvořící hranici mezi Olaskem a Bardakovým Svěrákem. Myslel si, e Quint a Masterson mají docela slunou naději přeít a do konce, a baron Visnija měl nečekaně tuhý kořínek. Jenkins by to mohl zvládnout, pokud přeije dnení noc, ale to byl optimistický odhad. Zdravý mu by hadí utknutí přeil, jene Jcnkins byl vechno jen ne zdravý. U tři týdny ili z toho, co nali, a bylo to znát. Spaní pod irákem také nepomáhalo, protoe ač bylo jaro, noci tak daleko na severu příli teplé nebyly.

Spear si k sobě přivolal Quinta a tie mu sdělil: Potřebujeme přístřeí. Musíme najít nějaké místo, kde bychom si nejméně týden odpočinuli, kde bychom mohli lovit a udělat si nějaké zásoby, aby mui trochu zesílili.”

Quint kývl na souhlas. Do Bardaku nám zbývá nejmíň měsíc. I kdyby Jenkins nepotkal toho hada, nejspí by to nezvládl.” Ukázal na tři mue shánějící dříví. Vichni se pohybovali velmi pomalu. Donska, Whislia a Stolinko jsou do týdne mrtví, pokud si neodpočineme. Ale kde?”

Třeba v nějaké jeskyni,” navrhl Spear. A si mui odpočinou u ohně a já se půjdu podívat po něčem vhodném. Před setměním jsem zpátky.”

Spear se vrátil po dvou hodinách. Nahoře v jedné rokli nael jeskyni. Řekl muům: Zůstaneme tu přes noc a Jenkinse necháme v klidu. Zítra se přesuneme tam.”

Po chudém jídle tvořeném bobulemi, je nali cestou, a posledním sueným kančím masem se mui uloili u ohně a usnuli. Jenkins sténal a dýchal mělce a nepravidelně. Spear ho pozoroval, jak se potí.

Přiel za ním Quint a tie se zeptal: Zvládne to?”

Doufám,” odvětil Spear. Uvidíme ráno.”

Quint vzal Speara za pai a odvedl ho kousek od ostatních. Speare, neříkal jsi nic o tom, co uděláme, a se dostaneme na hranici.”

Spolíhám na to, e nás dostane na druhou stranu, Quinte. Zná olaské vojáky líp ne kdo jiný. Za svou slubu jsi musel číst nějaké hláení nebo něco zaslechnout o místě, kde bychom mohli přejít, a pak udělat kruh a dojít do Karesh’kaar, abychom do města přili od severu.”

Moná. Slyel jsem o nějaké baině jině od řeky asi čtyřicet mil ve vnitrozemí, kde nejsou ádné hlídky, poněvad je to tam příli zrádné. Ale i kdy se dostaneme na druhou stranu, co uděláme, a dorazíme do Karesh’kaar?”

Najíme se, odpočineme si a začneme verbovat.”

Já myslel, e ty tvoje řeči o ťbudování vojskaŤ jsou jenom chvástání.”

Mluvím váně. Hodlám vyplenit opardumskou citadelu i s Kaparem v ní.”

Quint se zasmál. U jsi někdy viděl oldnéřskou kumpanii? A to ani nemluvím o tom, jestli jsi s nějakou jezdil.”

Spear se usmál. Vlastně ano. A pravdou je, e jsem takové kumpanii i velel.”

Váně?” podivil se Quint. Nikdy ses o tom nezmínil.”

Nemyslel jsem si, e by to Kapar rád slyel.”

Proč?”

Protoe já jsem ten, kdo zabil Krkavce a zničil jeho kumpanii a zarazil tak Kaparovi útok na země Orodonů.”

Quint dlouho mlčel, pak ale vybuchl smíchy. Nejdřív jsem tě chtěl ukrtit, protoe Kapar byl vzteky bez sebe jako bejk s dikobrazem v zadku, ale kdy se nad tím tak zamyslím, tak bod pro tebe. Já kdysi s Krkavcem slouil. Byl to vivý parchant. Já jsem voják, nicméně válku nijak nemiluju. Ten chlap prostě zboňoval vradění. Viděl jsem ho zabíjet nemluvňata.”

Spear dlouho nic neříkal, pak se zeptal: Proč ses mu to nepokusil zarazit?”

To bych ho byl musel zabít. A já tam byl jen jako vojenský přidělenec, jenom jsem zajioval, e Krkavec najde správný cíl, nebyl jsem velitel, který mu měl říkat, jak dělat svou práci. Viděl jsem ho, jak vradí eny, jak přikazuje lučitníkům střílet do starců, viděl jsem ho dupat s koněm po dětech…” Quint se na chvíli zadíval do země, jako by to byly opravdu hodně nepříjemné vzpomínky. Viděl jsem ho, jak zastřelil kluka, tak třináct, moná čtrnáct let. Ten chudák byl celý pokrytý krví, nesl si meč, který pro něj byl moc velký, klopýtal a u byl stejně polomrtvý. Já ho jen varoval pro případ, e by se k němu ten kluk dostal moc blízko a třeba ho sekl, ale ten zmetek, místo aby ho jen srazil nebo odjel, ho střelil z kue.” Po delí odmlce dodal: Jsem rád, e jsi ho zabil ty, Speare. Teď si myslím, e ten tvůj ílený plán má přece jenom naději na úspěch. Mám ale jednu otázku.”

Jakou ?”

Vojska potřebují peníze. Kdy jsem se naposledy díval, ádné jsme nenesli. Jak hodlá získat zlato?”

Dostaň nás do Karesh’kaar a já seenu zlato,” odvětil Spear.

Udělám, co půjde,” přislíbil Quint. Bě si lehnout, já si vezmu první hlídku.”

Vzbuď mě za dvě hodiny,” poádal Spear. Nael si svůj ranec, rozbalil ho a chvíli jen tak seděl a rozvaoval nad tím, co mu právě Quint řekl. Vzpomínal si na den, o něm se Quint zmínil, protoe on byl ten chlapec, kterého Krkavec střelil z kue. Do nejmeních podrobností si pamatoval kapitána obracejícího se na Krkavce, zatímco poručík Campaneal seděl na koni na druhé straně, i to, jak Quint pohybuje rty a varuje Krkavce, e se Spear blíí. A velmi dobře se pamatoval na to, jak Krkavec lhostejně zvedá kui a střílí.

Lehl si. Vojenský přidělenec nebo ne, přesto byl Quint u toho, kdy byla zničena Spearova vesnice. To, e neměl rád Krkavce, na věci nic neměnilo. Jednoho dne Quint zemře Spearovou rukou. Jetě ne usnul, Speara napadlo, zda to byl Quint, kdo zachránil Oko modrokřídlé čírky a zda třeba nebyli zachráněni i dalí.

Spal dvě hodiny, pak ho Quint vzbudil a on po dalích dvou hodinách probudil Visniju a el si zase lehnout. Ráno se probudil, protáhl se a podíval se na druhou stranu tábora. Jenkins byl mrtvý.

***

Jeskyně byla jejich domovem u týden a mui začínali pomalu sílit. Spear kolem nastrail pasti a nachytal dost králíku, veverek a dokonce i jednoho tlustého krocana, aby si jedli poměrně dobře. Nael i nějaké divoké bobule a rostliny, které znal ze své domoviny. Rostliny měly jedlé a výivné kořínky, pokud se pomalu povařily ve vodě. Jeliko neměli kotlík, vymyslel způsob, jak je uvařit. Zabalil je do listí, poloil do jámy, do ní naskládal rozpálené kameny, a spařil kořínky tak, e na kameny lil vodu. Bylo to únavné a muselo se to mnohokrát opakovat, ale mui zpestření své diety uvítali.

Spear se cítil v lepí formě, ne kdy opoutěl pevnost, a věděl, e za pár dní budou muset vyrazit na dalí cestu. Přiel za ním Quint a zeptal se: Myslí, e nás bude Kapar hledat?”

Zná ho líp ne já. Co myslí ty?”

To záleí na tom.” Starý voják od útěku z pevnosti hrozně zhubl, narosil mu zjeený plnovous a vlasy měl jako vrabčí hnizdo. Moná bude mít plné ruce práce s některým z těch svých ílených plánů, aby za námi posílal vojáky, ale určitě svým agentům v oblasti nařídí, aby se po nás podívali.”

On má agenty i v Karesh’kaar?”

Quint se usmál. On je má vude. Někteří pro něj pracují přímo, jako třeba ty, a jiní jsou jen lidé, kteří vědí, e jim Kapar zaplatí za jisté informace. V Bardaku ije hodně Olaskoňanů. Viděl jsem hláení. Nevím, kdo je píe, ale Kapar má oči vude.”

No a co? Jakmile se dostaneme pryč z Olaska, nemůe nás nechat zatknout.”

Ale můe nás nechat zabít,” upozornil jej Quint a zasmál se. Poslední dobou mi jedinou radost udělá to, kdy si představuju, jak zuří, a zjistí, e jsme utekli. A nesmírně ho natve, e nebude vědět, kde jsme. Vzhledem ke své povaze bude předpokládat, e si právě sedíme v nějaké krčmě, popíjíme, krmíme se a děvkaříme, smějeme se mu a povaujeme ho za blbce. Přemýleni mu přivodí pád.”

Spear se neusmíval. Mně to, e se Kapar rozčílí, nijak neutěuje.” Natáhl pahýl pravé ruky. Musí se zodpovídat za tohle a jetě za spoustu dalích věcí. Ty se moná spokojí s tím, e jsi

mu unikl, a najde si slubu někde jinde, Quinte, ale já ho chci vidět umírat na hrotu svého meče.” Spearův výraz zchladl. A to teprve poté, co mu vechno seberu. Nejdřív ho připravím o moc, pak ho zbavím majetku a teprve potom ho zabiju.”

Sny jsou hezká věc, Speare, ale podivej se, kde jsme,” podotkl Quint.

Spear se rozhlédl po okolních kopcích se stromy a křovím. Bylo odpoledne, vál horký vítr přináející příslib léta, a vude bylo slyet ptáky. Neříkal jsem přece, e to bude dneska,” odtuil.

Quint se zasmál.

Spear vstal a ostatním muům řekl: Za pár dní znovu vyrazíme na sever. Ne uplyne dalí měsíc, rád bych zase spal v posteli.”

Mui přikyvovali a Spear se obrátil na Quinta. Půjdu se podívat na pasti.”

Quint kývl a díval se, jak Spear odchází s otěpem, který si vyrobil z mladého kmínku, a noem za pasem. Meč měl prozatím zabalený a uloený u svých věcí. Bývalý kapitán jen kroutil hlavou. Spear rozhodně nevypadal na ampiona Dvora mistrů, a nevypadal by tak, ani kdyby jetě měl obě ruce. Jene kdy se nad tím zamyslel, tak ani on nevypadal zrovna na velitele olaských armád. Rozhodl se, e zajde k jezeru, kolem něho procházeli k jeskyni, a zkusí, jak mu půjde rybaření.

***

Bainou se brodila pětice otrhanců a čvachtala páchnoucími tůňkami pokrytými zeleným slizem. Řídce tu rostly zakrslé stromy, podle nich se mohli aspoň trochu orientovat.

Spear, Quint, Masterson, Visnija a dali bývalý lechtic jménem Stolinko, to byli vichni, kteří zůstali naivu po útěku z Pevnosti zoufalství. Suovaly je mouchy a horko. Dokonce i po krátkém odpočinku v jeskyni si namáhavá cesta vybrala svou daň na Donskovi a Whisliovi.

Myslel by sis, e takové vedro tohle místo vysuí,” zabručel Masterson, obrovskou sekeru přehozenou přes rameno.

Quint zabručel, téměř to připomínalo smích.

Sestupujeme do níiny směrem od velkého pohoří,” vysvětloval Spear, zastavil se a otřel si čelo, ne pokračoval. Hodně tady prí a celé okolí je jako zatraceně velká mísa, která vysychá mnohem pomaleji, ne se plní, a u je počasí jakékoliv.” Ukázal směrem, jím li. Ale tam někde voda odtéká, a a najdeme větí potok vytékající z téhle bainy, dovede nás k řece.”

Jak se dostaneme přes ni?” chtěl vědět Visnija.

Jsou tam brody,” odpověděl Quint. Jejich pár, nejsou moc známé, ale v hláeních se objevují. A se dostaneme na břeh řeky, vydáme se po proudu. Jeden brod bychom měli najít u za pár dní.”

Pokud nás dřív nenajde patrola,” podotkl Stolinko. Byl to zatrpklý, málomluvný mu. Spear si nebyl tak docela jistý, čím Stolinko Kapara urazil, ale ukázalo se, e je to vytrvalý, spolehlivý člověk, který bez připomínek vykonával svůj díl práce.

Nae hlídky tak daleko do vnitrozemí nechodí, není to potřeba,” opáčil Quint a ukázal kolem sebe. Vidíte nějaký důvod, proč tohle hlídat?”

Dolo jim jídlo a v dohledu nebylo nic poivatelného, take se jen potáceli dál v naději, e brzy narazí na konec močálů. Odpoledne Spear poznamenal: Mám dojem, e jsme se dostali do hlubí vody.”

Ostatní si také vimli, e jim voda sahá a ke kolenům.

Stromy řídnou,” poukázal Masterson.

Spear se obrátil na Quinta. Ty jsi tady jetě nikdy nebyl, e?”

Tady ne. Jezdil jsem na obhlídky posádky ve Strái a jezdil jsem na hlídky do vnitrozemí, ale nikdy ne tak daleko.”

Počkejte chvilku tady,” nakázal jim Spear.

Asi dvacet minut pátral okolo, pak se vrátil. Voda teče tudy,” a ukázal k jihu.

Co to znamená?” chtěl vědět Visnija.

To znamená, e řeka je támhle,” odpověděl Spear a zamířil naznačeným směrem.

Během hodiny dorazili na suí půdu, a jak se slunce sklánělo k západu, zjistili, e před nimi a napravo se terén zvedá a voda z močálu odtéká doleva, kde napájela vodní plochu, sice irokou, ale očividně nehybnou. Na noc se utáboříme tady,” navrhl Spear a ukázal na výe poloené místo, kde by mělo být sucho. Zítra pak půjdeme podél vody a zjistíme, kam nás dovede.”

Utábořili se bez ohně, protoe neměli ani větvičku, a ráno se na dalí cestu vydávala značně unavená a neastná skupinka. Jak Spear předpovídal, z vodní plochy se stal potok stékající dolů z kopce. Po dvou hodinách dorazili na návrí a pod nim spatřili řeku.

Spear si obhlíel krajinu. Nikde nevidím ani stopy, e by tu někdo byl.”

Hlídky tak daleko na východ nejezdí,” ujioval jej Quint. Tohle je země nikoho. Vojáci tu nehlídají, protoe paeráci se zdejímu kraji vyhýbají.”

Proč?” podivil se Stolinko.

Nikdo neví. Povídá se, e se v okoli potulují tlupy nelidských příer nebo divocí primitivové, kteří jedí lidské maso.” Kdy viděl, jak se jeho společníci tváří, rozesmál se. Jsou to jenom povídačky. Nějací lidé tu ijí jenom bohové vědí proč - ale nikdo sem nechodí hlavně proto, e tahle země se k ničemu nehodí.” Ukázal na řeku. Naproti je Bardak. Je tam pěkné pobřeí a tisíc čtverečních mil země, kterou sedlák nevyuije ani na prasata. Bainy horí ne ta, ze které jsme právě vylezli, slaniska, borovice, blata a kdo ví co jetě. Vechno, co v Bardaku za něco stojí, najdete do padesáti mil od pobřeí. Jedinou výjimkou je Qulak, město, co stráí průsmyk vedoucí do Aranoru. Z Karesh’kaar tam vede silnice a taky ze Střelcova Mysu na pobřeí. Jedna silnice z Karesh’kaar do Zátoky Zrádců a do Střelcova Mysu. Tak tady to máte, čtyři města, tři silnice a asi sto namylených náčelníků banditů, kteří si říkají baron tenhleten a hrabě támhleten. Kdykoliv se někdo pokusí postavit něco na téhle straně řeky, přihrnou se sem přes řeku loupeníci a zaberou to. Proto je vechno, co v Olasku za něco stojí, dole na jihu,” dokončil Quint.

Take podle tebe se přes řeku dostaneme snadno?” vyptával se Spear.

No, dostat se na druhou stranu bude ná nejmení problém,” usoudil Quint a podíval se na své společníky. Sedmnáct chlapů by mohlo být dost, aby se na nás nevrhli, ale první banda lotrů nebo první ťlechticŤ, na které narazíme -” pokrčil rameny, - ti nám nejdřív podříznou krk a pak se teprve přesvědči, e nemáme nic, co by stálo za ukradení. Ti parchanti se nám potom ani neomluví.”

Tak o tom přestaňme debatovat a pojďme na to,” navrhl Masterson.

Spear kývl. Tak jdeme.”

li po břehu potoka a zjistili, e řeka je dál, ne se původně zdálo. Na její břeh v místě, kde se do ní vléval potok, který sledovali, dorazili teprve před polednem. Spear se rozhlédl kolem sebe. Podívejte na tu barvu.”

Co je s ní?” zeptal se Masterson.

Ten potok sem musí přináet bahno. Je mělký. Zkusím ho přebrodit.”

Vstoupil do vody a zjistil, e proud je tu hodně rychlý, ale voda v řece není příli hluboká. el dál, a byl skoro ve třetině a voda mu sahala jen do půli stehen. Zastavil se a zadíval se na proudy, víry a vlny. Po chvíli kývl na ostatní, a jdou za ním. Dál byla voda hlubí a náhle se přímo naproti místu, kde se do řeky vléval potok, dno propadalo do hlubokého kanálu. Spear začal plavat. Mui byli podvyivení a zesláblí únavou a nedostatkem jídla, nicméně Spear usoudil, e kdy se na druhou stranu dostane jednoruký mu s mečem a otěpem, zvládnout to i ostatní. Pár minut poté, co doplaval na druhý břeh, se k němu dostal Masterson a po něm i ostatní.

Quint se rozhlédl kolem sebe. Přátelé, vítejte v Bardakově Svěráku.”

Jsem rád, e je to za námi,” zamumlal Visnija.

Jetě se neraduj,” zarazil jej Quint. Teprve teď to začne být sloité.”

Co uděláme?” zeptal se Stolinko.

Spear se podíval na Quinta a řekl: Myslím, e bychom měli jít na sever, najít silnici a zahnout na východ do Karesh’kaar.”

To by mohlo fungovat, jenome tu silnici pouívá kadý loupeník v okolí. Podle mého bychom měli zjistit, kde je, a pak se pokusit najít si cestu kousek na západ, těsně v dohledu od silnice ale doufejme, e mimo dohled vech ostatních. Kadý člověk, který nenosí barvy místního lechtice, je lovná zvěř, můou ho zavradit, oloupit nebo prodat do otroctví. Panuje tu sice zákon, ale je pořádně drsný a právo má obvykle ten, kdo má nejvíc zbraní.”

To vypadá na správný místo pro mě,” prohlásil Masterson a potěkal svou sekeru.

Aspoň jeden z nás je spokojený,” podotkl sue Stolinko.

No, stmívat se bude jako obvykle, tak bychom měli jít,” prohlásil Spear a vyrazil na sever.

***

Teda já se z tý vůně zblázním,” vydechl Masterson. Vítr k nim přináel vůni vařeného jídla.

Mluv potichu,” napomenul jej eptem Spear.

Slunce právě zapadalo a oni leeli na břie na hřebeni a dívali se na silnici vedoucí do Karesh’kaar. Pod nimi tábořila otrokářská karavana. V zástupu tu bylo spoutáno asi třicet mladých muů a en, nyní leeli u cesty a jejich společný řetěz byl na kadém konci upevněný u jednoho vozu. Otroky hlídalo est stránýeh, tři u kadého vozu spolu s vozkou, který se staral o koně.

Co si myslíte o těch vozech?” zeptal se Visnija.

Spear eptem odpověděl: Zásoby, řekl bych.” Obrátil se na Quinta. Odkud jsou ti otroci?”

Kdo ví? Jestli pocházejí z hor, tak by mohli být z pohraničního nájezdu na Aranor. Nebo by to mohli být chudáci, které chytili při nájezdu jednoho ťlechticeŤ na území jiného. Podle toho, jak to tu chodí, pokud se dostane dál ne na den cesty od hradu svého vládce, je z tebe lovná zvěř.” Ukázal na vůz vepředu. Vidí ten prapor? Holmalee, něco jako hrabě s docela slunou armádou. Je místní. Proto tu je jenom est stráí místo edesáti. Takhle blízko k Holmaleeho hradu na jeho karavanu nikdo nesáhne.”

Co uděláme?” chtěl vědět Stolinko.

Spear se ohlédl na své čtyři společníky. Byli na pokraji zhroucení. Quint si myslel, e jsou asi den či dva od Karesh’kaar, ale Spear pochyboval, e bez toho, aby se najedli, budou moci pokračovat déle ne půl dne. Naposledy něco snědli před třemi dny a i to byly jen nějaké bobule. Poslední skutečné jídlo jim dolo u před pěti dny.

Spear prohlásil: Počkáme do tmy. Pak slezeme dolů a zabijeme stráné.”

Skvělé,” pochválil si Masterson.

Nevím, jestli dokáu bojovat,” podotkl Visnija.

Neboj se. Já sejmu jednoho stráného, a jestli budou mít druhého, vyřídí ho Quint. Pokud nepoplaíme otroky, měli bychom vojáky vyřídit dřív, ne se probudí.”

Vydal se dolů ze svahu a kývl na ostatní, aby ho následovali. Dole zamířil ke skupině stromů. Schováme se tady pro případ, e by byl některý stráný příli stydlivý a el si ulevit za kopec.”

Usadili se a čekali, a se setmí.

***

Spear se plíil dolů. Stráný seděl zády opřený o kolo vozu a hlava mu padala na prsa. Druhé dvě hlídky spaly u ohně. Otroci vichni leeli na zemi a na druhém konci jejich řady seděl u vozu dalí stráný. Jeho dva společníci zřejmě také usnuli.

Quint se pohyboval rovnoběně se Spearem. Měl za úkol zabít stráného nejdál od místa, kudy přelezli hřeben. Zbývající tři mui vylezou z lesíka při prvním náznaku potíí.

Spear se dostal blí ke svému mui, jen se náhle s trhnutím probudil, snad e vycítil, e se někdo přiblíil. Spear mu podřízl krk dřív, ne stačil vykřiknout. Mu zvedl ruce a mezi prsty mu stříkala krev, jak se jí marně snail zadret v cévách. Pak mu zeskelnatěl zrak a on se zhroutil na zem. Spear rychle zabil i oba spící mue.

Quint svého stráného vyřídil v tichosti, ale jeden ze spících muů se probudil a vykřikl. Náhle byli vzhůru i vichni otroci, ječeli, brečeli a vřetěli, jak si představovali, e kadá nová hrůza v temnotách musí znamenat jen dali jejich utrpení.

Masterson a ostatní vyběhli z lesíka a rychle stráe odstranili. Náhle tu byli naivu jen Spear a jeho mui a otroci. Nikdo se nezdroval. U ohňů bylo stále jetě jídlo a vech pět muů se na ně hladově vrhlo.

Spear tu stál se zpola obraným kuřetem v ruce a viml si, jak několik otroků tahá za řetěz, jako by se ho snaili vyrvat z kovového očka upevněného k vozu. Nechte toho!” křikl na ně opardumským nářečím roldemtiny. Jestli chcete ít, tak toho nechte.”

Otroci se zarazili. Spear dovýkal sousto a polkl, přesvědčený, e nikdy v ivotě nejedl tak dobré kuře. Doel k otrokům a prohlédl si je. Bylo tu skoro dvacet mladých en, ádné nebylo víc ne dvacet a vechny byly moc hezké. Mui byli také mladí, zdraví a irokoplecí. Na otroky vypadali překvapivě dobře ivení a zdraví.

Připojil se k němu Quint, výkající chleba se spoustou másla a medu. Kdo jsi?” zeptal se mladíka stojícího vedle Speara.

Jmenuju se Jessie.”

Z Aranoru?”

Ano. Z Talabrie, to je nae vesnice.”

Vy vichni jste z Aranoru?”

Ne,” ozvala se jedna mladá ena. Já jsem z vesnice u Qulaku. Otec mě prodal, aby mohl zaplatit daně.”

Quint se zadíval na dalí otroky a pak se zasmál. Vichni půjdou do bordelů, holky i kluci.”

Jak to ví?” zeptal se Spear.

Koukni se na ně. Umeje je, oblíkne a naolejuje jim vlasy a bohatý kupec z Keshe ti za ně dá jejich váhu ve zlatě.” Obrátil se na nejblií děvče. Pobavil se s tebou některý z těch muů?”

Dívka sklopila oči a Spear si uvědomil, jak je krásná. Ne, pane. Strání nás nechávali na pokoji.”

Take je to jasné,” prohlásil Quint. Vsadím se, e větina těch holek jsou jetě panny a stránému, který by se jich dotkl, by jejich pán srazil hlavu.” Křikl: Víte, komu patříte?”

Jeden mladík vybuchl: Já nepatřím nikomu!”

Quint se uculil, doel k chlapci, jemu nemohlo být víc ne sedmnáct, nejvý osmnáct, a poplácal ho po rameni. Kuráná řeč, mládenče.” Pak mu přejel rukou po tváři a přes ramena. A nějaký bohatý keshanský obchodník s vínem hodně zaplatí za to, aby tvoje ple zůstala bez poskvrnky. Jinak by z tebe u ten vzdor dávno vymlátili.”

Ozvala se dalí dívka: Tito mui pracovali pro hraběte Holmaleeho. On nás prodal otrokáři ve městě, co sejmenuje Janoski. Slyela jsem, jak si strání povídají.”

Spear toho snědl dost, aby ho konečně přely křeče z hladu, a řekl: Podíváme se, co je na vozech.” Jak tuil, byly tam zásoby pro otroky včetně klece plné ivých kuřat.

Quint prohlédl druhý vůz. Máme těstí,” ohlásil.

Jak to?”

Hrabě Holmalee a obchodník Janoski chtěli, aby tihle vypadali na drabě v Karesh’kaar dobře, take je tu dost jídla i pro třikrát tolik otroků. Kadý z nich na drabě vydělá čtyřikrát i pětkrát víc ne průměrný domácí sluha nebo dělník na pole.” Pohladil si bradu. Tak co s nimi uděláme?”

Spear se zazubil. Osvobodíme je. Říkal jsem ti, e si hodlám pořídit vojsko.” Na ostatní zavolal: Najděte klíče, bude je mít některý ze stráných, a puste je.”

Otroci mezi sebou začali vzrueně rozmlouval. Jedna dívka pronikavě vykřikla a Spear si viml, e se jí Masterson pokouí osahávat.

Mastersone!” zařval. Dej od ní ruce pryč. Jestli z tebe neudělá eunucha ona, tak já ano.”

Je to otrokyně! A navíc otrokyně do postele.”

Ne, to není. Je volná,” opravil jej Spear.

Nato začali vichni otroci mluvit naráz.

Spear křikl: Vichni drte hubu!”

Kdy hovor utichl, pokračoval: Jsem Spear Sokol. Jsem oldnéřský kapitán.” Strhl prapor hrabete Holmaleeho a hodil ho do ohně. Potřebuju vojsko, take máte tyhle monosti. Můete hned odejít a zkusit se dostat domů. Víte, jaké to je na cestách, znáte riziko. Nebo můete zůstat s námi. Budou z vás svobodní vojáci, ale budete poslouchat mě. Budete mít rovný podíl z kořisti, a kdy zrovna nebudeme bojovat, dostanete zaplaceno.” Zadíval se na jednu zvlá krásnou dívku s černýma očima a havraními kučerami, je vystoupila dopředu. V mém vojsku nebudou ádné markytánky, ádné děvky. Kadý, kdo bude s námi, bude bojovat. To platí i pro eny. Jestli nevíte, jak bojovat, naučíme vás to. Do rána se můete rozhodnout. Zůstat a bojovat, nebo odejít a zkusit své těstí.”

Obrátil se a vrátil se k ohni, aby zjistil, co je tu jetě k jídlu. Posadil se s kouskem tvrdého sýra a chlebem. Visnija nael vinný měch a Spear se zhluboka napil, ne ho podal dál. S plnou pusou řekl: Po jídle se zbavíme těch těl.”

Přisedl si k němu Quint. Mám poznámku.”

Jakou?”

Moná nejsi nejlepí bojovník tady kolem, ale a se propadnu, jestli nemá nejhezčí vojsko, jaké jsem kdy viděl.”

Spear se zasmál.

17. oldnéři

Stráný zíral.

K branám Karesh’kaar se blíila ta nejzvlátnějí tlupa oldnéřů, jakou kdy viděl. Spear estici mrtvých stráných sebral zbraně a zbroj a rozdal je třiceti otrokům. Někteří měli jen přilbu nebo kyrys pouze s dýkou za pasem, jiní zase meč a ádnou zbroj, ale kadý měl něco, díky čemu vypadal na vojáka. Kadé ráno předtím, ne se vydali na dalí cestu, nechal Spear své mue, aby bývalé vojáky učili základům boje. Někteří se učili pomalu, ale s kadým dnem získávali na sebedůvěře.

Serant stráe u brány si je prohlíel, kdy dva vozy a pětatřicet oldnéřů postupovali bránou. Byla to pěkně otrhaná sebranka: někteří měli holínky, jiní jen sandály, a eny měly místo halen a kalhot koilky - co podle zkueností stráného nebylo nijak výjímečné - avak nejdivnějí bylo, e větina z nich byla mladá a vypadala na otroky do postele. Jetě podivnějí byl jejich vůdce, jednoruký mu, jen vypadal, jako by se celé měsíce nekoupal.

Stráný se Speara krátce vyptal a pak je pustil do města. Spear je dovedl do malé trnice. Prodej vechno, co půjde,” nakázal Quintovi. Na vozech bylo hlavně jídlo, ale také sbírka nádobí a malá bednička se zboím na prodej. Za den, za dva pro nás budu mít zlato, ale potřebujeme se někam sloit na noc. Najdi nejlevnějí hostinec, kde tyhle děti nikdo neznásilní a nepodřízne jim krk, nebo je znovu neprodá do otroctví, a pak mi dej vědět, kde jste.”

A kam jde ty?” chtěl vědět Quint.

Do jiného hostince, jmenuje se U kletí a kovadliny.”

Proč nejdeme vichni tam?”

Mám své důvody. Najdi něco poblí a pak mi dej vědět.” Kdy Spear odcházel, ohlédl se přes rameno a dodal: A, a za tebou stojí Masterson, a bude smlouvat o koně a vozy. To by mělo pomoct.”

Quint se smíchem kývl a obrátil se, aby dohlédl na své svěřence.

Spear se několikrát zeptal na cestu a konečně zahlédl staré, vybledlé znamení, na něm byly vymalované kletě drící kovadlinu. Kdy vstoupil, viděl, e enk je prázdný. V tuto denní dobu čekal aspoň jednoho, dva hosty, ale soukromí uvítal rovně. Zael k výčepnímu pultu a čekal. Po chvíli zezadu vyla mladá ena a zeptala se: Můu ti něco donést?”

Potřebuju poslat zprávu,” vysvětlil jí Spear.

Dívka se zatvářila překvapeně. Pane, nerozumím ti.”

Tak seeň někoho, kdo mi rozumět bude,” poádal ji Spear tie. Potřebuju poslat zprávu zemanovi z Hlubokého lesa.”

Dívka kývla a odela. Za nějakou dobu se vrátila s jinou, o něco starí enou, která si Speara pozorně prohlédla, ne řekla: Mayami říkala něco o nějaké zprávě, pane.”

Potřebuju poslat zprávu zemanovi z Hlubokého lesa.”

Druhá ena se obrátila k dívce. Tohle vyřídím. Bě do kuchyně a počkej tam.”

Ano, mami.”

Kdy byla dívka pryč, ena znovu promluvila: Má to napsané?”

Ne. Dej mi něco na psaní a já ji hned sepíu, nebo prostě vyřiď Magnusovi nebo Nakorovi nebo Robertovi, aby pouili to své umění a dostavili se sem, jak nejrychleji to půjde, pokud mono zítra, ale dneska v noci by to bylo jetě lepí.”

ena si Speara delí dobu prohlíela. Nevím, o čem to mluví, pane,” sdělila mu pak.

Spear se zasmál. Ví moc dobře, o čem mluvím. Vím, e jsem jiný, ne si pamatuje: jsem vyhublý na kost, vypadám příerně a smrdím jako týden chcíplá kočka a přiel jsem o ruku, ale strávila jsi v mé posteli dost nocí, ne aby ses teď tvářila, e mě nepoznává, Lelo.”

ena vykulila oči. Spáre?”

Spearovi vhrkly do očí slzy, kdy říkal: Rád tě vidím, kamarádko, má lásko. Prosím, potřebuju, abys co nejrychleji poslala zprávu na Čarodějův ostrov, a pak, pokud ti to nebude vadit, bych si dal pivo.”

Chvíli na něj hleděla, pak poloila ruku na jeho. Postarám se o obojí.”

Opustila ho jen na chvilku, hned se vrátila s velkým cínovým korbelem naplněným pivem. Spear vypil na jeden zátah polovinu. Naposledy jsem tě viděl, jak obsluhuje u stolu u Admirála Traska v Krondoru, kdy jsme tamtudy s Calebem projíděli.”

Různě nás přesouvají,” vysvětlovala dívka, ji Spear znal jako Lelu. Není dobré, aby tě lidi začali moc poznávat. Tady se jmenuju Maryanna, Spáre.”

A já zase Spear. V Opardumu jsem viděl Alysandru.”

Je lepí, kdy o těchhle věcech nic nevím.”

Spear si povzdechl. Já vím. Co neví, nemůe prozradit.” Dopil a náhle ucítil, jak se mu jeí chloupky na paích a krku.

Magie.

Obrátil se a ze zadní části místnosti se vynořila známá postava. Hubený mu s branou přes rameno.

Nakor se na Speara podíval a prohlásil: Slyel jsem, e ses dostal do pěkného maléru. Co potřebuje?”

Spear se usmál. Zlato a hodně.”

Zlato sehnat můu. Co dál?”

Zbraně, koně, cokoliv budu potřebovat, abych mohl postavit vojsko.”

To zní zajímavě.” Nakor se obrátil na Maryannu. Dej mi pivo a jemu dalí.” Pokynul Spearovi, a si k němu přisedne ke stolu. Co jetě?”

Zásoby a aty si můu koupit tady, ale pokud to dokáe, rád bych, abys mi v Latagore nael mue, který se jmenuje John Creed, a zeptal se, jestli by pro mě mohl naverbovat oldnéře a přivést je na jih.”

A co hodlá s tím vojskem dělat, a ho bude mít?”

Hodlám vyplenit Opardum.”

Nakor se zakřenil a napil se piva. To vypadá na náramnou zábavu. Jiní se o to pokoueli, ale ty bys mohl mít těstí.”

Budu, pokud mi se svými přáteli pomůe.”

Co od nás potřebuje, tedy kromě toho zlata?”

Potřebuju, aby někdo zabavil Leso Varena.”

Nakor pokrčil rameny. O tom si budu muset promluvit s ostatními.”

Spear Nakorovi pověděl, co vechno se mu přihodilo od Magnusovy poslední návtěvy. Vylíčil mu, jak zavradil kněnu Světlanu a jak se mu nepodařilo zabít vévodu Rodoskiho. Povyprávěl mu o Amafiho zradě a Kaparově rozhodnutí Speara obětovat.

Nakor potřásl hlavou. Jedné věci ale nerozumím.”

A čemu?”

Kapar není na hlavu padlý, ale spousta z těch věcí, o kterých jsi mluvil, jsou… prostě ílené. Znepřátelil si kadého případného spojence a zajistil si, e nejspí u nikdy nedostane příleitost vyřídit kteréhokoliv člena roldemské královské rodiny. I kdy mu nikdo nemůe nic dokázat, vědí to. Třebae tam přijel na státní návtěvu a vichni kolem stojí s těmi nucenými úsměvy -” Nakor předvedl kleb se zaatými zuby, - budou ho neustále sledovat. Nikdo u mu nikdy nebude důvěřovat. Tak o co mu jde?”

Nemám tuení,” přiznal Spear. Podle mého to je prostě otázka Kaparovy marnivosti.”

Kapar je namylený,” připustil Nakor, ale ne marnivý. Pověst nebezpečného člověka má zasloueně. A u si myslíme, e dělá cokoliv, můeme si být téměř naprosto jistí, e dělá něco úplně jiného. Kdy podvádí v kartách, upoutá pozornost k jedinému místu, u něho ti nevadí, kdy ho budou ostatní hráči sledovat, abys mohl udělat to, co chce a kde to chce udělat.”

To skoro dává smysl.”

Nakor se zazubil. Kapar dělá jednu chybu za druhou a pokouí se zabíjet lidi, protoe chce, abychom právě tohle viděli. Take kam nechce, abychom se podívali?”

Spear zakroutil hlavou. Jeho agenti jsou prostě vude, Nakore. Posílá je, aby se pokoueli zabíjet lidi. Tváří se, e mu nevadí, jestli začne válku. Co jsem viděl, tak jediné místo, kam nechce, aby se někdo díval, je ta část citadely, kde sídlí Leso Varen.”

Nakor kývl. Take tam se budeme muset podívat, příteli.”

Tak to budete muset udělat něco s tím čarodějem. Já byl v jeho komnatách dvakrát a ani jednou jsem si nemyslel, e bych tam mohl zajít a zapříst s ním nezávazný rozhovor, nato souboj. Nejspí by ze mě nezbyl ani mastný flek nebo by mě proměnil v ropuchu nebo něco jiného, ne bych se k němu dostal dost blízko, abych ho mohl bodnout.”

Divil by ses,” podotkl Nakor. Varen sice je velice mocný mág, ale občas jsou takoví lidé nechráněni před velmi obyčejnými věcmi. Budu muset zjistit, co by se s ním dalo podniknout.”

Spear věděl, e to Nakor musí probrat s Pugem, Mirandou a dalími předními členy konkláve. Chápu. Ale Kapar je podle mě zapletený do hodně černé magie.”

To my víme. Zpráva, co jsi nám poslal, byla nesmírně uitečná. Potvrdila několik věcí, které jsme u tuili. Leso Varen je velmi zlý člověk a poslední dobou se pokouí o zvlá odpornou magii. Pug ti o něm řekne víc, pokud bude ít dost dlouho, aby ses s ním znovu seel. Ale u jeden druhému zkříili cestu a Varen stojí proti vemu, oč usiluje Pug a konkláve.”

Take pro vás zase pracuju?”

Jistým způsobem jsi pro nás pracoval pořád. Ale ano, platí to, zvlá jestli ti začneme dávat zlato, příteli.”

Spear kývl. Rozumím, ale hodlám dostat Kaparovu hlavu na kopí, Nakore.”

Nakor se zvedl. Raději se vrátím. Jetě něco?”

Spear s trpkým úsměvem natáhl pravou ruku a ukázal pahýl. Dokáe to spravit?”

Nakor zavrtěl hlavou. Ne.” Pak se usmál. Ale znám někoho, kdo to dokáe.” Zamířil ke dveřím do kuchyně a cestou jetě prohodil: Buď tu zítra ve stejnou dobu. Donesu ti to zlato a nějaké odpovědi.”

Zanechal Speara jen s Maryannou. Ta k němu dola se dbánem piva a dolila mu korbel. Vypadá, e by ses potřeboval vykoupat.” Nakrčila nos. A několikrát.”

Má nějaké staré aty?” zeptal se jí Spear.

Moná. Počkej tady a já nechám Mayami ohřát trochu vody. Vykoupat se můe v mém pokoji,” Vydala se ke kuchyni. Zůstaň tady a já ji za tebou polu, a bude koupel připravená. Chce něco k jídlu?”

Cokoliv, co má.”

Vrátila se za chvíli s talířem, na něm bylo ovoce, sýr a chleba. Ne se objevila dívka, aby ho zavedla k vaně, větinu toho u spořádal.

Kdy se usadil v horké vodě, otevřely se dveře a vstoupila Maryanna, přináejíc malou nádobku. Napadlo mě, e by se ti to mohlo líbit.” Nalila si pár kapek tekutiny do dlaně a začala mu třít záda. Zachytil vůni eříku.

Ozvalo se zaklepání na dveře. Vstoupila Mayami a hlásila: Je tu nějaký pán, pane. Prý ti mám vyřídit, e tví mui loírují u Kola zeleného vozu.”

Spear jí poděkoval a ona odela. Maryanna podotkla: Jsi opravdu jen kost a kůe. Co se ti přihodilo?”

Víc ne tři roky jsem strávil ve vězení, kde mi vévoda Kapar nechal useknout ruku, a pár měsíců jsem byl na cestě z Olaska sem. Jinak nic moc.”

Maryanna se zasmála. Pořád má smysl pro humor, viď?”

Jaký smysl pro humor?” Ohlédl se přes rameno. Nepamatuju se, e bych byl nějak zvlá vtipný, ani kdy jsme byli u Kendricka.”

Ale to jsi byl,” ujiovala ho mladá ena, je se kdysi jmenovala Lela. Jenom jsi nebyl vtipný schválně.”

Spear se obrátil a stáhl ji k sobě do malé vany. Maryanna křičela a smála se, jak se jí namočily aty. Spáre!”

Jmenuju se Spear,” upozornil ji a vánivě ji políbil.

Ona jeho polibek opětovala a pak se trochu odtáhla. Tři roky ve vězení?”

Ano.”

Ty můj chudáčku,” zavrkala a začala si rozvazovat halenku.

***

Spear se zoufale chtěl podrbat na pravé ruce. Nakor dostál svému slovu a několik dní po jejich setkání vzal Speara na nějaký ostrov za knězem. Spear věděl jen to, e jednu chvíli stáli u Kletí a kovadliny a vzápětí byli na plái před starobylým chrámem a byla černočerná noc. Nakor s knězem, jen tam na ně čekal, promluvil jazykem, jaký Spear jaktěivo neslyel, a kněz kývl a pak Spearovi prohlédl zmrzačenou ruku.

Spear pochopil, o čem je řeč, i kdy nerozuměl jedinému slovu. Kněz Nakorovi dluil laskavost a Nakor mu jednání osladil váčkem zlata. Spear si musel lehnout na stůl obklopený svíčkami v místnosti ověené koberci s tajuplnými vzory. Neměl tuení, kterému bohu či bohyni je chrám zasvěcen, protoe nikde neviděl jediný povědomý obraz či symbol.

Kněz mu něco vetřel do pahýlu ruky a odříkal několik různých modliteb, nače Speara donutil vypít jedovatě chutnající nápoj. Poté byli najednou zpátky u Kletí a kovadliny.

Uplynulo několik dní a s rukou se nic zvlátního nedělo. Spear horlivě cvičil své rekruty a budoval vojsko. Zlato mu zajistilo oputěný statek půl hodiny jízdy od města, který vyuívali jako základnu. Nakoupil koně, zbraně, zásoby a aty.

Během týdne bylo docela jasné, ze kterých osvobozených otroků budou vojáci a kteří se na to naprosto nehodí. Čtyři dívky a dva chlapci začali dostávat práci na statku a zbývajících čtyřiadvacet se cvičilo v boji se zbraní.

Spear dal Mastersonovi jasně na srozuměnou, e má děvčata nechat na pokoji, pokud ho sama nevyzvou, a na pár dní v týdnu ho posílal do města, aby se tam opil a zael si za pouličními holkami. Od příchodu na dvorec ustanovil jasné velení. Quint byl jeho zástupce a baron Visnija zpravodajský důstojník. Během několika dní rozeslal Visnija zprávy svým kontaktům v Opardumu. Tvrdil Spearovi, e to jsou vechno lidé, jim věří, a zprávy napsal natolik obezřetně, e i kdyby je Kaparovi agenti zachytili, neodhalili by nic, co by mohli pouít proti nim. Spear rozhodl, e počkají na odpovědi, ne začnou něco zjiovat o situaci v Opardumu. Ze Stolinka se vyklubal schopný zbrojmistr a rozený obchodník, take do města nakupovat zásoby obvykle dojíděl on.

***

Jednou ráno stál Spear na zápraí a díval se, jak Visnija učí bývalé otroky jezdit na koni. Nepřítomně se pokrábal na svědícím pahýlu, ale ruku rychle odtáhl. Jizva byla příli citlivá.

Zael do domu, posadil se ke stolu, který pouívali ke schůzování, a sundal si obvaz z pahýlu. Kdy byla látka dole, prohlédl si zmrzačenou ruku a viděl, e se mu silně loupe kůe. Trochu se v tom pooural a na jizvě si viml malých hrbolků. Pozorně si je prohlédl a napadlo ho, zda mu Nakorův přítel náhodou nepodal něco, z čeho se mu pahýl znovu zanítil. Přistrčil si pahýl a pod nos a uviděl pět zvětujících se výstupků. Dlouho se na ně díval, ale nakonec to vzdal a el si pahýl umýt. Uklidňující lázeň zřejmě pomohla na svědění, ale nijak nezmírnila návrat pocitů, je zakouel dlouhou dobu poté, co mu usekli ruku. Jako by jetě měl prsty a dlaň, cítil jakési ťspojeníŤ, jako by byl schopen prsty pouívat. Pokrčil rameny a vrátil se do práce.

Během několika týdnů začne verbovat dalí oldnéře. Zeptal se, jaké potíe by mohl mít, kdy si začne stavět soukromé vojsko, a odpověď zněla, e mimo město si můe dělat, co se mu namane, pokud podplatí místní úředníky. Moc v oblasti byla rovnoměrně rozdělena mezi starostu města a jeho radní a barona Reslaze. Nezávislé námořnictvo, financované kadým na pobřeí, kdo měl zájem na tom, aby jeho lodi zůstaly v pořádku, mělo základnu ve Zrádcově Zátoce. A dojde na přesun jeho vojska, bude si s nimi muset Spear promluvit. V Karesh’kaar měla flotila kancelář a svého zástupce.

Spear se představil starostovi a nabídl mu značný dar. Toté udělal s lordem Reslazem. Kdy opoutěl baronův hrad, měli v sobě s baronem poměrně dost vína a Reslaz Spearovi sdělil, e jestli hledá spojence do nějakého velkého podniku, za rozumný podíl na kořisti se můe spolehnout na jeho podporu.

***

Spear seděl u stolu a rozebíral situaci, kdy vstoupil Quint a řekl: Vypadá nějaký ztracený.”

Jenom jsem se zamyslel. Ocitli jsme se v zemi pirátů.”

Quint si přitáhl idli a posadil se. Jsou chvíle, kdy Kaparova touha zavést do této oblasti pořádek vypadá docela pěkně.”

Já mám námitky proti způsobu, jakým ten pořádek chce zavést,” opáčil Spear. Pro něj jsou lidi jenom na jedno pouití.”

Ví, nebyl takový vdycky,” poznamenal Quint. Nesnaím se ho omlouvat. Odjakiva to byl tvrdý mu, i kdy byl jetě malý kluk. Starí kluci ho občas při hře s míčem zpráskali a on jim to vrátil, jak to jen lo, ale nikdy neměl vraedné sklony.” Quint si vzal hruku a kousl si. Chci tím říct, e pokud měl nějakého nepřítele, uměl být nelítostný, ale tak se choval výhradně k nepřátelům. Teď je mu úplně lhostejné, komu ublíí.” Quint pokrčil rameny. Podle mého za to můe Varen. Myslím, e to on způsobil, e se Kapar tolik změnil.”

Na kadý pád ho někdo musí zastavit.”

Na to bude potřebovat víc ne jen tlupu dětí, co se teď tam venku učí jezdit.”

Spear se zasmál. Já vím. Drím je tu hlavně proto, e nevím, co jiného si s nimi počít. Nemůu je poslat zpátky domů a neprodám je do otroctví. A taky a začnu verbovat, chtěl bych tu mít aspoň tucet muů s meči.”

A kdy začne?”

Za pár týdnů. Čekám na zprávu ze severu.”

Od koho?”

Od starého kamaráda ve zbrani. Jmenuje se John Creed. Pomohl mi v té věci s Krkavcem. Je chytrý, vytrvalý a zná oldnéře. Seene nám mue, kteří při prvních potíích neutečou.”

Já ti nevím, Speare,” opáčil Quint. Bude potřebovat víc ne jen několik oldnéřských kumpanií. Bude potřebovat skutečné vojsko a tím myslím i zásoby, jídlo, zbraně, felčary, nosiče, enisty a plno dalích. Bude potřebovat koně, obléhací stroje a to jetě ani zdaleka neřeí, co provede s tím hnusným zmetkem Leso Varenem.”

Mýlí se,” prohlásil Spear. Budu potřebovat jenom kuránou kumpanii, asi tak tři stovky oldnéřů, které osobně vyberu a kteří budou připravení splnit mé rozkazy. Ostatní, enisty a tak, opatří jiní.”

A kdo?”

Spear pokrčil rameny. Roldem a Ostrovy.” Znovu pokrčil rameny. Moná Kesh. Miskalon a Ruskalon a pár dalích budou určitě taky chtít přispět.” Palcem ukázal přes rameno zhruba směrem k hradu lorda Reslaze. A přímo tady budeme mít plno dobrovolníků, kteří nám budou chtít pomoct vyloupit Olasko.”

Najít lidi, co jdou po kořisti, je jedna věc. Najít takové, kteří budou bojovat, ne vůbec dojde na kořist, je něco zhola jiného. Nezapomínej, já budoval Kaparovo vojsko posledních jedenáct let. Je to nejlepí vojenská síla v oblasti.”

Já vím a spoléhám na to, e mi ho pomůe porazit.”

To nebude snadné. Navíc spousta z těch mládenců jsou mí přátelé a dalí jsem osobně cvičil.”

Kolik z nich by za Kapara poloilo ivot?”

Quint pokrčil rameny. Znám jich dost, kteří by se mnou zůstali a do konce.”

Spear kývl, Ale kolik se jich dobrovolně postaví proti tobě? Kvůli Kaparovi? Hele, pokud je pro tebe těké postavit se proti muům, které jsi cvičil a slouil s nimi, tak ví, e můe kdykoliv odejít.”

Starý voják pokrčil rameny. Prozatím nemám nic lepího na práci, take můu klidně zůstat.”

Dobře.” Spear vstal. Já zajdu do města a navtívím přítele.”

Quint se zazubil. e by enského rodu?”

Správně,” prohodil Spear při odchodu a přes rameno dodal: Nečekej na mě.”

***

Uběhly týdny a Spear viděl, jak se mu osvobození otroci mění před očima ve vojáky. Dvanáct z nich, sedm en a pět muů, u umělo docela sluně jezdit, zvládali meč a luk a byli schopni přijímat rozkazy. Nevěděl jedině to, jak budou reagovat, a začne stříkat krev. Dva se vzdali pokusů o slubu a obstarali si cestu na západ s karavanami v naději, e se dostanou bezpečně domů. Ostatní přeli na jiné práce.

Spear si viml, e několik dívek navazuje styky s určitými mui, a doufal, e nebude muset litovat, e tyto eny do svého vojska vzal. árlivost by jeho malý oddíl dokázala zničit dřív, ne se z něj stane celistvá kumpanie. Ale co jiného mohl dělat? Předat je do nevěstince?

Ruka ho začínala rozčilovat. Předevčírem si sundal obvaz, aby si pahýl znovu opláchl, a zjistil, e se mění. Pět malých hrbolků se prodlouilo a teď to vypadalo, e mu na konci pahýlu vyrůstá malá ručička. Nevypadala jako dětská, spí jako malá kopie jeho vlastní ruky, ne mu ji usekli. Uvaoval, za jak dlouho mu asi doroste do plné velikosti, pokud vůbec někdy. Vzhledem k Nakorově zvlátní povaze by Speara nijak nepřekvapilo, kdyby zjistil, e kněz odvedl jen polovičatou práci.

Koncem druhého měsíce na statku Spear zverboval jádro zkuených bojovníků. Rozhodl se, e bude najímat jen ty nejlepí jak co se týče zkueností, tak spolehlivosti. Chtěl mít kádr muů, na ně by se mohl spolehnout, a věděl, e pokud se věci v bitvě zvrtnou, mnoho oldnéřů raději odhodí zbraně, místo aby bojovali a do konce. Taky věděl, e pokud jádro jeho vojska budou tvořit takoví mui, na ne bude spolehnutí, e budou bojovat a do konce, ti okolo by mohli být v nepříznivé situaci odhodlanějí.

Byla půlka léta, týden před Banapisem, kdy do domu vběhl jeden z bývalých otroků a křičel: Kapitáne! Jezdci na severu!”

Spear vstal od stolu, kde si četl hláení, a vyel ven. Zadíval se k severu a uviděl, e se opravdu blíí velký oddíl jezdců. Ne stačil rozeznat nějaké podrobnosti, spočítal, e v oddíle jsou skoro dvě stovky jezdců. A se vichni připraví,” nakázal Spear.

Mladík odběhl a předal zprávu. Ne k nim jezdci dojeli, připojil se ke Spearovi Quint. Potíe?” zeptal se.

Pokud dál pojedou v zástupu, tak ne. Pokud se rozestoupí, tak na nás budou chtít zaútočit.”

Zástup zůstal zástupem a konečně byl vidět jezdec v čele. Spear odloil meč a řekl: To je v pořádku. Je to přítel.”

Spear popoel dopředu a zamával. Vůdčí jezdec pobídl koně do klusu. Byl to svalnatý chlapík se svislými kníry a několikrát přeraeným nosem. Kdy byli u sebe, jezdec přitáhl otěe. Spear Sokol!” zvolal.

John Creed,” odpověděl Spear. Dostal jsi mou zprávu.”

Creed sesedl. To dostal. I kdy musím říct, e mi ji doručil ten nejprotivnějí skrček, jakého jsem kdy viděl.” Objali se a Creed se zeptal: Co se ti stalo s rukou?”

To je dlouhý příběh.”

Ten tvůj člověk říkal, e jsi tady a chce postavit vojsko, tak jsem ti přivedl pár drsňáků. Mám tu dvě stě nejlepích chlapů, jaké jsem nael.” Pokynul svým muům, a sesednou, a oni ho poslechli.

Spear se obrátil na své lidi a zavolal: Pomozte jim s koňmi!”

Tucet jeho mladých oldnéřů přiběhl a ukazoval Creedovým muům cestu na velkou louku za dvorcem. Spear Creedovi představil Quinta. Co jsi myslel tím, e posel byl protivný?”

Byl to takový legrační prcek, vypadal skoro na nějakýho kněze nebo mnicha, ale s kartama byl hotovej démon. Ne odeel, připravil mě o větinu zlata.”

Nakor,” povzdechl si Spear a potřásl hlavou. Ale zlato je můj nejmení problém.”

Vzhledem k tomu, jak dobře jsi platil minule, jsem neměl potíe sehnat tyhle chlapy,” podotkl Creed. Doufám, e ti to bude stačit.”

Pro začátek,” opáčil Spear. Vstoupili do domu. Ne skončím, budu jich potřebovat jetě tak tisíc, moná dva tisíce.”

O čem uvauje?”

Hodlám vyplenit Opardum,” sdělil mu Spear.

Creed se zarazil a zadíval se na Speara. Tvářil se dost zmateně. Nejsi zrovna trokař, co?”

Jak jsem říkal je to dlouhý příběh,” prohlásil Spear. Vysvětlím ti to u skleničky. Víno? Pivo?”

Co má po ruce.”

Posadili se ke stolu a Spear donesl láhev vína. Nalil sobě, Quintovi i Creedovi a začal: Kapar se vymkl zpod kontroly a tady jsou dva, moná tři státy připravené po něm okamitě skočit. A k tomu dojde, hodlám být u toho.”

To je vechno hezký,” zabručel Creed, ale pomsta účty nezaplatí.”

Stejně jako posledně. Při čekání platím a po boji bude kořist.”

To mi stačí,” pravil Creed. Jestli potřebuje, můu sehnat dalí chlapy.”

Poli posly. Chci je tu mít do konce léta.”

To zvládnu.”

Kolik muů?” zeptal se Quint.

Asi stovku jich mám v Inasce. Tam jsem se narodil a pořád tam mám kamarády. Dali dvě, tři stovky trčí v pohraničí kolem sporného území. Můu zařídit, aby se seli v Olaské Bráně a odtamtud odpluli do Opardumu. Dokud nikdo nebude vědět, kde se bude bojovat, neměli by mít cestou potíe.”

Moná by bylo dobré sehnat si nějaké zprávy o tom, co provádí Kapar,” podotkl Quint.

Má tam někoho, komu můe bezvýhradně důvěřovat?” zeptal se Creeda Spear.

Pokusím se najít jednoho svýho starýho kamaráda, Daniel Toskova se jmenuje. Má za uima a bude dret pusu zavřenou. Jestli se mi podaří poslat mu zprávu, určitě něco vyčmuchá. Kdy jsem o něm slyel naposledy, byl nahoře na Výinách. Poslat mu zprávu bude kapku sloitý.”

To nech na mně,” řekl mu Spear. Já tam zprávu poslat dokáu.”

Tak jaký je plán?” chtěl vědět Creed.

Chci tu mít aspoň pět set mečů, ne vyrazíme, a rád bych se k útoku spojil se dvěma nebo třemi spolehlivými kumpaniemi.”

To je celý batalion,” podotkl Quint. Logistika bude hotová noční můra, pokud bude v poli dýl ne týden.”

Nechci, aby to trvalo tak dlouho. Od chvíle, kdy se dostaneme na olaskou půdu, to do chvíle, kdy se dostaneme do citadely, nebude trvat víc ne týden.”

A jak to chce províst?” vyptával se Creed.

Vím, jak se dostat do citadely, a Kapar o té cestě nemá ani tuení,” odpověděl Spear.

Já citadelu prolezl celou a znám kadé dveře a chodbu,” poznamenal Quint. ádný takový vchod tam není.”

Se ví úctou, ale mýlí se,” ujistil jej Spear. A kdybys tam velel jetě i dnes, neměl bys ani ponětí, jak jsme se tam dostali, zatímco by mí mui u byli vevnitř a pomáhali by těm, kteří by útočili přes hradby.”

O tom mi bude muset povědět,” ádal Quint.

Ve vhodném čase. Nejdřív musím něco zařídit.” Obrátil se na Creeda. Dej mi seznam důvěryhodných oldnéřských kapitánů a místa, kde bych je mohl najít. Pokud to půjde, do konce týdne dostanou nai zprávu.”

Coe? Ty snad pouívá magii?”

Jistým způsobem ano,” odvětil Spear a Quintovi řekl: Tady John bude třetím velitelem v pořadí. Ty začni připravovat jeho mue.”

A kam jde ty?” zeptal se Quint.

Spear se zazubil. A odelu zprávy, udělám si krátký výlet.”

Proč? Co má za lubem?” chtěl vědět Creed.

Musím jít začít válku,” odtuil Spear.

18. Lest

Spear čekal.

Napětí u dvora bylo téměř hmatatelné. e to není ádná obyčejná audience bylo jasné z toho, jak kolem stěn postávala celá setnina královských gardistů a nad trůnem a na ochozech po obou stranách byl připraven tucet střelců s kuemi.

Král Ryan z Ostrovů seděl nehybně a na sobě měl neformální oděv, protoe porada byla svolána narychlo. Po Spearově pravici stál mu v černém roue, z něho i přes jeho malou postavu vyzařovala moc. Slavný Pug Černý, díky adopci vzdálený příbuzný královské rodiny. Král oběma muům pokynul, a přistoupí, a oni poslechli. V určité vzdálenosti od trůnu se před ně postavila řada vojáků a v dalím postupu jim zabránila.

Král se na ně zadíval a nakonec řekl: Můj otec mě varoval, e se moná jednoho dne objeví, Pugu. Podle toho, co říkal, nebyl tvůj rozchod s ním zrovna přátelský.”

Pug se usmál. To věc ani zdaleka nevystihuje, Veličenstvo.”

Podle něj jsi prý odvrhl spojenectví s Ostrovy, vzdal ses dědičných titulů a řekl jsi mu pár velice nelichotivých věcí.”

I pro tohle platí, co jsem u říkal, Veličenstvo. Ve svém mládí nebyl král Patrick zrovna trpělivý a přemýlivý mu, jakého jsi poznal ty. Byl vznětlivý a unáhlený. Já jednal z altruismu. Nechtěl jsem se dívat, jak zatahuje Ostrovy do války s Velkou Keshí pouhé měsíce poté, co polovinu Západního království zpustoila vojska Smaragdové císařovny.”

Ano, něco takového jsem sám slyel,” připustil král. Nicméně někteří povaují to, jak jsi odmítl tituly, za zradu. Ale prozatím to odlome stranou a přejděme k věci. Proč jsi přiel?” Ukázal na Speara. A proč jsi k mému dvoru přivedl tohoto nájemného vraha?”

Protoe Spear Sokol byl mladý mu, kterého vévoda Kapar z Olaska vystavil nebezpečí a pak ho zradil pro své osobní cíle. Byl oklamán a zrazen, a aby ve napravil, přeje si tě, Výsosti, varovat před velkým nebezpečím ohroujícím Ostrovy. Já tu jsem, abych se za něj zaručil a abych Tvojí Výsost ujistil, e to, co řekne, je pravda.”

Spear se neohrabaně uklonil, poněkud mu překáela páska, je mu přidrovala dorůstající ruku. Veličenstvo, jsem si jistý, e i tví vlastní agenti ti podávají hláení o Kaparových zdánlivě nekonečných intrikách a piklech. Jak určitě ví, za smrtí kněny Světlany ze Salmateru stál on, a právě díky tomu dokázal přesvědčit kníete, aby ho uznal za svého lenního pána.”

O tom ujednání jsem nic neslyel,” přiznal král.

Spear kývl na jednoho gardistu a pak na Paska, který přiel s Pugem z Čarodějova ostrova. Pasko gardistovi podal pergamen. Toto je zapečetěná kopie, získaná se značným rizikem z Kaparových vlastních archivů, udávající, za jakých podmínek nyní Salmater a Olasko existují.”

Král si dokument od stráného převzal. Jak mám vědět, e je pravá?”

Já se za její pravost zaručím, Veličenstvo,” řekl Pug.

A jak jsi k ní přiel?”

Na Kaparově dvoře je stále pár lidí, kteří soucítí s oběmi jeho tyranie. Pokud Tvoje Výsost zná barona Visniju a barona Stolinka z Olaska, měla by vědět, e byli uvěznění spolu se mnou na Kaparův osobní rozkaz. I dalí lechtici byli zavraděni nebo uvězněni za vymylené přečiny nebo kvůli osobním výhodám jiných lidí v Kaparových slubách. Ti neprávem uvěznění mui mají stále přátele u dvora, přátele, kteří slíbili, e nás budou informovat o tom, jaké podmínky tam budou panovat, a zaútočíme na Opardum.”

Ty hodlá napadnout Opardum?” podivil se král. Obdivuji tvoji upřímnost, Sokole. A tvou odvahu. Mohl bys mi osvětlit, kde jsi nael vojsko, které hodlá do té bitvy vést?”

Veličenstvo, první podzimní týden budu mít pod svým velením tři tisíce oddaných vojáků.”

To je dost velký oddíl, pokud bys chtěl vyrabovat pohraniční pevnost nebo mení město, ale na dobytí Opardumu bude potřebovat…” podíval se na rytíře-marálka sira Lawrence Malcolma, který mu napověděl,… dvacet tisíc muů, ne-li víc. A zaútočit z moře i z pevniny zároveň, pokud se nemýlím.” Znovu se podíval na svého vojenského poradce, jen kývl.

To by byla pravda, Veličenstvo, pokud by se jednalo o tradiční útok. Ale mí mui na Opardum zaútočí zezadu.”

Král se zasmál, Zezadu? Oprav mě, jestli se mýlím, mladý mui, ale opardumská citadela se opírá o útes, a pokud se správně pamatuji, nahoru se nedá dostat.”

To je pravda, ale přesto cesta dovnitř existuje, Veličenstvo. A tam taky moje vojsko zaútočí.”

Králi pomalu docházela trpělivost. To je váně úasné. Přeji ti ve tvém podniku úspěch. Některé okolní státy jsou obtíní sousedé, ale Kapar je tyran, a pokud zemře, nebudu pro něj truchlit. Co to ale má společného s Ostrovy?”

Potřebuju odlákat pozornost.”

Král mlčel celou minutu, ne ze sebe vypravil: Ty potřebuje odlákat pozornost?”

Sire, můu ti ukázat cestu z jiních ostrovů, kdy se úplně vyhne Inasce a můe přistát se svým vojskem na pevnině buď u Opardumu, nebo u Olaské Brány. Potom bude muset Kapar nechat vojáky v Olaské Bráně, místo aby si je přivedl na pomoc.”

Nebo by mohl vytáhnout s vojskem z obou měst a rozdrtit mé síly v kletích!”

Na to bude mít moc práce jinde, Veličenstvo.”

A kde?”

Roldemský král toti nechá svou flotilu zakotvit u Opardumu a vyloí několik tisíc keshanských psích vojáků.”

Kesh!” Král skoro řval. Co má Kesh společného s Kaparem?”

Zjistilo se, e Kapar nechal zavradit kníete Filipa z Aranoru.”

To není ádná novinka, zemane, protoe kněna Alena je hostem tady v Rillanonu. Poslali jsme v té věci Kaparovi důraznou zprávu a čekáme, e zajistí její návrat a ujistí nás, e do doby, ne kníe dospěje a bude se moci ujmout trůnu, povládne v Aranoru regent.”

Se ví úctou, Veličenstvo, to půjde těko, dokud bude Kapar v Olasku. Roldemský král si to také uvědomil a ví i, e Kapar odstranil Filipa, právě jako se pokusil odstranit vévodu Rodoskiho, aby se dostal blí k trůnu krále Carola. Kapar se chce stát roldemským králem, Veličenstvo.”

Tak to vypadá, ale není to moc pravděpodobné.”

Bude to vysoce pravděpodobné, pokud Kapar vytáhne s vojskem do Farindy a umístí deset tisíc muů a koní na tvé hranici. Nebude pak mít jinou monost, ne tam poslat vojáky taky. A on se zatím nechá v Roldemu korunovat.”

A jak toho hodlá dosáhnout? Kouzlem?”

Ozval se Pug. Správně, Veličenstvo. A proto musí v této věci jednat v souladu s námi, protoe pokud to neudělá, tak se vsadím, e bude Kapar do roka sedět na roldemském trůně a určitě se nespokojí jen s ním. Nejdřív vytáhne proti Východním královstvím a srovná Miskalon, Ruskalon a ostatní do řady vedle Salmateru, vytvoří kníectví a vévodství věrná králi Kaparovi z Roldemu a pak zaútočí na Rillanon.”

Král chvíli mlčel. Namalovali jste tu vskutku pochmurný obraz, pánové. Dobrá, poslechnu si víc. Po obědě se sejdete s mou radou a předloíte jí vekeré důkazy. Ale varuji vás, pokud nebudou přesvědčivé, okamitě opustíte palác. Ani jednomu z vás tu nevěříme, pánové, a musíte nám hodně ukázat, ne vám věřit začneme. Teď se mí lidé postarají o vae pohodlí a opět se setkáme odpoledne.”

Pug, Spear a Pasko se uklonili a odeli. Na chodbě se Spear obrátil na Puga. To tedy byl první krok.”

A mnoho dalích je před námi,” doplnil Pug.

Následovali páe, které pro ně poslali, aby je doprovodilo do komnat pro hosty, kde se mohli najíst a umýt před odpoledním setkáním s králem a jeho radou. V místnosti byl velký stůl s občerstvením a dvě lenoky dost velké, aby se na nich dalo spát. Čekal tam na ně sluha, aby jim splnil kadé přání, ale Pug se na něj obrátil a nakázal mu, a je nechá o samotě.

Sluha s úklonou odeel a Pug zavřel oči, zamával rukama a ohlásil: Teď nás nemůou odposlouchávat s pomocí magie.” Paskovi řekl: Počkej za dveřmi a dej pozor, aby nás nikdo neposlouchal skrze obyčejnějí prostředky.” Pasko kývl a odeel z místnosti.

Spear si nalil víno a kývnutím se zeptal Puga, zda chce také. Já si dám vodu,” prohlásil Pug,

Spear mu nalil vodu a pak si vzal víno. Zaal malé prstíky na pravé ruce pod obvazem a znovu ho napadlo, jaké kouzlo to na něj pouili. Kadý pohyb bolel, ale zároveň se cítil nádherně, protoe se mu do končetiny vracel cit. Věděl, e bolest pomine. Nakor ho ujistil, e bolest časem ustoupí a e cvičení léčení urychlí. Věděl jedno: a bude čelit Kaparovi, bude dret meč v pravé ruce.

Tak tedy začněme,” navrhl Spear.

Dobrá. Do večera budeme mít podporu Ostrovů,” řekl čaroděj.

Spear se posadil do křesla a nohy si poloil na jiné. Pug se usadil do lenoky. Spear se zeptal: Je v tom, co jsem říkal králi, aspoň zrnko pravdy?”

Pravda má rozličná pojetí, jak jsem během let zjistil.”

Mám vůbec tuení, oč se tu doopravdy hraje?”

Nevím, jestli ho má vůbec někdo z nás, nebo jestli to dokáeme plně pochopit,” odpověděl Pug a po kratí odmlce dodal: Hodně jsi toho zakusil, Speare. Jetě ti není třicet, ale vytrpěl jsi víc ne větina lidí za dva ivoty. A to skončí a jestli přeijeme, povím ti, co budu moct.”

Jestli přeijeme?”

Tvůj plán je na první pohled skvělý, ale do věci jsou zapletené síly mnohem mocnějí ne ty a Kapar nebo dokonce konkláve a Leso Varen. Konkláve tě ochrání před Varenovou mocí. Pokud jsme odhadli správně, čeho hodlá dosáhnout, tak bude větinu energie soustředit jinam, a pokud to udělá, bude zranitelný. Přesto bude nejnebezpečnějím hráčem v této hře on, protoe i kdy se mu vyrovnám mocí, on je naprosto bez skrupulí a nebude mu vadit, kdy vechno kolem sebe zničí, raději ne by čelil poráce.”

Opravdu mi dodává optimismus,” zabručel Spear.

Pug se zasmál. Je to riziko, ale riziko je u sám ivot.”

Pravda,” připustil Spear a napil se vína. Take a přesvědčíme krále Ryana, co dál?”

Pak přijde ta těí část. Budeme muset přesvědčit krále Carola a keshanského vyslance.”

Spear pohodil hlavou. Tak to sebou bude muset hodit, Pugu, poněvad pokud já jetě někdy vkročím na roldemskou půdu, zabijí mě.”

Umím mluvit hodně rychle,” ujistil jej Pug.

Spear se zamyslel. Věděl, e jeho plán je smělý, nebezpečný, dokonce snad i ílený, ale byla to jediná naděje na rozhodné a rychlé vítězství nad Kaparem. Nicméně vyhlídka na konečné zničení Olaska ho nenaplňovala dychtivým očekáváním. Spí cítil prázdnotu. Napil se vína.

***

U mola čekala delegace roldemských hodnostářů a celá čestná garda, ne uváou loď krále Ostrovů. Kdy byla sputěna lávka, hodnostáři popoli blí a chystali se přijmout neohláeného královského návtěvníka, protoe na hlavním stěni vlál plamen královského rodu Ostrovů, ohlaující světu, e na palubě se nalézá člen královské rodiny.

Místo bohatě oděného lechtice vak na břeh vystoupil malý muík v tmavém atu a za ním el mu, jeho mnoho z přítomných znalo a příli dobře. Mu si nesl plátěnou taku.

Promluvil kancléř královského domu. Co má tohle znamenat?” Ukázal na Speara. Zatkněte tohoto mue.”

Pug zvedl ruku. Ten mu je pod ochranou krále Ostrovů a je členem této delegace.”

A kdo jsi ty, pane?”

Já jsem Pug, známý jako Pug Černý, a zastupuji krále Ryana.”

Ale na stěni vlaje královská zástava!”

Nerad musím přiznat, e jsem krále přesvědčil, aby to dovolil, nebo jsem adoptovaným členem královské rodiny, by vzdáleným. Mé jméno je zaznamenáno v matrikách rodu conDoin. Adoptoval mě vévoda Borric, praděd krále Ryana.”

Kancléře to očividně úplně zmátlo. Tvé pověřovací listiny, pane?”

Pug mu podal svazek ozdobných papírů. Vechny narychlo, nicméně s velkým důrazem na podrobnosti, sepsali písaři ve slubách krále Ryana. Na vech byly připevněny přísluné pečeti a jmenovaly vévodu Puga z Hvězdna a zemana Speara Sokola mimořádnými vyslanci u dvora krále Carola a u dvora císaře Velké Keshe a dávaly na srozuměnou, e oba vyslanci mají veliké pravomoci zavázat Ostrovy k téměř libovolnému mnoství smluv a dohod.

Zdá se, e je to v pořádku… Milosti.” Zamračeně loupl okem po Spearovi a dodal: Prosím, pojďte za mnou, pánové.”

Kdy se přiblíili ke kočáru, Spear hodil svůj vak kočímu a následoval Puga dovnitř. Kancléř nastoupil za nimi se slovy: Vae zavazadla dopraví do paláce.”

Já právě nae zavazadla předal kočímu, pane,” odvětil Spear.

Take se tu nezdríte dlouho, pane?”

Spear se zazubil. Moc bych se divil, kdybychom tu zůstali déle ne do pozítří.”

Kancléř se podíval na Puga. Odpus mi mou otevřenost, Milosti,” řekl a obrátil se na Speara, ale já budu překvapen, jestli tady zeman opustí ná ostrov ivý.”

Spear pokrčil rameny. Necháme to na králi.”

Zbytek cesty do paláce jeli mlčky.

***

Vévoda Rodoski dokázal jen stěí ovládnout svůj hněv. Král vyslechl ve, co Pug říkal, a pak, stejně jako král Ryan, i on trval na tom, aby předloili důkazy jeho soukromé radě a vyslanci Velké Keshe. Kdy vévoda vstoupil do sálu a uviděl tam sedět Speara, málem tasil meč.

Chovej se sluně, pane!” napomenul jej král Carol. Tito mui jsou zde pod vlajkou Ostrovů a bude s nimi zacházeno s diplomatickou zdvořilostí.”

Vechno, co řeknou, jsou li, bratranče!” odsekl vévoda.

Sedni si, pane!” zařval král.

Vévoda Rodoski poslechl, ale svým podezřením se nijak netajil.

Kancléř oslovil krále a jeho radu. Veličenstvo, pánové, tento… zvlátně oděný urozený pán je Pug, vévoda z Hvězdna a bratranec krále Ryana. Poádal jsem ho, aby ti zopakoval, co mi dnes řekl. Milosti?”

Pug vstal. Za prvé bych rád řekl, e titul vévody je jen čestný, protoe jsem spojenectví s Ostrovy zruil, kdy byl Ryanův otec Patrick princem z Krondoru. Jsem bratranec krále, ale hodně vzdálený. Za druhé vás musím upozornit, e to, co vám tu povím, vám bude připadat neuvěřitelné. Uslyíte věci, ze kterých si budete myslet, e jsem přiel o rozum, ale hned na začátku vás, pánové, upozorňuji, e jsem duevně naprosto v pořádku a to, co vám tu budu vykládat, nejsou ádné bláznivé výmysly.

Jsem si jistý, e ve zdejích archivech budou hláení, která vai agenti shromádili během vlády Rodrika IV. z Ostrovů. Trhlinová válka a invaze Tsuranů na ná svět jsou historickým faktem, a vak za tímto faktem je příběh mnohem fantastičtějí ne ten, který je znám. Válka byla důsledkem neuvěřitelně rozsáhlých manipulací, pro které proti sobě byly postaveny dva světy a které měly jediný cíl: aby mohl být pouit starověký artefakt ukrytý pod Sethanonem, známý jako Kámen ivota.” Podíval se na krále Carola. Velmi by mě překvapilo, kdyby cokoliv z toho bylo zaznamenáno ve vaich archivech, Veličenstvo. Mezi ty, kdo přeili bitvu u Sethanonu, kdy vojska bratrstva temné stezky vytáhla k jihu pod praporcem faleného proroka Muramandama, a znali pravdu, jsme patřili pouze já, Tomas - rádce elfí královny Aglaranny - princ Arutha a pozdějí král Lyam a dva tsurantí mágové, kteří jsou ji dávno po smrti.

Kámen ivota byl ohroen jetě dvakrát, poprvé mu hrozilo nebezpečí od Delechana, náčelníka moredhel, a pak od vojsk Smaragdové císařovny.”

Co je to ten Kámen ivota?” chtěl vědět Rodoski. Proč je tak důleitý, e se kvůli němu vedou války?”

Je to prastará věc, kterou vytvořila rasa Valherů, je na tomto světě ila před příchodem člověka, a měla to být zbraň proti bohům. Murmandamus, Delechan i Smaragdová císařovna ji chtěli pouít k ovládnutí světa.”

Chce nám tu tvrdit, e Kapar z Olaska se chce toho Kamene ivota zmocnit?” zeptal se nedůvěřivě král Carol.

Ne. Kámen byl před mnoha lety… zničen. U neznamená hrozbu,” vysvětloval Pug. Rozhodl se, e jim raději nebude vykládat, e kámen pouil Tomáův syn Calis, aby osvobodil lapené ivotní esence, čím částečně pomohl znovu nastolit rovnováhu mezi dobrem a zlem.

Promluvil keshanský vyslanec. Myslím, e o tom existují jisté zmínky v naich archivech, Milosti.”

Pug se usmál. O tom v nejmením nepochybuju. První bitvy u Sethanonu se zúčastnil i oddíl psích vojáků pod velením lorda Hazarachána. Neumím si představit, e by se v hláení opomněl zmínit o vem, co viděl.”

Nějak nemohu uvěřit tomu, e jsi tam byl a znal ho,” podotkl vyslanec. Je to u víc ne sto let.”

Stárnu pomalu,” odtuil Pug sue. Teď k naí věci. Kapar z Olaska u vyvolává zmatek v oblasti déle ne deset let. Zavradil i kněnu salmaterskou a aranorské kníe a hodlal povradit vechny členy královského rodu v Roldemu.”

Rodoski se neovládl a prudce ukázal na Speara. A tento mu měl být jeho nástrojem. On zabil Světlanu ze Salmateru a měl být zapletený i do mé vrady.”

Pug pokrčil rameny. Tomu pokusu ses snadno vyhnul, Milosti, co mě přivádí k tomuhle: Kapar své ambice nijak neskrývá, není nijak rafinovaný. Zřejmě mu nezáleí na tom, kdo vechno zjistí, e chce usednout na roldemský trůn. A jednou moná i na trůn Ostrovů. Ale Kapar není hlupák, take se musíte sami sebe zeptat, k čemu takové do očí bijící činy slouí? Proč se vůbec nenamáhá skrývat své ambice a opovrhuje vaí reakcí na své skutky?”

Rodoski se posadil. Spear poznal, e i jeho ta otázka zaujala.

Odpovědí je důvod, proč král Carol musí vyuít tuto vzájemnou smlouvu o obraně, kterou má s Velkou Keshí. Vyslanec musí přesvědčit císaře, aby vyslal na sever vojáky z posádek na východní přímořské hranici a aby to udělal rychle. Roldemské válečné námořnictvo musí odplout do keshanských posádkových přístavů, naloit vojáky a zakotvit před Opardumem. Král Ryan vyle vojsko k Olaské Bráně a zeman Sokol povede oddíl přímo do samotné citadely. To ve musí být dokončeno před příchodem zimy, protoe Kapar si svůj skutečný útok připravuje na noc zimního slunovratu. V opardumské citadele v křídle, kam smí jen málokdo, sídlí mu známý jako Leso Varen. Je to nesmírně mocný černokněník. Slouí silám zla a chaosu, které se snaí zničit vechny zákony a úmluvy, tradice a smlouvy, ve, co lidem zaručuje právo a pořádek. Nedokáu dost zdůraznit, e tyto síly zastiňují vae obvyklé pojetí toho, co je dobro a co zlo. Pokud jste duevně zdraví, tak si podle mě ani nedokáete představit, jaké hrůzy očekávají tento svět, pokud Leso Varena někdo nezastaví.”

Take vy potřebujete vechny nae posádky na východě Keshe a roldemské válečné námořnictvo, abyste zničili jediného mue?” ujioval se keshanský vyslanec.

Zjednodueně řečeno ano,” odpověděl Pug.

Zatímco jsme čekali, a se sejde tato rada,” promluvil král, prohlédli jsme kvůli tobě, vévodo Pugu, nae archivy. Pokud lze věřit tomu, co jsem četl, ty sám jsi nesmírně mocný mág. U jen samotný tvůj věk mi dává důvod uvěřit, e ty zprávy jsou pravdivé. Proč jsi tedy toho Leso Varena nenael a nezničil sám?”

Pug se usmál, ale nebyl to veselý úsměv. U jsem tomu mui čelil, Veličenstvo. Za svůj ivot pouíval několik různých jmen, ale poznám zápach jeho černé magie, jako i ty pozná zápach skunka. Jeho není snadné zabít. Věř mi, kdy ti řeknu, e jsem to zkouel.” Ztiil hlas a na okamik se zamyslel. Kdysi… jsem ho povaoval za mrtvého, ale očividně jsem se mýlil.”

Dobrá,” ujal se opět slova vévoda Rodoski. Vylíčil jsi toho mue a jeho moc v temných barvách a vyprávěl jsi nám o něčem nebezpečném, co bylo zničeno u před mnoha lety. Nechtěl bys to tedy uzavřít tak, abychom to pochopili?”

Podle mého mínění hodlá Leso Varen vytvořit dalí Kámen ivota. A to znamená, e musí vyuít nejtemnějí noci v roce, tedy noci o zimním slunovratu.”

Dalí Kámen ivota?” zadumal se král. A co přesně by to znamenalo?”

Sire, je to něco, co se dá vyuít mnoha způsoby a ve správných rukou i k dobrému. Ale vsadím svůj ivot a ivoty vech, které jsem kdy miloval, e ve Varenových rukou bude vyuit ke zlu. Nový Kámen ivota mu umoní vést válku v takovém rozsahu, jaký tu nebyl od vpádu vojsk Smaragdové císařovny na Ostrovy.” To bylo poněkud vyhýbavé, protoe jenom hrstka lidí kdy znala pravdu: e Smaragdová císařovna byla zavraděna a nahradil ji démon v její podobě. Tato informace by členy královské rady jenom popletla.

Po chvíli Pug pokračoval: Pokud někdo zemře v jeho blízkosti, Kámen ivota to posílí. Nezáleí na tom, kdo zemře, ani na čí straně. Pokud bude Varen stát v předních řadách Kaparova vojska, bude na konci bitvy mocnějí ne na jejím začátku. A s kadou bitvou získá dalí sílu. Nakonec bude mít v rukou zbraň, která mu umoní ovládnout svět, a navíc bude dost mocný, aby se mohl postavit samotným bohům. Pak se válka rozzuří i na nebesích a země pod vaima nohama se změní v prach a popel.”

Tomu se mi nějak nechce věřit,” podotkl král.

Pug mávl rukou a přistoupil Pasko s hromádkou dokumentů. Tyhle pocházejí z rillanonského archivu. Král Ryan mi dovolil si je vzít. Dávám vám vechny oficiální dokumenty ohledně té věci, včetně jednoho, který napsal princ Arutha vlastní rukou, a několik dalích je ode mě. Dopodrobna popisují to, co jsem právě říkal, nebo aspoň to, co bylo známo v čase Trhlinové války. Taky tu jsou hláení z Hadí války včetně hláení Erika von Darkmoor.

Kadý je pravý, co potvrzuje královský archivář. Pověděl jsem vám vechno, co víme.”

A kdo ponese náklady?” optal se keshanský vyslanec. Nejde jen o zlato, ale i o utrpení a ivoty.”

Excelence, učiním vám tady stejnou nabídku, jakou jsem učinil králi Ryanovi. Na vae náklady poskytnu záruky. Zlato sehnat můu, ale opatřit odváné mue ochotné ve riskovat, aby zachránili svět před nadcházejícími hrůzami, jaké si ádný člověk ani neumí představit, na to mé síly nestačí. Pánové, Veličenstvo, pokud něco neuděláme hned, v noci o zimním slunovratu začne tento svět sestupovat do neuvěřitelné temnoty. Musíte se rozhodnout, kdy u ne kvůli sobě, tak kvůli svým dětem a dětem, které se jednou narodí jim.”

Pug se díval z jedné tváře na druhou a Spear pocítil svrbění pocházející od pouívání magie. Věděl, e to, co Pug dělá, je sotva znatelné, protoe cokoliv příli okatého by celou akci ohrozilo. Pug pouil kouzlo, aby je uklidnil, aby se mohli v klidu rozhodnout, aby zapomněli na své podezření.

Vy, pánové, se laskavě odeberte do komnat, které vám byly přiděleny,” řekl král, a my se o tom poradíme.” Podíval se na hromádku listin, je mu předal Pasko, a dodal: Ne vechno přečteme, můe nám to chvíli trvat. Nechám vám do pokojů poslat večeři a v poradě budeme pokračovat ráno.”

Pug, Spear a Pasko se uklonili a odeli. Páe je doprovodilo do skromných pokojů, a kdy osaměli, Spear se podíval na Paska. Nejsou tak hezké jako ty, co jsem dostal, kdy jsem bojoval o titul u Dvora mistrů.”

Tenkrát tě měli radi,” opáčil Pasko. To ses nepokouel zabít někoho z královské rodiny.”

Tady je to sloitějí ne na Ostrovech,” promluvil Pug. Ozvalo se zaklepání na dveře a Pug pokynul Paskovi, a to vyřídí. Za dveřmi byli sluhové přináející občerstvení a víno. Kdy odeli a dveře se za nimi opět zavřely, Pasko začal pro Puga a Speara připravovat jídlo.

Myslím, e je nakonec přesvědčíme,” usoudil Pug, ale můe to jetě hodně dlouho trvat.”

Spear si povzdechl. Nemohl se dočkat, a se bude moci vrátit ke svým oldnéřům. Johnu Creedovi důvěřoval a přes svou touhu pomstít svůj lid začal důvěřovat i Quintovi a ostatním. Stále to vak bylo jen oldnéřské vojsko a kadou chvíli mohly vypuknout potíe. A Bardakův Svěrák na to nebyl zrovna vhodným místem.

Co dál?” zeptal se Spear Puga.

Počkáme,” odpověděl mág. Co je ze veho nejtěí.”

Pasko kývl. Ne se najíte, zařídím pro vás koupel, pánové, a promluvím se sluebnictvem, aby sem poslali večeři co nejdřív.”

Pug vstal. Pro mě ne. Já dnes povečeřím se svou enou a vrátím se před svítáním.” S mávnutím ruky zmizel.

Spear se podíval na Paska. Je stejný jako Magnus. Nesnáím, kdy to dělají.”

Pasko kývl.

19. Útok

Vítr řezal jako nů.

Spear se choulil pod velkým plátěm a pravou rukou mačkal míček. Dal mu ho Nakor. Míček byl z nějaké zvlátní černé hmoty, byl těký a moc dobře neskákal, ale byl právě natolik pruný, aby s ním Spear mohl cvičit. Neustálá bolest ji pomalu ustoupila, jen občas ho v ruce píchlo, ale pokud cvičil příli usilovně, tupá, pulsující bolest se vrátila.

Ruku vak měl plně vyléčenou a u celý měsíc cvičil i s mečem. Zprvu ho dokázal stěí udret déle ne pár minut a občas mu z bolesti vyhrkly slzy, nicméně vytrval. Teď si u pobolívání nevímal, jen občas se nad tím zamyslel. V této chvíli se vak plně soustředil na to, co se odehrávalo před ním, ne aby myslel na svou ruku.

Nahoru na náhorní ploinu po úzké stezce jely v zástupu tři tisíce oldnéřů. V sedlech byli u celé hodiny. Kdy se dostali na ploinu, utábořili se. Ohně nezapálili. K citadele to bylo jetě několik mil, přesto Spear nechtěl riskovat stovky táborových ohňů. Kapar se plně soustředil na flotilu před přístavem a vojsko blíící se od východu podél řeky, jenome citadela odsud byla po větru a kouř z tolika ohňů se nesl na celé míle.

Vojsko Ostrovů u mělo být na místě. Spear krále Ryana přesvědčil, e můe své vojáky přepravit na člunech po cestě, jí zmapovali agenti Salmateru, které Spear chytil pro Kapara, vylodit se na severním břehu řeky a dostat tak pět tisíc vojáků mezi Olaskou Bránu a Opardum.

Spear byl nesmírně netrpělivý, protoe věděl, e u se blíí jeho konečné zúčtování s Kaparem. Na okamik zatouil po tom, aby konkláve mohlo pouít svou magii a přenést jeho vojáky do jeskyní, místo aby čekal na enisty, kteří měli zbudovat nový most přes rokli. Ale věděl, e to není moné. Pug Speara upozornil, e Leso Varen dokáe zachytit kadé kouzlo pouité na celé míle daleko od citadely. A do poslední chvíle musí být přesvědčený, e se jedná o obyčejný útok, protoe kdyby byl varován, tento pokus by neuspěl. I kdy chytí Kapara, skutečným cílem byl Varen a ten nesměl uniknout. Třebae Spear chtěl Kapara zabít, věděl, e ze veho nejdřív musí jít do komnat mága, protoe tam najde ochranná kouzla, je čarodějníka bránila před Pugem a ostatními, a tyto ochrany musí zničit dřív, ne ho Varen zabije, jinak ve podnikali nadarmo. Kapar by přeil, černou magii by Leso Varenovi nikdo nezarazil a celý Spearův ivot by byl zbytečný.

Spear se enisty vyslal dva své nejlepí zvědy a dal jim jasné příkazy. Jakmile bude most stát, měli po něm přejít, vylézt nahoru do jeskyní a počkat v prvním dómu, kde to pak převezme Spear a provede vojáky bluditěm tunelů vedoucím do jedné jeskyně dost velké, aby se do ní vely vechny jeho síly. Pak u to byl jen kousek do oputěného sklepení pod citadelou, který se stane Kaparovou záhubou.

Spear si své vojáky prohlíel, jak táhli kolem něj na tábořitě, kde odsedlají koně a nechají je v péči tolbů. Byli tu veteráni, je naverboval John Creed, rekruti ze statků a vesnic kolem Karesh’kaar, mladí mui a eny, které v Bardaku nečekala ádná budoucnost. Spear vem, kdo za něj budou bojovat, slíbil, e se po válce budou moci usadit v Olasku… tedy pokud vyhrají, pochopitelně. Spear se díval, jak na vrchol svahu vyjídějí poslední jezdci a jedou si hledat místo k odpočinku. Přijíděla také nákladní zvířata, a kdy se objevila i ona, Spear dojel do předního tábora.

Tam na něj čekali Quint Havrevulen, John Creed a baronové Visnija a Stolinko. Celý plán proli nejméně stokrát, ale Spear řekl: Jetě jednou. Hláení.”

Kadý ví, co má dělat, Speare,” podotkl Creed.

Mám holt v povaze si v tuhle chvíli dělat starosti,” zabručel Spear.

A přistanou Keshané,” ozval se Visnija, zjistí, e klíčové body obrany zůstaly bez dozoru nebo e rozkazy jsou zmatené. Máme přátele, kteří zajistí, e bude dobyto alespoň vnějí město.”

Nikdy nebylo moc důleité,” přidal se Stolinko, vzhledem k tomu, jak je město postavené. Ale zítra se západem slunce budou Kaparovy oddíly ve městě buď ustupovat, nebo u budou za hradbami citadely.”

Spear kývl. Dostat se tunely, je prozkoumal, pod citadelu jim potrvá celý den, Take pozítří za úsvitu dobudeme citadelu.”

Něco mu ale dělalo starosti. Věděl, e by měl raději počkat, a budou vichni jeho mui na místě, ne citadelu napadne zevnitř, jenome v jeskyních ani ve sklepě prostě nebylo dost místa. Musel vyvést dvě stě muů po schodech a doufat, e se dostanou a nahoru, ne bude vyvolán poplach, a udrí klíčovou chodbu dostatečně dlouho, aby se hlavní jádro jeho vojska dostalo do citadely. Pokud by ho s jeho mui objevili u na tom schoditi, oddíl esti muů s meči a kuemi by je tam udrel i týden.

Spear předal koně tolbovi a dřepl si k místu, kde seděli ostatní. Stáhl si rukavici z pravé ruky a zaal prsty. Kdybych neviděl ten pahýl,” podotkl Quint, nevěřil bych, e ti usekli ruku.”

Spear se zadíval na své prsty a utrousil: Pomůe, kdy má přátele, kteří znají pár ťtrikůŤ.”

Doufám, e pro přítí dva dny má jetě nějaké dobré přátele,” podotkl zakyslý Stolinko.

Z toho, co nám Spear vykládal,” ozval se Creed. Jsem doel k názoru, e ádný triky potřebovat nebudem. Tohle vypadá jako přímočarej boj. Vyhraje prostě ten, kdo bude odhodlanějí.”

Na to u nikdo nic dalího neřekl.

***

Několik hodin se kradli temnotou. Kadý desátý voják nesl pochodeň. To, e si Spear dokázal vybavit, kudy před více ne čtyřmi lety, kdy tu byl naposledy, el, jim uetřilo čas a ivoty. Vude číhaly zrádné díry a slepé chodby. Jeho noční výpravy z prvních měsíců v Kaparových slubách jim teď dobře poslouily.

Jeskyně byly v této roční dobé suché, větinou tu byla jen holá skála, i kdy občas se objevila i íla tvrdě udusané hlíny. Jak stoupali k povrchu, liejníky ze spodních jeskyní ustoupily suchým ulovým stěnám a prachu. Vzduch byl zatuchlý.

Spear se zastavil v poslední větí jeskyni těsně před tím, kde u začínala citadela. Přivolal si k sobě mladou enu, jednu z osvobozených otrokyň z loňska, a nakázal jí: Předej zprávu. Hodinu si odpočineme. Půjdu na výzvědy.”

ena se obrátila a jeho slova vyřídila. Spear si vzal pochodeň, zapálil ji od jedné ji hořící a vyrazil. Zahnul za roh a zmizel v chodbě. Vechno bylo tak, jak si to pamatoval, a on rychle nael cestu do úzké chodbičky vedoucí k dávno oputěným skladitím. Jediné otisky v prachu byly jeho vlastní, a ty po čtyřech letech byly ji téměř neznatelné. Na konci byly dveře a Spear je pečlivě prohlédl, ne se je pokusil otevřít. Panty byly zarezlé a dveře se pohybovaly pomalu, on vak nespěchal a konečně mohl proklouznout na druhou stranu.

Ocitl se v místnosti. Byl v samotné citadele. Tři stěny byly vysekané ve skále, ale čtvrtá byla z maltou spojených kamenů a byly v ní dalí dveře. Otevřel je a nahlédl do oputěné chodby. Rychle prozkoumal cestu a dorazil k posledním dveřím. Za nimi pak u přicházela ta část pevnosti, která se občas pouívala. Malá pomocná spí vedoucí ke schoditi, je hodlal pouít, aby se dostal do srdce citadely. Tato spiírna byla nejdál od kuchyní, a i kdy tu málokdy něco skladovali, občas sem někdo zavítal, aby doplnil zásoby soli ze sudů, které se uchovávaly tady. Spear vyndal kus červené látky a těký připínáček a připíchl hadr na dveře.

Pak se vydal zpátky a připínal hadříky na kadé dveře, jimi budou muset jeho vojáci projít. Na jedné křiovatce připevnil dva klůcky, jeden červený a druhý modrý, a pak se vydal jinou cestou. O hodinu později byla druhá cesta označena modře.

A se vrátí tam, kde na něj čekal přední voj jeho vojska, budou do citadely vyznačeny tři cesty. John Creed povede oddíl sledující lutou stezku vedoucí na cvičitě přes postranní branku otevírající se do prostoru mezi vnějím opevněním a samotnou citadelou. On bude mít za úkol zaútočit na hradbu zevnitř a podpořit tak keshanské vojáky útočící z města.

Quint Havrevulen povede druhý oddíl po modré stezce přímo do zbrojnice a zaútočí na hlavní oddíly v citadele. On bude nejspí první, kdo bude čelit hlavním silám Kaparova vojska.

Spearův úkol byl nejnebezpečnějí, protoe on povede útok po červené stezce do komnat Leso Varena. Věděl, e existuje vysoká pravděpodobnost, e skončí rychlou a oklivou smrtí. V duchu se kvůli tomu sám se sebou přel, ale cítil, e na tento úkol nedokáe poslat nikoho jiného. Navíc si uvědomil, e kdy teď má vítězství na dosah, na ničem mu u nezáleí. Uvnitř byl jako led. Celá léta čekal na den, kdy Kapara rozdrtí a oznámí mu, proč to dělá. Pomylení na pomstu mu ji neposkytovalo útěchu. Vlastně právě naopak. Pomsta po smrti Krkavce pro něj jaksi ztrácela kouzlo.

Léta strávená očekáváním této chvíle mu náhle připadala promarněná. Chvíli předtím, ne se vrhne do hry o vechno, si nejvíc ze veho přál, aby mohl prostě odejít. Vzpomínal na ve, co ztratil, na ve, co si nechal bezmylenkovitě proklouznout mezi prsty, protoe byl tolik odhodlaný potrestat Kapara.

Teď si říkal, k čemu to asi bude dobré? Protoe ani Kaparova smrt nepřivede zpátky jeho otce Losí volání za rozbřesku, ani jeho matku epot nočního větru. Jeho bratr Sluneční ruka i jeho sestřička Miliana zůstanou i nadále mrtví. Hlas svého dědečka Smích v očích uslyí pouze ve své mysli. To nic nezmění. ádný sedlák v Krondoru náhle nepovstane v úasu a neřekne: Bezpráví bylo napraveno.” ádný vec v Roldemu nevzhlédne od verpánku se slovy: Lid byl pomstěn.”

Kdyby Kapara dokázal vypudit z hlavy, byl by rád odeel od nadcházejícího vradění. Stovky, moná tisíce lidí kadou chvíli zemřou a ani jeden z nich nebude mít tuení, proč jeho ivot končí. Nikdo z nich nebude vědět, e umírají, protoe jeden kluk přeil vyhlazení svého lidu a jeden ctiádostivý mu uzavřel pakt se zlým mágem.

Spear si povzdechl. Jakkoliv se snail, nedokázal Kapara ani Quinta nenávidět o nic víc, ne by nenáviděl medvěda za to, e se chová jako medvěd. Chovali se prostě podle své nátury. U Kapara to znamenalo, e byl nemocný ctiádostí a neměl ádné skrupule. U Quinta to znamenalo, e se slepě řídil rozkazy a dělal, co se mu řeklo, jakkoliv byly ty rozkazy odporné a nemorální. Ale teď Spear pouíval povahu jednoho z těch muů k tomu, aby zničil druhého. Ironie celé té věci mu zdaleka nepřipadala zábavná.

Vrátil se k přednímu voji a vepředu nael vechny své důstojníky. Vichni jsou na místě a připravení,” ohlásil Quint.

Spear se posadil na kameny. Teď budeme čekat.”

***

Sklep byl prázdný a Spear svým muům pokynul, aby za ním li na druhou stranu. Otevřel dveře. V dálce byl slyet slabý hluk. Nebyl příli zřetelný, nicméně Spear věděl, e ho způsobují lidé spěchající na předem určená místa, nebo bitva začínala. Vojáci se postaví na svá stanovitě a sluhové budou připravovat ve, co je třeba během obléhání, jako jídlo, pokrývky, vodu, písek na haení ohňů a obvazy a masti pro raněné.

Spear dal pokyn a první skupina vyrazila nahoru po úzkém schoditi. Sám vyhlédl ze dveří a viděl, e chodba je prázdná. Otevřel dveře a první dvacítka jeho bojovníků jimi proběhla. Deset muů zahnulo doprava a deset doleva. Měli rozkaz doběhnout na konec chodby a dret pozice, dokud na místě nebude celý oddíl.

Kdy byla první dvacítka oldnéřů na místě, začali přibíhat ostatní. Svá stanovitě zaujala první padesátka a Spear vydal dalí pokyn. Oba oddíly odběhly na určená místa. Kadý měl jediný úkol: najít jedno konkrétní místo ve spodní části citadely a tam se udret. Zabarikádují křiovatky chodeb - pouijí k tomu stoly, křesla a cokoliv dalího, co najdou - a pak je s pomocí luků a kuí ubrání, dokud Spear neprovede svůj záměr. Budou chránit boky těm, kdo zaútočí na mágovo doupě.

Spear těm za sebou ukázal, e mají jít co nejtieji. Osobně vybral pětadvacet nejodolnějích muů ve vojsku, v čele s obrovským vrahem Mastersonem, jen stále nosil svou obrovskou sekeru, kterou sebral v Pevnosti zoufalství. Spear věděl, e v případě potřeby se dokáe ve chvilce prosekat i dubovými dveřmi.

Spear zabočil za roh, proběhl krátkou chodbou a pak nahoru po dalích schodech. Nahoře se ocitl před jedním schoditěm vedoucím dolů a dvěma mizejícími nahoře. Bojovníci následující jeho vybrané mue půjdou nahoru s rozkazem pobít vekeré Kaparovy vojáky, na ně narazí. Spear svých pětadvacet muů vedl prostředním schoditěm dolů směrem k obydlí Leso Varena.

Rozběhl se chodbou vedoucí k čarodějovu prvnímu pokoji. Kdy se přiblíil ke dveřím, ucítil, jak se mu na krku a na paích jeí chlupy. Zabrzdil a bez váhání zařval: Zpátky!”

Ti za ním váhali jen okamíček, pak začali ustupovat. V té chvíli se ozvalo nesnesitelně hlasité a pronikavé zavřetění. Mui si zakrývali ui a ječeli bolestí. Spear, jen byl nejblí u dveří, utrpěl nejvíc. Jak couval, podlamovaly se mu nohy.

Kdy dorazil na konec chodby, zvuk utichl a Spear zatřepal hlavou, aby se mu projasnil zrak. Mlčky pokynul Mastersonovi, a dveře vyrazí. Masterson kývl, obličej zrůzněný vzteky, a zaútočil na dveře.

Pokud Varen čekal, e Spear a ostatní utečou nebo zůstanou leet omráčení na chodbě, eredně se spletl. Masterson udeřil do dveří vedle závory, a vylétly třísky. Sekl jetě třikrát a prkna se rozletěla. Jedním kopnutím vyrazil dřevo mezi závěsy a úchytem závory a dveře se otevřely. Masterson se vrhl dovnitř a Spear ho těsně následoval.

Pětadvacet muů vrazilo do místnosti za Spearem. Na druhém konci stál Leso Varen. tíhlý mág vypadal spí rozhořčeně ne ustraeně a řekl jen: Tohle je váně příli.”

Mávl rukou a Speara náhle obalila bolest. Nedokázal stát a meč mu vypadl z prstů, které ho odmítly poslouchat. Ostatní mui se svíjeli na podlaze nebo padali na kolena a zvraceli.

Spear viděl, jak jeho mui vude kolem omdlévají. Jen Masterson se zřejmě dokázal udret na nohou, a i on s kadým krokem vrávoral. Vida, e obrovský válečník nějak odolává jeho kouzlu, si Varen povzdechl, jako by mu docházela trpělivost. Zvedl něco, co vypadalo jako hůlka z tmavého dřeva, ukázal jí na Mastersona a pronesl pár slov.

Mastersonovu hlavu a ramena obklopily plameny a on zařval bolestí. Sekera spadla na zem. Hromotluk klesl na kolena a marně se snail uhasit plameny, které měly oklivou zelenou barvu a plnily místnost mastným kouřem a zápachem hořícího masa.

Spear se pokouel popojít, i kdy se mu vechny svaly v těle stahovaly křečí. Nedokázal přimět prsty, aby se chopily meče, i kdy měl jílec na dosah ruky. V zoufalém vzdoru vytáhl od pasu dýku, sebral zbývající síly a hodil ji po čarodějníkovi.

Mířil přesně, ale Varen tam jen stál a dýka se kousek před ním zastavila se zachřestěním jako by narazila na neviditelnou zeď, a dopadla na podlahu. Varen pak přistoupil ke Spearovi a zastavil se nad ním.

Spear Sokol, e? Jen asnu,” prohodil tie. Jeho hlas jen stěí pronikl sténáním a pláčem ostatních muů v místnosti. Zadíval se na Spearovu pravou ruku. Myslel jsem, e ti ji mají useknout,” poznamenal. To je ta potí s Kaparovými lidmi. Nemůe se na ně spolehnout, e budou dbát na detaily. Nejdřív jsi měl zemřít v Saladoru a neměl jsi tolik slunosti, abys to udělal, pak se tu nečekaně objeví s vojskem… je to vskutku protivné, Speare!” Naklonil se blí, take měl tvář jen pár palců od Spearova obličeje.

Mladý mu se snail zvednout do sedu, odmítal padnout na podlahu. Jsi hodně umíněný kluk, viď?” zeptal se Varen, trochu do Speara strčil a ten posluně spadl. Asi to nebude vechno jen tvoje chyba, nakonec jsi nemohl jen tak hvízdnutím přivolat keshanské vojsko. Moc rád bych věděl, jak jsi dokázal, aby se Ryan a Carol na něčem shodli, ale nemám dost času a nemůu si tu prostě jen tak povídat.” Doel k oknu a vyhlédl ven. To tedy nevypadá dobře. Keshané na hradbách a oddíly muů, které nepoznávám, otevírají hradební bránu. To rozhodně nepůjde.”

Otevřel okno a mávl hůlkou směrem ven. Spear cítil, jak sesílá kouzla na jeho lidi dole. Ale viml si, e pokadé, kdy to Varen udělá, bolest, jí zakouel, nepatrně zeslábne. U ho neálil zrak a mohl se trochu pohnout.

Po kratím útoku na bojovníky mezi hradbami se Varen opět obrátil ke Spearovi. No, i kdy je tohle náramná legrace, je čas, abys zemřel,” prohlásil, odloil hůlku a vytáhl od pasu dýku. Odhodlaně zamířil ke Spearovi.

***

Creedovi mui se dostali na hradby dřív, ne si olatí obránci uvědomili, e mají nepřítele v zádech. Keshané se prohnali městem jako prérijní poár uprostřed léta, a olatí vojáci, kteří dostali rozkaz spořádaně ustoupit, se k bráně přihnali v naprostém zmatku.

Mui na hradbách, s očima upřenýma na keshanské psí vojáky se ebříky a obléhacími elvami, náhle zjistili, e nepřátelé jsou na hradbách vedle nich a dalí chvátají po kamenných schodech na hradební ochoz. Lučitníci, kteří měli zasypávat opeřenou smrtí Keshany dole, nyní zápolili v boji mue proti mui s ozbrojenými vetřelci.

Creed se rozhlédl kolem sebe a spokojeně kývl, nebo jeho přepadový oddíl ji dorazil k bráně, kde přemohl její obránce a začal ji otevírat, aby Keshané mohli dovnitř. V té chvíli napravo od brány zahřměl výbuch, do vzduchu vylehly plameny a mui na vech stranách létali vzduchem. Druhý a třetí energetický výbuch způsobily, e se mui vrhali do úkrytů nebo se dali na útěk. Creed se otočil a uviděl mue v hábitu, jak chvíli shlíí dolů z okna, ne se otočil.

A u si mág myslel cokoliv o tom, co dělá, způsobil jen větí zmatek, který pomohl vetřelcům. Creed na své mue zařval, a otevřou bránu, a jakmile zahlédl, e se otevírá, věděl, e tato část boje skončí do půl hodinky. Kdy viděl, jak to vypadá na hradbách, začal své vojáky, stále jetě vybíhající z podzemních chodeb, posílat ke dveřím do citadely. Útok byl tak rychlý, e dveře jetě zůstaly otevřené. Creed mohl mue poslat dovnitř na pomoc Quintovu a Spearovu oddílu.

Podíval se nahoru a uvaoval, jak boj asi vypadá tam. Kdy byli Keshané za hradbami, bitva byla rozhodnutá. Kaparovo vojsko bude poraeno - Creed zasalutoval Spearově vynalézavosti a doufal, e mládenec bude ít dost dlouho, aby viděl, jak to skončí.

Keshantí vojáci se hnali bránou s dobývacími ebříky a Creed si k sobě přivolal kapitána velícího keshanským útočným silám. U jsme uvnitř!” křikl na něj a ukazoval na bránu. Ty ebříky odlote tam a tam-” ukázal na dvě místa, -a rozdrtíme jejich oddíly ze dvou stran.”

Kapitán nápad přijal a poslal své mue na vyznačená místa. Creed se jetě rozhlédl, aby se ujistil, e vechno jde podle plánu, a s uspokojením viděl, e olatí vojáci odhazují zbraně a začínají se stavět k hradbě.

Creed si přivolal záloní oddíl a vyrazil do citadely. Doufal, e kapitán Quint to má stejně snadné jako on.

***

Kapitán Quint Havrevulen klečel za provizorní barikádou - převráceným stolem v jídelně pro vojáky. Se svými mui dorazil do zbrojnice a zjistil, e vévoda své záloní oddíly ubytoval v jídelně, aby se vojáci snadno dostali do kterékoliv části citadely.

Quint nanetěstí nemohl dostat dveřmi dost muů na soustředěný útok. U dvakrát vyvedl asi deset svým muů z velké spíe, odkud se také vcházelo do jídelny, ale pokadé byli zatlačeni zpět. Teď se na balkoně nad jídelnou postavili lučitníci a kadý Quintův mu, který by se pohnul, by nejspí skončil propikovaný ípy.

Jediné, co útočníky trochu chránilo, byla hromada stolů okolo, a kadý olaský voják, jen se přes ni pokouel dostat, zemřel. oldnéř vedle Quinta sebou trhl pokadé, kdy do dřeva nebo do zdi za nimi narazil íp. Dostanem se z toho, kapitáne?” zeptal se.

A se propadnu, jestli to vím,” přiznal Quint. Ale to sezení tady mě začíná pořádně nudit.” Rozhlédl se kolem sebe a kývl na dva mue. Pomozte mi zatlačit ten stůl o kousek dál,” nakázal jim. Posunuli stůl asi o čtyři stopy a Quint dal dalím muům znamení, a udělají toté se stoly po stranách. Brzy měli dost místa, aby ze spíe mohlo vylézt dalích deset muů a připravit se k útoku.

Právě kdy se Quint chystal dát pokyn k útoku, kdosi zavolal: U jste připravení se vzdát, psi?”

Kdo umřel a jmenoval tě velitelem, Alexeji?”

Na chvíli se rozhostilo ticho, pak se tentý hlas zeptal: To jsi ty, Quinte?”

Nikdo jiný!” křikl Quint.

Mysleli jsme, e u bude mrtvý.”

Nerad jsem vás zklamal, ale měl jsem jiné plány.”

Vévoda mě bohatě odmění, kdy mu přinesu tvoji hlavu, můj kapitáne.”

Stačí, aby sis sem pro ni přiel,” odsekl bývalý zvlátní kapitán olaského vojska. Kdy nepřila ádná odpověď, dodal: Nebo by sis chtěl nejdřív promluvit?”

O čem to mluví?”

O vyjednávání.”

Znovu nastalo ticho, pak důstojník jménem Alexej řekl: Odsud slyím docela dobře. Tak povídej.”

Touhle dobou u by se mělo přes bránu dostat pár tisíc keshanských psích vojáků, Alexeji. V citadele u jsou dvě dalí kumpanie oldnéřů a dali přicházejí z jeskyní. Nás tady má moná v hrsti, ale zaručuju ti, e jestli pole běce, zjistí, e ostatní jednotky jsou na vech stranách v pěkné kai. Nemůete vyhrát. Ale pokud zastaví boj, ty a tví mui přeijete.”

A kdy zastavím boj a ty si jen vymýlí, vévoda mě nechá vykuchat.”

Tak poli ty běce. Zjisti si situaci. Já můu počkat.” Quint se zazubil na vojáky kolem sebe, Já nikam nespěchám, dokud moje strana vyhrává.”

Nastalo velmi dlouhé ticho, potom důstojník jménem Alexej zavolal: Má spoustu patných vlastností, kapitáne Quinte, ale nikdy jsi nebyl lhář. Jaké podmínky nabízí?”

S mui, kteří se jenom řídí rozkazy, nemáme ádné spory. Odlote zbraně a dostanete milost. Nevím, kdo to tu povede, a celá věc skončí, ale a to bude kdokoliv, bude potřebovat vojáky, aby v Olasku udrel pořádek. Taková je situace. Bude čekat, a a ostatní kumpanie zaútočí skrz ty dveře za vámi, my vylezeme přes tyhle stoly. Jestli se vzdáte hned, vichni se doijete zítřka. Můeme si tu dokonce sednout a dát si spolu pivo, a se usadí prach. Tak co to bude?”

Polu běce, Quinte, a řeknu svým muům, aby nestříleli, pokud vy zůstanete za těmi stoly. Platí?”

Platí!” Quint odloil meč a pokynul svým muům, e si můou chvíli v klidu odpočinout. Tohle by mohlo vyjít,” eptl. Vykoukl zpoza stolu a viděl, e lučitníci odloili luky a opírají se o ně a střelci sklonili kue. Zase se posadil. Doufám, e jinde to jde taky tak dobře,” prohlásil.

20. Rozřeení

Spear se díval.

Leso Varen se k němu pomalu blíil a volně svíral dýku. Speara bolelo celé tělo, ale bolest nebyla nesnesitelná, rozhodně byla mení, ne jakou zakusil, kdy ho tenkrát Pasko s Robertem zachránili, mení, ne kdy na něj zaútočili tanečníci smrti, mení, ne kdy mu usekli ruku. Soustředil se na to, e u zakusil vetí bolest a přeil to.

Sbíral vnitřní sílu a čekal, protoe věděl, e k útoku na mága bude mít pouze jednu příleitost. Bezvládně svěsil hlavu, jako by u neměl sílu ji udret vztyčenou.

Varen si nevímal vojáků okolo. Kdy doel a ke Spearovi, řekl: Jsem ohromen, Speare. Jsi mnohem odolnějí, ne bych si myslel. Ví, tu noc, kdy jsi skládal přísahu a já jsem tě prohlíel, říkal jsem Kaparovi, e je na tobě něco divného. Ne jako kdybys byl podvodník, ale spí… naprosto bez pochybností. Tuil jsem, e má nějaký výcvik, ale kdybys uměl pouívat magii, nepřeil bys v téhle místnosti ani minutu. Vude jsem rozmístil ochrany.” Povzdechl si, jako by byl přepracovaný. Ví, mám nepřátele.” Mávl rukou a zeď se rozmazala a vytratila se. Byla to jen iluze a Spear nyní viděl, e místnost je o celých deset stop delí, ne si myslel. Na protějí zdi visela v řetězech nahá a zkrvavená ena. Spear ji okamitě poznal. Byla to Alysandra. Nevěděl, je-li jetě naivu, a navíc se musel plně soustředit na poslední pokus se ubránit. Varen pokračoval. Nae milovaná lady Rowena se mě pokouela zabít.” Hlas mu stoupal, a úplně vřetěl. Ona se mě pokouela zabít!”

Obrátil se zády ke Spearovi a spěchal k bezvládné eně. Myslela si, e mě svede!” Zasmál se, obrátil se zpátky ke Spearovi a vychrlil ze sebe: Podívej, já se pomuchluju stejně rád jako kdokoliv jiný, ale občas mě takové věci jenom rozptylují. Kromě toho je to vzhledem k tomu, oč se poslední dobou pokouím, patný druh energie. Hrozně podporuje ivot a je silně reprodukční a tak, ale já se zrovna teď soustředím na zcela opačné pole, pokud chápe, co tím myslím. Take místo trochy legrace v posteli - a dýky v zádech - jsem si řekl, e by mohla přispět k mé práci vhodnějím způsobem - nebo z jejího hlediska méně vhodným.” Zasmál se a Spear poznal, e podle vech měřítek je ten mu naprosto ílený.

Varen vzal Alysandru za bradu. Jetě v tobě trocha ivota zbývá, viď, drahouku?” Pozorně se na ni zadíval, Pomalá smrt je ta nejlepí smrt… pro mne. Pro tebe to ale musí být náramně nepříjemné.” Znovu se zasmál, pustil ji a zamířil zpátky ke Spearovi. Nepřekvapilo by mě, kdybych zjistil, e vy oba pracujete pro jednoho mého starého nepřítele. Nerad to říkám, ale nemám čas tě přikovat ke zdi a zjistit si to. I kdybys pro něj vak nepracoval, stejně jsi mi váně znepříjemnil ivot, Speare. Přivést sem vojsko, vyplenit město a vechen ten hluk.” Vykulil oči a nadeně dodal: Mám rád ječení a krev, ví. Je to hezké.” Klekl si vedle Speara. Moc rád jsem tě zase viděl, ale musím nae setkání ukončit. Obávám se, e Kapar kadou chvílí ztratí město, v kterémto případě se musím přesunout do svého nového domova.” Usmál se. Loučím se.” Jak Spear čekal, rozpřáhl se dýkou a mířil na Spearův obnaený krk. Spear sebral vechny síly a bodl dýkou, ji si vytáhl z opasku. Varenův sek odrazil, nebo ač byl Varen mocný mág, v pouívání chladných zbraní byl ve srovnání se Spearem hotový abař. Varenovi vyletěla čepel z ruky a zachřestila na podlaze.

Spear se ohnal znovu, avak zjistil, e jeho čepel od Varenovy kůe odrazila nějaká záhadná zbroj. Náraz nicméně mága odhodil dozadu. Varen přistál tvrdě na zadku a bolest, která Speara trápila, náhle polevila.

Spear se zhluboka nadechl a vstal. Take ocel tě nezraní, co?”

Obávám se, e ne,” opáčil Varen a s přimhouřenýma očima se vykrábal na nohy. Ví, tohle u rozhodně není zábavné. Prosím, umři hned!”

Natáhl ruku a Spear cítil nárůst energie. Jen párkrát viděl, kdy Pug nebo Magnus sbírali sílu, a výsledek byl obvykle tuze působivý. Spear v nejmením nepochyboval, e pokud nechá mága své kouzlo dokončit, výsledek se mu nebude vůbec líbit.

Ve chviličce, je mu jetě zbývala, věděl, e meč by mu nebyl k ničemu stejně jako prve dýka. Ucítil cosi pod halenou a popadl tvrdý míček, který mu dal Nakor na cvičení. V zoufalé snaze naruit mágovi soustředění se rozpřáhl a ví silou míček hodil. Kulička prola Varenovou energetickou zbrojí a zasáhla mága tvrdě do hrdla. Zaklínání bylo přerueno a energie se z místnosti vytratila. Varen vytřetil oči a popadl se za krk. Snail se nadechnout, ale bylo vidět, e nemůe dýchat. Spear k němu popoel a Varen padl na kolena. Ve tváři u byl celý rudý a na hlavě mu začínaly nabíhat íly.

Kdosi řekl: Myslím, es mu rozdrtil průdunici.”

Spear se ohlédl a viděl, e jeden z vojáků vstává. Spear ukázal na velký hliněný předmět u dveří, estiboký a pokrytý tajuplnými nápisy. Vidí to?” zeptal se. Rozbij to. Porozhlídni se tu, určitě jich najde víc. Rozbij je vechny.”

Spear doel ke svíjejícímu se mágovi a zadíval se na něj. To je ale pitomý způsob, jak zemřít, co?” prohodil. Poklekl, Varena trochu narovnal, přesunul se za něj, oběma rukama ho uchopil za hlavu a prudkým trhnutím černokněníkovi zlomil vaz. Tělo Leso Varena se zhroutilo na podlahu.

Spear vstal a doel k bezvládné eně u zdi. Sundal jí řetězy, jemně ji poloil na zem a zadíval se do tváře, kterou kdysi tolik miloval. Její krása byla oklivě poničená, protoe Varen s dýkou nezacházel zrovna jemně. Spear si sundal plá a Alysandru do něj zavinul. Přivolal si jednoho z vojáků a nakázal mu: Vezmi ji ven a najdi ranhojiče, a se jí pokusí zachránit.” Voják ji vzal do náručí a odnesl ji z místnosti.

Kdy byla rozbita i poslední ochrana, ve vzduchu zapraskala energie a v místnosti se zhmotnili tři mui. Na mrtvého mága se zadívali Pug, Magnus a Nakor. Vedl sis líp, ne jsem si myslel,” utrousil Nakor.

Odveď vechny ven, Speare,” přikázal mladíkovi Pug. Jsou tu věci, kterým se můeme postavit pouze my.” Zadíval se dolů. To, e je tělo mrtvé, jetě neznamená, e magie zmizela. Stále tu mohou být nějaké pasti.”

Spear vojákům rozkázal odejít.

Magnus kývl. Nakor má pravdu. Zvládl jsi to dobře.”

Jak probíhají boje?” chtěl vědět Pug.

Spear pokrčil rameny. Netuím. Od Creeda ani od Quinta jsem nedostal ádné zprávy, ale kdy je teď tenhle… člověk mrtvý, půjdu zařídit, aby to celé skončilo.”

Jak se obracel k odchodu, Pug ho chytil za ruku a podíval se mu do očí. Ne najde Kapara, zapamatuj si tohle: celý ivot tě oklivě zneuívali, konkláve i Kapar. Byl bych tě obětoval, pokud bych tak mohl zabít tohoto svého nepřítele?” Ukázal na Varenovu mrtvolu. Stokrát, příteli.” V očích se mu mihla bolest. Nebyl bys prvním z těch, na nich mi záleelo, kdo by zemřel.” Sevřel Spearovi ruku pevněji, Konkláve od tebe nebude u nic dalího ádat. Odteď patří tvůj ivot jenom tobě, můe s ním nakládat, jak se ti zlíbí. Pomůeme ti, jak to jen půjde, můeme ti dát zlato, zemi, zařídit pro tebe milost jak na Ostrovech, tak v Roldemu. Poádej, oč bude chtít, a pokud to budeme moct zařídit, uděláme to. Jednu věc ale musí pochopit. Stojí na rozcestí a od této chvíle to, čím bude, záleí jen a jen na tobě. Rozhodni se, jakým člověkem chce být… a pak jednej.”

Spear kývl. Zrovna teď mám jenom jeden cíl, Pugu. Najdu Kapara, a teprve a mu vezmu ivot, budu si dělat starosti se zbytkem toho svého.”

Bez dalího slova popadl meč a odeel za oldnéři z mágova doupěte.

***

Spear vykřikl rozkaz a máchl mečem. Jeho kumpanie narazila na místnost plnou olaských vojáků, kteří zřejmě byli odhodláni bránit tuto část citadely i za cenu vlastního ivota. Boj místnost po místnosti byl krvavý a zarytý. Spear cestou minul pár raněných a hodně mrtvých na obou stranách.

Bojoval u dvě hodiny a na bolest, kterou mu mág způsobil, dávno zapomněl. Co vyel z mágova křídla, vyčistil u půl tuctu pokojů. Běci mu přináeli zprávy, e prostor kolem ancí a nií podlaí citadely jsou zabezpečeny a e byli vyčleněni mui na doprovod olaských zajatců. Ale čím blí se dostával ke Kaparovu trůnnímu sálu, tím zuřivějí byla obrana.

Boje probíhaly po celý zbytek dne. Spear se musel dvakrát vzdálit, aby se mohl najíst a napít. Ruce měl jako z olova, ale stále se vracel ke svým muům. Po hodinách boje si uvědomil, e trůnní sál obklíčili, a tak rychle vyslal běce, aby zajistil, e budou hlídány vechny východy. Přivolal si k sobě asi deset muů, protoe věděl, e ze sálu existují i dalí, méně nápadné cesty. Nael vchod do sluebnických chodeb, a kdy otevřel dveře, málem to zaplatil ivotem. Zachránily ho jen jeho výjimečně dobré reflexy, take výpad mečem, jen ho při zvednutí petlice přivítal, dokázal odrazit.

Píky!” zařval a přiběhli jeho mui s dřevcovými zbraněmi, které sklopili a zatlačili obránce zpátky do úzkého průchodu. Spear a dalí mui je následovali. V chodbě bylo jen půl tuctu muů, a kdy dva z nich zabily píky, ostatní se obrátili a utekli. Spear spěchal za nimi a zastavil se a přede dveřmi do trůnního sálu. Do dveří byla vyvrtaná díra zakrytá kouskem kovu na hřebíku, aby sluhové mohli nahlédnout dovnitř a ujistit se, e vévodu nebudou vyruovat při zasedání.

Spear se podíval do sálu a viděl, e Kapar stojí uprostřed místnosti a řídí obranu. Měl na sobě černou zbroj, hulákal rozkazy a vypadal docela jako onen medvěd zahnaný do úzkých, jeho Spear před mnoha lety zabil, aby ho ochránil.

Spear usoudil, e by se k němu dokázal dostat dřív, ne si Kapar uvědomí, e je v místnosti, ale nebyl si jistý. Lepí chvíli počkat a přesvědčit se, jak bude probíhal útok na tři hlavní vchody. Spear věděl, e si můe dovolit obětovat víc vojáků ne Kapar, protoe ten měl u sebe jen necelou rotu.

Zvenčí se ozval hlas, hovořil roldemsky se silným přizvukem - keshanský velitel. Přijme milost?”

Kapar se zasmál. Nikdy!”

Spear ovem jen nerad viděl, kdy mui umírali zbytečně. O výsledku u stejně nebylo pochyb. Kapar byl poraen a netrvalo to ani den. Nebylo třeba, aby zemřeli dalí vojáci. Spear rozkázal: Polete zprávu, e tu chci mít co nejvíc muů. A otevřu ty dveře, půjdu rovnou dovnitř.” Mui za sebou řekl: Ty půjde napravo.” Mui za ním zase: A ty nalevo. Vdycky jeden mu doprava, druhý doleva. Vrazíte tam a odlákáte obránce ode dveří. Skoncujme s tím!”

Počkal, ne mui polou jeho rozkazy dozadu, pak zvedl petlici a zaútočil. Zprvu ho nikdo nezpozoroval, pak ho Kapar musel zachytit koutkem oka, protoe se obrátil právě včas, zvedl meč a odrazil Spearův výpad.

Ti poblí vévody se obrátili a začali ho bránit, ale rychle se do nich pustili ostatní oldnéři, kteří přiběhli ze sluebnického průchodu. Spear se rozmáchl a al shora, ale na poslední chvíli změnil směr seku a téměř Kaparovi ual ruku v rameni. Vévoda vak včas uhnul a vykulil oči, protoe poznal protivníka. Speare!” Vyrazil do protiútoku a přinutil Speara couvnout. A s oběma rukama. To musí být vskutku náramný příběh.” Provedl zuřivou kombinaci seků, jim naprosto scházela elegance, zato byly velice účinné.

Spear se neodvaoval od Kapara ani na okamik odtrhnout zrak, tak byl vévoda odhodlán jej porazit, ale vycítil, e se rytmus boje mění. Kdy s vlastními mui zaútočil zezadu, obránci u dveří byli vbrzku přemoeni. Kapar sekal a odráel soupeřovy výpady. Tvář měl staenou v masku soustředění a svého okolí si vůbec nevímal, jak se snail Speara zabít. Spear věděl, e je mnohem lepí ermíř, jenome byl unavený, stále měl bolesti a pravou ruku jetě neměl úplně v pořádku. Jediná chybička z jeho strany bylo ve, co Kapar potřeboval.

Kolem obou zápasníků utichal hluk, jak meče padaly na podlahu a mui přestávali bojovat. Po několika minutách se v místnosti ozývalo jen sténání raněných a řinčení Spearova a Kaparova meče.

Kapar byl celý rudý a supěl. Spear cítil, e nutně potřebuje celou věc ukončit, jenome Kapar mu neposkytl sebemení monost. Pak Kapar ustoupil na patnou stranu a narazil nohou na mrtvolu na podlaze. Nepatrně zavrávoral a vtom po něm Spear skočil jako kočka po myi. Dostal se přes Kaparovu obranu, jeho čepel zachytil svou zbraní a zkroutil ruku, čím Kaparovi vyrazil meč. Vzápětí Kapar znehybněl, jak mu Spear opřel hrot meče o hrdlo. Připravoval se na poslední ránu, avak Spear mu jen dál tiskl meč na zranitelnou kůi a řekl: Svate ho!”

V tomto okamiku do místnosti vrazil John Creed. Dokázal jsi to!” vyhrkl.

My to dokázali,” opáčil Spear a rozhlédl se kolem sebe. A spousta muů to vítězství zaplatila ivotem.”

Tak proč jsi ho nevyřídil?” chtěl vědět Creed.

Kdy Kaparovi poutali vojáci ruce za zády, Spear se mu podíval do očí. To by bylo příli rychlé,” odpověděl. Chci, aby plně pochopil, co vechno ztratil, co vechno jsme mu sebrali.” Odloil meč. Kromě toho ho můu zítra pověsit stejně snadno, jako mu dneska podříznout krk.”

Podíval se po ostatních a nakázal: A kadý ví, e citadela je nae. Potom a ustanou boje.”

Přistoupil k němu velitel keshanských bojovníků, kteří zaútočili na sál. Kapitáne, stáhneme se podle dohody. Citadela je tvoje.”

Děkuju a díky patří i vaemu císaři,” pravil Spear. Asi není moc velká naděje, e by se cestou zpátky k přístavu dalo zabránit drancování, e?”

Kapitán pokrčil rameny. Kořist patří k válce, ne?” Sklonil hlavu a pak zařval rozkaz a keshantí psí vojáci začali odcházet.

Kdy byli pryč, promluvil Creed. Jestli ve městě zůstane něco cennýho i potý, co odejdou, nai mládenci budou asnout.”

Spear se usmál. V citadele je toho dost, aby se kadý voják cítil jako boháč. K tomu se dostaneme zítra. A se postarají o raněné a kuchaři a se pustí do vaření. Jestli mají ostatní hlad jako já, tak za den vyjíme vekeré zásoby.”

Creed kývl a el zařídit Spearovy rozkazy. Spear se obrátil na dva stráné hlídající Kapara. Jeho prozatím drte tady, ale vechny ostatní a odvedou na cvičák a hlídají je tam.”

Spear vrátil meč do pochvy, vyel z Kaparova trůnního sálu a spěchal do jeho komnat. Toho, jak se na něj dívají poplaení sluhové, si nevímal. Kdy se dostal k Nataliiným dveřím, nael tam na strái celý oddíl. Podíval se na ně a sdělil jim: Je po vem. Kapara jsme zajali. Odhoďte zbraně, nebo se vrátím s padesáti chlapy. Vaí paní nikdo neublíí.”

Mui se po sobě podívali a pak pomalu odloili meče. Jděte dolů na cvičitě a počkejte tam. Ráno dostanete milost.”

Strání pomalu odcházeli, a kdy byli pryč, Spear otevřel dveře do Nataliiných komnat. Zahlédl jakýsi pohyb a honem se sehnul. Dýka se nekodně odrazila ode zdi. Spear zvolal: Prosím, u ničím neházej, Natalie!”

Zadíval se do rohu, kde Kaparova sestra čekala s dalí dýkou v ruce. Speare!” vykřikla a z hlasu jí čiela směsice úlevy, těstí a nejistoty. Kapar říkal, e jsi ve vězení.” Pak si vimla jeho pravé ruky a dodala: A zmrzačený.”

Spear k ní pomalu zamířil. Podařilo se mi to vechno přeít.”

A co teď?” zeptala se. Je Kapar mrtvý?”

Ne, je mým zajatcem,” oznámil ji Spear.

Tvým zajatcem? Já myslela, e na nás zaútočili Keshané a Roldemtí.”

To ano, ale oni podporovali můj útok na citadelu.” Posadil se na postel a kývl na Natalii, a si k němu přisedne. Ona se pomalu přiblíila a Spear ji vzal za ruku. Je to dlouhý příběh a jednou ti ho povím, ale teď musím zařídit spoustu věcí, ne se budu moct bavit o detailech. Chci tě jenom ujistit, e jsi v bezpečí. Nikdo ti neublíí a já zařídím, aby vichni respektovali tvé postavení.”

Jako co?” optala se Natalia. Jsem tvoje trofej, Speare?”

Usmál se na ni. Připoutím, e bys byla skutečně výjimečná trofej.” Vstal, vzal její ruku do své a pravil: Lhal bych, kdybych řekl, e k tobě nechovám ádné city, Natalie, ale taky bych lhal, kdybych ti tvrdil, e tě miluju z celého srdce. Navíc je tvoje budoucnost teď jetě méně ve tvých rukou ne před Kaparovým zajetím. Tehdy jsi byla jen nástrojem jeho diplomacie, kdeto teď jsi mnohem víc.”

Jak to myslí?”

Jsi dědičkou Olaska. Odstranění tvého bratra zanechává v oblasti nebezpečné politické vakuum. Kesh zajistí, e se tohoto území nepokusí zmocnit Ostrovy, a Ostrovy zase udrí na uzdě Kesh a Roldem, ale někdo ze sousedů by v tom mohl vidět příleitost, jak na Kaparův trůn dosadit vlastního dědice. A to nesmíme dovolit.”

Natalia kývla. Rozumím. A co můj bratr? Zemře?”

Tohle o mně ví jenom hrstka lidí. Narodil jsem se v Orosinských horách. Na Kaparův rozkaz byl můj lid zničen. Jsem moná jediný ivý mu ze svého lidu, a v den, kdy jsem zjistil, e zůstanu naivu, jsem přísahal, e svůj lid pomstím.”

Natalia neříkala nic, ale zbledla. Ráda bych teď byla sama, jestli ti to nevadí, Speare.”

Spear se uklonil a odeel. Venku si viml, e olaskou gardu nahradili dva jeho vojáci. Hlídejte tyto dveře a chraňte dámu uvnitř. Za chvíli polu někoho, aby vás vystřídal.”

Oba mui kývli a zaujali místa po stranách dveří.

Spear se rychle vrátil do trůnního sálu. Jetě bylo třeba hodně vykonat, ale právě nyní ze veho nejvíc potřeboval něco k jídlu. A pak nejspí horkou lázeň. A u bylo třeba učinit jakékoliv rozhodnutí, počká to do zítřka.

***

Ne si to Spear stačil uvědomit, byl večer. Celé odpoledne věnovali odzbrojování opardumské posádky, dávali vojákům milost a posílali je na byt mimo citadelu. Natalia je bude brzy potřebovat, ale ne vem muům, kteří slouili jejímu bratrovi, bude dovoleno znovu vstoupit do sluby.

Vláda byla předána baronům Visnijovi a Stolinkovi. Ti se postarají o krátkodobé potřeby města a okolního kraje. U bylo vidět, co vechno bude potřeba zařídit, protoe i kdy byla invaze krátká, byla drsná. Jak Spear tuil, ustupující Keshané sebrali ve městě vechno, co mělo nějakou cenu, a tam, kde nic nenali, zapálili aspoň domy. Přesto Spear baronům rozkázal zařídit zákaz vycházení a přijmout nějaké mue do purkrabské gardy, aby chránili občany před dalím rabováním a násilím.

Jeden ranhojič mu sdělil, e Alysandra přeije, ale bylo to těsné. Spear s tou zprávou poslal běce za Pugem do mágových pokojů. S postupem času byl Spear stále neklidnějí. Vyhrál, a pokud by bral v úvahu jen vojenské záleitosti, vítězství vylo lacino. Spear vak věděl, jakou cenu za ta léta zaplatil, aby tohoto vítězství dosáhl. A jeho práce jetě neskončila. Naivu byli jetě dva mui - přičem jeden z nich byl nyní jeho spojenec - kteří byli zodpovědní za vyhubení jeho lidu.

Jedna věc ho ale skutečně rozčilovala: Amafi. Zrádnému sluhovi se během bitvy podařilo nějak uniknout. Dal jeho sluný popis svým důstojníkům, ale Amafi nebyl mezi mrtvými ani zajatými. Zajatci, kteří ho znali, tvrdili, e se od Kaparova boku ztratil jen chvíli před konečným útokem na trůnní sál.

Spear si nadával do hlupáků, protoe Amafi musel uniknout stejnými cestami, kudy se Spear do citadely dostal. Věděl, e bude-li mít příleitost, jednou si Amafiho najde a donutí ho zaplatit za svou zradu.

Naobědval se stranou od ostatních, protoe si potřeboval sám v klidu promyslet, co má dělat, ne to začne probírat s někým jiným. Věděl, e Creed splní jeho rozkazy, a kdyby nařídil zatknout Quinta, bývalý kapitán by byl ve chvilce v řetězech.

Puga viděl jen jednou a Nakora dvakrát. Oba mue zřejmě nesmírně rozruilo to, co nali ve Varenových komnatách. Nemluvili o tom, ale z jejich chování bylo zřejmé, e některé důleité záhady stále jetě nerozřeili. Spear o tom příli nepřemýlel, věděl, e a přijde čas, vechno podstatné mu řeknou. Momentálně měl dost vlastních problémů, které musel vyřeit.

Kdy začalo odpolední zasedání, přiel za ním Visnija. Dostal jsem zprávu od zástupce Roldemu, Speare. Mají několik poadavků a návrhů, přičem některé z nich jsou jen zdvořile vyjádřené poadavky.”

O co jde?”

Chtějí odkodněni za to, e jejich flotilu pouili Keshané, co znamená, e jim vadí, e Keshané mohli vydrancovat město a oni ne. V Kaparově pokladnici máme plno zlata. Bitva skončila tak rychle, e dokonce ani mue, kteří ji hlídali, nenapadlo sebrat zlato a utéct. Ale taky potřebujeme zlato na obnovu.”

Budu se řídit vaím rozhodnutím, protoe je to vae město, ne moje. Já bych ale nejdřív znovu budoval a dluhy platil a potom.”

Visnija kývl. Souhlasím. Kdy zaplatíme Roldemským jejich krvavé peníze, budeme muset na lidi uvalit daň v době, kdy si to můou nejméně dovolit.”

Co je nového od Ostrovů?”

Zatím nic, ale kadou chvíli čekám seznam jejich poadavků,” odpověděl Visnija sue.

Spear doel ke stolu, kde čekal zbytek jeho narychlo svolané rady. Co dál?” zeptal se.

Někteří mui se ptají, Speare,” promluvil Stolinko, “jestli hodlá být novým vévodou.”

Spear se zasmál. To by krále Roldemu pořádně namíchlo, co? Rovnou by tu svoji flotilu obrátil a vysadil tu Keshany, jen aby mě odsud vypudil.” Zavrtěl hlavou. Ne, mám jiné plány.”

Tak kdo bude vládnout?”

Logickou volbou je Natalia,” prohlásil Spear.

Dokáe ale udret Olasko?” zeptal se Visnija. Je tu plno lechticů, tady i mezi sousedy, kteři vyrazí na pochod, jakmile nai oldnéři odejdou, pokud bude ona na trůně sedět sama.”

Nemůu ji dost dobře nutit, aby se za někoho vdala, jen abych zajistil stabilitu v této oblasti,” namítl Spear.

Proč ne?” opáčil Stolinko. Nebylo by to poprvé.”

Spear se nad tím zamyslel. Poli pro kapitána Quinta a lady Natalii.”

Mlčky čekal, sumíroval si v hlavě, co řekne, a kdy oba přili, začal: Mám pár problémů, které je třeba vyřeit.”

Quint se podíval na lady Natalii a lehce se uklonil. Ta si ho nevímala.

Quinte,” pokračoval Spear, mám jeden problém. Za prvé se ti musím přiznat k tomu, e jsem ti lhal.”

Quint pokrčil rameny a řekl: Na tomhle dvoře by bylo mnohem pozoruhodnějí, kdybys to neudělal.”

Vzpomíná, jak jsi mi vyprávěl o tom chlapci, kterého zabil Krkavec?”

Quint kývl.

Tak ten chlapec nezemřel, Quinte. Jsem to já.”

Quint zvedl obočí, jako by nemohl uvěřit vlastním uím, Ty?”

Pokud vím, jsem jediný ijící orosinský mu.”

Quintovi zřejmě nebylo dobře po těle. Take tys celou dobu plánoval, e Kapara svrhne?”

Spear kývl a viděl, jak se Natalii blýsklo v očích, třebae pusu neotevřela. Přesto měl celkem jasnou představu o tom, nač myslí, protoe kdy jetě byli milenci, musela si taky říkat, kolik z toho, co jí povídá, jsou li.

Quint si Speara dlouho prohlíel, pak si odepjal opasek s mečem a nechal ho spadnout. Speare, kdy jsi mě dostal z té skály, zachránil jsi mi ivot, a udrel jsi nás naivu celou dobu, co jsme li z Pevnosti zoufalství do Bardakova Svěráku. Pokud je moje smrt cenou za svobodu, které jsem si poslední rok uíval, budi. Nebudu s tebou bojovat.” Pak se uchechtl. Ostatně ne e bych tě s mečem dokázal porazit.”

Hodně jsem přemýlel o něčem, co jsem včera večer slyel. Stojím na rozcestí a musím se rozhodnout, jak bude vypadat zbytek mého ivota. Uetřím tě, Quinte.” Zadíval se na Natalii. A ty sis svého bratra vybrat nemohla. Znám tě dost dobře, abych věděl, e ty ses na jeho vradění nepodílela.”

Natalia mlčela.

Tohle je třeba udělat,” pokračoval Spear. Natalie, ty musí vládnout v Opardumu jako vévodkyně z Olaska. Jenome oblast je třeba stabilizovat. Musí přísahat věrnost Aranoru. Aranor a Olasko budou provinciemi Roldemu a u nikdy nikdo z nich nebude uplatňovat nároky na roldemský trůn.”

Visnija se k němu naklonil a tie řekl: Po takovém gestu u nebude moct ignorovat roldemské poadavky.”

Na obranu této říe ale bude potřebovat silnou ruku,” chopil se opět slova Spear, take doporučuju, abys velení vojska vrátila kapitánu Quintovi a jmenovala ho spolu s lordy Visnijou a Stolinkem do rady tří, aby ti pomáhali, dokud se nerozhodne, za koho se vdá. Nepozvedne-li vedle sebe na trůn nějakého hlupáka nebo ctiádostivého mue, má paní, vzejde z toho jenom dobré.”

Natalia se uklonila. Očividně se jí poněkud ulevilo. Obrátila se na Quinta. Kapitáne, byla bych ráda, kdyby ses vrátil do slueb svého státu. Budu tě potřebovat mnohem víc, ne tě kdy potřeboval můj bratr.”

Quint se jí poklonil.

Do místnosti vstoupili Pug, Magnus a Nakor a zaujali místa za Spearem a jeho kapitány. Spear se na ně podíval a kývl. Pug se naklonil blí a poeptal mu: Alysandra bude ít. Vzali jsme ji zpátky na Čarodějův ostrov. Vyléčíme tam její tělo, ale co s tím ostatním, co na ní Varen napáchal?” Pokrčil rameny a hlasitěji dodal: Dokonči to. Pak si promluvíme.”

Přiveďte zajatce,” rozkázal Spear.

Za chvíli do místnosti přivedli Kapara. Sundali mu zbroj, měl na sobě jen černou halenu a kamae. Byl bos. Spear usoudil, e některý voják zjistil, e má stejně velké nohy jako on.

Kapar měl okovy na zápěstí a nohy v elezech, ale stále se tvářil vzdorovitě. Zastavil se před Spearem a ten řekl: Co nám chce říct, Kapare?”

Kapar se zasmál. Ty jsi vyhrál a já prohrál. Co jiného chce slyet?”

Rozkázal jsi zabít nevinné a vradil jsi z čiré ctiádosti. Způsobil jsi utrpení, jaké si ani neumí představit. Kdybych dokázal přijít na způsob, jak tě donutit proít zbytek ivota s tím, e tu bolest bude zakouet kadý den, udělal bych to. Jene naivu jsi nebezpečný, take musím dát rozkaz, aby tě pověsili.”

Z pomsty?” ohrnul nos Kapar. I kdy to zamaskuje jako spravedlnost, pořád to bude pomsta, Speare.”

Ze zabíjení je mi u zle, Kapare,” řekl Spear. Ale jiné cesty není.”

Za ním promluvil Pug. Moná je.”

Spear se ohlédl přes rameno a mág přistoupil blí. Pokud jsi myslel váně to, co jsi říkal, pokud opravdu chce, aby se Kapar ocitl na místě, kde by mohl rozjímat nad svými zločiny a přitom nikoho neohroovat, uetří jeho ivot?”

Jak bych mohl?” opáčil Spear. Příli mnoho lidí kvůli němu trpělo. Proč bych ho měl nechávat naivu?”

Protoe tak nezachrání ivot jemu, Speare,” zaeptal Pug. Zachrání ho tak sobě. Jetě jsi nezačal řeit věci, které musí udělat, a a tě uprostřed noci začnou trápit duchové, tenhle jediný skutek odputění by mohl znamenat rozdíl mezi přeitím a zkázou.”

Spearovi jako by spadl ze srdce kámen a z očí mu vyhrkly slzy. Únava a léta utrpení ho málem přemohly. Vzpomínal na svou rodinu, smějící se a ivou, a věděl, e bude ít v jeho srdci, pokud jim udělá místo tím, e odhodí nenávist a hněv. Myslel na věci, které udělal, na lidi, kteří trpěli a zemřeli jeho rukou, jen aby dosáhl této chvíle. Jak se vlastně liil od Kapara? Na to neměl odpověď. Konečně promluvil. Kapare, odpoutím ti zločiny spáchané na mně a na mém lidu. Mysli na to vude tam, kam se vydá. Dělej si s ním, co chce, Pugu.”

Pug doel k Magnusovi a něco mu eptal do ucha. Dlouho se radili. Nakonec Magnus kývl, obeel stůl a poloil ruce Kaparovi na ramena. Oba zmizeli a slabý závan vzduchu byl jediným důkazem jejich odchodu.

Spear vstal. Pro dneek jsme skončili.”

Lidé ode dvora odcházeli a Spear se obrátil na Quinta, Visniju a Stolinka. Pánové, osud tohoto státu je nyní ve vaich rukou,” sdělil jim váně. Buďte na ní hodní.”

Doel k čekající Natalii. Doufám, e v budoucnosti nalezne těstí, má paní.”

Ona se na něj smutně usmála. A já doufám, e ty jednou nalezne klid, Speare.”

Spear ji zlehka políbil na líčko a odebral se za Nakorem a Pugem. Co uděláte s Kaparem?” zeptal se jich.

Později ti to vysvětlím,” přislíbil mu Pug.

Od vojáků jsem slyel, jak jsi zabil Varena,” poznamenal Nakor. Velmi chytré, hodit po něm míček.” Zakřenil se. koda, e mě to nenapadlo.”

No, to ho vlastně rozptýlilo a připravilo o dech. Potom jsem mu zlomil vaz.” Podíval se na Puga. Stálo to za to? Objevili jste to, čeho jste se báli, e Varen provádí?”

Pug se zatvářil sklíčeně. Není to to, co jsme navykládali dvěma králům, ale je to něco stejně patného.” Ztiil hlas a dodal: Varen se pokouel otevřít trhlinu.”

Trhlinu?”

Bránu mezi dvěma odlinými místy,” ujal se slova Nakor. Vysvětlím ti to později, kdy u to musí vědět. Ale v podstatě jde o podobnou magickou bránu, jakou pouili Tsurané, aby se dostali -”

Nakore já vím, co je trhlina,” zabručel Spear. Četl jsem knihy, ví? Jenom mě překvapilo, e chtěl udělat právě to.”

Nás taky,” ujistil jej Pug. Vím o trhlinách víc ne kdokoliv jiný, tedy aspoň jsem si to myslel. To, co Varen vytvořil, se nepodobá ádné trhlině, jakou jsem kdy viděl. K sestrojení svého zařízení pouil černou magii a ivoty nevinných a zdá se, e ho nedávno pouil.”

Chce říct, e tady v citadele je trhlina?”

Ne, Speare,” promluvil Nakor. Ale bojíme se, e se někde nějaká tvoří.”

Ale kde?” zeptal se Spear.

To věděl jenom Varen,” odpověděl Pug.

Spear si povzdechl. Jsem jenom rád, e nejsem mág. Ve srovnáni s těmi vaimi jsou moje problémy úplně prosté.”

Máme potřebné zdroje,” prohlásil Pug. Poleme lidi, aby Varenovu práci prostudovali. Zjistíme, o co se pokouel.” Usmál se. Vypadá úplně vyřízený. Bě si něco sníst a vyspi se.”

Ne,” řekl mu Spear. Musím vykonat jetě jednu věc a ta u nesnese dalího odkladu.” Bez vysvětlování se otočil a vyel z trůnního sálu.

Mohl z něj být vévoda,” podotkl Nakor. Natalia by si ho byla vzala.”

Pug zavrtěl hlavou. Ne, on hledá klid, ne moc.”

Myslí, e ho najde?”

Pug příteli poloil ruku na rameno. Kdy se rozhodl nechat Quinta a Kapara naivu, tak podle mého vykročil na správou cestu, aby ho nael. Pojď. Spear moná není hladový, ale já ano.”

Odeli ze sálu.

***

Buení na dveře neutichalo a mu, jemu dům patřil, ustraeně vstal. Město bylo do rána plné řádících keshanských vojáků, po nich následovali civilní drancíři. On vak stál na strái s velkým sekáčkem na maso, a drancíři ho nechali na pokoji také proto, e v jeho podniku stejně nebylo co ukrást.

Avak hlas přicházející zvenčí zněl velmi odhodlaně. Otevři dveře, nebo ti je vykopnu!”

Mu zaječel: Mám zbraň!”

Tak ty dveře otevři, protoe jestli je budu muset vykopnout, donutím tě tu zbraň sníst.”

Bylo jasné, e vetřelec neodejde. Nakonec pohodný Bowart dveře otevřel. Vstoupil nějaký voják s mečem u boku. Podíval se na zavalitého mue, stojícího tu s velkým sekáčkem, a řekl: Neubli si s tím. Hledám jedno děvče.”

My tu ádný holky nemáme,” namítl domácí pán. My jsme rasové. Tohle nejni ádnej nevěstinec.”

Spear se kolem něj protáhl. Kde má své otroky?”

Bowart ukázal na zadní dveře a Spear je otevřel. Přeel přes velký dvůr páchnoucí mrtvými zvířaty a starou krví. Vzadu byla kůlna. Spear otevřel vrata a vstoupil dovnitř. U stěn bylo několik kavalců a uprostřed stůl.

Na Speara se upřely oči plné bázně z lupičů. Na stole hořela jediná svíčka. Spear ji zvedl a el od kavalce ke kavalci, pátraje ve tvářích. Konečně nael enu, ji hledal.

Jazykem svého lidu pronesl: Oko modrokřídlé čírky, jmenuji se Spár stříbrného sokola. Znala jsi mě jako Kielianapunu.”

Dívka zamrkala, jako by před sebou uviděla zjevení, a tie pitla: Kieli?”

On kývl a natáhl ruku. Přiel jsem pro tebe, odvedu tě odsud, pokud se mnou chce jít.”

Pomalu vstala a vzala ho za ruku. Kamkoliv, jen kdy se odsud dostanu pryč.” Zadívala se mu do obličeje a v očích jí zazářilo poznání. Ty jsi Kieli,” řekla tie a on za bolestí v jejích očích zahlédl i novou naději. Pevně mu stiskla ruku a dodala: Mám syna.” Ukázala hlavou na vedlejí pryčnu, kde spal chlapec asi pětiletý. Jeho otec je voják, ale nevím který, protoe poté, co mě chytili, přilo mnoho muů.”

Spear ji popadl za ruce a zadíval se na chlapce. Měl světlé vlasy po matce a ve spánku byl moc hezký. S hlasem prodchnutým citem vyhrkl: Já mu budu otcem.”

Pevně mu stiskla ruku a on tie dodal: U nikdy nebudeme tím, čím jsme byli, Oko. Ná svět nám sebrali, ale můeme být spolu a naučit naeho syna vemu, co známe z naich starých způsobů. Ná lid nebude zapomenut.”

Kývla a oči se jí zaleskly jak ji po lících začaly stékat slzy.

Je tu kromě tebe z naí vesnice jetě někdo?” zeptal se.

Nevím,” odpověděla. Několik naich chytili se mnou, ale vechny nás prodali.”

Tak tu chvíli setrváme,” navrhl, a budeme je hledat. A kdy někoho najdeme, dáme mu domov.”

Pustil ji a opatrně zvedl spícího chlapce. Nevím, co z nás bude, Oko - Orosiniové nebo někdo jiný - ale společně to zjistíme,” slíbil ji. S chlapcem na pravé ruce zamířil ven. Ona ho vzala za ruku a on ji vyvedl do noci vstříc neznámé budoucnosti.

Doslov

Odplata

Objevili se dva mui.

Slunce vylo teprve před chvílí a před tou chvílí byla jetě noc. Kapar byl zprvu zmatený, ale Magnus ho odstrčil.

Kapar zakopl a upadl, ale rychle se zase zvedl. Kde to jsme?”

Jsi na druhém konci světa, Kapare,” oznámil mu Magnus. Tato země se jmenuje Novindus. Tady ivá due neslyela o Olasku, nato o jeho vévodovi. Nikdo tady ani nemluví tvým jazykem. Tady nemá ádné sluhy, ádné vojsko, ádné poddané, ádné spojence. Nemá tu moc ani bohatství. Jsi vydán na milost a nemilost ostatních, stejně jako byli jiní vydáni větinu ivota na milost a nemilost tobě. Spear Sokol si přál, abys mohl přemýlet o svých chybách, abys rozjímal nad svými hříchy a nad tím, co jsi ztratil. Tady to můe dělat kadý den po zbytek ivota.”

Kapar zaal zuby. Tohle není konec, mágu. Najdu si cestu zpátky a získám zpět to, co jste mi sebrali.”

Přeji ti hodně těstí, Kapare z Olaska,” řekl Magnus, mávl rukou a okovy odpadly. Zanechám tě tu s tvým důvtipem, silou a nadáním, protoe pokud se naučí pokoře, nic víc nebude potřebovat.” Ukázal na východ, kde nad obzorem viděl slabý oblak prachu. ijí tu nomádi. Kapare. Ti tě buď zabijí, nebo zotročí, čistě podle nálady. Radím ti, aby sis nael nějakou skrý a tohle bral jako první příleitost se něčemu přiučit.”

Pak Magnus zmizel a nechal bývalého vévodu z Olaska samotného na prané cestě na druhém konci světa. A nepřátelé se blíili. Kapar se rozhlédl a v dálce na kopci uviděl několik stromů. Kdyby se hned rozběhl, mohl by se tam schovat dřív, ne ho kočovníci zahlédnou. Zadíval se na vycházející slunce a ucítil čerstvý vánek. Nebyla v něm ani stopa po soli, co bral v Opardumu za dané, a vzduch byl suchý.

Kůe ho zasvrběla očekáváním, protoe od zavreníhodné poráky přeskočil k novému začátku. Hlava se mu zatočila, před očima se mu zamíhaly obrazy a on poznal, e ho nějak vyuívají síly, jim nerozumí. Kdy zemřel Leso Varen, jako by ustala hlodavá bolest v lebce. Nevěděl, co to znamená, ale věděl, e se kupodivu cítí dobře. Přesto, e byl uvren do vlastního vězení, spal dobře, a kdy ho odtamtud vyváděli, očekával smrt.

Teď byl tady, a to bylo kdekoliv, a volný, mohl se svobodně rozhodnout. Rozhlédl se kolem sebe. Podle toho, co viděl, nebyl okolní kraj nic moc, ale usoudil, e někde v okolí budou určitě lepí místa k dobývání. Na kadý pád sebou musel hodit. Zvedl řetězy, potěkal je a rozmáchl se jimi jako zbraní. Jezdci u byli na dohled.

Kapar se zazubil.