17

‘ hluk černých děr poblíž Kesselu

rozevřel před Millennium Folconem svoji tlamu a natáhl po něm spáry přitažlivosti. Dokonce i v rozmazané strakatině hyperprostom viděl Han Sólo obrovské prostorové zakřivení jako pokroucený vír, který se snaží vtáhnout je do nekonečna.

„Hej, Chewie! Nepřijde ti to trochu moc blízko?” Han upřeně hleděl na Falconův navigační počítač a přál si, aby vybrali trasu, která by vedla v bezpečnější vzdálenosti od Chřtánu. „Co si myslíš, že tu děláme, něco pašujeme jako zastará? Tentokrát nemáme co skrejvat.”

Chewbacca, který seděl v dusném kokpitu vedle něho, zklamaně zamával chlupatýma tlapama a zamručel omluvu.

„No to jo, ale teď jsme na oficiální misi. Už žádný schovávání. Zkus jednat důstojně, oukej?”

Chewbacca zakňučel skeptickou odpověď a obrátil se ke svým navigačním obrazovkám.

Návrat na známá místa vyvolal v Hanovi tísnivý pocit. Připomínala mu časy, kdy byl právě na opačné straně zákona, kdy pašoval koření a kdy ho honily císařské hlídkové lodě. Kdy byl život snadný a plný volnosti.

Han a Chewbacca tehdy na jednom ze svých šílených letů prakticky oholili plátování na spodní straně Falconu, když si chtěli zkrátit cestu

2 Kevin J. Anderson

a prolétli kolem shluku černých děr, které tvořily Chřtán, blíž, než bylo kdy zaznamenáno. Rozumní piloti se od té oblasti drželi stranou a používali delší trasy, které se černým dírám vyhýbaly. Ale oni se tehdy díky Falconově rychlosti dostali do bezpečí na druhou stranu, a zvládli tak Kesselskou cestu za méně než dvanáct parseků. Ale ta mise, která byla „zaručeně jistá věc”, skončila stejně naprostou katastrofou. Han vyhodil náklad koření do vesmíru těsně před tím, než je císařští zadrželi a vstoupili na palubu.

Tentokrát se ale Han vracel na Kessel za jiných okolností. Jeho manželka Leia ho jmenovala oficiálním zástupcem Nové republiky, udělala z něj něco jako velvyslance, i když ten titul byl spíš jen formální.

Ale i formální titul měl své přednosti. Han s Chewiem už se nemuseli vyhýbat hlídkovým lodím, ukrývat se za hranicí dosahu planetárních senzorových sítí ani používat tajný nákladový prostor pod podlahovými panely. Z Hana Sóla se navzdory vší pravděpodobnosti - a se všemi nepříjemnými důsledky - stal někdo úctyhodný. Jinak se to nazvat nedalo.

Hanovy nové závazky se ale neskládaly jen ze samých hloupých nepříjemností. Oženil se s Leiou - kdo by si dokázal představit něco takového”! - a měl tři děti.

Han se ve svém pilotním křesle pohodlně opřel a dal si ruce za hlavu. Na tvář se mu na okamžik vloudil zasněný úsměv. Děti z bezpečnostních důvodů ukryté v odloučení na utajené planetě navštěvoval tak často, jak jen to šlo. Dvojčata už se za týden měla vrátit domů na Coruscant. Han často žasnul nad Anakinem, třetím děckem, když lechtal ten maličký pupík a sledoval, jak se na dětskou tvářičku vkrádá veselý výraz.

Han Sólo jako otec rodiny? Leia kdysi dávno řekla, že má ráda „hodné muže” - a právě tím se Han stával!

Koutkem oka zachytil Chewbaccův pohled. Rozpačitě se narovnal a zamračeně pohlédl na řízení…Tak kde to jsme? Neměl by tenhle skok každou chvíli skončit?”

Wookiee zavrčel na souhlas a hmátl huňatou tlapou po ovládání hy-perdrajvu. Na svém kontrolním panelu sledoval číselný odpočet a v příslušném okamžiku zvedl do původní polohy páku, která je měla vrátit zpátky do normálního prostoru. Se zahučením, které Han víc cítil než slyšel, přešla skvrnitost hyperprostoru v natažené čáry hvězd. Potom je obklopila známá tapisérie vesmírného prostoru.

Za nimi se jako křiklavá malba prstem velkolepě rýsoval Chřtán. Mnohočetné černé díry do sebe sály ionizované plyny. Přímo před Falconem

- Han modrobílou záři kesselského slunce. Když se loď pootočila, aby

:.ali do roviny s ekliptikou, vplul jim do výhledu samotný Kessel,

třásní unikající atmosféry a tvarem připomínající brambor. Obí-

Hledání Jedi 3

hal ho veliký měsíc, na kterém byla dřív umístěna posádka imperiálních vojáků.

„Přesně na cíl, Chewie,” řekl Han. „Teď mě pusť k řízení.”

Kessel vypadal jako přízrak kroužící po oběžné dráze, příliš malý, než aby si udržel atmosféru. Obrovské generátorové továrny neustále zpracovávaly horninu, z níž uvolňovaly kyslík a oxid uhličitý, aby mohli lidé na povrchu přežít jednoduše s dýchacími maskami namísto celých skafandrů. Značná část nově vyrobené atmosféry unikala do vesmíru a vinula se za malou planetou jako chvost nějaké obrovské komety.

Chewbacca vydal krátké, nosové štěknutí. Han přikývl. „Jo, odsud to vypadá skvěle. Skoda že zblízka je to něco úplně jinýho. Nikdy se mi tam nelíbilo.”

Kessel byl významnou planetou v produkci koření, ohniskem intenzivních pašeráckých aktivit a zároveň také jedním z nejtvrdších vězení v galaxii. Produkci koření dříve ovládalo Impérium - s výjimkou toho, co se pašerákům podařilo císařským přímo před nosem ukrást. Po císařově pádu však pašeráci společně s vězni z Imperiálního nápravného zařízení převzali vládu nad planetou. Během útoků velkoadmirála Thrawna a císařova nedávného vzkříšení se Kessel držel stranou. Nedával o sobě nijak vědět, na žádosti o pomoc nikomu neodpovídal a usilovně se snažil, aby zůstal nepovšimnut.

Z Chewieho hrdla se vydralo tiché zavrčení. Han si povzdechl a zavrtěl hlavou. „Podivej, Chewie, já taky nejsem zrovna nadšenej, že se tam vracíme. Ale věci se změnily a tohle nemůže nikdo zvládnout lip než my.”

Teď, když občanská válka skončila, Nová republika se znovu pevně usídlila na Coruscantu a ponechala rozptýlené skupiny imperiálních válečných lodí napospas vzájemným střetnutím, nadešla chvíle obnovit jednání. Radši je dostat na svoji stranu, než je nechat, aby si prodávali, kde jen budou moct, pomyslel si Han, což stejně nakonec asi budou dělat. Když se Lukova dřívější protivnice Mara Jade jako zástupkyně čerstvě sjednocených pašeráků pokusila Kessel kontaktovat, byla rezolutně odmítnuta.

MUlennium Falcon se blížil ke Kesselu. Zadní trysky měl naplno zažehnuté, aby pomohly vyrovnávat rychlost s pohybem planety, a připravoval se vstoupit na orbitu. Han na kontrolních displejích ovládání lodi sledoval, jak se přibližují. „Vedu nás dolů,” řekl.

Chewie krátce zamručel a ukázal na obrazovky. Han se na ně zadíval a zjistil, že se na orbitě kolem planety nachází několik svítících bodů, které se právě vynořily z mračen jejího vzdušného obalu. „Vidim je. Vypadá to asi na půl tuctu lodí. Moc daleko, než aby šlo určit typy.”

4 Kevin J. Anderson

Nad Chewieho nervózním zavrěením jen mávl rukou. „No tak jim prostě řekneme, co jsme zač. Nedělej si starosti. Proč myslíš, že se Leia tolik na-vyváděla, aby nám sehnala pořádný diplomatický ID kódy a všechno to ostatní?”

Zapnul novorepublikový signální maják, který začal automaticky vysílat jejich identifikaci v basiku a několika dalších jazycích. Lodě na orbitě k jeho překvapení unisono změnily směr a se zrychlením zamířily proti Fakonu.

„Hej!” vykřikl Han. Pak si uvědomil, že nezapnul mikrofon. Chewie za-burácel. Han stiskl spínač. „Tady Han Sólo z lodi Nové republiky Millennium Falcon. Jsme na diplomatické misi.” V hlavě se mu překotně honily úvahy o tom, jaká slova by použil opravdový diplomat. „Uh, udejte prosím svoje záměry.”

Dvě nejbližší lodě se zprvu jevily jen jako výrazné svítící body; potom začaly nabírat tvar. „Chewie, myslim, že bys měl radši zvednout přední deflektorní štíty. Mám z toho špatnej pocit.”

Chewie zdvihl štíty a Han znovu sáhl po komunikačním spínači, ale pak se zahleděl čelním průzorem. Proti němu se neuvěřitelnou rychlostí řítily ony dvě lodě, každá na jedné straně. Při pohledu na paralelně umístěné solární panely a pilotní kabinu mezi nimi Hanovi zmrzla krev v žilách. Stíhačky TIE.

„Chewie, ty pojď sem. Já si vezmu laserový dělo.” Než se Wookiee zmohl na odpověď, Han už šplhal spojovací šachtou do dělové věže. Zachytil se sedadla pro střelce a snažil se přeorientovat na nové gravitační pole.

Útočící TIE Fightery se rozdělily do svou směrů, jeden zahájil palbu laserovými děly na svrchní a druhý na spodní stranu Fakonu. Loď se pod náporem zásahů zakymácela. Han sebou hodil do střeleckého křesla, sáhnul po přezce bezpečnostních pásů a začal se připoutávat. Jedna z útočících lodí mu prolétla nad hlavou a senzorové panely Fakonu vydaly kvíli-vý zvuk dvojitých iontových motorů, podle kterých dostala stíhačka TIE své jméno. Nepřátelský letoun znovu vypálil, avšak tentokrát paprsky vyšlehly neškodně do prázdna.

„Chewie, úhybný manévry! Proč letíš rovně?”

Wookiee zdola cosi zakřičel a Han zahulákal nazpět: „Co já vim - ty řídíš, tak si poraď sáml” Kessel pro ně na uvítanou zjevně nerozvinul slav-. .-tni koberec. Ovládl snad planetu nějaký pozůstatek Impéria? Pokud ano. Han tu informaci musel doručit zpátky na Coruscant.

M blížily i ostatní lodě. Han si z nějakého důvodu nemyslel, že by přilétaly na pomoc. Nahoře před ním dvojice TIE Fighterů vystoupala

Hledání Jedí 5

v příkrém oblouku, provedla otočku o sto osmdesát stupňů a řítila se na Falcon podruhé.

To už se ale Hanovi podařilo připoutat se a aktivovat laserové baterie. V jeho mířidlech se TIE Fighter zobrazil jako stále rostoucí digitální cíl. Nepřátelská loď byla čím dál blíž. Han pevněji sevřel ovládací páky děla. Věděl, že pilot TIE dělá totéž. Čekal. Cítil, jak mu na krku vyráží pot. Uvědomil si, že zadržuje dech. Ještě vteřinku. Ještě vteřinku. Pravé křídlo stíhačky bylo přesně uprostřed zaměřovacího kříže.

V okamžiku, kdy Han stiskl spoušť, Chewbacca prudce stočil Falcon do úhybného manévru. Laserové výboje šly mimo, v širokém vějíři se rozletěly ke vzdáleným hvězdám. Také střely TIE Fighteru minuly, prolétly opačným směrem a až nebezpečně blízko kolem druhého TIE Fighteru.

Druhý stíhač dokázal přizpůsobit své míření dostatečně rychle na to, aby jeho dva výstřely zasáhly štíty Fakonu, Han slyšel, jak z ovládacích panelů vyrazily spršky jisker. Chewie zaburácel předběžné hlášení škod. Přišli o zadní štíty. Přední štíty na tom byly stále ještě dobře. To znamenalo, že proti TIE Fighterům budou muset jít čelem.

Když se první stíhač obrátil, aby podnikl třetí nálet, otočil Han dělovou věž, jak nejvíc to šlo, a znovu upřel pohled na zaměřovači obrazovku. Teď zapomene na finesu a vrcholnou přesnost. Prostě toho prevíta chtěl sejmout. Lasery byly plně nabité a dokud to nezačne vypadat na delší bitvu, mohl si dovolit vyplýtvat pár střel.

Jakmile se zaměřovači kříž dotkl obrazu stíhačky, Han naplno stiskl spouště a poslal do cesty přilétající lodě proud smrtících laserů. Imperiál-ní stíhačka se přiblížila, ale nedokázala dostatečně rychle změnit kurs a vlétla do deště laserových výbojů.

Proměnila se v ohnivý květ vybuchujících palivových nádrží a rozpínající se atmosféry. Han s Chewbaccou současně vydali vítězný pokřik. Han se ale euforií nenechal ukolébat, aby si začal gratulovat a složil ruce do klína.

„Teď za tim druhým, Chewie.” Druhý TIE Fighter se dlouhým manévrem odklonil pryč od nich a zamířil zpátky ke Kesselu. „Honem, než sem dorážej ty posily.”

Han uvažoval, jestli by se snad s Chewbaccou neměli obrátit a okamžitě odletět. Ale jedna jeho část odmítala připustit, aby si někdo jen tak vystřelil na Milknnium Fakon a ještě mu to prošlo.

Chewbacca zvýšil rychlost a zmenšil tak mezeru mezi Fakonem a TIE Fighterem. „Dopřej mi jednu dobrou ránu, Chewie. Jen jednu dobrou ránu.”

Byl v modifikované lehké nákladní lodi bez označení - proč na ně stíhačky TIE vůbec střílely? Bylo to kvůli novorepublikovému identifikační-

6 Kevin J. Anderson

mu majáku? Co se to na Kesselu dělo? Leia trávila čas tím, že uvažovala o takových detailech, probírala se možnostmi a vymýšlela různá řešení. Obrovské břemeno diplomatických povinností z ní každým dnem dělalo stále víc a víc myslitelku, která se snažila řešit věci vyjednáváním a vytvářením komisí. Ale když se na vás vyřítí imperiální TIE Fighter a spustí palbu, je politické řešení k ničemu.

Zatímco pronásledovali TIE Fighter ke Kesselu, dostala se k nim zezadu další loď. Han vypálil z děla několik dávek, ale žádná nezasáhla. Potom obrátil pozornost k lodi, která se držela vzadu za nimi. Tam Fakon neměl žádné fungující štíty.

Chewbacca zdola opět zavolal. Tak se Hanovi dostalo druhého překvapení v jednom dni. „Vidim ho, vidim ho!”

Zezadu k nim přilétal stíhač typu X-wing, a jak se Falcon přibližoval ke Kesselu, zvolna na ně dotahoval. Han znovu nazdařbůh vystřelil po TIE Fighteru. Dokonce i z téhle vzdálenosti vypadal X-wing starý a potlučený, jako kdyby prošel mnoha opravami.

„Chewie, spoj se s tím X-wingem a řekni mu, že budeme vděčný za jakoukoli pomoc.” Han se opřel do křesla a soustředil pozornost na svůj cíl.

Prchající TIE Fighter vlétl do chomáčů atmosféry, které se táhly za planetou. Han viděl jasnou čáru tam, kde rychlost lodi ionizovala plyn.

Potom X-wing zezadu na Fakon vystřelil. Podařil se mu přímý zásah -jeho lasery sežehly vyčnívající parabolickou anténu na svrchní straně lodi.

Han a Chewie křičeli jeden na druhého a horečně se snažili přijít na to, co udělat. Chewbacca navedl Fakon ostře dolů, ke kesselské atmosféře.

„Otoč to! Otoč to!” Bylo třeba dostat nechráněnou zadní část pryč z palebného vějíře X-wingu.

Další výstřel propálil kov na Fakonově trupu. Uvnitř lodi zhasla všechna světla. Han z otřesu kabiny poznal, že zásah byl hodně zlý. Už teď cítil zápach něčeho, co se pálí v podpalubí. Naskočilo nouzové osvětlení.

„Musíme se odsud dostat!”

Chewbacca štěknul wookieeskou obdobu „a to bez legrace”.

Ponořili se do atmosférického ohonu. Nápor plynných částic, náhle velmi hustých, ženoucích se proti lodi, s ní začal pohazovat. Kolem nich modře a oranžově plály jazyky rozžhavených plynů. Zezadu nalétával X-wing a stále pálil.

Hanovi se v hlavě honila jedna myšlenka za druhou. Mohli by kolem

Kesselu proklouznout po velmi těsné orbitě a nechat se vystřelit pryč ze

- Mam. Nikdo by ale neriskoval skok do hyperprostoru tak blízko shluku

h děr, ne bez předchozích intenzivních výpočtů, a ani on, ani

1 newbacca neměli čas je provést.

Hledání Jedí

“7

Protože byla senzorová anténa Fakonu seškvařená, nemohl Han ani vyslat volání o pomoc nebo se pokusit sladkými slovy zrádného pilota X-wingu přemluvit. Nemohl se ani vzdát! Tomu říkal bejt v koncích. „Chewie, jestli máš nějakej návrh -“

Nedomluvil, protože jeho ústa zůstala údivem otevřená. Jak prolétali kolem Kesselu, detekoval Han jednu vlnu bojových letounů za druhou. Startovaly z měsíce bývalé posádky a vytvářely obrannou clonu, skrz kterou se Milknnium Fakon nemohl nikdy dostat.

Han viděl stovky lodí všech tvarů a velikostí, jaké si jen dokázal představit, ukořistěné válečné lodě i uloupené zábavní jachty. Když druhý TIE Fighter dosáhl bezpečí přesily, připojil se dalším ostrým obratem ke zbytku skupiny. A ta se celá vrhla proti nim a s ní i smršť turbolaserových výbojů, která vypadala jako nějaký ohňostroj. Navzdory nesourodému zjevu kesselské flotily Hanovy senzory ukazovaly, že její zbraně fungovaly znamenitě.

Útočící X-wing zaznamenal přímý zásah. Kabina se otřásla.

Fakon provedl obrat vzhůru - Chewbacca se tak pokoušel uniknout přilétající vlně lodí. Han do houfu poslal proud laserové palby a s uspokojením sledoval, jak motor malého stíhače Z-95 Headhunteru zachvátily plameny. Stíhačka se odpojila od útočící flotily a komíhavě zamířila k atmosféře Kesselu. Han jí přál, aby se zřítila.

Když viděl, že střílet proti zdrcující převaze není k ničemu, spustil se přístupovou šachtou ze střelecké věže dolů a zamířil do kokpitu, aby se podíval, jak může pomoci Chewbaccovi.

Potom se do nich flotila pustila. X-wing znovu vystřelil a opět se mu podařil přímý zásah. Do předních deflektorních štítů udeřilo krupobití laserových výbojů. Chewie stáčel Fakon ze strany na stranu v bezvýsledné snaze o únikový manévr.

Sotva se Han usadil do druhého pilotního křesla, spatřil, jak zhasnuly kontrolky čelních štítů. Teď nebyli chráněni zepředu ani zezadu.

Lodí otřásl další zásah a Han hrudí narazil do ovládacího panelu…A máme po hlavní pohonný jednotce. Další salva z nás udělá vesmírnou sekanou. Vem nás dolu, Chewie. Dostaň nás do atmosféry. To je jediný, co můžeme udělat.”

Chewbacca začal vyjadřovat pochybnosti, ale Han se chopil řízení a ky-mácivě je poslal dolů ke Kesselu. „Bude to divoká jízda. Drž si chlupy.”

Roj útočících plavidel zavířil prostorem, když se Fakon ponořil do bělostné kesselské atmosféry. Loď vlétla do mraků a Han se pevně chytil sedadla. Znenadání se dostavilo lomcování větru, způsobené proudy vzduchu, které unikaly do vesmíru. Díky svým ovládacím panelům a podle zá-

8 Kevin J. Anderson

pachu, který se šířil ze zadní části lodě, Han věděl, že jeho manévrovací schopnosti budou minimální. Z úpění svého kopilota poznal, že si Wookiee uvědomil totéž.

„Podívej se na to takhle, Chewie. Jestli se nám s touhle věcí podaří přistát v celku, naše pilotní dovednosti budou legendární z jednoho konce galaxie na druhej!” řekl Han žertem, i když teď neměl na žerty vůbec náladu. Já věděl, že se na Kessel nemám vracet.

Falcon se řítil dolů. Han i Chewbacca zápasili s řízením, aby udrželi vyrovnaný sestupný kurz a v řídké atmosféře neshořeli.

Hlavní obranná flotila Kesselu se rozprostřela po orbitě a připravovala se na spořádaný sestup. Odpoutala se od ní elegantní loď podobná létavé-mu hmyzu a vyrazila dolů v závěsu za Falconem. Han ji rozpoznal jako pro ěerný trh postavený Hornet Interceptor.

Chewbacca si jí všiml první. Stíhačka z aerodynamického hlediska dokonalá a lhostejná vůči žáru sálajícímu z jejího trupu prořízla atmosféru jako vibronůž. S chirurgickou přesností vypálila turbolasery na manévrovací trysky Falconu a ještě více je poškodila.

„Už takhle se rozbijeme na kusy!” vykřikl Han. „Co víc by ještě chtěli?” Znal však odpověď: chtěli, aby se Falcon, až havaruje, nárazem naprosto zničil a aby po žádném z cestujících nezůstala ani stopa. Han měl podezření, že na to od Hornetu žádnou pomoc nepotřebuje.

Jak se řítili k zemi, blížil se Falcon k jedné z obřích atmosférických továren, ohromnému komínu, který se zdvihal z kesselského povrchu. Obrovité stroje v ní zpracovávaly horninu a získané plyny proudily ven jako cyklon dýchatelného vzduchu.

Hornet znovu vystřelil. Rána, která téměř zasáhla, Falconem pohodila. Chewbaccova tvář byla zachmuřená. V soustředění, aby je udržel naživu, cenil tesáky.

„Chewie, naveď nás co nejblíž k tomu gejzíru. Mám nápad.” Chewbacca začal skučet, ale Han ho přerušil. „Prostě to udělej, brácho!”

Když se k nim Hornet pokusil dostat z boku, Han zatočil lodí na stranu, kde se k nebi dral do výše čnící chochol plynů. Hornet se pokusil jeho manévr následovat, ale Han se znovu odklonil stranou, a zavedl ho tak do burácejícího, stoupavého větrného proudu.

Vzpěra jeho křehkého hmyzího křídla praskla a Hornet se ve vzdušném víru roztočil do vývrtky. Další části trupu se utrhly, jak se loď ve snaze uniknout dostala hlouběji do nebezpečí. Han vítězoslavně vykřikl, když stíhač roztrhly plameny, vírem z atmosférické továrny záhy rozváté na pouhé cáry.

Potom se proti nim jako gigantické kladivo vyřítil povrch Kesselu.

Hledání Jedí

S

Han zápasil s řízením. „Aspoň to bude měkký přistání, když jsme namontovali ty nový repulzory,” řekl.

Sáhl po panelu a začal připravovat jejich spuštění. Chewbacca štěkl ať si pospíší. Han aktivoval repulzory a zároveň úlevně vydechnul

Nic.

„Cože?” Znovu a znovu bušil prsty do spínače, ale repulzory odmítaly pracovat. „Pravě jsem je nechal spravit!”

Han překřikoval skučení větru a usilovně se snažil dostat Falcon pod kontrolu, nebo něco jí alespoň trochu podobného. „Oukej, Chewie všechny návrhy jsou teď rozhodně vítaný!”

Než ale mohl Chewbacca odpovědět, loď narazila na rozbrázděný po-vrch Kesselu. ‘ ť

m

\___/ ěže Imperiál City se zvedaly k nebi, vysoko nad stínem zahalený povrch planety Coruscant. Jejich základní kameny byly na svých místech po tisíce generací - byly položeny už v dobách, kdy se Stará republika teprve utvářela. Na poničených základech se během uplynulých tisíciletí stavěly stále vyšší a vyšší budovy.

Luke Skywalker vkročil na přistávací plošinu pro raketoplány, která vyčnívala z masivního, zjizveného čela dřívějšího Císařského paláce. Kolem něj šlehaly prudké poryvy větru, a tak si z hlavy stáhl kápi svého jediské-ho hávu.

Pohlédl na nebe a zauvažoval o tenké vrstvě atmosféry, která Coruscant chránila před prázdnotou na druhé straně. Po nahodilých orbitách stále putovaly vraky lodí, trosky z příšerných bitev za nedávné občanské války mezi pozůstatky Impéria, kdy Aliance planetu zpod císařské nadvlády znovu dobyla.

Nad vrcholky věží se jako papíroví draci nechali proudy teplého vzduchu stoupajícími z kaňonů města unášet jestřapýři. Luke viděl, jak se jeden z nich vrhl střemhlav hluboko dolů, do tmavých proláklin mezi starobylými budovami, a o chvíli později se nakonec vynořil s čímsi válcovitým a odkapávajícím - snad žulovým slimákem - v pařátech.

Hledání Jedi

11

Luke použil jediskou meditační techniku, aby v sobě utišil všechen neklid, a vyčkával. Když byl mladší, byl unáhlený a nepokojný, plný nejistoty. Yoda ho ale naučil trpělivosti - a tolika dalším věcem. Skutečný rytíř Jedi dokázal čekat tak dlouho, jak jen bylo zapotřebí.

Senát Nové republiky zasedal teprve hodinu. Zatím budou stále ještě jednat o všedních záležitostech. Luke je chtěl překvapit, až už bude diskuse nějakou dobu probíhat.

Ohromná metropole kolem něj se hemžila shonem a chvatem. Imperiál City se změnilo jen málo, i když teď bylo sídlem Nové republiky namísto Impéria - a předtím bylo hlavním městem Staré republiky. Vládní budova, dřívější palác císaře Palpatina, byla postavena z leštěného šedozeleného kamene a zrcadlivých krystalů. Tyčila se nad všemi ostatními stavbami, dokonce i nad přilehlou budovou senátu, a leskla se ve mdlé záři coruscantského slunce.

Velká část Imperiál City byla zpustošena během dlouhých měsíců občanské války, která přišla po pádu velkoadmirála Thrawna. 0 císařův sídelní svět spolu válčily nejrůznější frakce starého Impéria. Celé rozlehlé čtvrti proměnily ve hřbitovy havarovaných lodí a zřícených budov.

Ve válce ale došlo k obratu a Nová republika pozůstatky Impéria vytlačila. Mnoho vojáků Aliance teď soustředilo úsilí na opravu škod, mezi nimi i Lukův přítel Wedge Antilles. Nejvyšší prioritu měla obnova Císařského paláce a prostorů senátu. Konstrukční droidi, dříve patřící císaři, se sunuli zpustošeným městem a mechanicky z trosek sbírali suroviny na výstavbu nových budov.

V dálce Luke viděl, jak jeden z nich, obrovský, čtyřicet pater vysoký dro-id strhává vnější zdivo zpola zřícené stavby a razí si cestu, kudy podle jeho programu měla vést nová vyvýšená dopravní dráha. Trámovitými pažemi strhl kamennou přední stranu budovy a pak vytrhal kovové nosníky. Sutiny si podával do otvoru, kde se suroviny třídily a vytvářely se nové komponenty.

V loňském roce, plném prudkých bojů, byl Luke dopraven do pevnosti vzkříšeného císaře v galaktickém jádru. Tam se nechal učit o temné straně. Stal se císařovým vrchním pobočníkem stejně jako jeho otec, Darth Yader. V jeho nitru zuřil velký boj a osvobodit se dokázal pouze díky Lehne a Hanově pomoci a přátelství a lásce….

Spatřil, jak z orbity sestupuje diplomatický raketoplán, jehož poziční světla se vlní složitou sekvencí. Vypnutí trysek doprovázel kvílivý zvuk. Raketoplán se snášel k přistávací plošině na druhé straně paláce.

Teď už měl Luke Skywalker svoji zkoušku ohněm za sebou. Jeho srdce bylo tvrdé jako diamant. Nebyl jenom další rytíř Jedi - stal se z něho poslední zbývající jediský mistr. Přežil zkoušky a strádání o mnoho těžší,

12 Kevin J. Anderson

než na jaká ho běžný jediský výcvik připravil. Luke teď Síle rozuměl víc, než se mu kdy snilo. Občas ho to děsilo.

Vzpomněl si na dobu, kdy byl plný idealismu a touhy po dobrodružství a na palubě Millenmum Falconu vedl poslepu souboj s cvičným cílem, zatímco Ben Kenobi přihlížel. Pamatoval si i na pochybnosti, které cítil, když se v bitvě u Yavinu řítil při povrchu první Hvězdy smrti a pokoušel se zaměřit malé vyústění tepelné šachty. Tehdy k němu promluvil Benův hlas a řekl mu, aby věřil Síle. Luke toho teď chápal o tolik víc. Zejména proč se v očích starého muže odrážely takové obavy.

Další jestřapýr se vrhl do ztemnělého labyrintu nižších podlaží a s máváním křídel zase stoupal. Ve spárech svíral kroutící se kořist. Zatímco ho Luke pozoroval, snesl se k němu střemhlav druhý jestřapýr a vytrhl úlovek z jeho sevření. Jak po sobě chňapali a sekali, doléhaly k Lukovi zdálky jejich krákavé zvuky. 0 svíjející se kořist už nedbali, a tak zmítána stoupavými proudy vzduchu padala, dokud někde v šeru mezi stavbami nenarazila do země. Oba bojující jestřapýři uvěznění ve smrtelném sevření také padali, dokud se i oni nerozbili o výčnělek opuštěných spodních podlaží.

Po Lukově tváři přeběhl znepokojený výraz. Že by znamení? Chystal se pronést projev k Senátu Nové republiky. Nastal čas. Otočil se a odkráčel

zpátky do chladných chodeb, kde si přitáhl plášť těsněji k tělu.

*

Luke stál ve vstupu do senátní sněmovny. Místnost se svažovala do obrovského amfiteátru, ve kterém seděl úzký kroužek vybraných senátorů a dále ve vnějších řadách představitelé nejrůznějších planet, nejrůznějších cizích druhů. Hologramy jednání se v reálném čase vysílaly po celém Imperiál City a současně byly pořizovány nahrávky určené k odvysílání k jiným planetám.

Segmenty mnohostěnného krystalu ve stropě vysoko nad hlavou pronikalo sluneční světlo a rozložené barevné spektrum ozařovalo nejdůležitější osoby uprostřed místnosti duhovým efektem. Jak se pohybovaly, třpytila se záře kolem nich. Luke věděl, že tak to naplánoval samotný císař, aby vzbudil posvátnou úctu u těch, kdo ho sledovali.

Zdálo se, jako by Mon Mothmě, prezidentce Nové republiky, která nyní hovořila z pódia uprostřed, byla velkolepost sněmovny nepříjemná. Luke se pousmál, když si vzpomněl, jak poprvé spatřil Mon Mothmu hovořící o plánech druhé Hvězdy smrti, v době, kdy se povstalci vydávali k Endoru.

Měla krátké načervenalé vlasy a hebký hlas. Na zatvrzelého velitele nevypadala. Coby původní členka Imperiálního senátu se teď zdála být víc ve svém živlu, když se snažila z částí Nové republiky ukout silnou a jednotnou vládu.

Hledání Jedi 13

Vedle Mon Mothmy seděla s rovnými zády Lukova sestra Leia Organa Sólo a pozorně naslouchala jednání. Leia se s každým uplynulým měsícem věnovala stále důležitějším diplomatickým aktivitám.

Kolem pódia seděli členové vrchního velení Aliance, významné osobnosti povstání, jimž připadly funkce v nové vládě: generál Jan Dodonna, který v bitvě u Yavinu řídil útok na první Hvězdu smrti; generál Carlist Rieekan, někdejší velitel základny Echo na ledové planetě Hoth; generál Crix Madine, císařský dezertér, neocenitelný během příprav na zničení druhé Hvězdy smrti; admirál Ackbar, který velel povstalecké flotile v bitvě u Endoru; senátor Garm Bel Iblis, který se svými dreadnaughty pomohl v boji proti velkoadmirálu Thrawnovi.

Vojenské zkušenosti nemusely nutně znamenat, že jsou tito stateční velitelé rovněž schopnými politiky. Jelikož však zatím stabilita Nové republiky byla - jak v nedávné době ukázala zničující občanská válka - poněkud křehká, měla přítomnost vojenských činitelů u moci smysl.

Mon Moťhma dokončila svoji řeč a pozdvihla paže. Na okamžik to vypadalo, jako kdyby se chystala dávat požehnání. „Můžeme přejít k dalšímu tématu. Přeje si někdo promluvit?”

Lukovo načasování bylo dokonalé. Vystoupil v klenutém průchodu na světlo a stáhl si kápi. Promluvil tiše, využil však svých jediských schopností tak, že se jeho hlas nesl s dostatečnou silou, aby ho všichni v celém amfiteátru slyšeli.

„Já bych rád promluvil ke shromáždění, Mon Mothmo. Smím?” Sestupoval po schodech klouzavým krokem, dost rychle na to, aby ostatní neztratili trpělivost, ale s dostatečnou grácií, aby naznačil sílu své osobnosti. Vzhled mohl být matoucí, jak řekl Yoda, ale občas mohl také nýt velmi důležitý.

Luke přešel po dlouhé, svažující se plošině a cítil, jak se všechny oči v místnosti obracejí k němu. Shromáždění se utišilo. Luke Skywalker, pohlední zbývající mistr Jedi, se vládních jednání téměř nikdy neúčastnil.

„Chci promluvit o jedné důležité věci,” prohlásil. Na okamžik si vyhání, jak osamocen vcházel do zatuchlých chodeb Jabbova paláce - tentokrát tu ale nebyli žádní Gamorreani, prasatům podobní strážní, kterými by mohl manipulovat pohybem prstů a dotekem Síly.

Mon Mothma mu věnovala jemný, záhadný úsměv a pohybem ruky ho wbídla, aby zaujal místo ve středu. „Nová republika vždy ráda vyslechne va rytíře Jedi,” řekla. Luke se snažil nedat najevo, jak ho to potěšilo. Poskytla mu vynikající ávod. „Za Staré republiky,” začal, „byli rytíři Jedi strážci a ochránci ch. Po tisíc generací využívali Jedi Sílu, aby právoplatné vládě světů

14 Kevin J. Anderson

Republiky radili, bránili ji a byli jí oporou. Pak ale nastaly zlé časy, přišlo Impérium a rytíři Jedi byli pobiti.”

Nechal ta slova viset ve vzduchu. Potom se znovu nadechl. „Teď máme Novou republiku. Zdá se, že Impérium je poraženo. Vytvořili jsme novou vládu, která sice staví na té staré, nicméně doufejme, že se ze svých chyb poučíme. Dříve Republiku střežil celý řád rytířů Jedi a poskytoval jí podporu. Teď jsem ale jediným mistrem Jedi, který zbyl.

Můžeme bez takového řádu ochránců, který by Nové republice byl silnou oporou, vůbec přežít? Budeme schopni překonat obtíže a nejrůznější krize, které s sebou vytváření nového útvaru nese? Až dosud jsme trpěli těžkými boji - v budoucnu se ale nebudou pokládat za víc než za porodní bolesti.”

Než s tím někteří senátoři mohli vyjádřit nesouhlas, Luke pokračoval. „Naši lidé měli společného nepřítele v Impériu a nesmíme teď nechat svou obranyschopnost ochabnout jen proto, že máme vnitřní problémy. Ještě závažnější je otázka, co se stane, až se začneme hašteřit kvůli maličkostem. Staří rytíři Jedi pomáhali urovnávat mnoho různých sporů. Co když tu žádní rytíři Jedi nebudou, aby nás v těžkých dobách ochránili?”

Luke se prošel v záři paprsků ohýbaných krystalem nad hlavou do duhových barev. Beze spěchu postupně upřel pohled na všechny přítomné senátory. Leia byla poslední, ke komu obrátil svoji pozornost. Oči měla široce rozevřené, ale nacházel v nich podporu. Tenhle nápad s ní předem neprohrál.

„Moje sestra prochází jediským výcvikem. Má v Síle značné schopnosti. Její tři děti jsou také pravděpodobnými kandidáty, kteří by mohli být trénováni jako mladí Jedi. V nedávných letech jsem potkal ženu jménem Mara Jade. V současnosti sjednocuje pašeráky - bývalé pašeráky,” vylepšil to, „do organizace, která může napomáhat potřebám Nové republiky. Také ona má nadání v Síle. Na svých cestách jsem potkal i další.”

Opět pauza. Publikum ho zatím poslouchalo. „Jsou to ale jediní takoví? Víme už, že schopnost používat Sílu se předává z generace na generaci. Většina Jedi byla zabita během císařových čistek - mohl ale vyhubit i všechny potomky těch rytířů? Já sám jsem si svých potenciálních schopností nebyl vědom, dokud mě je Obi-Wan Kenobi nenaučil požívat. Má sestra Leia také nic netušila.

Kolik je v celé téhle galaxii bytostí, které mají srovnatelné nadání a mohly by se stát členy nového řádu Jedi, ale neuvědomují si, co jsou zač?”

Luke na ně znovu pohlédl. „Během mého krátkého pátrání už se mi podařilo objevit, že nějací potomci dřívějších rytířů Jedi skutečně existují. Přišel jsem vás požádat -” obrátil se, ukázal na Mon Mothmu a širokým gestem obou rukou přejel po osobách shromážděných v sále - „o dvě věci.

Hledání Jedi 15

Zaprvé, aby Nová republika oficiálně odsouhlasila mé pátrání po osobách se skrytým nadáním v Síle. Pak bych je vyhledal a pokusil se je získat pro naše potřeby. S tím budu potřebovat pomoci.”

Admirál Ackbar k němu otočil hlavu s obrovskýma, mrkajícíma rybíma očima a přerušil ho: „Ale pokud jste ani vy sám nevěděl o své moci, když jste byl mladý, jak to budou tihle lidé vědět? Jak je najdete, Jedi Skywal-kere?”

Luke si založil ruce na prsou. „Je tu několik způsobů. V první řadě můžeme přijatelné kandidáty nalézt s pomocí dvou oddaných droidů, kteří budou celé dny propátrávat databáze Imperiál City. Mělo by jít o lidi, které opakovaně potkalo zázračné štěstí. Jejích životy jakoby byly plné neuvěřitelných náhod. Mohli bychom hledat i ty, kdo se zdají neobvykle charismatičtí nebo takové, kterým legendy připisují konání zázraků. Tohle všechno by mohly být neuvědomělé projevy dovednosti v Síle.”

Luke na prstech odpočítal další bod. „Dále by droidi mohli v databázi hledat zapomenuté potomky známých rytířů Jedi ze dnů Staré republiky. Tak bychom mohli objevit pár vodítek.”

„A co budete dělat vy sám?” zeptala se Mon Mothma a pohnula se v dlouhých šatech.

„Už jsem objevil několik kandidátů, které bych chtěl prověřit. Všechno, co od vás právě teď žádám, je shodnout se na tom, že bychom se do tohoto úkolu měli pustit a že by se hledání Jedi účastnili i další, ne jenom já.”

Mon Mothma se ve svém křesle uprostřed trochu narovnala. „Myslím, že to můžeme odsouhlasit bez další diskuse.” Rozhlédla se po ostatních senátorech, kteří přikyvovali na souhlas. „Povězte nám o svém druhém požadavku.”

Luke se napřímil. Na tomhle mu záleželo nejvíc. Viděl, jak Leia ztuhla. „Pokud se najde dostatek kandidátů s vlohami používat Sílu, chtěl bych - s posvěcením Nové republiky - na nějakém vhodném místě založit intenzivní výcvikové středisko, jakousi akademii Jedi, chcete-li. Pod mým vedením tam studentům můžeme pomoci, aby objevili svůj talent, aby zlepšili a usměrnili své schopnosti. V konečném důsledku by tato akademie dala vzniknout určité základní skupině, s níž bychom pak mohli vzkřísit rytíře Jedi jako řád ochránců Nové republiky.” Zhluboka se nadechl a čekal.

Senátor Bel Iblis se zvolna postavil. „Mohu mít připomínku? Promiňte, Luku, ale musím tuhle záležitost zmínit. Už jsme přece viděli strašlivou škodu, kterou může Jedi napáchat, pokud se nechá svést temnou stranou. Není to dávno, co jsme se utkali s Joruusem Cbaothem, a Darth Vader nás

16 Kevin J. Anderson

samozřejmě všechny málem zabil. Pokud mohl tak skvělý učitel jako Obi-Wan Kenobi zklamat a nechat svého učedníka propadnout zlu, jak si můžeme dovolit riziko cvičit celý nový řád rytířů Jedi? Kolik z nich přejde na temnou stranu? Kolik nových nepřátel si tak uděláme?”

Luke zachmuřeně přikývl. Tahle otázka hlodala hluboko v mysli i jemu a on o ní usilovně přemýšlel. „Mohu jen říct, že pro nás tyhle strašlivé příklady byly výstrahou a že si z nich musíme vzít poučení. Já sám jsem se temné strany dotkl a ta zkušenost mě zocelila a jsem díky ní vůči moci temné strany obezřetnější než kdy předtím. Souhlasím, že existuje určité riziko, ale nevěřím, že by Nová republika byla bezpečnější bez nové skupiny Jedi.”

Sálem se rozlehl šum. Bel Iblis zůstal ještě chvíli stát, jako by chtěl něco dodat, ale místo toho se spokojeně posadil.

Admirál Ackbar se zvedl a ploutvovitýma rukama zatleskal. „Souhlasím, že to, co mistr Jedi žádá, by Nové republice bylo velmi prospěšné,” řekl.

Jan Dodonna se rovněž postavil. Potom, co jen taktak přežil bitvu u Ya-vinu, měl k Lukovi naprostou důvěru. „Já také souhlasím!”

Brzy stáli všichni senátoři. Když vstávala i Leia, Luke viděl, že se široce usmívá. Vnímal duhy, které kolem něj vrhal stropní krystal. Připadaly mu plné energie. Prostoupil ho hřejivý pocit.

Sedící Mon Mothma ztěžka přikývla. Vstala jako poslední a pozvedla paži, aby zjednala ticho. „Věřím, že se vám rytíře Jedí podaří obnovit. Poskytneme veškerou možnou pomoc. Síla buď s vámi.”

Než se Luke mohl otočit, přehnala se sálem bouřlivá vlna potlesku od publika.

__ZZleiino apartmá bylo jedno z nejprostornějších a nejpohodlnějších v císařem opuštěném paláci - a rozléhala se v něm prázdnota. Když se Leia Organa Sólo, dříve princezna, nyní novorepubliková ministryně zahraničních věcí, po dlouhém dni vracela do svého bytu, byla rozmrzelá a unavená.

Vrcholem dne byla Lukova triumfální řeč ve sněmovně, ale to byla pouhá maličkost proti celému zástupu potíží. Matoucí rozpory v několikaja-zyčných smlouvách, kterým nedokázal přijít na kloub ani Threepio, kulturní omezení, která takřka znemožňovala jednání s cizími druhy - šla jí z toho hlava kolem!

Leia se rozhlédla po apartmá a svraštila čelo. „Zvýšit osvětlení o dva stupně,” nařídila. Místnost se rozjasnila a několik mlěenlivých stínů se vytratilo.

Han s Chewbaccou byli pryč, údajně aby obnovili kontakt s planetou Kessel, ačkoli Leia se domnívala, že pro něj to byly spíš prázdniny -

ůsob, jak se vrátit do „starých zlatých časů”, kdy se toulal napříč gala-

í.

Občas přemýšlela, jestli Han někdy nelitoval, že se oženil s někým tak odlišným, kdo se navíc kvůli diplomatickým povinnostem musel usadit na Coruscantu. Nechal si líbit nekonečné recepce, na které se musel oblékat

18 Kevin J. Anderson

slušně, což mu očividně bylo nepříjemné. V konverzaci musel projevovat uvážlivý takt, který mu byl naprosto cizí.

Ale právě teď si Han odletěl za zábavou a ji nechal trčet v Imperiál City.

Mon Mothma, prezidentka Nové republiky, Leie dávala stále více úkolů. Osud celých planet závisel na tom, jak dobře dokázala plnit své povinnosti. Zatím si Leia sice vedla dobře, ale těch sedm let od bitvy u Endoru bylo naplněno mnoha překážkami: válkou s říší cizinců jménem Ssi-ruu-kové, návratem velkoadmirála Thrawna a jeho úsilím o obnovu Impéria, o vzkříšeném císaři a jeho gigantických strojích, plenitelích světů ani nemluvě. I když se teď konečně těšila období relativního klidu, nepřetržité válčení Novou republiku zanechalo v nejisté pozici.

Svým způsobem to bývalo snazší, když tu bylo Impérium, proti kterému se dalo bojovat, proti kterému se mohly všechny frakce Aliance sjednotit. Teď nepřítel nebyl tak jednoznačně vymezený. Teď musela Leia spolu s ostatními obnovit vztahy mezi všemi planetami, které dřív úpěly v císařském jhu. Některé světy toho však vytrpěly tolik, že chtěly zůstat stranou, chtěly dostat čas, aby se daly do pořádku a uzdravily se. Rada z nich nechtěla účast v galaktické federaci. Chtěly nezávislost.

Pokud by se však proti nim v budoucnu spojily nějaké jiné mocnosti, mohly se nezávislé světy jeden po druhém stát kořistí.

Leia vešla do ložnice a svlékla si diplomatický oděv, který nosila celý den. Ráno byl ještě zářivý a jako ze škatulky, ale když byla látka příliš dlouho vystavená duhovému světlu hlavního audienčního sálu, ztrácela svůj lesk.

Během příštího týdne nebo tak nějak bude Leia muset uspořádat setkání s velvyslanci ze šesti různých světů a pokusit se je přesvědčit, aby se připojili k Nové republice. Čtyři se zdáli jednáním přístupní, ale dva trvali na naprosté neutralitě, dokud nebude věnována pozornost specifickým problémům jejich planet.

Nejobtížnější úkol ji čekal ode dneška za dva týdny, kdy měl přiletět caridský velvyslanec. Carida byla hluboko v oblasti stále držené pozůstatky Impéria a nalézala se na ní jedna z předních výcvikových základen císařského vojska. Přestože byl císař Palpatine mrtvý a velkoadmirál Thrawn poražen, odmítala Carida čelit realitě. Mimořádným úspěchem bylo, že velvyslanec s návštěvou Coruscantu vůbec souhlasil. A Leia ho bude muset bavit a bezpochyby se po celou dobu mile usmívat.

Zapnula sonickou lázeň a nastavila ji na jemnou masáž. Opatrně vstoupila dovnitř a dlouze si povzdechla. Chtěla prostě jen dostat starosti z hlavy.

Čerstvě nařezané květiny z botanické zahrady Nebeská báň rozjasňovaly pokoj slabou vůní. Na stěně byly připevněné nostalgické výjevy z Alderaanu - obrázky planety, na které vyrostla a kterou velkomoff Tarkin zni—

Hledání Jedi

13

čil, aby demonstroval sílu Hvězdy smrti. Poklidná, až k obzoru se táhnoucí luka ševelící ve větru; vzduchem plachtící tvorové, kteří přenášeli lidi z jednoho nádherného věžatého města do druhého; průmyslová zařízení a usedlosti vestavěné hluboko do stěn širokých trhlin, které brázdily zemskou kůru Alderaanu… její rodné město zvedající se ze středu jezera.

Han pro ni ty obrázky sehnal teprve loni. Nechtěl jí říct, kde k nim přišel. Celé měsíce jí každý pohled na ně rval srdce. Vzpomínala na svého pěstouna, senátora Baila Organu, a na své dětství, kdy jako princezna neměla nejmenší tušení o svém skutečném dědictví.

Teď se na ty obrázky dívala s hořkosladkým zalíbením. Představovaly pro ni projev Hanovy lásky. Koneckonců, jednou přece v kartách vyhrál celou planetu a tu ji daroval pro ty obyvatele Alderaanu, kteří zůstali naživu po jeho zničení. Doopravdy ji miloval.

I když tu zrovna teď nebyl.

Za pouhých několik minut jí sonická lázeň uvolnila svaly, osvěžila ji a vrátila jí sílu. Leia se znovu oblékla, tentokrát do něčeho pohodlnějšího.

Podívala se na sebe do zrcadla. Už se o své vlasy nestarala s tak úzkostlivou pečlivostí, jako když byla na Alderaanu princeznou. Od té doby dala život třem dětem, dvojčatům, kterým teď byly dva roky, a nedávno i třetímu děťátku. Mohla se s nimi vidět jen párkrát do roka a hrozně se jí stýskalo.

S ohledem na potenciální moc, kterou vnoučata Anakina Skywalkera měla, byla dvojčátka i chlapeček dopraveni na pečlivě střeženou planetu Anoth. Všechny ostatní znalosti o planetě byly její mysli odepřeny, aby je nikdo nemohl vyzvědět z jejích myšlenek.

Během prvních dvou let, řekl Luke, byly jediské děti nejzranitelnější. Jakýkoli kontakt s temnou stranou mohl doživotně pokřivit jejich talent i myšlení.

Zapnula malou holografickou plošinku, která promítala nedávno pořízené obrázky dětí. Dvouletá dvojčata Jacen a Jaina si hrála uvnitř barevného, bohatě vytvarovaného artefaktu. Na jiném obrázku držela Leiina osobní služebná Winter nejmladší dítko, Anakina. Smál se na něco mimo záběr. Leia úsměv oplatila, i když ji statické obrazy nemohly vidět.

Tahle dlouhá osamělost brzy zčásti skončí. Jacen a Jaina teď mohli k ochraně používat některé z jediských schopností a stejně tak je mohla zaštiťovat i Leia. Jen o málo déle než týden - ne, bylo to přesně osm dní -a její chlapeček a holčička se vrátí domů.

Vědomí toho, že tu dvojčata zůstanou, jí zlepšilo náladu. Pomalu usedla do přizpůsobivého křesla a pustila si na zábavních syntezátorech pastorální melodii, kterou napsal slavný alderaanský skladatel.

Ozval se domovní zvonek a vytrhl ji ze zasnění.

20 Kevin J. Anderson

Vrhla rychlý pohled dolů, aby se ujistila, že se nezapomněla obléknout, a vydala se ke vchodu.

V přítmí tam stál její bratr Luke zahalený v hnědém plášti a kápi. „Ahoj, Luku!” řekla a pak se zajíkla. „Ach, já úplně zapomněla!”

„Rozvíjení svých jediských schopností bys neměla brát na lehkou váhu.” Zamračil se, jako by ji káral.

Pohybem ruky ho vybídla, aby vešel. „Jsem si jistá, že mě to necháš odčinit hodinami cvičení navíc.”

*

Zdálky to vypadalo, že se ohromný konstrukční droid vleče. Jen jednou za půl hodiny zvedl obrovité podpěrné nohy a udělal namáhavý krok vpřed. Wedge Antilles a jeho demoliční čety však stáli přímo pod ním a viděli horečnou činnost tisícovek jeho kloubovitých paží, které pracovaly na budovách určených k rozebrání. Kráčející továrna se nořila hlouběji do nehostinné krajiny bortících se a zpola zničených staveb v jednom starém sektoru Imperiál City.

Některé z droidových paží byly zakončeny demoličními koulemi nebo plazmovými řezáky, kterými pálil do zdí, až se otřásaly. Sběrací paže se probíraly troskami, vytrhávaly nosníky, nakládaly do úložných kontejnerů balvany a ocelobeton. Ostatní trosky se nakládaly přímo do čelistí, které je drtily, a na běžící pásy, které materiál dopravovaly do látkových separá-torů. Tam z nich byly získány vhodné substance a z těch se vytvářely součásti nových budov. Z droidových vnitřních továren stoupaly jako nějaký optický klam tetelivé vlny tepla a obrovitý stroj tak v hvězdnaté coruscantské noci doslova žhnul.

Droid se dál propracovával stavbami poškozenými v ničivých bitvách během nedávné občanské války. Bylo toho potřeba opravit nebo zničit tolik, že na to droidovy sběrací paže a sítě na trosky ne vždy stačily.

Wedge Antilles se podíval vzhůru a okamžitě zahlédl, jak se jeden naložený kontejner uvolňuje ze svých kabelů. „Hej, všichni zpátky! Schovejte se!” Zatímco trosky prolétaly výškou dvaceti pater, demoliční četa se chvatně ukryla pod výběžek ze zdi.

Na ulici hrozivou silou dopadl déšť kamení, transparioceli a zprohýba-ných traverz. V komlinku kdosi vyjekl a okamžitě se donutil zmlknout.

„Vypadá to, že ta hlavní budova půjde každou chvíli k zemi,” řekl Wedge. „Oranžový týme, chci, abyste se od ní drželi alespoň půl bloku stranou. Kdo ví, co ten droid udělá, a já ho nechci vypínat. Znova ho spustit a rozběhnout trvá tři dny.” Wedge nebyl dvakrát nadšený, že musel pracovat s tak zastaralou a nepředvídatelnou technologií, ale konstrukční droidi vypadali jako nejrychlejší způsob, jak trosky odstranit.

Hledání Jedi 21

„Rozumím, Wedgi,” řekl velitel Oranžového týmu. „Ale jestli zahlídne-me nějaký další zdivočelý uprchlíky, budeme je muset zkusit zachránit -i když jsou rychlejší a lip se schovávaj.” Pak vydal ostatním členům týmu rozkaz k přesunu a komunikační kanál zaplavilo klábosení.

Wedge se usmál. I když byl - stejně jako Lando Calrissian a Han Sólo -povýšen na generála, pořád si připadal jako „jeden z kluků”. V jádru byl bojový pilot a tak mu to vyhovovalo. Poslední čtyři měsíce strávil ve vesmíru a se záchrannými oddíly odtahoval vraky stíhaček na vyšší orbity, kde pro přilétající lodě nepředstavovaly riziko. Zachraňoval plavidla, která nebyla poškozená příliš, a u těch, která byla pro dopravní koridory na orbitě příliš velkým nebezpečím, nechával aktivovat autodestrukci.

Minulý měsíc požádal o přeložení na povrch - i když létaní ve vesmíru miloval, chtěl změnu. Velel teď téměř dvěma stům lidí a dohlížel na čtyři konstrukční droidy, kteří se propracovávali touhle částí města. Dávali ji do pořádku a odstraňovali jizvy, kterými ji poznamenala válka s Impériem.

Každý konstrukční droid měl hluboko uvnitř svého počítačového jádra jednotný plán. Droidi se v určených pruzích sunuli skrz Imperiál City a prohlíželi budovy před sebou. Vyspravili takové, které potřebovaly jen menší úpravy, a zbourali ty, jež do nového plánu nezapadaly.

Většina rozumných forem života byla z podzemních oblastí prastaré metropole evakuována, ačkoli některé tvory obývající temná zákoutí už nebylo možné tak docela řadit mezi lidské bytosti. Byli nazí a špinaví, í bledou kůží a zapadlýma očima - potomci těch, kdo před dávnými ča-m uprchlí do nejtemnějších hlubin Coruscantu, aby unikli politické mstě. Někteří vypadali, jako by po celý život nespatřili slunce. Když se na Coruscant vrátila Nová republika, byly pod vedením starého veterána Yavinu 4, generála Jana Dodonny, započaty snahy pomoci těmto ubohým duším. Byli ale divocí a vychytralí a pokaždé se jim podařilo vyhnout se lajetí.

Ulice - nebo to, co před staletími ulicemi bývalo - byly pokryté páchnoucími lišejníky a bujným porostem hub. Kdykoli se Wedgova četa přesouvala, rozvířil se kolem ní pach dějících odpadků a hnilobné vody. Mikroklimata stoupavého vzduchu a kondenzujících výparů vyvolávala v uli-. ích miniaturní lijáky, ale kapající voda nepáchla o nic lépe, než když stá-I v tůních nebo protékala odpadními kanály. Wedgova četa rozmístila -. znášející se repulzorová světla, ale oblaka usazujícího se prachu z demo-bčních prací plnila vzduch neprostupným šerem.

Konstrukční droid na okamžik ustal v práci a následné relativní ticho znělo Wedgovým uším jako hluboké zadunění. Pohlédl vzhůru a spatřil, ¦ droid napřáhl dvě ze svých paží opatřených demoličními koulemi, ma—

22 Kevin J. Anderson

mutí silou s nimi udeřil do zdi před sebou a zbořil ji. Potom zvedl své podpůrné nohy, aby vkročil dovnitř hroutící se budovy.

Část zdi se však nesesula dovnitř tak, jak Wedge očekával. Něco tam uvnitř bylo vyztužené lépe než zbytek budovy. Konstrukční droid se pokoušel dokončit krok, ale zeď nechtěla povolit.

Zatímco se pokoušel znovu získat rovnováhu, začala hydraulika gigantického stroje vydávat hlasité zvuky. Čtyřicet poschodí vysoká mechanická továrna se naklonila na stranu a balancovala na pokraji pádu. Wedge rychle vytáhl komlink. Kdyby se droid převrhl, vzal by s sebou celou polovinu bloku, a to včetně oblasti, kam Wedge právě poslal do úkrytu Oranžový tým.

Tucet jeho končetin se ale pevně semkl a roztáhl se k přilehlé hradbě budov. Na několika místech se probouraly dovnitř, ale udržely droidovu váhu dostatečně dlouho na to, aby znovu získal rovnováhu. Z komlinku se ozval šelest, jak Wedgovy týmy společně vydechly úlevou.

Wedge se snažil v mihotavém jasu, který k nim pronikal shora, a v záři vznášejících se svítidel, která rozmístili, něco zahlédnout. Ukryté za konstrukcí nerozeznatelnou od ostatních budov stály pevné kovové stěny, silně vyztužené, avšak droidovou obrovskou nohou proražené a zohýbané.

Wedge se zamračil. Demoliční čety objevily v pobořených stavbách celou řadu prastarých artefaktů, ale nic tak dobře chráněného a ukrytého. Něco mu říkalo, že tohle je důležité.

Podíval se vzhůru a trhnul sebou, protože konstrukční droid se přeorientoval a vrátil se k vyztužené budově, která mu stála v cestě. Droid sklonil svoji klenutou snímací hlavu a zkoumal odolné zdi té chráněné místnosti, jako by pátral po nejlepším způsobu, jak je rozervat. Dolů se natáhla dvě explozivní elektrická klepeta.

Konstrukční droid neměl nejmenší ponětí o tajemstvích, která mohly takové stavby skrývat. Jen se řídil programem ve své počítačové mysli a prováděl naplánované úpravy.

Wedge se zmocnil trýznivý pocit nerozhodnosti. Kdyby droida vypnul a záhadnou budovu prozkoumal, trvalo by tři dny znovu všechny jeho systémy nastavit a uvést ho do chodu. Ale co záleželo na několika dnech, pokud droid opravdu odhalil něco důležitého, něco, o čem by měl kabinet vědět?

Droidovy paže se blížily k opevněným zdem. Na konci explozivních klepet se začaly kroutit modrobílé blesky.

Wedge vzal do ruky komlink a připravil se droida vypnout - a paměť mu vypověděla službu. Jak zněl ten kód?

Poručík Deegan vedle něho si všiml jeho zmatku a vyštěkl správnou odHledánf Jedi 23

poveď: „SGW nula-nula-dva-sedm.” Wedge ji okamžitě zadal do komlin—

Droid znehybněl, právě když se chystal z klepet vypálit. Wedge uslyšel svčivé zadunění, jak vnitřní továrny přecházely na záložní režim, přestá-. aly pracovat a vychládaly. Wedge doufal, že se rozhodl správně.

„Tak jo, Fialový a Stříbrný tým se mnou půjdou dovnitř. Trochu to tady prozkoumáme.”

Obě čety k sobě přivolaly roj létajících světel, aby je doprovázel, a setkaly se u nohy konstrukčního droida. Pak se vydaly do trosek. Zvířený

rach se třepotavě snášel k zemi.

Namáhavě přelézali hromady suti a dávali pozor, aby se nepořezali o rozbitou transpariocel a vyčnívající kov. Wedge slyšel cupot malých tvorů, kteří se ukrývali do nově vzniklých prasklin. Nadále se ozýval klapot padajících kamenů, jak se bortící se zdi neustále posouvaly. „Dávejte si pozor. Pěkně se to tu rozpadá,” řekl.

Před nimi se jako nějaká jeskyně otevírala široce zející trhlina ústící do

osvětleného nitra opevněné místnosti.

„Pojďme dovnitř. Hezky pomalu.” Wedge se přimhouřenýma očima zadíval do okolního přítmí. „Buďte připraveni okamžitě ustoupit. Nevíme,

tam je.”

Z výšky se ozvalo ohlušující zavřeštění a tmou se rozlehla jeho ozvěna.

Demoliční čety nadskočily a potom se donutily ke klidu, když se zjistilo,

e to byl jen chladnoucí konstrukční droid, který vypouštěl přebytečné

¦-plo.

Wedge přistoupil k okraji tmavého otvoru. Za zprohýbanou škvírou ve ¦ nebylo vidět nic než naprostá tma.

V okamžiku, kdy do temnoty strčil hlavu, se kupředu vrhlo monstrum samý tesák a záplava slin.

Tváří v tvář útočící lokomotivě drápů, plátů krunýře a husté srsti Wedge vykřikl, zakopl a upadl dozadu na zubatý okraj trhliny.

Než si mohl srovnat myšlenky - než si vůbec dokázal představit, že by vy křikl rozkaz - vyšlehla do noci křížící se síť blasterových výstřelů. Větvina paprsků zasáhla s čadivým zasyčením tvorovo tělo. Mastery vypálily další salvu.

Stvůra zařvala překvapením, vztekem a bolestí, načež se zhroutila s takovou ránou, že by to v rozvalinách mohlo vyvolat menší lavinu. Její smrtelný sípot zněl jako pára unikající z kotle.

Wedge se svezl na zem a najednou zase cítil, že mu bije srdce. „Díky,

Ostatní stáli kolem ztuhlí překvapením a hrůzou a zírali na své reflexiv-

24

Kevin J. Anderson

Hledání Jedi

25

ně vytažené blastery a na umírající monstrum, které žilo v opevněné budově.

Vypadalo to jako obrovská obrněná krysa. Po zádech se jí táhly bodliny a z tlamy jí čněly kly. Ocas měla jako drak krayt a ve smrtelné křeči s ním švihala. Mezi zčernalými krátery, které jí v kůži vypálily blastery, vytékala temně nachová krev.

„Nejspíš mu z čekání tady vyhládlo,” řekl Wedge. „Váš nebojácný vůdce si odteď bude muset dávat o něco větší pozor.”

Poslal pohupující se svítidla otvorem, aby osvětlila prostor před nimi. Zdálo se, že se uvnitř nic dalšího nehýbe. Obrněná krysa za nimi se zachvěním vydala poslední sten a zcepeněla.

Po dvojicích otvorem pronikali do dříve uzavřené místnosti. Kovové podlahové desky byly poseté polámanými kostmi a lebkami podlidí, kteří žili v nejhlubších úrovních města. „Takže to nakonec něco k snědku asi našlo,” řekl Wedge.

Na druhé straně tmavé místnosti objevili další tunel, který za prolomenou mříží vedl hlouběji do podzemí. Mříž byla zrezivělá, ale zřetelné stopy silných drápů ukazovaly, kudy si krysí stvoření prorazilo cestu.

„Kdepak to - ta,” řekl poručík Deegan. „A tady vidíte, proč byla tak rozzuřená.” Ukázal do rohu, který byl nejvíc poškozený.

Na hnízdě krysího monstra tam ležela hromada rozbitých stavebních kvádrů. Krvavé skvrny jasně ukazovaly, kde byla tři tvorova mláďata -každé o velikosti endorského poníka - rozdrcena padajícími kameny.

Wedge se na to ještě chvíli díval a pak se rozhlédl po zbytku tmavé místnosti. Když si v hledí upravil nastavení světelných receptorů, spatřil kolem sebe zlověstně vyhlížející přístroje, ovládací pulty, lůžkům podobné plošiny s řetězy a pouty. Ve stojanech byli uloženi dva císařští výslechoví droidi, leskle černí a nehybní. Tajné počítačové porty zíraly mrtvě a bez-výrazně jako oči obojživelníků.

„Nějaké mučící středisko?” zeptal se poručík Deegan.

„Vypadá to tak,” odpověděl Wedge. „Výslechy. Tady bychom mohli najít spoustu informací, které se před námi císař snažil uchránit.”

„Dobře že jsi toho droida vypnul, Wedgi,” řekl Deegan. „Tohle za to zdržení stojí.”

Wedge sešpulil rty. „Jo. Tohle za to stojí.” Pohlédl na nestvůrné výsle

chove droidy a mučící nástroje. Jedna jeho část si přála, aby tohle místo

nikdy nenašel.

*

Soška na Leiině křišťálovém stolku poskočila vpřed, zastavila se a pak se vznesla vzhůru.

Figurka představovala tlouštíka s rozevřenými dlaněmi a úsměvem tak širokým, že by mohl spolknout X-wing. Obchodník Leiu ujistil, že jde I nefalšovanou corellianskou práci a že u Hana vyvolá příjemné vzpomínky na jeho domovský svět, .tak jako na ni působily Hanovy obrázky Alderaanu. Když Han tenhle dárek k výročí dostal, upřímně jí poděkoval, ale nedokázal zadržet smích. Nakonec jí vysvětlil, že soška byla obchodní značkou chráněná figurka ukradená ze sítě levných corellianských restau-^ raci…

„Soustřeď se dál, Leio,” zašeptal do ticha Luke a naklonil se blíž. Po-lorně ji sledoval. Její oči upřeně hleděly kamsi do dálky a figurku vůbec nevnímaly.

Soška se dál vznášela, stoupala od stolu. Potom sebou náhle hodila do-edu a spadla na podlahu.

Leia těžce vzdychla a klesla do přizpůsobivého křesla. Luke se snažil •krýt zklamání, protože si pamatoval na svůj vlastní výcvik. Yoda ho nechal stát na hlavě a zároveň balancovat s kameny a dalšími těžkými předměty. Luka také cvičil pomatený Joruus Cbaoth a o nejhlubších tajem-irích temné strany se učil od samotného vzkříšeného císaře.

Výcvik jeho sestry byl mnohem méně přísný a také nepravidelnější, protože lekce neustále přesouvala, aby se zároveň mohla věnovat přibývajícím diplomatickým povinnostem. Leia mu ale dělala starosti - pracoval t ní už déle než sedm let a zdálo se, že už nemůže dál postupovat, že už

>>áhla hranice schopností, které dokáže zvládat. Vzhledem k tomu, ž byla dcerou Anakina Skywalkera, by nemělo být těžké cvičit ji. Luke př myslel, jak si na akademii Jedi, jejíž založení navrhl, poradí s výukou I skupiny studentů, když neměl úspěch ani s vlastní sestrou. Leia vstala, sebrala spadlou sošku z podlahy a postavila ji zpátky na .1. Luke ji sledoval, aniž dal výrazem tváře najevo jakoukoli sklíčenost. .Co se děje, Leio?” zeptal se. Zahleděla se na něj tmavýma očima a otálela s odpovědí. „Nejspíš se lituju. Han měl na Kessel dorazit před dvěma dny, ale ani se neobtě-al poslat zprávu. U něj se ale není čemu divit.” Luke však v jejích •cích viděl spíš stesk než uštěpačnost…Občas mě rozčiluje, že tu nemůžu mít vlastní děti. Strávila jsem rojčaty jen zlomek jejich života. Na prstech jedné ruky můžu spočítat, i likrát jsem navštívila malého. Neměla jsem vůbec čas být matkou. Ta •travná diplomacie mě nenechá na pokoji.” Pak pohlédla přímo na něj. LA ty se chystáš na svoji velkou výpravu pátrat po nových Jedi. Připadám •l, jako bych byla životem ochuzená.”

Luke se natáhl a dotkl se jejího ramene. „Mohla by z tebe být velice

:e •e-vel—

26 Kevin J. Anderson

mocná Jedi, jen kdyby ses na práci trochu soustředila. Abys porozuměla Síle, musíš dovolit, aby se výcvik stal středem tvého života. Nenechat se ničím zneklidňovat.”

Leia zareagovala silněji než čekal. Odvrátila se a řekla: „Toho se možná bojím, Luku. Když se na tebe podívám, vidím tvůj ustaraný pohled, jako by nějaká tvoje důležitá část shořela v tom osobním pekle, kterým jsi prošel. Snažit se zabít vlastního otce, bojovat se svým klonem a sloužit císařovi a temné straně. Jestli je tohle všechno zapotřebí, aby ze mě byla mocná Jedi, tak o to místo možná ani nestojím!”

Zvedla ruku, aby mu zabránila cokoli říct, dokud neskončí. „Dělám pro radu důležitou práci. Pomáhám znovu vybudovat celou republiku tisícovek hvězdných systémů. Možná že to je můj celoživotní úkol, ne aby ze mě byla Jedi. A možná, jen možná, bych kromě toho mohla být taky matkou.” Luke se na ni nepohnutě díval. Výraz jeho obličeje se už nedal tak snadno rozluštit. Už to nebyl nevinný mladík. „Jestli je tohle tvůj osud, pak je dobře, že brzo začnu cvičit další Jedi.” V nepříjemném tichu hleděli chvíli jeden na druhého. Luke odvrátil pohled jako první a s tím od tématu ustoupil.

„Pořád se ale budeš potřebovat chránit před temnou stranou. Co kdybychom teď ještě trochu pracovali na tvém krytí a vnitřní obranyschopnosti a tím bychom dnes večer skončili?” Leia přikývla, ale Luke dokázal vycítit, že se její nálada ještě zhoršila.

Vztáhl ruce k jejím tmavým vlasům a začal prsty klouzat po konturách její hlavy. „Zkusím proniknout do tvé mysli. Použiju různé techniky, různé druhy doteků. Pokus se mi klást odpor, nebo alespoň určit, kde jsem.”

Lukovy oči se zpola zavřely. Potom do Leiiny mysli vyslal slabé úponky myšlenek a zručně se dotýkal topografie její paměti. Zprvu nereagovala, ale pak začal vnímat, jak se soustředí a staví kolem jeho průniku neviditelnou zeď. I když jí to šlo pomalu, nakonec ho úspěšně vytlačila.

„Výborně. Teď to zkusím jinde.” Přesunul svůj dotek k jinému centru. „Zkus mi vzdorovat.”

Čím déle a hlouběji pronikal, tím více se Leie dařilo vytlačovat ho. Odrážela jeho výpady s větší rychlostí a silou a on jí ukazoval, kde vztyčovat zábrany. Jeho radost z práce s ní rostla. Dotýkal se náhodných míst v její mysli, snažil se ji překvapit. Cítil, jak ji její pokroky těší.

Sáhl do hlubší části její mysli, do temné oblasti prvotních vzpomínek, kde se vědomé myšlenky vyskytovaly pomalu. Pochyboval, že ho tam čeká nějaká obranná reakce, ale žádný útočník by na takové místo nejspíš neu-deřil. Její myšlenky se před ním rozprostíraly jako mapa. Luke sáhl dovnitř, k osamocené uzlině v její mysli. Zatlačil -

Hledání Jedi 27

A znenadání měl pocit, jako by se mu na prsou usadila ohromná neviditelná dlaň a strčila do něj. Luke se ve snaze udržet rovnováhu zapotácel a udělal dva kroky od Leiy. Oči sejí rozšířily a překvapením otevřela ústa. Luke řekl: „Co jsi to udělala?” Ve stejný okamžik, kdy Leia řekla: „Co lem to udělala?” A oba zároveň odpověděli: „Já nevím!” Luke se pokusil vybavit si, co udělal. „Zkusím to znovu. Jen se uvolni.” Když ji ale začal znovu zkoumat, byla všechno, jen ne uvolněná. Sáhl do hlubších vrstev její mysli a našel mezi pudovými centry osamocenou jzlinu. Jakmile se jí dotkl, jakási fyzická síla ho znovu prudce odstrčila. „Ale já jsem nic neudělala!” trvala Leia na svém. Luke si dovolil úsměv. „To tvoje reflexy. Když ti lékařský droid klepne na koleno, tvoje noha se vymrští, ať chceš, nebo ne. Možná jsme právě narazili na něco, co potenciální Jedi má a ostatní ne. Chtěl bych, abys to vyzkoušela na mně. Prostě zavři oči a já ti předám představu toho, co jsem . lělal s tebou.” „Myslíš, že toho budu schopná?” zeptala se Leia. „Pokud je to opravdu instinktivní, budeš muset jen najít to správné místo.” „Zkusím to.” Tvářila se skepticky.

„Udělej to, nebo to nedělej. Není žádné zkusit. To vždycky říkal Yoda.” „Ach, přestaň ho citovat. Na mě dělat dojem nemusíš!” Leia se dotkla bratrových skrání. Zhluboka se nadechl a s pomocí je-:;ských relaxačních technik začal potlačovat svoji ostražitost. V posledních sedmi letech si vybudoval tolik mentálních bariér, že jen doufal, že ji ;eště dokáže vpustit dovnitř. Pocítil dotek jejích myšlenek, nehmotných prstů, které ohleduplně sledovaly obrysy jeho mozku. Luke její pátrání velí k nižším vrstvám, kde dřímaly primitivní myšlenky. „Dokázala bys - “

Než mohl otázku dokončit, Leia klopýtla dozadu a spadla do přizpůsobivého křesla. „No teda! Našla jsem tu uzlinu, ale když jsem se jí dotkla, uk jsi mě úplně odhodil.”

Luke cítil, jak se ho zmocňuje úžas. „A z mé strany to bylo naprosto neúmyslné. Vůbec jsem si nebyl vědom, že bych cokoli udělal.”

Luke se dotkl svých rtů. Hlavou se mu honily nové myšlenky. „Musím lo vyzkoušet i s jinými lidmi. Jestli je to naprosto reflexivní reakce, mohla by to být velice užitečná zkouška, jak najít lidi s latentními jediskými jchopnostmi.”

* Druhý den ráno prolétal nad střechami Imperiál City metropolitní raketoplán, jako by to byl kočár nadnášený proudy teplého vzduchu, které paly z propastí mezi vysokými stavbami. Pás budov nově postavených

28 Kevin J. Anderson

konstrukčními droidy vypadal jako zářivý pruh táhnoucí se napříč prastarým městem.

Člun pilotoval admirál Ackbar osobně. V kloubovitých, ploutvím podobných rukou držel řízení a široce posazenýma rybíma očima sledoval oblohu. Za ním seděli připoutaní Luke Skywalker a Leia Organa Sólo. Zářivý úsvit vrhal do nižších podlaží města dlouhé stíny.

Ackbar se předklonil a promluvil do komlinku. „Generále Antillesi, blížíme se k vám. Vidím před námi konstrukčního droida. Vyklidili jste nám prostor na přistání?”

„Ano, pane,” zazněl z reproduktoru Wedgův zřetelný hlas. „Přímo napravo od droida je dobré místo, ideální pro přistání.”

Ackbar zvedl hlavu, aby se podíval oblým průzorem, a potom tam metropolitní raketoplán navedl. Prostorem mezi budovami sestupovali do neprozkoumaných podlaží ulice.

Poté, co admirál s raketoplánem dosedl vedle vypnutého konstrukčního droida, vyšel Wedge ven, aby je uvítal. První na troskami pokrytou mýtinu vstoupil Ackbar. Naklonil klenutou hlavu, aby se podíval na proužek slunečního světla, které sem z výšky pronikalo. Luke a Leia vystoupili bok po boku, zatímco jejich loď s hukotem přecházela na záložní režim a začala vychládat.

„Nazdar, Wedgi!” zavolal Luke. „Nebo bych měl říct generále Antillesi?”

Wedge se široce usmál. „Jen počkej, až uvidíš, co naše demoliční četa objevila. Klidně by mě zas mohli povýšit.”

„Nevím, jestli bys o něco takového stál,” řekla Leia. „Pak bys měl na krku diplomatické úkoly.”

Wedge jim pokynul, aby ho následovali. Slunce zakrýval konstrukční droid. Luke slyšel, jak se po jeho vnějším plášti personál pohybuje po přístupových žebřících a v automatizovaných výtazích. Udržbářské čety využívaly času, kdy je droid mimo provoz, aby zkontrolovaly vnitřní továrny a zařízení, která zpracovávala získané materiály, a aby upravily určité úseky droidova programu.

Mezi troskami ležela přímo před otvorem do opevněné místnosti ohlodaná zdechlina velkého zvířete. Wedge na ni ukázal. „Tohle na nás včera v noci zaútočilo a můj tým to zabil. Když jsme byli nahoře v řídící místnosti konstrukčního droida a odpočívali a dávali se do pořádku, vylezli odněkud další mrchožrouti a obrali z kostí maso. Je to škoda. Xenobiolo-gové by to mohli chtít klasifikovat, ale teď už z toho moc nezbylo.”

Wedge se sehnul a trhlinou v kovové zdi vstoupil do opevněné místnosti. Luke zevnitř slyšel šoupání a rány. Viděl, jak Leia nakrčila nos nad podivnými pachy, které vanuly ven.

Hledání Jedí 23

Lukovým očím chvíli trvalo, než se přizpůsobily žluté záři, kterou vydávala vznášející se svítidla rozmístěná po místnosti. Něco silného se tady rozběsnilo. Nejdřív spatřil rozbité vybavení rozházené po podlaze, vytrhané dráty a naprosto zdemolované počítačové terminály. Ve stěnách byly dlouhé rýhy po drápech. V jednom rohu ležela rozštípnutá černá koule -imperiální výslechový droid. Všiml si, jak se na něm zastavil Leiin pohled, a cítil, jak se v ní zdvihá vlna odporu.

Několik lidí z Wedgovy čety dovleklo k jedné zdi těžkou kovovou mříž a teď ji laserem přivařovali zpátky na místo do průchodu. Mříž byla hrozi-. i ohnutá.

„Další oživení včerejší noci,” řekl Wedge. Svářeči vzhlédli od práce, mávnutím ruky Wedge pozdravili a sehnuli se zpátky ke svým paprskům. _Ta krysí kreatura měla druha a ten se sem z tunelů vrátil, našel svoji společnici mrtvou a zničil, co mohl.” Wedge se zamračil. „Zdemoloval většinu toho starého vybavení tady, ale pořád bychom mohli něco zachránit. Císař to tu měl přísně zabezpečené. Vypadá to na nějaké tajné výslechové lařízení.”

..To opravdu ano,” řekl Ackbar. Procházel se troskami a pod širokýma nohama mu chrupaly rozbité obvodové desky. „Určitě bychom nechtěli,

v se něco z toho dostalo do špatných rukou.”

Lukovu pozornost zaujala spleť drátů a čtecích zařízení z plochých irystalů, která se povalovala na podlaze. Celo se mu svraštilo soustředěni. Šel se podívat blíž. „Je to to, co si myslím?” zamumlal.

..Co jsi říkal?” zeptala se Leia a šla za ním.

Neodpověděl jí. Shýbl se k přístrojům a začal tahat za dráty a kabely i probírat se celým tím nepořádkem. „Vypadá to, že tu byly tři samostatné jednotky. Nejspíš jsou všechny zničené.” Přesto Luke cítil rostoucí rozčilení. Možná by dokázali dát součástky dohromady.

..Co je to?” zeptala se Leia znovu.

Luke jeden kabel rozmotal a na konci objevil nedotčené čtecí zařízení t plochého krystalu. Vypadalo jako lesklé stříbrné pádélko delší než jeho r~Ka. „Četl jsem o tom během bádání o starých rytířích Jedi. Oddíly císa-• . vch lovců to používaly k pátrání po Jedi, kteří se během jeho velké •íisty skrývali.”

Našel další neporušené krystalové pádélko a potom zvedl ovládací *»:íňku, která vypadala nejméně poškozená. Kybernetickou rukou z ní Metl trochu prachu a pak do ní z obou stran zapojil kabely, v každé ruce pedno pádélko. Na ovládací skříňce stiskl vypínač a s uspokojením sledo-m1. jak jednotka za čilé hry světel prochází spouštěcí diagnostikou.

ísařovy oddíly používaly vybavení, jako je to tohle, jako jakýsi detek—

30 Kevin J. Anderson

tor Síly. Jeho nohsledi s nimi mohli zkoumat aury lidí, o kterých si mysleli, že by mohli mít jediské nadání. Podle záznamů se zbytky rytířů Jedi téhle věci velice obávaly - ale my ji možná dokážeme využít tak, abychom Jedi obnovili.”

Zazubil se a na okamžik si znovu připadal jako nezkušený mladík z farmy na Tatooine, plný očekávání. „Stůj klidně, Leio. Chtěl bych to na tobě vyzkoušet.”

Polekaně udělala krok zpět. „Ale co to udělá?” Wedge i Ackbar přistoupili blíž, aby přihlíželi.

„Věř mi,” řekl Luke. Natáhl k ní ruce s krystalovými padělky, jako by ji chtěl obejmout. Když spustil skenování, přejel po jejím těle od hlavy k patě tenký proužek měděně červeného světla. Ve vzduchu nad ovládací skříňkou se objevil menší obraz červeného skenovacího paprsku, který se pohyboval opačným směrem, vstřebával data a postupně vykresloval Leiin miniaturní hologram.

Vypadal jinak, než malé holo, které Artoo-Detoo promítal Benu Kenobi-mu. Na rozdíl od něj šlo o drátěnou siluetu jejího těla, na které byly k barevně odlišeným čarám připojeny údaje promítané do vzduchu jako sloupec čísel. Obrys obklopovala mihotavá modrá koróna, slabá, ale zřetelná.

„Dokážete z toho něco vyčíst, Luku?” řekl admirál Ackbar a naklonil se blíž.

„Co kdybychom si pro srovnání udělali ještě jeden.” Tentokrát Luke namířil pádélka na Wedge a ten sebou cuknul, když po jeho uniformě přeběhl nahoru a dolů červený skenovací paprsek. Když se jeho drátěné holo objevilo vedle Leiina, byla většina barevně znázorněných detailů podobná - ale jeho obrazu chyběla modrá koróna.

„Teď to zkusíme na vás, admirále.” Natáhl pádélka k Mon Calamariano-vi a přizpůsobil nastavení na ovládací skříňce Ackbarově odlišné fyziologii. Když se objevil jeho naskenovaný obraz, také mu scházela modrá aura.

„Leio, udělala bys totéž mně, jen abychom měli větší jistotu?”

Leia brala zařízení do rukou neochotně, jako by jí bylo nepříjemné dotýkat se přístroje používaného těmi, kdo navrhli výslechového droida. S ovládáním skeneru však potíže neměla. Krystalová pádélka namířila z obou stran na Luka.

Jeho obraz měl zářící korónu.

„Tohle zařízení má velkou cenu,” řekl Luke. „Nemusíte mít žádnou speciální schopnost v Síle, abyste ho mohli používat. Můžeme objevit lidi s jediským nadáním prostě tak, že je oskenujeme. Hodně mi to pomůže v pátrání po kandidátech pro akademii. Možná z tohohle přístroje po všech těch letech vzejde něco dobrého.”

Hledání Jedi

31

„Výborně, Luku,” řekl Ackbar.

Luke sešpulil rty. „Wedgi, chtěl bych něco vyzkoušet. Mohl by ses na chvíti uvolnit a dovolil mi dotknout se tvé mysli?”

„Ech,” zarazil se Wedge a pak si všiml, že se na něj lidé z jeho čety dívají. Napřímil se. „Samozřejmě, Luku.”

Luke neztrácel čas. Přiložil ruce k Wedgovým spánkům a vyslal svůj mentální dotek po povrchu jeho mysli, vedl ho až k primitivní oblasti, k té zvláštní uzlině uprostřed krajiny myšlenek -

Ale když se jí Luke dotkl, nepřihodilo se nic. Wedge si nejspíš ani neuvědomoval, že někdo pronikl do jeho mysli. Luke zatlačil silněji, ale nevyvolal žádnou reflexivní protiakci, žádné nekontrolované odstrčení, kterým zareagovala Leia. ‘

„Co to mělo být?” zeptal se Wedge. „Udělal jsi něco?” _ Luke se usmál. „Jen jsem si upevnil jednu svoji teorii. Jsme teď o hodné bhz k obnovení rytířů Jedi.”

<®

A

spon že loď při nárazu nevy—

buchla.

To bylo první, co si Han Sólo pomyslel, když se mu vrátilo bolavé vědomí. Zamrkal a zaposlouchal se do syčení atmosféry unikající trhlinami ve Fakonově trapu. Nějak se jim podařilo přežít ztroskotání. Han přemýšlel, na které planetě to asi je.

Na Kesselu!

Oči se mu rozšířily, když spatřil rudé skvrny, které se táhly po ovládacích panelech. Jeho krev. Zdálo se mu, že má nohu v ohni, a v ústech cítil chuť tekutého cínu. Zakašlal a ven vyšla další krev. Hanovi se před srážkou nepodařilo připoutat. Ještě že nezůstal nahoře v dělové věži. Ze svého převráceného místa viděl, že loď se při nárazu obrátila a horní dělovou věž to pod nimi rozmačkalo.

Doufal, že Chewbacca dopadl lépe. Han otočil hlavu. Bylo to, jako by páteří dřel o kusy drceného skla. Wookiee ležel bez hnutí v křesle kopilota. Kožich měl potřísněný ztmavlou krví, která pomalu vytékala z ran ukrytých pod jeho chundelatou srstí.

„Chewie!” dostal ze sebe zakrákání. „Řekni něco, no tak!”

K Hanovi dolehlo zadunění slabé nálože na hlavním průlezu. Potom se někomu zvenku podařilo zkratem spustit rampu. Zbytek Fakonova vzdu—

Hledání Jedi 33

chu se vyřinul do řídké kesselské atmosféry. „No bezva,” zamumlal. S tou ¦ožnou bolestí v žebrech bylo dýchání už tak dost obtížné.

Po rampě vystoupaly těžké kroky. Han chtěl vytáhnout Master nebo alespoň poslat pár nepřátel k zemi v pořádné rvačce. Dokázal ale stěží zvednout oči. Čekal, že uvidí spořádané řady stormtrooperů v bílém brnění. To by bylo adekvátní zakončení takového dne.

Nezvaní hosté na sobě však měli směsici nejrůznější zbroje. Některé části byly převzaté z uniforem vězeňské stráže, jiné pláty brnění pocházely z výstroje stormtrooperů. Nic z toho Hanovi nedávalo smysl, ale jeho hlava už byla plná věcí, které se nikdy neměly stát. TIE Fighter a X-wing bojující bok po boku? Proti němu?

Členové útočného oddílu měli na tvářích posazené kyslíkové masky, iby mohli v řídké kesselské atmosféře dýchat. Pokřikovali po sobě rozka-.. ale jejich hlasy byly tlumené.

Jeden z nich, muž připomínající svýma absurdně dlouhýma rukama a krkem strašáka, vkročil do Falconova kokpitu. Han v hloubi duše cítil, že ho zná, ale nebyl schopen si vybavit jméno. Strašák měl na rukávech značení z císařského vězení, ale po boku měl modifikovaný dvojitý blas-. který byl na většině planet jednoznačně ilegální. Strašákovy široce po-ené, zlé oči se zastavily na Hanovi.

„Han Sólo,” řekl. I když spodní část mužova obličeje zakrývala dýchací maska, Han věděl, že se široce usmívá. „Brzo si budeš přát, abys přistání na Kesselu nikdy nepřežil.” Náhle Hanovi svitlo a vzpomněl si na strašákovo jméno. Skynxnex. To . I o ono! Ale Skynxnexe přece zavřeli v Imperiálním nápravném zařízení, taktak že unikl trestu smrti. Na rty se mu začaly drát otázky, když mu ^kvnxnex obrněnou pěstí zasadil ránu do hlavy a poslal ho zpátky do bez-íédomí….

Kessel. Koření. Myšlenky se mu pletly mezí zlé sny, jak se usilovně -nažil vzpamatovat se.

Han byl vždycky hrdý na to, že se může pochlubit, jak Fakon zvládnul Kesselskou cestu v rekordním čase, ale zřídkakdy vyprávěl celý příběh, že ehdy ve skutečnosti odlétal z Kesselu s plným nákladem koření v tajných prostorách v podpalubí, když se na něj přilepily imperiální celní lodě.

Han zboží převzal, jako ostatně vždycky, od Morutha Doola, žabího mu-

. který šidil císařské výrobní kvóty a řídil dodávky koření na černý trh.

Doole byl něco jako úředník v obrovském imperiálním vězeňském kom—

1’lexu, odkud se brali dělníci do dolů na koření. Impérium mělo těžbu ko-

–ní pevně pod kontrolou, ale Doolovi se dařilo udržovat si bokem pěkné

34 Kevin J. Anderson

malé odbytiště. Han Sólo a Chewbacca pro něj koření pašovali, hbitě s ním pronikali přes imperiální hlídky a dodávali ho do distribučních sítí, kterým vládli gangsteři jako Jabba Hutt.

Moruth Doole byl ale zvyklý táhnout to se svými pomocníky, dokud se nerozhodl, že pro něj bude výhodnější, když je vydá úřadům. Han to nikdy nebyl schopen dokázat, ale měl podezření, že Doole osobně císařským celním lodím ohlásil Fakonův odlet z Kesselu a také jim poskytl přesné souřadnice, odkud se Han chystal skočit do hyperprostoru.

Han byl nucen odhodit celý náklad glitterstimu, koření za celé jmění, a to těsně předtím, než císařští vstoupili na palubu. Když se Han později vrátil a pokoušel se vesmírem plující náklad najít, začali ho císařští pronásledovat. Během honičky se gravitačnímu působení obrovského shluku černých děr v zoufalství přiblížil víc, než bylo podle navigačních záznamů možné. Jedna z celních lodí byla ztracena v krouživém víru žhavých plynů, které do sebe bezedná singularita vtahovala. Ale Fakon to zvládl, přešel do hyperprostoru a dostal se do bezpečí.

Dočasného bezpečí. Ztracený náklad koření sám o sobě měl cenu 12 400 kreditů a Jabba Hutt už ho celý zaplatil. Jabba neměl radost….

Při pomyšlení na všechny ty měsíce, kdy byl zmrazený v karbonitu a bez hnutí visel u Jabby na zdi, se Han roztřásl. Kolem něj byla studená tma a nic neviděl. Zuby mu zadrkotaly -

„Přestaňte s těmi teplotními křečemi!” vyštěkl skřehotavý kovový hlas. Zněl jako plazmová pila, která se prořezává skálou. „Teplota byla v lékařském středisku snížena, aby se minimalizovala zátěž vašeho metabolismu během operace.”

Han otevřel oči a zjistil, že zírá do kulaté tváře lékařského droida. Většina kovu byla natřena základní zelenou, ale přes jeho optické senzory byl spuštěný černý kryt. K Hanovi se natáhly členité mechanické paže a vystavily na odiv nejrůznější druhy zastaralých lékařských nástrojů. Všechny byly ostré.

„Jsem vězeňský lékařský droid. Nebyl jsem naprogramován, abych poskytoval anestézii nebo se jemnocitně staral o vaše pohodlí. Nebudete-li spolupracovat, bude vaše léčba pouze ještě více nepříjemná.”

Han obrátil oči v sloup. Tahle věc měla daleko k tradičním lékařským droidům, kteří byli programováni především s ohledem na pacientovo pohodlí.

Han se zkusil pohnout. Vězeňské lékařské středisko okolo něho bylo bílé a studené. Na zdi byly připevněné lesklé lékařské přístroje a prázdné bactové nádrže. Někde u dveří neurčitě tušil několik stráží. Když otočil hlavu, lékařský droid natáhl chladné kovové ruce a sevřel jeho spánky.

Hledání Jedi

35

„Nesmíte se hýbat. Tohle bude bolet. Velice bolet. Teď se uklidněte -okamžitě!”

Na druhé straně místnosti, kam Han neviděl, Chewbacca hlasitě zařval bolestí. Hanovi se ulevilo, že byl Wookiee stále naživu. Alespoň před ošetřením.

Trhnul sebou, když na něm droid začal pracovat.

#

Chewbacca s ním v huňatém, horlivém a vděčném sevření třásl, až ho probudil. Han zasténal a zamrkal, ale místnost byla tak tmavá, že se musel dívat nějakou chvíli, něž byl schopen na něco zaostřit. Cítil se, jako by ho někdo důkladně zbil, ne uzdravil.

Chewbacca zanaříkal a znovu ho objal. „Opatrně, Chewie! Pošleš mě zpátky k tomu droidovi!” řekl Han. Wookiee své sevření okamžitě uvolnil.

Han v duchu zhodnotil svůj stav. Posadil se, zkusmo ohnul paže a potom vstal. Dvě, ne, tři žebra a také levá noha hořely palčivou bolestí jako po žihadlech. Podle toho bylo možné poznat, kde vazače kostí spojily zlomeniny. Han se nadále cítil slabý, ale posilující výživné roztoky ho nejspíš vrátily do přijatelného stavu.

Také Chewbacca vypadal sešle a vyčerpaně. Na některých místech mu v pruzích oholili srst a Han byl na jeho těle schopen rozeznat naběhlé jizvy, kde ho lékařští droidi rychle a bez větší pečlivosti sešili. Po ošetření je oba hodili do téhle zatuchlé kobky.

Nakonec Han zhluboka nasál vzduch v místnosti. „Co to tu zdechlo?” Najednou si uvědomil, že to nebyla jen žertovná poznámka.

Chewbacca místo odpovědi ukázal na obrovskou masu, která v cele zabírala třetinu místa. Han zamrkal, aby se ujistil, že se mu zrak přizpůsobuje správně.

Bylo to obrovské a ohyzdné - zčásti to připomínalo korýše, zčásti pa-voukovce, a soudě podle dvou řad špiěatých zubů to bylo výhradně masožravé. Ruce s pařáty to mělo tak velké, jako byl člověk vysoký, a článkovaní krunýř té věci pokrývaly strupovité hrbolky. Dobré na tom bylo jedině to. že to bylo mrtvé. Zdechlina páchla.

Když se Han poprvé dostal poblíž rancora, trpěl slepotou z pohibernač-aí slabosti. Bylo to poté, co byl v Jabbově paláci rozmrazen. Jabba nestvůru pod svým trůnním sálem krmil svými nepřáteli - anebo každým, kdo mu přišel pod ruku. Mnohem víc rancorů Han viděl na planetě Dathomir, když si namlouval princeznu Leiu. Jedna z těch stvůr nějak záhadně pošla

‘y, v Imperiálním nápravném zařízení. Rancor se rozkládal tak dlouho,

kud to bylo možné, a potom dál sesychal jako mumie.

Podle toho, co o něm Han věděl, bylo vězení samotné jakýmsi kompro—

36 Kevin J. Anderson

I

Hledání Jedi

37

misem mezi nápravným zařízením a zoo, protože různé formy života byly různě inteligentní. Měly jedinou společnou vlastnost, a to byl sklon k násilí.

V porovnání s tím, jaké cely obvykle bývaly, byla ta jejich ohromná -dost velká na to, aby v ní mohl být zavřený rancor a měl dost prostoru k pohybu. Po podlaze se povalovaly křehké, práchnivějící kosti. Mnoho jich bylo ohlodaných nebo rozdrcených, jako by se hladovějící rancor zoufale snažil najít další potravu. Po zdech se táhly zelené a modré šmouhy slizu. Jediné, co slyšel, byl slabý zvuk padajících kapek.

„Jak dlouho tady jsme, Chewie, nevíš?”

Chewbacca nevěděl.

Han si to znovu přebral. Přiletěli ke Kesselu a identifikovali se jak jménem, tak signálem Nové republiky. Do útoku proti nim vzlétla celá flotila - TIE Fightery a X-wingy a nesourodá směsice dalších lodí. Lidé vládnoucí na Kesselu měli zjevně něco za lubem a nechtěli, aby o tom Nová republika věděla.

Potom si vzpomněl na strašáka Skynxnexe, který po havárii vstoupil na palubu Fakonu. Skynxnex býval zloděj a vrah, nejdůležitější spojka mezi Moruthem Doolem a pašeráky. Vymohl si jen formální místo vězeňské stráže v nápravném zařízení, ale teď to vypadalo, že změnil zaměstnání…

Han zaslechl cvaknutí a zahučení deaktivovaného pole kolem dveří cely a potom pronikavý skřípot hydrauliky, která obrovské dveře začala zvedat. Vytahovanými dveřmi vnikla do místnosti oslňující záplava bílého světla. Han si spěšně strčil ruku před oči. Neuvědomil si, že je v cele taková tma.

„Připrav se, Chewie!” zašeptal. Když tam nebude moc stráží, mohli by je rychle přemoct, probít si cestu ven a uprchnout. Pak ale ucítil ostrou bolest v nedávno zlomených žebrech a zatočila se mu hlava. Chewbacca se vyčerpaně opřel o jednu z vlhkých stěn rancorovy cely a zaúpěl.

Možná kdyby tam byl jen jeden strážnej, kterej špatně vidí a zotavuje se z několikatejdenní úplavice…

„Tak nic, Chewie. Schválně, co nám chtěj říct.”

Vyzáblá postava ve dveřích byla očividně Skynxnex. Jak si Hanovy oči zvykaly na světlo, rozeznal za Skynxnexem čtyři další stráže. Na sobě měly uniformy, které se ne zcela podobaly těm vězeňským - citlivé části těla jim chránilo brnění, ale byly bez jakýchkoli insignií nebo označení hodnosti.

„Tak, Hané Sólo. Doufám, že si vážíš naší… pohostinnosti,” řekl Skynxnex.

Han se ušklíbl a pohlédl za sebe na smrdutou celu, na mrtvého rancora.

Mg jo, vážně z toho Kesselu děláte úplný rekreační středisko. Od planety Ithor k nerozeznání.”

Skynxnex sledoval jeho pohled k mumifikované stvůře. „Ach ano. I tom zmatku, když jsme převzali vládu nad Kesselem, někdo zapomněl rancora krmit. Škoda. Uplynuly celé měsíce, než jsme si na něj vzpomněli. Takže dvojnásobná škoda, protože v té době už jsme měli spoustu císař—Kych vězňů, kterých jsme se potřebovali zbavit. Byla by legrace dívat se na to. Místo toho jsme je všechny museli poslat do dolů na koření.”

Skynxnex se jen na kratičký okamžik usmál. Potom se mu na tvář zase ¦ rátil dokonalý, strojový klid. „Doufám, že vám lékařští droidi pomohli zotavit se z následků havárie. Oba musíte být dostatečně zdraví, abyste vydrželi výslech. Chceme vědět do nejmenších podrobností, proč jste na Kessel přiletěli špehovat.”

Hana napadlo, že pro jednou může říkat pravdu a mluvit o svém poslání jrela otevřeně. „Do toho se mužem hned pustit, Skynxnexi.” Tak nějak se obával, že pravda nebude v téhle situaci dost dobrá.

Vytáhlý muž si dopřál další letmý úsměv. „Tak ty si na mě vážně pamatuješ, Sólo? Výborně. Moruth Doole s tebou chce hned mluvit.”

Han zvedl obočí. To znamenalo, že Doole byl pořád naživu a pořád to udv řídil - ale Han neměl nejmenší ponětí, jak to do sebe všechno zapadalo. „Hrozně rád si s Moruthem popovídám. Už jsme se dlouho neviděli.

I to můj dobrej kamarád!”

Tomu se Skynxnex zachichotal, ale hned přestal. Stráže za ním se také *nažily potlačit smích. „Ano,” řekl Skynxnex, „myslím, že jsem ho oprav-áa slyšel, jak říká tvoje jméno. Několikrát.”

*

Výtah je vyvezl šachtou z hlavního vězeňského bloku ven do rohu nápravného zařízení. Po kovových kolejích se v ostrém úhlu řítili k nebi.

Skrz poškrábané průhledné stěny výtahu Han viděl, že samotné vězení Ho masivní šedohnědá stavba z plastoceli a syntetického kamene. Rovná : ‘—dní strana stoupala šikmo přibližně v úhlu pětačtyřiceti stupňů. \ obou rozích stoupaly jako věžičky výtahové šachty. Ze svažujícího se

čelí vyčnívala prosklená a zrcadlivá spodní konstrukce, která obsaho-•»la kanceláře administrativy a kde žil personál věznice.

Skynxnex je v uhánějící kabině výtahu s občasnými záchvěvy pobavení •ba sledoval a mířil na ně modifikovaným dvojitým blasterem. Také další tfra strážní, kteří měli mnohem obvyklejší zbraně, byli napjatí a v pohoto-pasti.

Pohled na ně na Hana zapůsobil ironicky. Neměl tušení, co udělal, že I něj tihle lidé měli takový strach.

38 Kevin J. Anderson

Jak Hanovi, tak Chewbaccovi na zápěstí nasadili paralyzační pouta, která přímo do nervové soustavy posílala ochromující dávky elektřiny úměrné tomu, jak velký odpor jim vězeň kladl. Han se ovládal docela dobře, a tak cítil jen nepříjemné pálení v předloktích. Chewbacca se jako obvykle ovládnout nedokázal a podařilo se mu ochromit se až do naprosté otupělosti.

Když se dveře výtahu otevřely, Skynxnex oba vězně šťouchnutím pobídl, aby vystoupili. Han poslechl a nevzrušeně vyšel ven. Svým krokům se snažil dodat sebejistou pružnost. S Moruthem Doolem měl nějaký trable a taky tomu chlapovi nevěřil, ani co by se za nehet vešlo - ale pokud věděl, žádná zvláštní zášť mezi nimi nebyla.

Skynxnex je vedl kancelářemi administrativy. Mnoho jich bylo vyrabovaných nebo vypálených. Širokou předsíní prošli do ohromné kanceláře s obrovskými okny, hledícími na kesselské pustiny. V dálce Han viděl zrnité solné pláně. Atmosférické továrny chrlily k narůžovělému nebi mohutné proudy kyslíku, dusíku a oxidu uhličitého, a udržovaly tak planetu stěží obyvatelnou. Silné radiační štíty na orbitě odfiltrovávaly značnou část smrtícího rentgenového záření a záření gama, které proudilo z nedalekého Chřtánu. Nebýt drahocenného koření, nikdo by se na Kesselu žít nepokoušel.

Podle původního označení na pracovním stole tady bylo ústředí správce věznice, ale kdosi štítek se jménem začmáral a nahradil ho ručně nadepsanou cedulkou v basiku: DOOLOVA ÚŘADOVNA. Napravo od stolu visel na stěně muž uvězněný v posledních bolestných křečích, zmražený v karbonitu. Doole si vzal poučení od Jabby a vystavil si tu nějakého starého nepřítele, aby byl všem na očích. Hanovi stačilo jen se na tu dekoraci podívat a zachvěl se.

U okna se proti oslnivě jasnému světlu rýsovala soudkovitá silueta. Han Morutha Doola okamžitě poznal.

Doole byl Rybet, byl podsaditý a měl hebkou pokožku. Jasně zelené zbarvení střídaly světlehnědé oblasti a tvořily pruhy, které se mu vinuly nahoru a dolů po tvářích, pažích a ramenou. Pokožku měl suchou, ale tak hladkou, že vypadala slizce. Jako vždy se Doole oblékal do kůží méné šťastných plazů. Jeho vesta vypadala jako něco z pořadu o dějinách dávnověku. Doole okázale nosil zářivě žlutý nákrčník, což znamenalo, že byl připraven pářit se, ačkoli Han si nedokázal představit, kde by na planetě mohl najít povolnou samičku svého druhu.

Doole se otočil, a odhalil tak změněnou tvář, ve které škubaly nervózní tiky a paranoia. Rybetovy oči byly velikánské jako svítilny a měly svislé štěrbiny - ale jedno z nich teď mělo mléčně bílou barvu jako nedovařené

Hledání Jedí 39

vejce. Přes druhé oko měl mechanické zaostřovací zařízení, které mu na r.iadké hlavě držely hnědé kožené popruhy.

Doole se chvíli vrtal se svém mechanickém oku a čočky klaply a zabzučely jako u kamery. Rybetovy prsty byly dlouhé a ke konci se rozšiřovaly, byly na nich vidět zakrnělé přísavky. Upravil si zaostření čoček a strčil My obličej těsně k Hanovu. Slepé mléčné oko civělo úplně jiným směrem. Po dlouhém prohlížení ho konečně poznal a zasyčel: „Jsi to ty! Han Sólo!”

Han svraštil čelo. „Koukám, že v poslední době jsi v koření jel dost tvrdě. Moruthe. Vždycky dostane nejdřív oči.”

„Tohle neudělalo koření,” vyštěkl Doole a zároveň poklepal na vynález ¦a svém oku. Znovu se dlouze a zajíkavě nadechl. Znělo to, jako když se perlivý nápoj vylije na žhavé uhlíky. „Proč jsi tady, Sólo? Chci, abys mi to řekl. ale možná taky chci, aby ses trochu vzpouzel, takže tě to bude bolet.”

Chewbacca zařval vztekem. Han se pokusil rozpřáhnout ruce, ale pouta

, dala ránu. „Počkej, Moruthe! Radši bys mi měl pár věcí vysvětlit. Ne-riiápu úplně -“

Doole ho nevnímal. Mnul si rozšiřující se ruce,a na rozplizlých rtech nu hrál úsměv. „To nejtěžší bude, abych se dokázal udržet a nenechal ti Lnout ruce a nohy hned teď, když se můžu dívat.”

Han cítil, jak mu srdce buší. „Nemůžeme si jen chvíli rozumně promlu-

‘ Byli jsme přece obchodní partneři a já tě nikdy nepodrazil.” Pomlčel

- • ém podezření, že při té poslední cestě s kořením podrazil Doole jeho. …louvám se, jestli jsem někdy udělal něco, co tě naštvalo. Nemůžem se jk dohodnout?”

\ zpomněl si svůj rozhovor se zabijákem Greedem v kantýně v Mos Eis-. Jakmile se cítil něčím dotčen, neměl Jabba Hutt nikdy o žádnou do-u zájem. Han doufal, že Doole bude o něco rozumnější. Rybet udělal krok zpět. Dlouhoprsté ruce se mu nervózně chvěly. „Do-k^dnout se? A co bys jako chtěl udělat, koupit mi místo oka nějakou droi-protézu? Nesnáším droidy! To kvůli tobě se Jabba rozhodnul, že mě ne-‘ zabít. Musel jsem je prosit, aby mi vzali jen oko. Musel jsem je prosit, i mi vzali ofeo!” Bodl prstem ke straně hlavy se slepým nedovařeným

- em.

^kynxnex se přišoural k Doolovi a tlumeným hlasem řekl: „Moruthe, lim, že je z toho spíš zmatený než vystrašený. Možná opravdu neví, co

¦do.”

. loole se posadil ke stolu, upravil si vestu z ještěří kůže a zase se uklid-..Když jsi vyklopil ten náklad koření, svedl to Jabba na mě! Vypsal na

‘ život odměnu. A všechno kvůli tvojí zbabělosti.” newbacca rozhořčeně zaburácel. Han stěží ovládl svou zlost. „Jabba

40 Kevin J. Anderson

vypsal odměnu i na mě, Doole. Greedo se mě pokusil zabít na Tatooine. Boba Fett mě chytil na Bespinu a uvěznili mě v karbonitu, stejně jako je tady tvůj přítel,” - ukázal na děsivou dekoraci na stěně - „a tak jako tak mě potom poslali k Jabbovi.”

Doole jen přezíravě mávl rukou. „Jabbovi lidé už tehdy infiltrovali vedení dolů a Jabba mě chtěl kompromitovat, aby mohli jeho lidé získávat koření přímo. Jeden z jeho zabijáků mi usmažil oko a napůl oslepil i to druhý. Hodlal toho udělat víc, ale Skynxnex ho zabil.”

Strašák se ve dveřích pyšně usmál.

„Jabba mi nedal na výběr, a tak jsem musel jednat. Vyvolali jsme ve vězení vzpouru. Sám správce byl Jabbův lokaj, ale polovina stráží byla na mý straně. Dobře jsem jim platil, chápeš. Naštěstí v tý samé době v Impériu vypuknul chaos. Zabrali jsme si Kessel jen pro sebe. Na druhý straně planety se sice objevilo pár otrokářskejch magnátů, ale dlouho nevydrželi. Dělám si zásoby koření a dávám dohromady pořádnou vesmírnou flotilu ze všeho, co jen seženu. Nikdo - a tim myslim nikdol - si sem jen tak nepřijde a nesebere mi to.”

Doole se dlouhými prsty unaveně chytil za hlavu. „Všechno to šlo hladce, než jsi proti mně musel Jabbu poštvat! Všechno to bylo jistý. Uměl jsem v tom prostě chodit. A teď se děsim každýho stínu, každou chvil; nadskakuju hrůzou.”

Doole se na Hana upřeně díval mechanickým okem. „Ale tobě nestačí, žes mi už jednou život zničil, co? Klidně se sem vrátíš a vysíláš si zpráv od Nový republiky. Tak nějak jsem si myslel, že by se zbytky Impéri mohly pokusit doly zase schlamstnout jako první, ale velký vlády jsou všechny stejný. Jsi špeh, a to mimořádně neschopnej. Vážně sis myslel, ž si jen tak vletíš do našeho prostoru, porozhlídneš se tady a vrátíš se zpátk\ ke svý Republice se všema informacema, který potřebujou, aby nás přilítl obsadit?” S vlhkým plesknutím udeřil dlaní do desky stolu. „První úde zasadíme tím, že jim zabijeme špeha, a v okamžiku, kdy jejich válečný 1 dě vystoupej z hyperprostoru, budeme připravený smíst je z oblohy!”

„Nemáte nejmenší šanci!” šklebil se Skynxnex.

Han si dovolil úsměv, potom se dokonce tlumeně zasmál. „Ale chlape takhle to vůbec neni. Naprosto ne.” Chewbacca zavrčel na souhlas.

Skynxnex se zamračil. Doole na Hana chvíli v tichosti zíral. „To teprv uvidíme.”

Doole sáhl do kapsy své vesty a vyňal staře vyhlížející klíček, který zl sunul do jedné ze zásuvek ve stole dřívějšího správce. Chvíli zápasil : zámkem a potom zásuvku otevřel. Zevnitř vytáhl pancéřovaný trezor. Zv dl ho na stůl a potom zalovil v další kapse u vesty a vytáhl druhý klíč.

Hledání Jedí 4*1

Han zvědavě sledoval, jak Doole otevírá trezor a vyndává z něj menší, rmeticky uzavřený kontejner. Doole oba klíče pečlivě zasunul zpátky do s es a pak se podíval na Hana.

..Rád bych tvým výslechem strávil víc času a udělal to důkladně, ale i vědět, kdy přesně Nová republika plánuje přiletět a převzít moc, ko-lodí pošle, o jakej druh jednotek půjde. Dostanu ty informace hned , ale možná budu mít čas a vychutnám si tvůj výslech pozdějc, čistě principu.”

Doole položil ruku s plovací blánou na vrchní stranu vzduchotěsného

ntejneru. Světelný paprsek se slabým zahučením obkroužil jeho prsty

pořídil identifikační sken. S porušením hermetického uzávěru vydal

tejner říhavý zvuk. Víko se odsunulo stranou a odkrylo čalouněný vnit—

Skříňka byla naplněná úzkými válečky v černých obalech, dlouhými asi

půli prstu. Han je okamžitě poznal. „Glitterstim,” řekl.

Doole se na ně podíval. „Nejsilnější forma koření. S ní budu moct vy—

pravdu z toho, co rikáš. Tvý toulavý myšlenky tě prozraděj.” Hanovi se znenadání ulevilo. „Co když ale nemám žádný skrytý myšky, který bych mohl prozradit?”

^kvnxnex ho hřbetem ruky praštil do hlavy. Han zavrávoral. Chewbacca pokusil potácivě vykročit, ale pouta umlčela jeho řev tak, že už se pojen otupěle kýval, sotvaže udržel rovnováhu. Doole vybral jeden z tenkých černých válečků a podržel ho mezi prsty, i tým pohybem sloupl neprůhledný vnější obal a. vytáhl tenký svazeček ledných sklovitých vláken. Doole zvedl neaktivní glitterstim na svět-proudící do místnosti širokým oknem, a koření, které bylo na světlo ‘ivé, začalo dozrávat - jiskřilo a zevnitř vycházela záře. Han přihlížel, dokud ho Doole neměl připravené ke konzumaci. Spolkl

v knedlík, který se mu utvořil v krku. když se část glitterstimu rozzářila perleťovou modří, otevřel Doole ústa. lázl špičatý nafialovělý jazyk a ovinul jím krystalická vlákna, která si vtáhnul zpátky do úst. Glitterstim praskal a syčel. Když roztáhl rty, tků mu vyskočily jiskřičky.

an upřeně sledoval, jak Doole zavírá slepé oko a zhluboka, klokotavě á. Koření mělo působit na jeho mysl, probudit jeho latentní schopiti. Automatické zaostřovací mechanismy Doolova mechanického oka ¦idy a bzučely a točily se ve snaze vypořádat se s obrazy, které proudi-‘Rybetovou myslí. Pak se Doole obrátil k Hanovi a Chewbaccovi. mu sebou škubl, když ucítil, jak se mu v mozku škrábou tenounké prs-A se probírají celými laloky paměti, obrazy uloženými v myšlen-42 Kevin J. Anderson

kách… jak hledají a hledají. Pokusil se odtáhnout se stranou, ale věděl, že před někým, kdo jede na glitterstimu, nedokáže udržet žádné tajemství.

Skynxnex se tiše zasmál a potom okamžitě zmlkl, jako by se bál přilákat Doolovu pozornost na sebe, aby se pak probíral jeho mozkem.

Han cítil rostoucí vztek, že Moruth Doole může rozpitvávat důvěrné chvíle, které sdílel s Leiou, že může sledovat narození jeho tří dětí. Účinky koření ale trvaly jen chvíli a Doole se hlavně chtěl dozvědět, proč Han s Chewbaccou přiletěli na Kessel.

„Vážně jsem ti říkal pravdu, Doole,” promluvil Han tiše. „Jsme na mírové misi a máme s Kesselem obnovit diplomatické styky. Nová republika se snaží začít obchodovat a uvítat vás. Přišli jsme v míru, ale vy jste si sami vyhlásili válku, když jste sestřelili hned první velvyslance.”

Chewbacca zavrčel.

Skynxnex ztuhnul, potom udělal několik neobratných kroků vpřed. „O čem to mluví?”

Han zvýšil hlas. „Přečti si v mojí mysli pravdu, Moruthe.”

Rybetova ústa byla ochable pootevřená. Han viděl, jak Doolovi po tvářích poskakují jiskřičky glitterstimu. Cítil, jak se slídící prsty přehrabují v jeho mysli a noří se stále hlouběji. Účinky koření se pomalu vytrácely a Doole se zoufale snažil nalézt pro svá podezření nějaký důkaz.

Ale nemohl nalézt nic - nebylo co. Jediné, co se dozvěděl, byla síla aliančních vojsk, která by stála proti němu. Flotila, které se podařilo porazit celé Impérium, by na zničení nezákonného podniku nesourodé bandy zločinců na Kesselu nepochybně stačila.

„Ne!” zakvílel Doole. Prudce se otočil a zabodl se pohledem do Skynxnexe. „Co budeme dělat? Říká pravdu!”

„To nemůže být pravda!” vyhrkl Skynxnex. „Je to přece - je -“

„Koření nelže. Je tady přesně z těch důvodů, o kterejch mluvil. A my ho sestřelili. A zajali. Nová republika nám půjde po krku a naprosto nás zdecimuje.”

„Tak tyhle dva hned teď zabij,” řekl Skynxnex. „Když budeme jednat rychle, můžeme ještě všechno zamaskovat.”

Han cítil, jak se jeho strach rychle vrací. „No tak, počkejte chvíli! Jsem si jistej, že pár pečlivě zformulovanejch zpráv to může dát všechno do pořádku. Nakonec, já jsem velvyslanec! Diplomatický pověření a tak. Nechtěl bych, aby takový hloupý nedorozumění -“

„Ne!” štěkl Skynxnex a upřeně hleděl na Doola. „To nemůžeme riskovat. Víš přece, co Sólo udělal. A on ví, že jsi dal hlášku císařským celním lodím, aby po něm šly.”

Ve skutečnosti si Han až do toho okamžiku nebyl jistý. „Podívejte, neni

Hledání Jedi 43

třeba panikařit,” promluvil znovu. „Můžu s novorepublikovym senátem ¦omluvit. Osobně znám Mon Mothmu a moje žena Leia je ve vládě a -” Mozek mu pracoval na plné obrátky, když usilovně přemýšlel, jak by tohle Leia zvládla. Tolikrát přihlížel tomu, jak urovnávala diplomatické rozepře. I měla obratně zacházet se slovy, dovedla citlivě přistupovat ke starostem ostatních lidí a ukonejšit je, dovést znepřátelené strany ke kompromisu. Ale právě teď s ním nebyla.

„Ano, řekl bych, že souhlasím,” promluvil Doole a poklepával si přitom prstem na vyboulené rty. Han si oddechl úlevou. „Souhlasím se Skynxnexem. Ještě si znova prohlídnu záznam bitvy, ale nemyslím, že jste po opuštění hyperprostoru odvysílali nějaký zprávy. Jedna naše stíhačka vám odstřelila subprostorovou parabolickou anténu. Nová republika nemůže vědět, jestli jste bezpečně dorazili. Když nebudou mít důkazy, dojdou k závěru, že vás spolknul Chřtán.”

Doole se začal procházet před panoramatickým oknem. „Vymažeme ze svejch záznamů jakoukoli zmínku o vás. A nařídíš všem našim žoldnéřům, aby na ten útok zapomněli. Ano, to bude ta nejbezpečnější alternativa.”

„Děláš velkou chybu!” řekl Han. Jen stěží potlačoval nutkání zacloumat rukama v poutech.

„Ne,” odvětil Doole. Rozšířenými konečky prstů poklepával o sebe. „To si nemyslím.”

Chewbacca zaburácel dlouhou řadu hrdelních slov.

„Nejlepší by asi bylo zabít vás hned teď,” odpověděl Doole. Pak si prsty promnul slepé oko. „Pořád jsi mi ale dlužnej za tohle. I kdybys dřel každej den celejch sto let, tohle oko mi nikdy nemůžeš nahradit. Oba půjdete do dolů, do těch nejhlubších a nejodlehlejších chodeb. Poslední dobou je tam potřeba docela dost novejch pracantů.”

Doolova široká žabí tlama se zašklebila. V koutcích se mu se zaleskla poslední sprška modrých jiskřiček.

„Tam dole vás nikdy nikdo nenajde.”

CD

i—^

_____J ývalé Imperiální informační středisko bylo ukryté hluboko pod starým palácem a chráněné několika vrstvami opevněných zdí a přísnými bezpečnostními opatřeními u každého vchodu.

Teplotu velkých strojů archivujících data bylo třeba udržovat v přijatelných mezích, a tak se místností nesl hukot obrovských tepelných výměníků a výkonných chladicích jednotek.

Nad čtrnácti terminály se hrbili podsadití droidi-hackeři nevýrazné šedé barvy. Byli přidrátovaní k terminálům a s úzkostlivou pečlivostí se v imperiálních sálových počítačích snažili proniknout bezpečnostními kódy a záložními viry. Pracovali na nich už celý rok a vytahovali ze spletitých databází střípky životně důležitých informací. Za tu dobu se jim podařilo odhalit dvacet tři přísně tajných imperiálních agentů, kteří se snažili sabotovat zdárný růst Nové republiky.

Hučení chladících jednotek a strnulost hackerských droidů vyplňovala středisko ozvěnou prázdnoty. Protokolární droid See-Threepio byl z té samoty nesvůj. Za kvílivého zvuku servomotorů přecházel sem a tam. Jeho optické senzory se po místnosti rozhlížely už posté.

„Copak jsi pořád ještě nic nenašel, Artoo?” řekl.

Artoo-Detoo, připojený k jednomu z informačních portů, netrpělivě zaHledání Jedi 45

pípal zápornou odpověď a dál se s bzukotem prodíral nepřeberným množstvím informací.

„Nezapomeň si všechno ověřovat,” řekl Threepio a začal se znovu procházet. „A neboj se sledovat i nepravděpodobné stopy. Pan Luke by tomu říkal tušení. Tohle je velice důležité, Artoo.”

Artoo vydal rozhořčené houknutí.

„A nezapomeň prověřit všechny planety ze Staré republiky. Impérium nemuselo mít nutně čas doplnit si o všech aktuální informace.”

Na to už se Artoo neobtěžoval odpovídat a pokračoval v práci.

0 chvíli později Threepio zaslechl zvuk otevíraných vnějších dveří. Nato se k nim s tichou elegancí blížila přízračná postava. Luke Skywalker měl na sobě jako obvykle jediský plášť, ale kápi měl tentokrát volně svěřenou přes ramena. V jeho krocích byla vidět nedočkavost.

Threepio měl radost z návratu mladického nadšení, které bylo tak příznačné pro mladého Luka, když se s ním droidi poprvé setkali - poté, co le na Tatooine koupili od Jawu. Poslední dobou Luke ve svém pohledu nedokázal skrývat hluboké starosti a stěží potlačovanou moc mistra Jedi.

„Pane Luku! Jak milé, že jste nás přišel zkontrolovat!”

„Jak to jde, Threepio? Už jste něco našli?”

Artoo zapípal odpověď a Threepio ji přeložil. „Artoo říká, že pracuje, ak nejrychleji může, ale rád by, abych vám připomenul, jak obrovské je množství dat, která musí projít.”

„Víte, za pár hodin odlétám prozkoumat nějaká starší vodítka, na která jsem přišel sám. Jen jsem se chtěl ujistit, že tu máte všechno, co potřebujete.”

Threepio se překvapeně narovnal. „Smím se zeptat, kam máte namířeno, pane?”

Artoo zaštěbetal a Luke se obrátil k němu. „Tentokrát ne, Artoo. Je mnohem důležitější, abys zůstal tady a pokračoval v pátrání. Poletím sám.”

Otočil se, aby odpověděl na otázku Threepio. „Vypravím se na Bespin, abych se tam na někoho podíval, ale ještě předtím se chci vydat k jedné staré kolonii jménem Eol Sha. Mám důvod se domnívat, že by tam mohl \t alespoň jeden zapomenutý potomek Jedi.” Lukův plášť zasvištěl vzduchem, když se otočil k východu z informačního střediska. „Až se vrátím, řijdu se na vás podívat.” Dveře se za ním zasunuly.

Threepio na Artoo okamžitě promluvil: „Vytáhni údaje o Eol Sha - chci % édět, kam pan Luke letí.”

Artoo poslechl, jako by se ta myšlenka zrodila i v jeho obvodech. Když se na obrazovce objevil statistický přehled o planetě doprovázený

46 Kevin J. Anderson

starými dvourozměrnými obrázky, Threepio zděšeně zvedl zlaté mechanické paže.

„Zemětřesení! Gejzíry! Sopky a láva! Proboha!”

*

Když se Luke vynořil z hyperprostoru, čáry hvězd v průzoru se smrštily ve svítící body. Vesmírem se náhle rozstříkly oslňující pastelové barvy -odstíny purpuru, oranže a ledové modři ionizovaného plynu v rozlehlém galaktickém oceánu známém jako mlhovina Kotel. Automatické tlumiče světla v pilotní kabině ostrou záři zmírnily. Luke se na tu podívanou zahleděl a usmál se.

Poté, co opustil hyperprostorový uzel, zadal souřadnice Eol Sha. Jeho modifikovaný dopravní raketoplán se zážehem motorů prolétl obloukem skrz chomáče plynu a zanechal mlhovinu nad sebou. Plavidlo, jež mělo tvar dvojitého klínu, pak zahájilo sestup k Eol Sha.

Luke si chtěl vzít svůj starý dobrý X-wing, ale to byla jednomístná loď a měla místo pouze v zadní části, a to pro astromechanického droida. Pokud se Lukova tušení o potomcích Jedi prokáží jako správná, bude se na Coruscant vracet se dvěma kandidáty….

Podle zastaralých záznamů byla kolonie na Eol Sha založena přibližní před sto lety skupinou podnikatelů, kteří měli v úmyslu s příproudovými těžebními loděmi brázdit mlhovinu a sbírat cenné plyny. Piloti těžebních lodí pak měli z plynné sklizně destilovat čisté vzácné prvky na prodej ostatním koloniím.

Eol Sha byl jediný obyvatelný svět dost blízko na to, aby mohl odvážný podnik vydržovat. Jeho dny však byly sečteny. Velmi blízko u planety obíhal její měsíc. Jak ho gravitace táhla dolů, kroužil po smrtící spirále stále blíž. Během dalšího sta let měl měsíc do planety narazit a obě tělesa se měla rozbít na padrť.

Projekt těžby v mlhovině se nikdy nevyplatil. Neschopní podnikatelé nepočítali se skutečnými provozními náklady příproudových lodí a se složením plynů v Kotli, které nebylo ničím výjimečné. Kolonie na Eol Sha byla opuštěna a musela se o sebe postarat sama. Přibližně v té době císař vyhlásil svůj Nový řád a Stará republika se rozpadla na kusy. Na těch několik málo kolonistů, kterým se podařilo na Eol Sha přežít, se v tom zmatku zapomnělo.

Kolonie byla před dvěma lety znovu objevena novorepublikovým sociologem, který ji v krátkosti navštívil, zaznamenal své postřehy a ve své zprávě doporučil nešťastnou planetu okamžitě evakuovat - a na to všechno se v už tehdy bující byrokracii Nové republiky a během útoků velkoadmirála Thrawna také hbitě zapomnělo.

Hledání Jedi 47

Co však přilákalo Lukovu pozornost, byla žena jménem Ta’ania: nelegi-umní potomek jednoho z Jedi, která byla na Eol Sha jedním z původních kolonistů. Luke by předpokládal, že tím jediská pokrevní linie skončí, ale ki tu ještě jeden malý detail.

Podle sociologovy zprávy byl prý vůdce zpustlých kolonistů, muž jménem Gantoris, schopen vycítit blížící se zemětřesení a v dětství jako zázrakem přežil, když jeho kamarády zabila lavina. Gantorisovi se nějak podařilo vyváznout bez zranění, zatímco ostatní, pouhou délku paže na obě strany od něho, byli rozdrceni.

Luke mnoho takových příběhů přičítal na vrub značnému přehánění při opakovaném vyprávění, protože ani někdo s velkou mírou jediského nadání nemohl něco takového ovládat bez výcviku - jak sám dobře věděl. Přesto ho ale tyto náznaky a nepřímé důkazy na Eol Sha dovedly. Pokud měl najít dostatek kandidátů pro své jediské výcvikové středisko, musel I za každým vodítkem.

Navedl modifikovaný raketoplán kolem hrozivě se rýsujícího měsíce na dráhu ve tvaru osmičky a pak zamířil k pozůstatkům kolonie na Eol Sha. když přelétl terminátor, kde noc přecházela v den, spatřil Luke v průzoru rásněný a nehostinný povrch planety.

Ruce mu mechanicky manipulovaly s řízením. Když se snesl níž, zahlédl sešlé a podpěrami opatřené obytné moduly, které za těch několik desetiletí zle zřídily přírodní katastrofy. Nedaleko od nich se kolem sopečného tužele prostíraly vrchy ztvrdlé lávy - pozůstatky dávných erupcí. Z nitra *opky se vinul sloup kouře a žhnoucí oranžové šmouhy ukazovaly, kde trhlinami v úbočí prosakuje čerstvá láva.

Luke raketoplán vedl za zchátralou osadu a ještě dál přes pruh divoké-

i terénu rozrytého krátery. Raketoplán dosedl na skalnatou zem a Luke

-toupil zvedacími dveřmi za sedadly pro cestující.

Do chřípí mu vnikl žhnoucí vzduch prosycený štiplavým sirným dýmem i chemickými výpary. Jako otlučený mosazný podnos visel na obzoru gi-iantický měsíc a i za denního světla vrhal dolů svůj stín. Ve vzduchu se vznášel mlhavý povlak chuchvalců kouře a sopečného popela.

Když Luke vykročil od dopravního raketoplánu, ucítil, jak mu země duní pod nohama. Jeho smysly zostřené Silou vnímaly neuvěřitelný tlak, kte—¦ m měsíc na Eol Sha působil. Slapové síly planetu drtily a trhaly, a jak měsíc kroužil blíž a blíž, bylo to každým rokem stále horší. Vzduchem se neslo syčivé šumění, jako by svět bezpočtem fumarol a otvorů, ze kterých stoupala pára, bolestně vzdychal.

Luke si přitáhl tmavý plášť k tělu a na opasku si upravil světelný meč, ratímco po rozpukaném povrchu kráčel k osadě. Terén’kolem něj byl po—

48 Kevin J. Anderson

setý malými krátery a hlubokými děrami, obemknutými bílými a světle-hnědými ložisky nerostů. Z hlubin pod nimi se ozývalo klokotání páry.

Na půl cesty k osadě se krajina otřásla a Luke padl na kolena. Kameny nadskočily a země zaburácela. Luke roztáhl ruce, aby udržel rovnováhu. Chvění sílilo, potom sláblo a pak zase zesílilo, než nakonec náhle ustalo.

Různé krátery po okolí náhle zapraskaly a potom z nich vyrazily proudy páry a kapiček vroucí vody. Samé gejzíry - vlezl přímo do pole gejzírů, které zemětřesení všechny zároveň probudilo. Pára se po zemi valila jako hustá mlha.

Aby se před ní ochránil, přetáhl si Luke přes hlavu kápi a se slabými nádechy a výdechy se prodíral vpřed. Osada nebyla daleko. Všude kolem něj se pole gejzírů dál zajíkalo a skučelo stále slaběji, jak pěnění ztrácelo na intenzitě.

Když se Luke konečně vynořil z páry, spatřil ve vstupu do staré a rezavé prefabrikované ubikace dva muže, jak na něj upírají pohled. Kolonie na Eol Sha byla postavená z upravených nákladních kontejnerů a modulárních samočinně sestavitelných ubikací. Podle toho, jak obydlí vypadala, však podsystémy údržby selhaly před desítkami let a ponechaly zapomenuté osadníky, aby se v drsných podmínkách těžce protloukali. Zbytek kolonie vypadal tiše a opuštěně.

Oba muži, kteří se snažili podepřít zborcený vchod, přestali s prací, ale zdálo se, že nevědí, jak na cizincovu přítomnost zareagovat. Luke byl nejspíš první neznámý člověk, kterého viděli od doby, kdy je před dvěma lety navštívil onen sociolog.

„Jsem tu, abych si promluvil s Gantorisem,” řekl. Zachmuřeně ho sledovali. Jejich šaty vypadaly obnošené a vyspravené záplatami, slátané z částí jiných oděvů. Luke upíral pohled na jednoho z mužů. Druhý se bázlivě stáhnul zpátky do stínu. „Jste Gantoris?” zeptal se Luke jemně.

„Ne. Jmenuju se Warton.” Pracně hledal slova, potom ze sebe naráz vychrlil: „Všichni jsou pryč. V jedny rozsedlině se zřítila lavina. Zasypalo to dva naše nejmladší, co šli s oštěpama na bugdílla. Gantoris a vostatní jsou tam, snažej se je vyhrabat.”

Luke ihned pocítil naléhavost situace a chytil Wartona za paži. „Doveď mě tam. Možná můžu pomoct.”

Warton se nechal postrčením uvést do pohybu a vydal se s Lukem po cestě, která se klikatila mezi zubatými skalisky. Druhého muže zanechali mezi polorozpadlými ubikacemi. Sestupovali po serpentinách ve strmé stěně trhliny v zemi - průrvy, kterou rozevřely slapové síly. Tady dole se zdálo ještě větší dusno, víc to tu páchlo a bylo to tu klaustrofobičtější.

Warton přesně věděl, kde v labyrintu postranních průchodů a částeč-

Hledánf Jedi 43

nych sesuvů půdy ostatní přeživší kolonisty hledat. Luke je spatřil v sevřené skupině v ohybu trhliny, jak přelézají nedávno zřícené kamení a snaží se balvany odvléct stranou. Každý z těch třiceti lidí měl stejný nesmiřitelný výraz, jako by všechen jejich optimismus strávil oheň, ale oni přesto nedokázali zanechat svých povinností. Dvě ženy se skláněly nad -utinami a volaly do štěrbin.

Jeden muž pracoval dvakrát usilovněji než ostatní. Dlouhé černé vlasy mu visely spletené v copu na levé straně obličeje. Obočí a řasy měl vytrhané, a tak byla jeho široká tvář hladká, s hranatými rysy a zrudlá námahou. Odsouval kameny a ostatní je odtahovali pryč. Už se jim podařilo část trosek odklidit, ale ty dvě oběti ještě neobjevili. Tmavovlasý muž se na okamžik zastavil a vrhl na Luka rychlý pohled, ale když nedokázal rozpoznat, kdo to je nebo co tu hledá, vrátil se k práci. Podle toho, jak k němu Warton a ostatní vzhlíželi, Luke usoudil, že to musí být sám Gantoris.

Než ho Warton dovedl k úpatí sesuvu, Luke se zastavil a rychle přehlédl rozmístění balvanů. Ruce svěsil volně podél těla, oči mu soustředěním zapadly a použil moc, kterou čerpal ze Síly, aby balvany potěžkal, pohnul I nimi a zabránil ostatním kusům horniny napáchat ještě větší škodu. Když ho Yoda učil zdvihat velké kameny, byla to jenom hra, pouhé cvičení. Teď na tom závisely lidské životy.

Nevěnoval pozornost udiveným výkřikům, když kolonisté ustupovali >tranou, aby nepřekáželi balvanům, které Luke jeden po druhém duševní ?ilou prudce zvedal z vrchu hromady a odhazoval do jiných částí rozsedli-|. Kdesi v temných hlubinách tam cítil život. Když se na kamenech začaly objevovat krvavé skvrny a odkryl bledou paži - část ramene přikrčeného pod tmavým příkrovem laviny -, vrhlo se několik lidí vpřed. Luke vyvinul dodatečné úsilí, aby nestabilní hromadu kamenů udržel pro záchranné práce dostatečně v klidu. Dál odstraňoval irícené balvany.

.Je živá!” vykřikl kdosi a několik pomocníků se vrhlo do sutin odklízet lameny a vyprošťovat mladou dívku. Obličej a nohy měla potlučené a zakrvácené, jedna ruka byla očividně zlomená. Když ji její zachránci vytahovali, začala plakat bolestí a úlevou. Luke věděl, že bude v pořádku.

Chlapec poblíž děvčete však takové štěstí neměl. Lavina ho okamžitě rozmačkala. Byl mrtvý dlouho předtím, než sem Luke přišel.

Zachmuřeně pokračoval v prácí, dokud tělo nedostali ven. Kolem něj se ozývalo vzlykání. Vystoupil z polotransu a otevřel oči.

Přímo před ním stál Gantoris. Výraz své tváře měl pevně pod kontrolou, «le za ním vřela stěží potlačovaná zlost.

„Proč jsi tady?” zeptal se Gantoris. „Kdo jsi?”

5 O Kevin J. Anderson

Warton se postavil vedle Luka. „Viděl jsem ho vyjít z pole gejzírů. Všechny gejzíry najednou přestaly tryskat a von si prostě jen tak vykráčel z páry.” V posvátné úctě na Luka mžoural. „Řikal, že si jde pro tebe, Gantorisi.”

„Ano -já vím,” zamumlal si pro sebe Gantoris.

Luke se mu podíval do očí. „Jsem Luke Skywalker, rytíř Jedi. Impérium padlo a jeho místo zaujala Nová republika.” Zhluboka se nadechl. „Jestli jsi Gantoris a máš potřebné vlohy, přišel jsem tě učit, jak používat Sílu.”

Několik dalších vystoupilo vzhůru k nim a jako hadrovou panenku s sebou neslo rozlámané tělo mrtvého chlapce. Kamenný výraz na tváři muže, který hocha držel, se jen na okamžik zachvěl.

Gantorisův vylekaný pohled vypadal jako směsice nedočkavosti a hrůzy. „Zdálo se mi o tobě. Temný muž, který mi nabízí neuvěřitelná tajemství a pak mě zničí. Když s tebou půjdu, jsem ztracený.” Napřímil se. „Jsi démon.”

To Luka překvapilo, zejména po tom, co se pokusil zachránit dvě děti. Snažil se Gantorise uklidnit: „Ne, tak to není.”

Ostatní kolonisté našli, kam soustředit svoji zlobu a podezíravost, a shromáždili se kolem probíhající roztržky. Upírali zrak na Luka, na toho cizince, který mezi ně přišel jako předzvěst další smrti v jejich řídnoucích řadách.

Luke přelétl pohledem po lidech kolem sebe a rozhodl se riskovat. Pohlédl Gantorisovi zpříma do očí: „Co mám udělat, abych prokázal své úmysly? Jsem váš host, nebo váš vězeň. Co chci, je tvá spolupráce. Prosím, vyslechni mě.”

Gantoris se naklonil a vzal do náruče chlapcovo tělo. Muž, který ho předtím nesl, upíral pohled na krvavé skvrny na svých rukávech. Vypadal zoufale a ztrápeně. Gantoris kývlk Lukovi: „Vezměte temnýho.”

Několik lidí pevně uchopilo Lukovy paže. Nekladl jim odpor.

S mrtvým hochem v náručí vedl Gantoris pomalé procesí pryč ze strže. Jen jednou se krátce otočil, aby na Luka vrhl zlostný pohled: „Dozvíme se, proč jsi tady.”

ZZleia stála v soukromé komunikační

stnosti a s povzdechem se znovu podívala na chronometr. Caridský wlvyslanec měl zpoždění. Nejspíš jí to dělal naschvál.

S ohledem na něj si nařídila hodiny na caridský místní čas. I když vel-¦ ¦ -lanec Furgan dobu přenosu sám navrhl, vypadalo to, že si nemůže dát tu práci a dodržet ho.

Průhlednými zrcadly obrácenými ven z komunikační místnosti bylo vi-a*t liduprázdné chodby. Většina rozumných lidí byla v tuto pozdní hodinu

:na a spala hlubokým spánkem - jenže Leie Organě Sólo nikdy nikdo ¦eslíbil, že diplomatická činnost bude mít pravidelnou pracovní dobu.

Když se jí do programu taková nepříjemná povinnost vetřela, Han se

I vkle durdil, že ho budí uprostřed noci a že i piráti a pašeráci provozo-vali svoje řemeslo v civilizovanější denní dobu. Dnes večer však Leiu zvu-. vé znamení hodin probudilo v prázdném a tichém bytě. Han se stále ¦tě neozval.

Chodbou se loudal čisticí droid, čistil stěny a leštil průhledná zrcadla. Jeho čistící zařízení se podobala přísavkám a Leia je sledovala při práci.

Ozval se praskot statiky způsobený špatně vyladěnými holonetovými vy-či a uprostřed zvýšené přijímací plošiny se objevil obraz caridského vel—

dance Furgana. Špatná kvalita přenosu byla možná záměrná - jen další

52 Kevin J. Anderson

projev nezdvořilosti. Chronometr Leie ukázal, že velvyslanec se ozval šest minut po stanovené době, na které sám tolik trval. Za svoji nedochvilnost se vůbec nepokoušel omluvit a Leia se usilovně snažila na ni neupozornit.

Furgan byl robustní humanoid s vytáhlýma rukama a nohama. Obočí se na jeho hranatém obličeji rozevírala vzhůru jako ptačí křídla v rozmachu. Ač byla císařova zaujatost proti ne-lidským druhům všeobecně známá. Cariďany zřejmě pokládal za přijatelné, a to v míře dostatečné na to, abv jim byla svěřena správa císařských záležitostí. Palpatine totiž na Caridě nechal zbudovat své nejdůležitější vojenské výcvikové středisko.

„Princezno Leio,” řekl Furgan, „chtěla jste se mnou probrat nějaké podrobnosti ohledně programu? Buďte prosím stručná.” Zkřížil ruce na široké hrudi. Bylo to jednoznačně nepřátelské gesto.

Leia se snažila nedat své rozčilení najevo. „Se zřetelem k protokolu bych dala přednost tomu, kdybyste mě mohl oslovovat ministryně, nikoli princezno. Planeta, na které jsem byla princeznou, už neexistuje.” Dalo jí práci nezamračit se.

Furgan její připomínku odbyl mávnutím ruky, jako by byla bezvýznamná. „Dobře tedy, ministryně, o čem jste chtěla hovořit?”

Leia se zhluboka nadechla a potlačila zlobu, která se za jejím chladným výrazem zvedala. „Chtěla jsem vám oznámit, že Mon Mothma a další členové novorepublikové vlády uspořádají po vašem příletu na Coruscant formální recepci na vaší počest.”

Furgan se podrážděně naježil. „Nějaká povrchní recepce? Ceká se ode mě snad, že přednesu vřelou a nadšenou řeč? Tak to pozor. Cílem mého putování na Coruscant je navštívit domov zesnulého císaře Palpatina - ne abych se nechal hýčkat bandou teroristů, kteří se protizákonně dostali k mocí. Naše loajalita i nadále patří Impériu.”

„Velvyslance Furgane, žádné centralizované Impérium neexistuje.” Stálo ji všechny síly, aby mu na to neskočila. Ve tmavých očích jí sice zaplál ob-sidiánový oheň, ale namísto toho se na velvyslance usmála: „Bez ohledu na to vás však uvítáme s veškerou náležitou zdvořilostí - a to v naději, že vaše planeta najde cestu, jak se politické realitě v galaxii přizpůsobit.”

Cariďanův holografický obraz se zachvěl. „Politická realita je proměnlivá věc,” řekl. „Ještě se teprve uvidí, jak dlouho to vaše povstání vydrží.”

Furgan přerušil spojení a jeho obraz se rozplynul v šumu statiky. Leia si povzdechla a ve snaze zaplašil bolení hlavy, které jí číhalo za očními víčky, si promnula spánky. Komunikační místnost opustila celá rozladěná.

Skvělé zakončení dne.

*

Hluboko pod zemí v Imperiálním informačním středisku vypadala kaž-

Hledání Jedi

53

denní doba stejně, ale See-Threepio díky svému vnitřnímu chronomet-\éděl, že coruscantská noc je teď v polovině svého trvání. Dvojice

vářských droidů rozmontovávala jedno z velkých klimatizačních zaří-

. které vyhořelo. Nástroje a odmontované části kovového pláště pouš-

bez nejmenších starostí nebo ohledů na zem. V rozlehlé místnosti to

élo jako ve válečné zóně. Threepio by mnohem raději dal přednost hu—

a samotě předchozího dne. Nahrbení hackerští droidi ponoření do vlastního světa datových sítí neně pracovali. Artoo-Detoo bez přestávky dříčsky pokračoval ve svém

hadenním pátrání. Opravářští droidi s rachotem upustili celou trojlistou vrtuli větráku. „Já

droidům půjdu něco povědět!” prohlásil Threepio. Než se k nim však mohl vypravit, odpojil se Artoo z datového portu začal hvízdat a štěbetat. Astromechanický droid se s pískotem rozrušeně al sem a tam.

..Ach!” vydal ze sebe Threepio. „Raději bych to měl překontrolovat já, ioo. Nejspíš tu tropíš jen další planý poplach.” Když na obrazovku vyjela příslušná data, neviděl Threepio nic, co moh-vzbudit zájem Artoo - dokud malý droid neuspořádal informace tak,

zviditelnil ty, o které mu šlo. Vedle každé položky se objevilo jméno: ‘MMO.

…No tedy! Když se na to díváš takhle, tak to opravdu vypadá podezřele. ohle Tymmo by skutečně mohl být pravděpodobným kandidátem.”

eepio se náhle rozpačitě napřímil. „Pan Luke tady ale není a nedal

žádné další instrukce. Komu to můžeme povědět?”

Artoo pípnul a potom zahvízdal otázku. Threepio se k němu pohoršené

čil: „Nebudu paní Leiu budit uprostřed noci! Jsem protokolární droid

a existují náležité způsoby, jak v takové situaci postupovat.” Rozhodně

přikývl. „Oznámíme jí to hned ráno.”

*

Levitující podnos se snídaní se na zahradní terase vysoko v císařských ích donesl k Leiině stolu. Město pokrývající celou zemskou masu Co-cantu se lesklo ve sluneční záři. Vysoko na obloze se létající tvorové vchali unášet ranními proudy teplého vzduchu.

Leia zachmuřeně pohlédla jídlo, které jí podnos nabízel. Žádné nevypadalo příliš chutně, ale věděla, že jíst musí. Vybrala si talířek s různými druhy pečiva a poslala podnos pryč. Než odplul, popřál jí hezký den.

Povzdechla si a začala ze snídaně uždibovat. Cítila se vyčerpaná duševně i tělesně. Nerada si připadala tak závislá, dokonce i když šlo o jejího manžela, ale když byl pryč, neměla nikdy dobré spaní. Han měl na Kessel

54 Kevin J. Anderson

přiletět před třemi dny a za dva dny se měl zase vrátit. Nechtěla na něm tolik lpět, ale zklamalo ji, že se ještě neozval, ani aby řekl ahoj. Diplomatické úkoly ji neustále natolik zaměstnávaly, že se viděli příliš málo, dokonce i když byli oba na stejné planetě.

Alespoň že dvojčata se za šest dní vrátí domů. To už budou Han s Chewbaccou zpátky a celý způsob jejich života se změní. Když budou po paláci pobíhat dvě dvouleté děti, Han s Leiou se budou muset dívat jinak na celou řadu věcí, které předtím pokládali za samozřejmé.

Ale proč se Han neozval? Poslat z Falconova kokpitu po holonetu zprávu by nemělo být zase tak těžké. Nebyla ještě úplně připravená připustit, že o něj má starost.

Z klenutého vchodu na zahradní terasu zaznělo uvítací znamení a ven vyšel starší model protokolárního droida. „Promiňte, ministryně Organo Sólo. Je tu někdo, kdo si vás přeje vidět. Přijímáte návštěvy?”

Leia položila svůj kousek peěiva. „Proč ne?” Byl to nejspíš nějaký lob-bista, který si jí chtěl v soukromí postěžovat, nebo vyplašený druhořadý funkcionář, který po ní chtěl rozhodnutí o nějaké nezajímavé maličkosti, nebo jeden z ostatních senátorů, aby se pokusil předat jí některé ze svých povinností.

Namísto toho však pod klenbou s elegantním zavířením rumělkově červeného pláště prošel Lando Calrissian.

„Dobré ráno, madam ministryně. Doufám, že svým příchodem nijak neruším vaši snídani.” Vyslal k ní široký, odzbrojující úsměv.

Při pohledu na něj Leia okamžitě cítila, jak se jí zlepšuje nálada. Vstala a vykročila ke vchodu, aby ho uvítala. Galantně jí políbil ruku, ale Leia nebyla spokojená, dokud ho přátelsky neobjala. „Lando, ty jsi poslední člověk, kterého bych dnes ráno čekala!”

S pohledem upřeným na siluetu Imperiál City proti obloze ji následoval zpátky ke stolu. Přitáhl si židli a plášť si přehodil přes opěradlo. Aniž by se dovolil, vzal si jeden z nedotčených kousků pečiva a začal na něm hodovat.

„Tak copak tě přivádí na Coruscant?” zeptala se Leia. Uvědomila si. jak moc se těší na normální rozhovor, ve kterém se nemusí potýkat s diplomacií nebo se starat o něčí skryté záměry.

Lando si z knírku smetl drobečky. „Jen jsem se přiletěl podívat, jak se vám všem ve velikým městě daří. Kde je Han?”

Leia zamručela: „To je dnes ráno patrně poněkud choulostivé téma. Odletěl s Chewiem na Kessel, ale myslím, že to pro ně byla jen výmluva, aby se mohli vydovádět a zavzpomínat na slávu starých časů.”

„Na Kesselu to může bejt pěkně nebezpečný.”

Hledání Jedí 55

Leia se vyhýbala jeho pohledu. „Šest dní se neobtěžoval zavolat.” I „To se mu nepodobá,” řekl Lando.

..Ale podobá - a ty to dobře víš! Předpokládám, že se pohádáme, až se pozítří vrátí.” Donutila se nasadit předstíraně veselý výraz. „Ale o tom teď ¦rmluvme. Kde na to bereš čas, jen tak si poletovat a navštěvovat přátele? leny člověk jako ty má přece tolik povinností.”

Tentokrát Lando před jejím pohledem uhnul a začal se ošívat. Zahleděl ¦r na řady lesklých nových budov, které byly vidět po celé metropoli. Leia ¦1 vůbec poprvé všimla, že vypadá trochu ošuntěle. Jeho oblečení jí připa-4aio při okrajích lehce odřené a barvy se zdály vybledlé, jako by šaty byly Ifcnošené.

Lando rozpřáhl ruce a pak si vzal další kousek Leiiny snídaně. „Abych fp-Ll pravdu, zrovna… ehm, střídám zaměstnání.” Věnoval jí pokřivený ¦měv, ale ona mu oplatila zamračeným pohledem.

..Co se stalo s tvým velkým důlním podnikem na Nkllonu? Copak ti No-tá republika nenahradila většinu zničených zařízení?” I _\Tastně, pořád to byla spousta práce, a nevyplácelo se to - špatná licita po tom útoku na Sluis Van, vždyť víš. A Nkllon je pekelná pla-Bta - samas to viděla. Prostě jsem potřeboval změnu.”

Leia zkřížila ruce na prsou a skepticky se na něj zadívala. „Tak dobře, Lando. Náležité výmluvy byly zaznamenány a uloženy. Ale teď s pravdou Kn. co se opravdu stalo s Nkllonem?”

Lando se zavrtěl. „No, prohrál jsem ho v sabaccu.”

Nedokázala zadržet smích. „Takže jsi bez práce?” Výraz zraněné pýchy rf:vidně jen hrál. Leia chvíli uvažovala. „Vždycky bychom ti mohli vrátit ;. kost generála Nové republiky. Na Calamari jste s Wedgem byli skvělý

\yvalil oči. „Nabízíš mi práci? Nedokážu si představit, co bys chtěla, I h dělal.”

-Formální recepce, slavnostní večeře… všude kolem se potuluje spous-1 bohatých stoupenců,” pověděla mu. „Možnosti jsou neomezené.”

V tu chvíli se klenutým vchodem znovu přišoural starý protokolární

koid, ale než mohl oznámit, proč přichází, prohnali se kolem něj See-Th—

io a Artoo-Detoo a namířili si to přímo k Leie. „Princezno Leio!” ne-

‘ -.ázal Threepio ovládnout své rozčilení. „Jednoho jsme našli. Artoo, pob to princezně. Ach, generál Calrissian! Co vy tady děláte?”

\rtoo začal vydávat řadu elektronických zvuků a Threepio je svědomitě frkládal. „Artoo kontroloval záznamy o nejrůznějších výhercích v rozlič-frh provozovnách hazardních her napříč galaxií. Zdá se, že jsme objevili nže, kterému se neobyčejně daří na umgulských žblžích dostizích.”

56 Kevin J. Anderson

Threepio předal Leie list s vytištěným statistickým přehledem výher, ale ta ho podala Landovi: „Ty se v tom vyznáš lip než já.” Lando si stránku plnou číslic vzal a upřeně se na ně zadíval. Nevypadalo to, že ví, co v nich má hledat.

Threepio dodal vlastní komentář: „Je-li to zobrazeno pouze jako výhry a prohry, neukazuje záznam pana Tymma nic mimořádného. Ale když jsem Artoo nechal spočítat velikost výher, jistě si povšimnete, že přestože pan Tymmo prohrává celkem často v méně významných dostizích, kdykoli na nějakého žblže vsadí více než sto kreditů, ten žblž závod vyhraje!”

Lando poklepal na číselný arch. „Má pravdu. To je dost zvláštní. Sám jsem umgulský žblží dostihy nikdy neviděl a nejsem žádnej odborník na jemný nuance, ale mám sto chutí říct, že pravděpodobnost něčeho takový-ho je skoro nulová.”

„Přesně něco takového jsme pro pana Luka měli nalézt,” máchal Threepio rukama nahoru a dolů, dokud mu bzučící servomotory nezačaly kvíli-vě protestovat. „Domníváte se, že by pan Tymmo mohl být potenciální Jedí pro akademii pana Luka?”

Lando na Leiu pohlédl s otázkou v očích. Zjevně se o Lukově nedávném proslovu nedoslechl. V Leiiných očích to ale zajiskřilo. „Tohle musí někdo prověřit. Jestli je to jen nějaký švindl, potřebujeme někoho, kdo se v prostředí hazardních her vyzná. Lando, nebyla by to práce pro tebe?1

Jeho odpověď znala, ještě než otázku položila.

W

ozpraskané a vyprahlé kesselské

‘ny v Moruthu Doolovi vždycky probouzely hlad. Doole se na kraji-díval panoramatickým oknem a jeho mechanické oko bylo zaostřené dálky.

I vrch Kesselu byl bělavý a prašný. Tu a tam se ve štěrbinách vytrvale

¦ušel přežít nějaký vysazený plevel. K narůžovělému nebi se v předem

rané bitvě se slabou přitažlivostí valily obrovské chuchvalce z atmo-

..ckých továren. Na atmosférických štítech praskala neviditelná radia—

i Chřtánu. Měsíc bývalé posádky, kde se nacházela kesselská obranná

la, právě sestupoval za obzor.

- «jle se v kanceláři bývalého správce otočil od okna a přešel k výklen-. Byl čas něco zakousnout.

I -táhl klec plnou tučného a šťavnatého létavého hmyzu a přitiskl obli-I k drátům, aby jeho slabý zrak lépe viděl. Hmyz měl deset nohou, kránky hrající všemi barvami a šťavnaté zadečky. Jakmile s klecí polil, začali brouci panikařit.

Doole zaťukal na mřížku houbovitými prsty a vyburcoval je ještě víc. • z poletoval ve stísněném prostoru jako šílený. Strach v nich nějak noval hormon, po kterém bylo jejich maso sladší. Rybet si olízl vy-ilené rty.

58 Kevin J. Anderson

Otevřel drátěná dvířka a strčil do klece celou hlavu. Hmyz mu třepetá, křídly kolem očí, uší i tváří. Doole znovu a znovu vystřeloval špičatý jazyk, nabodával hmyz a srkal ho do úst. Chytil ještě tři další a potom přestal, aby polknul. Kroutící se končetiny ho lechtaly v ústech. Slastné vzdychl a zhltnul dva další. Jeden hmyz mu vlétl přímo do otevřených ús a Doole ho spolknul celý.

Někdo zaklepal na dveře a vstoupil, než se Doole mohl ozvat. S klecí hlavě se otočil a spatřil Skynxnexe. Vytáhlé ruce a nohy se mu nervózn chvěly. „Jsem tu s hlášením, Moruthe,” oznámil.

Doole vyprostil hlavu z klece a zavřel dvířka. Třem broukům se podaří lo uniknout a uletět k panoramatickému oknu, kde se vrhali proti transpa rioceli. Doole se rozhodl, že je chytí později. „No, tak o co jde?”

„Skončili jsme s opravami Milknnium Falconu. Odstranili jsme všech značení, podle kterého by se dal poznat, a nahradili ho falešnými výrobní mi čísly. Kromě běžných oprav jsme provedli i pár dalších modifikac Když dovolíš, nechám někoho, aby s ním zaletěl na posádkový měsíc a tam se může začlenit do naší vesmírné flotily. Lehké nákladní lodě n~ jsou pro boj to nejlepší, ale v rukou dobrého pilota můžou pořád napách spoustu škody - a Falcon má blíž k bojovému stíhači než k nákladní lodi.”

Doole přikývl. „Výborně, výborně. A co práce na generátorech energ tickýho štítu? Chci je zprovoznit co nejdřív, čistě pro případ, že na ir Nová republika vlítne.”

„Naši inženýři na měsíční základně si myslí, že dokážou přesměrov obvody, takže všechny ty chybějící součástky nebudeme potřebovat. N potrvá dlouho a Kessel bude nedobytný.”

Doolovo jediné oko se dychtivě rozzářilo. „Poslals už Hana Sóla a to jeho Wookieeho do dolů?”

Skynxnex poklepal konečky prstů o sebe. „Mám pro ně připravený ob něný transport a osobně je tam do hodiny dopravím.” Dotkl se svého dv jitého blasteru. „Jestli se o něco pokusí, chci být ten, kdo se s nimi vy řádá.”

Doole se usmál. „Už se těšim, až budou hnít ve tmě.” Máchl roztažen ma rukama. „Tak na co čekáš?” Skynxnex svou trhavou chůzí opus’ správcovy komnaty.

Při pomyšlení na to, jak se Solovi pomstil, se Doole usmál. Pořád v n” však hlodala nejistota. Nová republika se zdála tak daleko a nepodstat ale z pohledu do Hanovy mysli věděl, jak hrozivá palebná síla by proti n mu mohla být soustředěna. Takový pocit neodvratné zkázy neměl od do kdy převzal kesselské vězení od otrokářských magnátů, kteří se předtí zmocnili vlády.

Hledání Jedi

59

Za starého zřízení to bylo o tolik jednodušší. Vydíráním a podplácením dozorců ze sebe Doole udělal šéfa podloudného obchodu s kořením Impériu přímo pod nosem. Prodával mapy a přístupové kódy ke kesselskému - ergetickému štítu a v jiných oblastech planety vydržoval řadu nevý-mamných skupin, které těžily koření. Nešťastní podnikavci se starali o provoz nových dolů a co vytěžili, prodávali potají Doolovi. Jakmile se za-‘y žíly koření vyčerpávat, Doole (v roli poctivého vězeňského úředníka) konnou těžbu „objevil” a ohlásil ji svému císařskému kontaktu. Když periální jednotky provedly na ilegálně provozované doly nájezd, jeho livě vybraní strážní se postarali, aby každý, kdo mohl na Doola ukázat tem, nepřežil zajetí. Ostatní bezmocní přisluhovači byli posláni praco-do hlavních dolů. Tak nebo onak, Doole profitoval. Během vězeňské vzpoury se zaměřil na své nejnebezpečnější konku-,tity a nejhouževnatější strážné poštval proti těm nejhorším pašerákům, ‘že se pozabíjeli navzájem. Moruth Doole se tak dostal k moci a Skynx–x zaujal místo jeho pravé ruky.

Doole zajal správce věznice a poslal ho pracovat do dolů, dokud ho dři-nezlomila. Potom mu do těla vpravil kořenivé larvy, čistě pro zábavu, tímco mu larvy rozežíraly vnitřnosti, svíjel se správce v nádherně tea-Bálních křečích. Uprostřed toho svíjení ho Doole zalil do karbonitu. Pro-t*dl to s pomocí mrazicího zařízení, které se kdysi používalo na přípravu 2:vokých a nebezpečných vězňů k přepravě.

Kdykoli se oddal vzpomínkám, vzrušilo ho to. Sáhl do zásuvky svého ilolu a vyndal zářivě žlutý nákrčník, kterým dával najevo ochotu pářit se. ízal si ho a zdlouha, syčivě se nadechl. Zaostřil mechanické oko a po-fdl na svůj odraz. Naprosto neodolatelný!

Pohladil si dlaněmi žebra, aby si urovnal vestu z ještěří kůže, a vymaší-|»val si to z kanceláře. Potom pokračoval dál chodbou. Po zadání přístu-vého kódu, který znal jenom on, vstoupil do zabezpečeného křídla. Zhlu-a se nadechl. Jazyk mu kmital ven a zase dovnitř. Ve vzduchu cítil fe-ony.

Zajaté rybetské samičky se krčily v rozích svých oddělených kójí, ěi <e cel, a pokoušely se v přítmí skrýt. Doolův žlutý nákrčník jakoby íeru přímo zářil.

Pro Morutha Doola byly celé ty dlouhé roky velice frustrující, protože 1 na Kesselu sám. Ale když teď tuhle planetu řídil, mohl si sem ze svého movského světa nechat poslat spousty otrokyň. Samičky sice občas ne-ěly spolupracovat, ale po létech působení v nápravném zařízení měl Do-dostatek zkušeností, aby se dokázal s neukázněnými vězni vypořádat. Poslední dobou měl potíž jen s tím, kterou ze samiček si vybrat. Zvolna

60 Kevin J. Anderson

postupoval úzkou chodbičkou. Nastavil si mechanické oko na silné zaostření a nahlížel do cel. Na kroutící se rty se mu vloudil obrovský chlípný

úsměv.

*

Pod obrněným vězeňským transportem uháněl povrch Kesselu. Han Sólo z něj úzkým průzorem v prostoru pro vězně viděl jen tenký proužek. Stejně jako Chewieho ho připoutali k sedadlu a připojili k elektrodám, které reagovaly na jakýkoli odpor a v případě, že by se vzpouzel příliš, by ho omráčily. Chewbacca měl se zajištěním celého těla ještě větší problémy než s paralyzačními pouty.

Skynxnex nahrbený nad řízením opsal s transportem kruh pryč od hradby Imperiálního nápravného zařízení. V křesle kopilota seděl strážný ve zbroji a blasterovou puškou mířil na Hana a Chewieho.

„Hej, Skynxnexi, co takhle ukázat nám nějaký ty pamětihodnosti?” ozval se Han. „Copak takhle vypadá vyhlídkovej let?”

„Zavři klapačku, Sólo!” vyštěkl Skynxnex.

„Proč jako? Zaplatil jsem za lístek plnou cenu.”

Skynxnex jim elektrodami poslal bolestivou ránu. Chewbacca zařičel. Han zamumlal: „Na dýško můžeš zapomenout, Skynxnexi.”

Strašák s transportem letěl kolem obrovské zející jámy, která vedla hluboko do země. Zrezivělé nosníky a podpěrné konstrukce tu trčely jako kostlivcovy prsty zaražené v bělavé pustině. Hanovi chvíli trvalo, než si uvědomil, že jde o šachtu vyhloubenou v kesselské kůře gigantickými atmosférickými továrnami, které se prokousávaly horninou a rozkládaly ji na kyslík a oxid uhličitý, aby doplnily neustále unikající vzduch. Poté, co obrovská továrna vyzískala všechny užitečné dýchatelné plyny, otevřela přístup k celé síti podzemních chodeb, kde se dalo těžit koření.

Skynxnex vězeňský transport posadil na skalnatou zemi a přes nos a ústa si nasadil dýchací masku. Další masku podal strážnému.

„A co my?” zeptal se Han.

„Nebudete venku moc dlouho,” odpověděl Skynxnex. „Trocha nadýcha-nosti vám prospěje.”

Praštil do tlačítka na ovládacím panelu, a uvolnil jim tak pouta. Han si protáhl bolavé ruce. Strážný okamžitě zvedl pušku a Skynxnex hbitě vytasil modifikovaný dvojitý blaster. Obě zbraně mířily přímo na Hana.

Han ztuhnul. „Jen… se protahuju. To je v pořádku. Uklidněte se.”

Když Skynxnex otevřel postranní dveře vozidla, ucítil Han lupnutí v uších. Většina vzduchu zmizela v bílé páře, vyřinula se do řídké atmosféry kolem zející jámy.

Han cítil, jak mu z plic uniká kyslík. Bezděčně se zhluboka nadechl.

Hledání Jedí

B1

ale to sotva pomohlo. Skynxnex se strážným je postrčili a Han i Chewba-cra se vypotáceli z transportu ven.

Na okraji kráteru našli výtahovou klec, která se po kolejnicích spouštěli hluboko do jámy. Vypadalo to, že se Skynxnex schválně pohybuje velice alu. Protože nemohl dýchat, snažil se Han jít co nejrychleji. Vklopýtal klece výtahu, mával na Chewbaccu, aby si pospíšil. Sípěl a zajíkal se. d očima se mu začaly objevovat černé skvrny. Když se mu konečně pólo dostat do plic dostatek vzduchu, zakousl se mu do prsou chlad, kte-na Kesselu panoval.

..Před pár lety nám tu atmosférické továrny ještě běžely naplno,” řekl nxnex. Maska na obličeji jeho slova tlumila. „Doole došel k závěru, že je zbytečné plýtvání energií.”

Strážný zavřel dveře vyplněné drátěným pletivem a Skynxnex se obrátil i iádání výtahu. Klec začala rychlým tempem klesat, až se otvor, kterým vidět nebe, scvrkl v malinkatou tečku modrého světla vysoko nad nimi. \e stěnách viděli chodby hermeticky uzavřené ocelovými dveřmi, každém patře se po obvodu šachty táhl prstenec světla, ale značná část

• lei vyhořela anebo byla rozbitá. ‘ hewbacca visel dlouhýma chlupatýma rukama na mřížích výtahu a la-‘ po dechu. Růžový jazyk měl vyplazený. Z nedostatku kyslíku mu začal vět. Han se klepal, točila se mu hlava a zoufale toužil nadechnout se. util se na podlahu výtahu. Když se zdviž náhle zastavila, trhnutí Hanovi přirazilo hlavu k drátěné-pletivu. Díval se dolů skrz podlahu klece a viděl, že šachta pokračuje nezměrných hloubek daleko pod nimi.

-\ stávat!” kopnul do něho Skynxnex. „Na spaní nemáme čas. No tak jte, uvnitř se můžete nadejchnout čerstvého vzduchu.” I trochou pomoci od Skynxnexe se Hanovi podařilo zvednout se na no-Mrážný, který se snažil pohnout s větším Chewbaccou, to měl o mnoho í.

evřeli vrata výtahu, a dostali se tak k jedněm z neprodyšných kovo-:h dveří. Skynxnex zatočil klikou a průlez otevřel. Všichni čtyři se vpo-~li do malé obkládané komory. Han už skoro ani neviděl. V uších mu hučelo. Jeho zorné pole byla -íce černých teček, hučící krve a nezřetelných obrysů věcí kolem, mile však Skynxnex dveře neprodyšně uzavřel, naplnila se komora Locenným kyslíkem. lež se mohli zajatci vzpamatovat, strčil strážný Chewbaccovi pod bra-nlaveň blasterové pušky a Skynxnex přiložil svoji zbraň Hanovi k hla-.1 ž jsme skoro tam,” řekl. „Takže teď žádný hlouposti.”

62 Kevin J. Anderson

Han, který byl šťastný, že může zase dýchat, si nedokázal ani představit, že by se o něco pokusil. Alespoň zatím ne.

Na druhé straně vzduchového uzávěru byla veliká místnost - shromaždiště plné otupěle vyhlížejících dělníků připravených začít směnu v dolech na koření. Shromaždiště bylo vyhloubené v pevné skále. Po jedné straně místnosti se táhla vysoká řada spacích kójí a prostor uprostřed zabíraly dlouhé stoly prázdného jídelního oddělení.

Na dění dole shlížely z vyvýšených pozic na zdech kamery. V dozorčích místnostech vyčkávaly za obrazovkami stráže ve směsici uniforem stormtrooperů. Další strážní pozorně sledovali ty, kdo se pohybovali po shromaždišti. Všichni dělníci vypadali bledí a vyzáblí, jako by byli pod zem: a podvyživení dlouhá léta.

Vstříc jim vyšel rozložitý muž. Pohled upíral na Skynxnexe. Měl boulovitý obličej, boulovitou bradu zarostlou ježatým černým strništěm a boulovité paže, které budily dojem, že mohutné svaly na nich byly všechny připojené na nesprávných místech.

„Přivedls mi dva další?” řekl ten muž. „Jen dva? To nestačí.” Hmátnu. po Chewbaccově chlupaté paži. Chewbacca zaburácel a ucuknul, ale boulovitý muž si toho nevšímal. „No, tendle Wookiee vydá za tři, ale tim druhým si nejsem tak jistej. Todle mi nenahradí ani polovičku lidí, vo kteiý jsem přišel.”

Skynxnex mu věnoval zlostný pohled. „Tak o ně přestaň přicházet,” řekl ledově chladným hlasem a šťouchnul do Hana. „Tohle je šéf Roke. Ma za úkol vás zkrotit. U Morutha Doola má body navíc za to, že vám udělá ze života peklo.”

„Nevypadá to, že by se mu nějak zvlášť dařilo dávat na svý lidi pozor.” poznamenal Han.

Roke ho zpražil pohledem. „Něco mi chytá chlapy tam dole v těch nejhlubších chodbách. Vod včerejška mi chyběj další dva. Mizej úplně beze stopy - žádný lokátory, prostě nic.”

Han pokrčil rameny. „Dneska je těžký najít někoho pořádnýho na výpomoc.”

Skynxnex vytáhl dvojitý blaster a znovu ho strčil Hanovi do tváře, ale promluvil na šéfa Rokea: „Sežeň jim termální obleky. Dáme na ně pozor, zatímco si ty uniformy budou navlíkat.”

Roke luskl prsty a dva strážní vyrazili prohrábnout nějaké ty kóje. „S člověkem nebude problém, ale ten Wookiee - v jeho velikosti toho mo< mít nebudeme.”

Jeden strážný nakonec našel velký neforemný oblek, který dřív nosilo nějaké stvoření se třema rukama, ale když třetí rukáv utěsnili, padi

Hledání Jedí 63

řv Chewbaccovi docela dobře. Prázdný rukávec s rukavicí mu visel •a hrudi.

Topné těleso mezi lopatkami celou tu věc ohřívalo, aby dole ve stude-h důlních chodbách nemrzli. Hanovi se ulevilo, když viděl, že je k obvil připojená malá dýchací maska.

Skynxnex couval zpátky k výtahu. Strážný už byl v komoře vzduchového uzávěru. Jako by měl pocit, že na jedno odpoledne nebylo jeho unavil výhrůžek dost, namířil Skynxnex ještě naposledy dvojitý blaster na Hana. „Možná že příště mě Moruth nechá použít tohle.”

..Když si bez odmlouvání uklidíš v pokoji a když budeš hezky dojídat wčeři,” vysmíval se mu Han, „možná by ti moh dopřát nějaký povyráželi”

..Směno alfa, připravit na rozdělení úkolů!” zahřměl šéf Roke a desítky ¦navených lidí na shromaždišti se došouraly do čtverců namalovaných na podlaze. Roke ukázal na dva prázdné čtverce. „Vy dva, stanoviště osmnáct

• devatenáct. Hned!”

„Cože, žádná instruktáž pro nový zaměstnance?” zeptal se Han.

Séf Roke ho se sadistickým šklebem na tváři postrčil ke čtvercům, skolení probíhá při práci.”

Na nějaké nevyřčené znamení si dělníci nasadili na obličej dýchací masky. Když to Han s Chewbaccou viděli, udělali to také. Na vzdálené itraně zdi se odsunuly velké kovové dveře a odhalily osvětlenou místnost

• . ku metrů dlouhou. V ní se vznášel stonožce podobný důlní transport bjožený z vozíků spojených magnetickými nárazníky.

Ze skrytých reproduktorů se ozval vysoký tón, pronikavé pink, a dělníci Brali obsazovat sedadla v jednom ze vznášejících se důlních vozíků. Lidé Šplhali dovnitř a jednotlivé části soupravy se kolébaly ze strany na stranu.

Chewbacca zavrčel otázku. Han zamžoural kolem sebe. „0 tomhle ne-(i nic víc než ty, brácho.” Teď, když byl Skynxnex pryč, už nemusel til hrát hrdinu. Po těle se mu začal rozlévat strach.

Séf Roke se usadil v řídícím voze. Ostatní strážní se rovnoměrně roz-Bístili po celém otevřeném vlaku. Všichni měli infračervené brýle. Každý

řzňů seděl bez hnutí. Kovové dveře se za nimi s bouchnutím zavřely. Vypadalo to, jako by všichni na něco čekali.

..A teď co?” zamumlal si Han pro sebe.

\ šechna světla zhasla. Na Hana a Chewbaccu se jako vrstva dehtu sne-*U naprostá, dusivá temnota.

..Co to -” Náhle se zhluboka nadechl. Tma byla úplně hmatatelná. NeH vůbec nic. Chewbacca vedle něj poplašeně zanaříkal. Slyšel, jak se tni dělníci pohybují, jak šramotí. Han nastražil uši a jeho obrazotvor—

64 Kevin J. Anderson

nost se pokoušela pochopit, co se to děje. Zaslechl řinčivý, klouzavý zvuk. „Drž se, Chewie,” řekl.

Kovová vrata na opačné straně místnosti se otevřela. Zvuk jejich pohybu po nerovných kolejnicích se rozléhal uzavřeným prostorem. Kolem uši se jim prohnal větrný proud, vzduch se vyřinul ven do kesselských důlních chodeb.

Han si v panickém zděšení přitiskl dýchací masku těsněji na obličej, právě když ucítil, že atmosféra řídne. Uplývající vzduch s sebou odnesl všechno zbylé teplo a do jeho nechráněné kůže se zakousl chlad.

Důlní vozíky na repulzorech sebou škubnuly a začaly nabírat rychlost. Zrychlení Hana přirazilo do tvrdého, nepohodlného sedadla. Slyšel, jak mu kolem hlavy hučí vzduch, mohl skoro cítit stěny chodby kolem sebe. Transport se prohnal zatáčkou a Han se chytil studeného kovového ohrazení, aby nevyletěl ze svého místa. Důlní vozíky si to svištěly dopředu, nakláněly se směrem dolů a pak se zase kolébaly do stran. Neměl ponětí, jak mohl šéf Roke vůbec vidět, kam jede, pokud ovšem nebyla celá souprava řízená počítačem.

Sotva projeli pod klenbou, kde se to rozléhalo, za nimi s prásknutím zapadly těžké kovové dveře. Znělo to, jako by se zřítila lavina starého železa.

Han nedokázal pochopit, proč horníci po chodbách nerozvěsí alespoň nějaká levná osvětlovací tělesa jako rozcestníky. Ale potom na to přišel, bylo to jako rána do tváře: uvědomění, že jelikož byl glitterstim fotoaktivni - začínal účinkovat v přítomnosti světla -, musel se pochopitelně těžil v naprosté tmě, protože jinak by přišel vniveč.

V naprosté tmě.

Han s Chewbaccou měli strávit zbytek života dřinou v dolech, aniž b\ spatřili jeden druhého nebo kde vlastně jsou nebo co dělají. Han muse. zamrkat, jen aby se ujistil, že má oči otevřené a ne zavřené - ne že b* v tom byl nějaký rozdíl.

Zamrazilo ho. Šéf Roke říkal, že hluboko v dolech nějaká neznámá vě< loví bezbranné, nic netušící dělníky. Jak by někdo mohl utíkat před masožravým útočníkem, když je kolem něj úplná tma?

Vlastnosti zvuku se v různých intervalech měnily. Jak si Hanova mysl zvykala na zpracovávání informací prostřednictvím sluchu, začalo by-zřejmé, kdy uhánějící důlní vozíky míjejí postranní chodby, protože v-větru se objevovaly nenadálé mezery. Protože dýchal skrz masku, necítil nic než mdlý recyklovaný vzduch.

Důlní vozík se kýval ze strany na stranu a kymácel se, protože se někdo posouval po sedadlech a přelézal z jednoho vozíku na druhý. Ta osoba poHledánf Jedi 65

Halu přelezla jedno sedadlo za nimi, potom další a blížila se k nim. Hano-

-e zdálo, že slyší někoho dýchat, namáhat se, přibližovat se.

..Ty tam! Číslo čtrnáct! Sednout!” vykřikl strážný.

Číslo čtrnáct? pomyslel si Han. Jak mohla stráž vůbec vidět, kdo se to

byboval? Potom si vzpomněl na infračervené brýle. Stráže nejspíš každého viděli, a to jako zářivou siluetu proti černočernému pozadí.

Vozík se na chvíli přestal pohupovat, ale pak se zase rozkýval. Záhadná •soba se dál pohybovala směrem k nim. Kdosi se zvedl přes sedadlo na prázdné místo přímo za Hanem a Chewbaccou.

..Hele, řek sem ti, aby sis sednul!” zařval strážný.

..Tady je moje nový místo,” ozval se nějaký hlas.

..Tam je tvoje nový místo!” zopakoval strážný podivně ta slova a zmlkl.

Han se přinutil nepromluvit. Protože sám nic neviděl, musel se i ten –zvaný host jen tak přesouvat, aniž by věděl, kam to vlastně postupuje. ii snad mohl mít vlastní infračervené brýle? Najal Skynxnex nebo Moli Doole nějakého vraha, aby se o Hana s Chewbaccou postaral, až ne-fcudou na očích?

Rychlé říznutí vibračním nožem? Strčení, které ho shodí z letícího tran-»portu a ponechá ho jeho osudu hluboko ve spleti prázdných tunelů? V ta-• i éhle tmě by Han nikdy nedokázal najít cestu zpátky. Uvažoval, jestli . nejdřív umřel hlady, umrznul anebo se udusil. Nechtěl to zjistit.

Zaslechl slabý, opakující se dech někoho, kdo mluvil zpoza dýchací

iky a nakláněl se blíž. Chewbacca se naježil očekáváním. t Jste vážně z venku?” řekl ten hlas. „Nebyl jsem na povrchu celý ro-. ” Zdálo se, že je v něm naděje, zněl příjemně a jako tenor, ale dýchací ¦a-ka a ženoucí se vítr ho tlumily. Han nedokázal určit, jestli to mluví

:\ muž, žena s hlubokým hlasem, nebo nenápadný zakřiknutý úřední-éek z dřívějšího imperiálního vězení.

Han si v duchu představil na kost vyhublého starce s dlouhými řídkými

:-. potrhanými vousy a v rozedraných šatech. „Jo, jsme odtamtud. Spousta věcí se změnila.”

.Já jsem Kyp. Kyp Durron.”

Po chvíli váhání Han představil sebe i Chewbaccu. Protože se obával, že b» mohlo jít o nějakou past, rozhodl se neprozradit příliš mnoho. Kyp Durron

: jitřně vycítil a mluvil o sobě, aniž kladl příliš mnoho všetečných otázek, i ..Všechny tady poznáte. Tak to tu prostě chodí. Na Kesselu jsem prožil ‘-inu svýho života. Moji rodiče byli politický vězni a poslali je na tuhle pianetu do vyhnanství, když to císař začal prát do občanskejch nepokojů.

.10 bráchu Zetha vzali na císařský vojenský výcvikový středisko na Ca-ndě a nikdy už nám od něj nepřišla žádná zpráva. Já jsem zůstal vězet ta—

66 Kevin J. Anderson

dy v dolech na koření. Vždycky jsem si myslel, že se vrátěj a taky mě odvlečou na Caridu, ale nejspíš na to zapomněli.”

Han se pokusil představit si Kypův život, jak se ubírá od špatného k horšímu. „Jak to, že jseš pořád tady v dolech?”

„Za vězeňský vzpoury se moc nestarali, kdo tady skončí. Většina dělníkí. jsou teď stráže ze starýho císařskýho vězení. Nikoho nenapadlo pustit mé ven, když to tam nahoře všechno změnili. Nikdy jsem nebyl dost důležitej.”

Kyp vydal zvuk, který musel být zahořklé zasmání. „Lidi říkaj, že mám ve všem možným veliký štěstí, ale to moje štěstí nikdy nebylo dost veliký na to, abych moh žít normálně.” Odmlčel se, jako by sbíral naději. V tu1 chvíli si Han přál, aby mohl vidět cizincovu tvář. „Je vážně pravda, že Impérium padlo?”

„Před sedmi lety, Kype,” řekl Han. „Císař vylítnul do povětří se svojí Hvězdou smrti. Od tý doby pořád bojujeme, ale Nová republika se snaž: udržet všechno pohromadě. Chewie a já jsme sem přiletěli jako velvyslanci, abysme s Kesselem obnovili kontakt.” Odmlčel se. „Kesselský lid očividně neměl zájem.”

Han náhle zbystřil sluch, protože zaslechl, jak se něco děje s vozíb před nimi. Přední vozík se odpojil - slyšel slábnoucí ozvěnu jeho svištění jednou z postranních chodeb. 0 několik okamžiků později se oddělily další dva vozíky a vlétly do dalšího postranního tunelu. Jejich zvuky dutě slábly v dálce. Zbytek létajícího vlaku důlních vozíků dál pokraěova. hlavní chodbou.

„Rozdělujou jednotlivý skupiny horníků,” řekl Kyp. „Chtěl jsem beji s váma. Povězte mi všechno.”

„Kype,” povzdechl si Han, „vypadá to, že budeme mít spoustu času říct ti všechny podrobnosti.”

Hukot z repulzorů důlních vozíků nabýval na hloubce. Vánek, který se Hanovi opíral do tváře, slábnul, protože zpomalovali. Ruce a obličej skoro necítil, uši měl prokřehlé, ale jinak se zdálo, že zbytek těla má ve vytápěném termálním obleku v příjemném teple.

Když se létající vozíky zastavily, promluvil strážný, který prve křičel na Kypa. „Všichni ven. Zapojit se a marš do pracovního prostoru.”

Zbývající vozíky se rozhoupaly, když z nich vězni vylézali ven a mlčky se rozestavovali po rozdrolené zemi. Jejich výstroj o sebe ve tmě se skřípotem dřela, botami šoupali po zemi. Pandemonium nepatrných zvuků se v klaustrofobickém tunelu rozléhalo a temnota na ně doléhala ještě tíživěji.

„Kam to jdeme?” zeptal se Han.

Kyp se chytil poutka na Hanově opasku. „Prostě se drž toho před sebou. Věř mi, tady dole se nechceš ztratit.”

Hledání Jedí 67

_\ěřim ti,” řekl Han. Chewbacca také vydal souhlasný zvuk. ¦- lyž se pracovní skupina seřadila, strážný vpředu je nechal pochodo-Han se pohyboval šouravými krůčky, aby nezakopl o kamení na pod-. ale stejně několikrát škobrtnul a narazil do Chewbaccy. Zahnuli a vstoupili do další chodby. Han zaslechl slabou ránu a Wookie-bolestné zaskučení. „Pozor na tu hlavu, brácho,” řekl. Slyšel šustění v termálním obleku, jak se Chewbacca sehnul, aby mohl pod klenbou t. _Tady je kolejnice,” oznámil strážný. „Zastavte se, zbytečně nepospí-jte a sjeďte dolu.” _Co je kolejnice?” zeptal se Han.

Jak se jí dotkneš, přijdeš na to sám,” odpověděl mu Kyp. Zvuky, které slyšel, Hanovi nedávaly žádný smysl. Nebyl schopen určit, ¦f to vlastně děje. Rozeznával zvuky šoupající se látky a přidušené výjev překvapení nebo strachu. Když se na konec řady došoural Chewbac-a. vydal hrdelní stížnost a celé tělo se mu odmítavě třáslo. Hrážný švihl něčím tvrdým a Chewbaccu uhodil. Wookiee zařval boles-* máchl rukou ve snaze strážného praštit, ale místo toho zjevně práskl ¦vame.iné stěny. Ještě víc se rozčílil a začal kolem sebe bít na všechny ny. Han se musel přikrčit, aby ho Chewbacca nesmetl. .Chewie! Uklidni se! Přestaň!” Při zvuku Hanova hlasu nad sebou Wo-¦< ee pomalu zase získal vládu. -Dělej, co řikám!” zařval strážný.

_To je v pořádku,” přidal povzbuzení i Kyp. „Děláme to každej den.” Já půjdu první, Chewie,” řekl Han, „ať už je to cokoli.” _Tam dole,” štěkl strážný.

Han se sehnul, zašmátral rukama a našel v zemi velikou díru, jako by byly padací dveře do níže položených chodeb. Všude kolem ní byly hal-<uti. Hanovy prsty nahmataly studenou kovovou kolejnici, velkou asi o běžný ocelový nosník, dohladka vyleštěnou. Svažovala se dolů jako uzavka nebo kovové zábradlí u schodiště…Chcete po mně, abych po tomhle jel?” zeptal se Han. „Kam to vede?” „Nedělej si starosti,” řekl zase Kyp. „Je to ten nejlepší způsob, jak se tat dolů.” ..To si děláš legraci!”

Potom Han zaslechl Chewbaccův smích, bafavý nosový zvuk. To roz-‘lo za něj. Posadil se na kovovou kolejnici a sevřel ji nohama. Ruce si iožil za boky a chytil se kolejnice, jak nejlépe to šlo. Smekavý materiál álního obleku pod ním okamžitě začal klouzat. Začal nabírat rychlost pohltila ho tma. Pouhé centimetry nad svojí hlavou si představoval špi-68 Kevin J. Anderson

čaté stalaktity, které čekají jen na to, aby mu urazily vršek lebky, kdyb\ se ve špatný okamžik narovnal. Dál zrychloval. „Tohle se mi vůbec nelíbí!” postěžoval si.

Kolejnice pod ním najednou zmizela a Han sletěl na hromadu prašnélr písku. Dva další vězni se k němu vrhli, aby ho odtáhli pryč od konce kolejnice. Smetl si z oděvu prach, i když v té tmě žádnou špínu stejně neviděl.

0 pár okamžiků později sjel dolů s táhlým, rozléhajícím se zavytím Chewbacca a krátce nato přijeli Kyp Durron a strážný. „Znova seřadit!” nařídil strážný.

Chewbacca zavrčel a zasupěl několik slov. Han si ironicky odfrknul „Mně to taky přišlo jako náramná zábava.”

Strážný je nechal dál pochodovat. Když jim zmizela země pod nohama. s cáknutím přistáli do mělkého jezírka. Tlak vody se opíral do nohavi. Hanova obleku. Zajatí horníci se ve své slepotě drželi jeden druhého a brodili se kupředu.

Voda nechutně, kysele páchla a Hanovi se svíral žaludek, protože očekával sráz, který ho do ní pošle úplně. Chewbacca kňučel, ale připomínk\ si nechával pro sebe.

Pod vodou něco měkkého, něco jako prsty, šťouchlo Hana do nohou Další doteky ho dloubaly do nohy pod kotníky, dorážely mu na lýtka a ovíjely je. „Hej!” Han začal dupat kolem sebe. Těmi strašidelnými hmatavý-mi věcmi se to kolem něj jen hemžilo. V duchu si představil měkké a slepé larvy hladovějící v tmách. Ústa měly plná tesáků a čekaly na něo k snědku, na něco, co je ve tmě bezmocné - jako byl on. Znovu kolem sebe začal rozstřikovat vodu, aby je odehnal.

„Neupozorňuj na sebe,” řekl Kyp Durron tiše. „Jen jich to přiláká víc.”

Han se přinutil nereagovat přehnaně a jít pravidelnými klouzavými kroky. Nikdo z ostatních vězňů nevykřikl. Očividně tu ještě nikoho zaživa nesežrali, třebaže drobné tápavé prsty nebo přísavky nebo tlamy mu dál rejdily kolem jeho nohou. V ústech měl velice sucho.

Když se konečně dostali k chodbě na druhé straně podzemního jezera, chtělo se mu klesnout na kolena. Za nimi se jeskyní rozléhalo kapání vod\ a slabé čvachtavé zvuky.

Když uplynula nějaká neznámá doba, došli do vlastní oblasti, kde se těžilo koření. Strážný se šoupáním a břinkotem vytáhl z vaku nějaký přístroj. Nikdo neviděl, jak ho umístil po stěnách tunelu.

„Musíme jít hluboko, abysme se dostali k dobrejm ložiskům koření.” vysvětloval Kyp. „Tady dole je glitterstim čerstvej a vláknitej, ne starej a drobivej jako ve vyšších dolech. Žíly koření jsou uložený křížem krážem po stěnách chodeb a nikdy nejdou moc hluboko pod povrch horniny.”

Hledání Jedí 63

Než mohl Han ještě něco říct, otřáslo tunelem pronikavé zadunění, až ¦u zalehlo v uších. Chewbacca zařval bolestí. Potom uvnitř chodby odpad-I -nější vrstva horniny. Strážný použil akustický disruptor, který prorazil ^n pár centimetrů skály, a ta odpadla na zem. „Dejte se do toho!” nařídil.

\ kleče na sutí pokryté podlaze ukázal Kyp Hanovi s Chewbaccou, jak bírat rozdrcenou horninu a chladem znecitlivělými prsty prohmatat ro—

obené kamínky a suť a vytahovat z nich praménky glitterstimu, jako by

byly chomáče vlasů nebo azbestová vlákna.

Hana z práce a rezavého chladu pálily ruce, ale nikdo z ostatních vězňů B nestěžoval. Vypadalo to, že jsou všichni zlomení. Slyšel, jak při neustá-

jící námaze oddechují, často ztěžka. Kousky glitterstimu Han cpal do raci kapsy, kterou měl na boku. Zmocnil se ho skličující pocit, jako by ( něm někdo otáčel nožem. Takhle by mohl pracovat velmi, velmi dlouho.

Když skupina suť přestala probírat, strážný je nechal postoupit dál do chodby a pak aktivoval akustický disruptor a zbortil další část stěny.

Zatímco se krčili v tom tunelu a přehrabovali se rozdrobeným kame-nm. dokázal Han myslet jedině na svá bolavá kolena, na své pálící prsty. ¦a to, jak krásné by to bylo, být zase zpátky s Leiou. Nikdo mu neřekl, Bk dlouho směna trvá - ne že by se v té tmě dal nějak sledovat čas. Začal Bít hlad. Začal mít žízeň. Nepřestával pracovat.

Během pauzy mu po zádech přeběhl nepříjemný pocit. Vzhlédl, i když

iel. že nic neuvidí. Ale jeho uši, nyní fungující jako jeho primární smy-• . zachytily vzdálené šelestění, tisíce šeptajících hlasů, které sílily a na—

ilv rychlost jako hydrolokomotiva řítící se tunelem. Vypadalo to, jako

ze vzduchu začala prosakovat perleťová záře.

„Co - ?”

JPsst!” zarazil ho Kyp. Vězňové přestali pracovat. Chodbou se za hukotu i hritoření hnalo jako hustý oblak slabých světlušek mdlé jiskřivé světlo.

Han se rychle přikrčil. Slyšel, jak se ostatní kolem něj také vrhají na Bití pokrytou podlahu.

Ta žhnoucí věc se řítila se tunelem, točila se a vířila. Jakmile je minula a dostala se do míst, kde ze stěn vytěžili koření, zahnula prudce vpravo ě vlétla přímo do pevné kamenné zdi. Zmizela jako ryba, která spadla ipátky do tmavé tůně.

Za nimi vyskakovaly po celé délce klikaté chodby drobounké modré jis-iřičky z odkrytého koření. Aktivoval ho zdroj světla, který si to kolem něj ¦rosvištěl. Modré jiskřičky prskaly a mihotaly se a rychle pohasínaly.

Hana z náhlého přívalu světla bolely oči. Za normálních okolností by pové světlo nejspíš nebylo dost jasné, aby v něm viděl, ale teď jeho oči » temnotě po něčem takovém toužily celé hodiny. „Co to bylo?” vykřikl.

7 O Kevin J. Anderson

Slyšel, jak vedle něho Kyp prudce oddechuje. „To nikdo neví. Tohle je asi patnáctej, kterýho jsem za ty roky viděl. Rikáme jim raraši. Ještě nikdy nikomu neublížili, nebo si to aspoň myslíme, ale nikdo neví, co tu chytá ty lidi tam v hlubokejch dolech.”

Zdálo se, že to otřáslo dokonce i strážným, protože Han slyšel, jak se I

mu chvěje hlas: „To staěí. Konec šichty. Vracíme se zpátky k vozejkům.”

To Hanovi připadalo jako dobrý nápad.

*

Když se řetěz důlních vozíků vrátil do dlouhé jeskyně, kde parkoval, a kovová vrata se za nimi zavřela, zaslechl Han zvuk tasených zbraní Všichni dělníci si museli svléknout termální obleky. Han chápal, proč ta-j ková opatrnost - s krátkou mentální posilou od ukradeného glitterstimu bj se vězni mohlo podařit zosnovat útěk… ačkoli Han na nehostinném kesselském povrchu byl a neměl tušení, kam by se uprchlík mohl vypravit.

Když konečně znovu rozsvítilo běžné osvětlení, byla záře natolik osle-1 pující, že se Han ohnul, jako by dostal ránu do břicha. Zakryl si oči.

Ucítil, jak ho chytá nějaká ruka a vede ho do shromaždbvací místnosti. „To je v pořádku, Hané. Jen pojď za mnou. Ať si na to tvoje oči hezk\ zvyknou. Žádnej spěch.”

Ale Han spěchal, protože chtěl co nejdřív vidět, jak Kyp Durron vypadá. Mrkáním potlačoval slzy a snažil se, aby se mu zorničky dostatečně zúžily, aby dokázal ze záplavy oslnivých obrazů kolem sebe něco pochopit Ale když Kypa konečně rozeznal, znovu zamrkal - tentokrát překvapením.

„Vždyť jsi ještě kluk!” Han viděl rozcuchaného černovlasého mladíka. I který vypadal, jako by si vlasy sám stříhal nějakým tupým předmětem Měl velké naivní oči a kolem nich černé kruhy. Kůži měl bledou po letech | strávených v temnotě dolů. Byl štíhlý, šlachovitý a vypadal houževnatě Díval se na Hana s nadějí a trochou strachu.

„S tim si nedělej hlavu,” řekl Kyp. „Starám se o sebe, jak nejlíp umim.”

Kyp mu připomínal nerozvážného a idealistického Luka Skywalkera. když ho Han poprvé potkal v kantýně v Mos Eisley. Ale Kyp vypadal protřelejší než býval Luke, ne tak úplně naivní. Vzhledem k tomu, jak tvrd) měl život - že vyrůstal na Kesselu zavřený v dolech na koření, aniž i o něj někdo staral -, se nebylo čemu divit, že v povaze toho kluka byli trocha hrubšího zrna.

V ten okamžik se Han nemohl rozhodnout, koho nenáviděl víc - jestli] Impérium za to, že Kypovi a jeho rodině způsobilo takové útrapy, nebo Morutha Doola, že je tu nechal uvěznit… anebo sebe, že se i s Chewiem dc | tyhle kaše vůbec dostal.

oc na Eol Sha skýtala jen málo

ipoěinku. Snášející se tma soupeřila s klokotavým oranžovým žárem [daleké sopky, pastelovou září mlhoviny Kotel a hrozivým svítícím ko-‘ em příliš blízkého měsíce. Ticho v pravidelných intervalech rušily ‘ vé erupce gejzírového pole.

Luke seděl o samotě ve stísněném skladovacím modulu, ve kterém ho

soris na noc ubytoval. Protože se nikdy nepředpokládalo, že by v něm

kdo žil, byl modul zařízený jen skromně: byl tu lavor s kalnou vodou

I látkou zakrytá hromada hlíny namísto postele. Gantoris Lukovi se zvrá-

Bivm potěšením pověděl, že to bylo jedno z míst, kde si mrtvý chlapec

hrával. Buď utečenci vinili Luka z toho, že nebyl schopen zachránit

kbě děti, nebo ho možná Gantoris chtěl jen vyvést z míry.

Kdyby se rozhodl uprchnout, měl Luke svůj světelný meč a všechny Iriiopnosti, které mu dal jediský výcvik. Ale kvůli tomu na Eol Sha nepři-Hél. S bradou podepřenou dlaněmi upřeně hleděl do nehostinné noci. “btfeboval Gantorise přesvědčit, aby mu naslouchal, aby pochopil, že rytí-k Jedi je třeba obnovit - ale proč by se někdo z odlehlé kolonie, bez nemenšího ponětí o galaktické politice o něco takového staral? Jestliže byl Gantoris opravdu potomkem té Ta’anie z dávné minulosti, ušel ho Luke přimět, aby se staral.

72 Kevin J. Anderson

Hledání Jedi

73

Když se večer ostatní lidé rozcházeli do svých domovů, přinesl mu War-ton k večeři bugdillo vařené v páře. Luke rýpáním do korýšovy lesklé černé I schránky rozštípnul škvíry v jeho členitém těle a dostal se k narůžovělémi. masu. Toho odpoledne zemřel na lovu těchhle malých tvorů chlapec…

Luke mohl otlučený modul kdykoli opustit, dojít k dopravnímu raketoplánu na druhé straně gejzírového pole a vzít si vlastní potraviny. Ale odejít nechtěl - ne dokud nebude Gantoris souhlasit, že půjde s ním. Luke se| pustil do jídla. V tichosti přežvykoval kyselé maso.

*

„Pojď za mnou.” Ve čtvercových dveřích Lukovy ubikace se rýsovala Gantorisova silueta.

Luke zamrkal a vystoupil z transu, odpočatý a překvapený, že vidí prasklinami v modulu prosvítat kalné ranní světlo. Beze slova vstal a vykročil ven.

Gantoris na sobě měl vybledlou uniformu obchodního kapitána. Padl. mu dost špatně, ale nesl se v ní pyšně. Uniforma se zřejmě předávala z generace na generaci, zatímco kolonisté doufali, že se těžaři plynů s příproudovými loděmi vrátí a přemění jejich osadu ve vzkvétající město.

„Kam to jdeme?” zeptal se Luke.

Gantoris mu podal pletenou mošnu a druhou podobnou si sám pověsili přes rameno. „Pro jídlo.” Silný černý cop si přehodil za sebe a vydal sr| k poli gejzírů.

Luke ho po rozeklaném povrchu následoval a vyhýbal se vápencovýn nánosem pokryté síti gejzírů a otvorů, ze kterých stoupala pára. Planěti Eol Sha duněla pnutím, které vyvolaly slapové síly. Bylo to jako slábnouc vibrace gongu po úderu.

V Gantorisových krocích se navenek zračila sebedůvěra, ale Luke v něm cítil úzkost a nejistotu. Usoudil, že teď by mohla být vhodná dob promluvit o Síle a jejích možnostech.

, Jistě už jsi něco slyšel o řádu rytířů Jedi,” začal. „Po tisíce generací slou žili Staré republice jako strážci a ochránci pořádku. Domnívám se, že jedn z tvých předků - Ta’ania - byla dcerou nějakého Jedi. To je důvod, proč jserr za tebou přišel. Byla mezi lidmi, kteří na Eol Sha založili tuhle kolonii.

Císař pronásledoval a zavraždil všechny rytíře Jedi, které se jeho zabí-l jákům podařilo vypátrat, ale nemyslím si, že mohl objevit všechny potom-l ky, všechny rodové linie. Teď však Impérium padlo a Nová republika potřebuje rytíře Jedi obnovit.” Odmlčel se. „Chci, abys byl jedním z nich.”

Stiskl Gantorisovo rameno. Ten sebou trhnul a odstrčil Lukovu ruku stranou. Lukův hlas získal naléhavější tón: „Chci ti ukázat, co se Silou můžeš dokázat. Nekonečno dveří, které ti může otevřít. S takovými novýnul schopnostmi budeš moci pomáhat držet pohromadě celou galaxii. Slibuju.l

vé lidi vezmeme a dopravíme na nějakou bezpečnou planetu - tako-. která jim po Eol Sha bude připadat jako učiněný ráj.”

Luke si uvědomil, že mluví jako nějaký propagátor. Gantoris na něj ne-liknutelnýma tmavýma očima hleděl. „Impéria a republiky pro mě nic namenají. Staraly se o nás snad předtím? Celý můj svět je tady, na té-

• planetě.”

Zastavil se před širokým otvorem gejzíru a zahleděl se do jeho hlubin.

» ranního vzduchu se mísil odporný pach zkažených vajec. Z kapsy na i vytáhl Gantoris starý otlučený datapad a zahleděl se na sloupec čí-

. který působil dojmem nějakého časového plánu. „Tady. Půjdeme do-I tohohle gejzíru a sklidíme.”

Luke zamrkal. „Sklidíme co?” niž odpověděl, spustil se Gantoris přes okraj otvoru. Luke se vyvlékl liského pláště a nechal ho při okraji gejzíru. Potom druhého muže ná-oval do podzemí. Pokoušel se snad Gantoris prostě jen zjistit, jestli se

um Luke vydá do nitra gejzíru?

-ichta byla úzký, kroutící se komín, který vedl pórovitou horninou -i potrubí, kterým proudila přehřátá voda. Barevná nerostná ložiska se

¦ a ,‘inědě a modře blyštěla a drolila se mu v rukou. Na cestě za Ganto—

k dolů do spletitých chodeb se Lukovi dařilo nacházet spoustu záchyt—

ch bodů. Skála byla na omak hřejivá a slizká. Zdola stoupaly štiplavé ‘ a pálily ho v očích, ntoris si našel cestu do postranní pukliny. Luke se zeptal: „Co mám

listo odpovědi se Gantoris vmáčkl hlouběji do praskliny a setřásl z ra-! mošnu. „Prohlédni všechny tmavé kapsy - ty, co jsou chráněné před cí vodou.” Strčil prsty do pukliny, zašátral a vytáhl hrst pružných ek. „Díky teplu a nerostným ložiskům se tu lišejníkům daří. Musejí ozně dlouho zpracovávat, ale dokážeme z nich udělat něco, co se dá onec jíst. Na téhle planetě nemáme moc na výběr. Moji lidé musejí :avděk vším, co najdeme.”

ake si rovněž sundal mošnu a začal štěrbiny prohlížet a prohledávat svojí

Xetickou rukou. Co když v puklinách číhalo něco jedovatého a jen to če-

. až ho to bude moci uštknout? Dokázal v Gantorisovi rozpoznat zlověstI úmysly, ale nebyl schopen je nějak blíže určit. Poohlížel se snad po něja—

i jednoduchém způsobu, jak zabít „temného muže” ze svých snů? Na třetí

• as Luke nahmatal masu nějakého houbovitého porostu a vyškubl ji ven.

¦antoris přes rameno pohlédl na Luka. „Bylo by lepší, kdybychom se

dělili,” řekl. „Když zůstaneš u mě, najdeš jen to, co nechám. Tak své

nenakrmím.” Do Gantorisova hlasu vstoupil výsměšný tón, a jak zvedl

74 Kevin J. Anderson

Hledání Jedí

75

oholená obočí, zvrásnilo se mu čelo. „Tedy pokud ta tvoje Síla nedokáže nějak zázračně stvořit hostinu.”

Luke se držel svých úchytů a pomalu se přesouval k další prasklině, zatímco Gantoris se vsoukával hlouběji do své pukliny a zmizel za zubatými rohem. Lukem projel záchvěv znepokojení, ale začal trhliny propátrávat.

Lišejník nebylo těžké najít a během prolézání úzkými otvory mošna rychle naplnil. Možná Gantoris předpokládal, že se Luke v trhlinách ztratí. Ale i dezorientovaný a v podzemí se dokázal kdykoli vrátit, kudy přišf.. Druhý muž se mu neozval, a tak usoudil, že závazek splnil, a začal poma.j postupovat zpátky tam, kde se rozdělili.

Když se Luke dostal na místo, kde se chodby setkávaly, viděl, že Gantom už tam není. Chtěl se po něm poohlédnout, a tak pomalu vlezl do prasklin Celou dobu čekal nějakou past, ale byl přesvědčený, že se s ní dokáže vyp-l řádat. Bude na Gantorise muset zapůsobit svými jediskými schopnostmi.

Cesta končila stěnou erodované horniny. Zápach sirného dýmu sílil a vzbu zoval v něm hluboce klaustrofobické pocity. Vzpomněl si na ty dvě děti po hrbené pod lavinou a na jasné krvavé skvrny na spodní straně zřícených ba^ vanu. Země kolem něj hučela stěží zadržovanou vražednou silou - co když naJ stane další zemětřesení, zatímco se tísní v úzkých prasklinách v podzemí?

Gantorise nebylo nikde vidět. „Gantorisi!” zavolal, ale nezaslechl žádno*; odpověď. Teprve když se podíval vzhůru komínem, do kterého z povrchu pnJ nikalo denní světlo, téměř až nahoře konečně spatřil jeho siluetu. Lezl vzh: ru po zubatých stěnách. Šplhal, jak nejrychleji mohl, a Luka nechával dole. Před něčím utíkal.

Luke spíš ucítil než uslyšel nárůst tlaku hluboko v nitru planety, kaJ podzemní vodu ohřívalo magma uložené při povrchu, uvádělo ji do vari a ta stoupala vzhůru po té nejkratší cestě ven.

Gantoris s sebou měl svůj časový rozvrh. Gejzíry musely tryskat v prJ videlných intervalech. Měl v úmyslu uvěznit Luka pod zemí, kde by ho za voje přehřáté páry úplně uvařily.

Luke sáhl po úchytu a vytáhl se vzhůru. Botou hledal místo, kde zapř nohu. Drápal se stoupajícím komínem přes rohy a hrboly. Teplota kolem r.1 stoupala, začal mít potíže s dýcháním. Prudce oddychoval a mrkáním potí-čoval pálivé slzy. Zdola se vinula pára, jako by vyvěrala ze samotné skály.

Smekla se mu noha a málem se zřítil dolů, ale jeho protetická ruka vj střelila, zachytila se výčnělku a odmítala se pustit. Když konečně zno\i získal rovnováhu, výčnělek se rozpadl na kusy.

Ztratil tak cenné vteřiny. Světlo nad ním zářilo jasněji a pobízelo bi k dalšímu výstupu. Přidržel se dalšího rohu, popolezl zase o několik stJ výš, znovu se natáhl.

Letmo spatřil, jak do komínu gejzíru nahlíží silueta čísi hlavy a pozoru-^ho. Gantoris. Nenabídl ale žádnou pomoc.

Luke se škrábal nahoru a nevšímal si své roztržené pilotní kombinézy. Šplhal tak rychle, jak jen mu to jeho končetiny umožňovaly. Potom jeho I (as vypršel.

Hluboko pod sebou zaslechl výbuch - rachotivé zaburácení přívalu

ncí vody, která se valila na povrch. Luke se připravil. Věděl, že má jemnou možnost.

Udělal to už v Oblačném Městě na Bespinu a během výcviku u Yody

[a i jindy. Zatímco se k němu řítil smrtící proud páry a vody, sebral Luke

•-hnu svoji sílu, všechno soustředění a vymrštil se přímo vzhůru, vyho-

. Bvé tělo ven z šachty gejzíru. Použil Sílu jako skokanské prkno, aby se iThl vysoko a na svobodu, tak jako kdyby zvedal neživý předmět.

\ ystřelil z gejzírového komínu a divoce mával rukama, zatímco padal

rbolaté zemi. Přitáhl si ramena k tělu a odkutálel se. Dopadl s dosta-ifřnou silou, aby si vyrazil dech.

Vteřinu poté, co dopadl na zem, se z gejzíru vyvalila vlna páry a pře-• -.té vody. Luke si před vroucími kapičkami chránil odkrytou kůži a čekal, až začne chrlení slábnout.

Erupce gejzíru trvala několik minut. Když se Luke konečně s námahou kdl na kolena, spatřil Gantorise a ostatní obyvatele Eol Sha, jak jdou k němu. Jejich tváře byly jako obvykle zachmuřené. Nachystali to na něj, věznili ho, pokusili se ho zabít.

Zlost se ale rychle vytratila. Nevyzval snad Luke Gantorise, aby ho vy-ikoušel, aby ho nechal prokázat jeho úmysly? Z kraje gejzíru zdvihl svůj promočený jediský plášť a počkal na ně.

Gantoris si založil ruce na prsou a přikývl. Jeho obličej vypadal bez •bočí a očních řas široký a neradostný. „V mém prvním testu jsi uspěl, lemný muži.” Luke z něj cítil jak dychtivost, tak hrůzu. „Teď pojď, čeká iř poslední zkouška.”

Lidé vykročili vpřed, aby se ho chopili, a Luke se nebránil. Rozhodl se, íe pro obnovu rytířů Jedi podstoupí všechna rizika, která bude zapotřebí.

Doufal, že ta rizika budou za to stát.

*

Bylo to jako náboženské procesí. S Gantorisem v čele se lid Eol Sha vy-¦ial na dlouhý pochod po úbočí vzhůru k lávovým puklinám. Luke šel hrdě i vzpřímeně, odhodlaný nedat najevo strach, přestože tihle lidé už své ¦ ražedné úmysly dostatečně prokázali. I s ohledem na svůj jediský výcvik

1 vystaven velice reálnému nebezpečí. Despotický měsíc jim visel nad avou jako obrovitá pěst.

76 Kevin J. Anderson

Kužely sopečné horniny vyčnívaly z úbočí jako zkažené zuby. Gantoris nezpomalil, když začal svah prudce stoupat, ale zastavil se, jakmile dospěli k zakrytému otvoru ve stěně sopky. Nad hlavou jim ve vzduchu vise: příkrov dýmu a popela.

„Pojď se mnou dovnitř,” řekl Gantoris Lukovi. Ostatní jeden po druhérr. prošli kolem nich a pokračovali po nerovné cestě. Luke vykročil za Gantorisem. Potřeboval si získat jeho respekt, když už ne důvěru. Za těcht” okolností určoval všechna pravidla on.

Gantoris úzkým průchodem sebejistě vkráčel do hustého přítmí, lávového tunelu proraženého ve stěně kuželu, aby se během nějaké pradávné erupcr uvolnil tlak. Cestu jim zpředu osvětlovala žhnoucí oranžová záře. S každým krokem, který ušli, cítil Luke rostoucí očekávání smíšené s obavami.

Lávový tunel se rozšiřoval a do výhledu se dostalo vroucí ohnivé jezero. Přestože se puklina otvírala k nebi a dalšími otvory vnikaly dovnitř poryv? bočního větru, bylo v jeskyni horko jako v peci. Luke sklonil hlavu ve snaze chránit si tvář vlhkou kápí svého pláště, ale Gantoris vypadal, že ¦ na něj nijak nepůsobí.

Luke přimhouřenýma očima hleděl skrz zhoubné plyny, které se valih z lávy, a na druhé straně jeskyně spatřil přicházet ostatní. Postavili se do řady a čekali. Všechny tváře se otočily k němu.

Gantoris musel zvýšit hlas, aby byl přes rachocení vroucího magmatu slyšet. „Teď musíš překročit oheň, temný muži. Pokud se bezpečně dostaneš na druhou stranu, dovolím ti, abys mě učil, cokoli si budeš přát.” Anii čekal na odpověď, zmizel Gantoris zpátky do temnoty lávového tunelu.

Luke za ním na okamžik upřeně hleděl a uvažoval, jestli to Gantoris mohl myslet vážně - ale pak si v záři žhnoucí lávy všiml tmavých věcí. Tvrdé našlápne kameny z hustší horniny, které se netavily, ale tvořily přes ohnivé jezero nejistou cestu.

Zkoušel Gantoris jeho odvahu? Co ten člověk vůbec chtěl a co měly znamenat jeho sny o démonickém „temném muži”?

Luke polkl, ale hrdlo měl vyprahlé jako troud. Přistoupil k okraji bublajícího lávového jezera. Kameny ho lákaly, ale zdravý rozum mu radil, aby couvnul, aby se vrátil k raketoplánu a odletěl pryč. Mohl pro svou akademii Jedí najít jiné kandidáty. Threepio a Artoo už teď museli objevit nějaké stopy a on sám věděl ještě o jedné možnosti na Bespinu. Ješté Gantorise ani nepodrobil zkoušce - proč by měl riskovat život kvůli někomu, kdo může, ale nemusí skutečně mít jediské nadání?

Protože to bylo zapotřebí. Vybudovat nový řád rytířů Jedi bude těžké, a kdyby se zalekl hned první zkoušky svých schopností, jak by se mohi považovat za někoho, kdo je pro plnění takového úkolu vhodný?

Hledání Jedi 77

Ovíjelo ho neskutečné horko. Došel až k ohni a pohlédl na rozervané •rbe nad sebou. Potom položil nohu na první nášlapný kámen.

L držel jeho váhu. Luke se podíval vpřed, upřel pohled na opačnou stra-xl Shromáždění lidé ho dál sledovali.

i Láva kolem něj bublala a do vzduchu z ní stoupaly zhoubné plyny. Sna-I *e dýchat co nejslaběji. Udělal další krok. Druhá strana se zdála ¦fcromně daleko.

Mrkáním vyháněl slzy z podrážděných očí a počítal kameny před sebou, fcíté čtrnáct. Vkročil na další.

Na druhé straně se objevil Gantoris a připojil se k ostatním utečencům. ¦¦Ire neočekával, že by ho snad začali povzbuzovat, ale přesto zůstávali

i vně tiší. i Další krok. Láva kolem něj kručela jako břicho nějakého obrovského prtěte, nějakého hladového zvířete.

Luke udělal další krok, potom ještě jeden. Rozhořel se v něm plamének ¦íorie. Nebylo to tak obtížné, jak se obával. Tuhle zkoušku dokáže splnit. I i\ ážlivě odvážně a rychle vyrazil k prostředku cesty.

Potom začala láva bublat a syčet s větší silou, začala se vzdouvat. Něco m pod r.í pohnulo. Sopečná komora se rozechvěla zvukem, který duněl těs-fě pod hranicí slyšitelnosti, ale dost na to, aby Luke ucítil vibrace v zubech, ¦dudek mu sevřelo zlé tušení. Napjal svaly a čekal, jaká hrůza se objeví.

\ lávovém jezeře něco žilo. Něco se tam pohnulo.

Nad hladinu prudce vyrazilo hadovité stvoření. Syčelo jako vznícené

etové palivo.

Ohnivý červ měl trojúhelníkovou hlavu a špičaté střapaté uši. Každý

.timetr těla mu chránily krystalické šupiny. Jeho oči byly veliké draho-kamv, které planuly vlastním ohněm. Průduchy chráněné před žárem na—

ih horkou atmosféru do měchýřů hluboko v těle toho tvora, a ten se bfoto na hladinu lávového jezera zvedal v celé své velikosti a hrozivosti.

-míkové pláty jeho pancíře se v ohni leskly jako zrcadla.

Aby se vyhnul náhlé smrti v roztavené hornině, udržoval Luke na ka-

- - :n vratkou rovnováhu. Potom přeskočil na další balvan. Ohnivý červ se

¦ad něj zvedal a kroutil se a Luke věděl, že nestvůře nikdy nedokáže

sprchnout. Zastavil se a našel si pevnou oporu pro nohy. Bezděčně vytáhl

ételný meč a ozvalo se klap-hzz, jak ho zažehl. Zelená záře jeho čepele

“e kontrastovala s planoucí oranžovou lávové komory.

Na opačné straně lávového jezera tomu shromáždění obyvatelé Eol Sha -.’ ky bez hnutí přihlíželi.

Zmijí hlava ohnivého červa upírala planoucí pohled dolů na Luka. Červ »-vřel obrovskou kovovou tlamu a vychrlil na stěnu tuhnoucí lávu. Opan—

78 Kevin J. Anderson

céřované průduchy dál sály vzduch a zvedaly na povrch prstence behemo-tova těla. Luke pozdvihl světelný meě, ale ten se na boj s lávovým drakem zdál žalostně malý.

Ohnivý červ se s nadzvukovým výkřikem znovu ponořil do magmatu Roztavená hornina vystříkla do vzduchu. Luke poskakoval z kamene n» kámen, aby se smrtícímu ohnivému dešti vyhnul. Kapičky lávy zapálil* jeho jediský plášť, ale podařilo se mu strhnout si ho přes ramena a odht-dit ho do bublající tůně, kde se vzňal jasnými plameny.

Světelný meč držel před sebou. Oči se mu rozšířily. Zapátral svými jedinkými smysly ve snaze určit, co tvor udělá. Každý nerv v těle měl nastražen-, a připravený reagovat, ale viděl jen neustále se převalující hladinu lávy.

„Tak kdepak jsi?” zašeptal.

Červova hlava rozrazila lávu na druhé straně a zvedala se k útoku Prudce vyrazil dolů, rozevíraje obrovskou tlamu, ve které se skvěly zub\ jako stalaktity. Luke se prudce otočil, pozvedl světelný meč a přeskočil zpátky na předchozí nášlapný kámen.

Červ udeřil a Luke hučící zelenou čepelí sekl. Když však světelný meč narazil na zrcadlivé pláty, zářící zelené ostří se rozlomilo do tisíce složek, rozštěpilo se a odráželo se po celé jeskyni. Všude kolem něj sršely jiskrv. Energetická čepel, která mohla údajně proříznout cokoli, prorazila jen jeden malý křemíkový plát.

Na druhé straně komory se obyvatelé Eol Sha rychle sehnuli, aby se vyhnuli poletujícím štěpinám zelené energie. Odštípnuté kusy skály popadaly do jezera magmatu. Luke věděl, že světelný meč už proti nestvůře nemůže použít.

Ohnivý červ zařval víc překvapením než bolestí a ponořil se do lávy. aby se ukryl. Luke se přikrčil a zoufale se snažil přijít na to, co udělat dál. Otočil se, připravený rozběhnout se na druhou stranu, kde na něj čekali.

Červ se každou chvíli vrátí. Luke nevěděl, kolik bude mít času.

Tvor se náhle vymrštil z lávy, řval a syčel a vydával zvuky příliš strašné, než aby je Luke dokázal popsat. Otočil se, světelný meč v ruce a připravený v bitvě zemřít - ale teď si ho monstrum vůbec nevšímalo.

Z praskliny v křemíkovém pancíři se řinuly chuchvalce štiplavého kouře. Láva se tam prožrala do červových útrob. Tvor se zmítal a kroutil, chrlil lávu do vzduchu. Roztavená hornina stravovala jeho vnitřní orgány jako kyselina a zabíjela ho zevnitř. Červ uvnitř hořel, v agónii bil kolem sebe a rozstřikoval magma kolem sebe. Z maličkého otvoru v jeho pancíři se valily plameny a smrdutý kouř. Když se žhavá hornina propálila až k nafouklým vzduchovým měchýřům, tvor vybuchl.

Dolů pršely cákance tuhnoucí lávy. Luke dokázal většinu hořících kusů

Hledání Jedí 78

•clonit pomocí Síly, ale pár mu jich popálilo záda a rameno. Červův smr-*.nv zápas v roztavené hornině zvedal vlny, ale potom postupně ustal.

Luke pozvedl zrak a nevěřícně zamrkal. Obyvatelé Eol Sha na něj stále Lkali.

‘. Hšina nášlapných kamenů byla v té vřavě odplavena pryč. Mezi ním i antorisem nezůstalo nic než nepřekročitelná láva. Nemohl cestu do-i -čit. Hlava se mu zatočila hrůzou a vědomím možností, které Síla po-• • -íovala. Upřeně se zadíval na nepřekročitelnou ohnivou řeku mezi sekou a svým cílem.

Pomyslel na potenciál, který měla jím navržená akademie a který měl ná-rrat rytířů Jedi. Nová republika ho potřebovala. Svůj slib musel splnit. Shromáždí kandidáty a naučí je rozumět Síle. Dokáže to. Po bitvě s ohnivým čertem Síla stále pulzovala v jeho mysli. Zbaven vší pohybnosti zavřel oči.

Luke se vydal přes ohnivé jezero.

Nepřemýšlel o tom. Láva se odmítala dotknout jeho chodidel. Jasně kolem něj žhnula jedině Síla. Kráčel po planoucí hornině, jeden krok za dru—Vm, a nedovolil si vidět nic než svůj cíl, dokud nebude zase stát na pevné zemi na opačné straně ohnivého jezera s Gantorisem a jeho lidmi.

Když se dostal do bezpečí, málem se zhroutil, jak se mu ulevilo, ale dát najevo změnu výrazu si nemohl dovolit. Snažil se nemyslet na to, co právě udělal.

Před ním stál Gantoris a na jeho širokém obličeji se zračil bázlivý výraz. Ostatní couvali pryč, ale Gantoris zůstal nehybný. Když se setkal s Lukovým pohledem, polkl. „Dodržím svůj slib.” Zhluboka se nadechl. .Uč mě, jak používat tuhle záhadnou sílu v mém nitru.”

Luke bezmyšlenkovitě vztáhl rozechvělé ruce a dotkl se Gantorisovy hlavy. Pronikl dovnitř nehmotnými prsty a začal zkoumat hlubiny jeho vědomí. Pátral, dokud v Gantorisově podvědomí nenalezl onu záhadnou uzlinu, a pak zatlačil -

Síla jeho reflexivní reakce Luka odhodila dozadu tak, že musel rychle získat rovnováhu, aby se nezřítil do lávy. Gantoris opravdu měl jediské vlohy, a to dost velké na to, aby pro akademii Jedi představoval mimořádného kandidáta.

Luke si dopřál vzdech úlevy. Všechna ta hrůza i zkoušky za to stály. Sevřel Gantorisovu ruku a podíval se na shromáždění přeživších obyvatel opuštěné kolonie.

„Najdeme pro tvůj lid nový domov. Ale nejdřív se mnou poletíš na Coruscant.”

I ‘ loď Landa Calrissiana, Lady Luck,

obdržela od znuděného dopravního dispečera povolení k přistání v umgulském vesmírném přístavu. Loď proplouvala zamlženou atmosférou a Lando žasl nad množstvím soukromých plavidel, vesmírných jachet a luxusních pozemních skimmerů, kterými se to kolem přístaviště jen hemžilo.

Na cestě k Umgul City Lando spolu s ostatní dopravou zvolna prolétal nad rovinami, které se rozkládaly kolem široké řeky. Nad líným vodním tokem se vznášely celé flotily přepychových výletních člunů. Blikající světla a v kruzích se točící těla, která viděl pod sebou, svědčila o bujarých veselicích na jejich palubách.

Umgul byl vlhká, ale chladná planeta, a tak ho často halila hustá mlha a nízko položená oblaka. Dokonce i teď, uprostřed dne, hnal vítr od řeky chuchvalce mlhy do nížin, kde se roztahovaly. Přestože nebyl co do prostředků a strategického významu ničím pozoruhodný, získal Umgul galaktickou proslulost jako sportovní středisko, kde se pořádají věhlasné umgulské žblží dostihy.

Lady Luck sledovala určený vektor k vesmírnému přístavu vytesanému do vápencových útesů, které se tyčily nad řekou. Po obou stranách ji doprovázely malé dvoumístné výletní skimmery. Lando svoji loď zavedl do

Hledání Jedí 81

ústí jeskyně. Jen taktak se mu podařilo vyhnout se modrému zepelínu, který byl plný turistů. Uvnitř chlupatí členové obsluhy v jasně oranžových vestách mávali laserovými signálními majáky, a naváděli tak Lady Luck na její parkovací stanoviště.

Lando se otočil ke dvěma droidům, kteří byli v pilotní kabině vedle něho. „Tak co, chlapci, připravený vyrazit za zábavou?”

Artoo zapípal něco, čemu Lando nerozuměl, ale Threepio se vzdorovitě napřímil. „Za zábavou jsme sem nepřiletěli, generále Calrissiane. Jsme tu, abychom pomohli panu Lukovi!”

„Já jsem tu jako soukromá osoba, která jde na žblží dostihy,” bodnul proti němu Lando prstem. Jediný den v uzavřeném prostoru s Threepio úplně stačil, aby mu pedantský droíd začal lézt na nervy. „Ty jsi můj protokolární droid. Koukej tu roli hrát, nebo tě nechám provést kompletní diagnostiku všech řídících systémů kanalizace v Umgul City.” „Já… naprosto rozumím, pane.” Rampa Lady Luck vyjela ven a Lando vykročil do zmatku, který v umgulském přijímacím středisku panoval. Po interkomu neustále něco oznamovaly hlasy rozmazané okolním hlukem. Jeskyní se rozléhalo burácení slétajících vozidel. Štiplavý pach výfukových plynů a portů, kterými se doplňovalo palivo, dráždil Landovo chřípí.

Bez ohledu na to kráčel dolů po rampě a hlavu nesl vysoko, vířil pláštěm a kynul oběma droidům, aby ho následovali. „Threepio, rozumíš některému z těch hlášení? Zjisti, kam máme jít.”

Threepio si pečlivě prohlédl datové stěny, na nichž byly uvedeny služby, které Umgul City nabízelo. Text se vypisoval v několika jazycích.

K novému hostu se přihrnuli čtyři podsadití pouliční obchodníci a začali Landovi vnucovat cetky a suvenýry. Ošuntělí kramáři bylí Ugnaughti, ošklivá malá stvoření, která jako údržbáři zaplňovala nižší úrovně Oblačného Města. „Proč nevzít domů dětem mladýho žblžíčka, pane?” strčil před něj Ugnaught slizkou zelenavou hroudu, která vypadala jako chuchvalec hlenu o velikosti pěsti.

„Co takhle nějaký žblží cukrovinky, pane? Nejlepší ve městě! Moje vedlejší žena je dělá doma.” Rosolovité žblží cukroví vypadalo úplně stejně jako mladý žblž, kterého mu nabízel první Ugnaught.

„Talisman pro štěstí?” hlásil se třetí Ugnaught. „Funguje pro všechny náboženství!”

Lando jim dal mávnutím ruky najevo, že nemá zájem. „Threepio, kam máme namířeno?”

„Přizpůsobím-li se místnímu času, pane, pak se domnívám, že jeden významný žblží závod začíná za necelou standardní hodinu. Umgulský

82 Kevin J. Anderson

systém hromadné dopravy nás doveze přímo ke žblží aréně. Domnívám se. že vstup do dopravního systému je -“

Čtyři ugnaughtští prodavači suvenýrů padali jeden přes druhého, abv se mohli nabídnout, že vzácného pána k aréně dovedou.

„- přímo nalevo od nás,” ukázal Threepio ke vchodu do tunelu, kterv byl natřený jasnou barvou.

„Tak pojďte,” řekl Lando, a aniž se ohlédl, přešel ke vstupu do městského dopravního systému. Zklamaní Ugnaughti pospíchali pryč shánět další zákazníky.

Cesta systémem hromadné dopravy byla jako jízda na horské dráze bez koleček. Protáhlý válcovitý vůz se prohnal tunelem až na vrchol útesu, rozrazil mlhu stoupající do výšek a řítil se přes lesnatý terén, kde se stromy tísnily v roklích ve zvětralém vápenci. Země byla divoká mazanice zářivých reklamních tabulí, které popisovaly turistické atrakce, restaurace, zastavár-ny a vysokoúrokové půjčky na hazardní hry, a to bez všetečných otázek.

K velkým stánkům u vchodu do žblží arény se tlačily proudy lidí a dalších bytostí, platily kredity a byla jim přidělována místa. Lando zaplatil za sebe, ale s počítačem, který vydával vstupenky, se pohádal o to, zda byli jeho dva droidi společníci (a tudíž si museli koupit vstupenku), nebo jen posluhující doprovod, jehož úkolem je zpracovávání informací. Lando hádku vyhrál, i když to vypadalo, že Threepio byl zařazením téměř mezi spotřebiče uražen. Stadion, kde se konaly žblží dostihy, byl rozsáhlá prohlubeň, která se zavrtávala do vrcholu útesu; kruhová jáma ve skalnaté zemi. Vedení umgulského stadionu nechalo do svažujících se kamenných stěn vytesat tisíce sedadel, boxů, jamek a dutin, aby vyhovělo nejrůznějším tělesným konfiguracím.

Po obvodu prohlubně byly rozmístěné obrovité bzučící větráky. Dávaly vzniknout silnějšímu větru a odháněly vtíravou mlhu, která se k nim ze všech stran drala. Vytlačovaly ji do otevřeného prostoru, kde se rozptylovala.

Když se protlačil přeplněnými halami, našel Lando své sedadlo. Potěšilo ho, že je z něj dobrý výhled na celou „žblokážkovou dráhu” pod ním. Panel s poměry sázek uváděl informace o čtrnácti soupeřících žblžích v prvním závodu dne a zároveň odpočítával dvacet minut, které zbývaly do začátku dalšího dostihu.

Když nasál vůni nejrůznějších pochoutek a chuťových přísad, když mezi tribunami spatřil klouzat bzučící robotickou obsluhu rozdávající nápoje, rozprostřel se po Landově tváři úsměv. Už teď si tuhle věc vychutnával. Vyvolávala spoustu starých vzpomínek.

Jako baron-administrátor Oblačného Města na Bespinu strávil Lando

Hledání Jedi 83

ňou část svého času v prvotřídních kasinech, kde pozoroval turisty I hráče ve velkém stylu. Žblží dostihy nikdy předtím neviděl, ale ze vznikni ve vzduchu mu srdce začalo tlouct rychleji.

Threepio se vrtěl a díval se do davu. Nějaké bílé medvědí stvoření, kleli si razilo cestu k místu níž v hledišti, ho téměř porazilo.

Lando však nesměl zapomenout na hlavní důvod, proč tu je. K tělu Arke byla připevněna zdrojová skříňka imperiálního zařízení na detekci Je-:. a Lando měl u pasu připevněna detekční pádélka z plochého krystalu.

..Tak jo, Artoo. Podíváme se, jestli dokážeme najít našeho přítele Tym-na. Napoj se do počítače stadionu a zjisti, jestli si koupil lístek nebo jestli aa nějakýho žblže vsadil. Pokud ano, tak se podíváme, kdepak sedí.”

Po aréně se rozlehl hlasatelův hlas: „Rozumné bytosti všech pohlaví: utejte na galakticky proslulých umgulských žblžích dostizích! Ještě než anes odpoledne zahájíme první závod, rádi bychom vás upozornili na mimořádné žblží galaderby, pořádané příští týden na počest hodnostářky, iterá je u nás na návštěvě, vévodkyně Mistal z naší sesterské planety Dar-. il. Doufáme, že se všichni zúčastníte.”

Apatická reakce davu Landovi prozradila, kolik navštěvujících hodnostářů musí asi Umgul během roku hostit.

„Dnes odpoledne bude čtrnáct plnokrevných závodních žblžů závodit na dvanáctidílné žblokážkové dráze, která byla galaktickou dostihovou vomisí pečlivě zkontrolována a prohlášena za vyhovující. Všechny údaje

0 věku, hmotnosti a viskozitě našich závodních žblžů jsou dostupné na terminálu před vaším sedadlem.”

Tomu se Lando neradostně pousmál. Umgul City prohlašovalo, že pořádá čisté žblží dostihy, a podvádět znamenalo hrdelní zločin. „Co myslí tim .plnokrevných’?” zeptal se.

Threepio ho slyšel. „Tento druh žblže má několik variant, které jsou

1 celém systému užívány k odlišným účelům. Někteří lidé z vyšších vrstev si je dokonce drží jako mazlíčky. Jiní spatřují určitou lékařskou hodnotu ve žblží léčbě. Žblž se například místo léčebné masáže někomu nechá téct po zádech anebo teplá rosolovitá hmota slouží jako lázeň pro bolavé nohy.”

„Ale tyhle jsou závodní?”

„Ano, pane, chovaní pro rychlost a fluiditu.”

Hlasatel skončil přečtením několika běžných prohlášení. „V tuto chvíli oficiálně uzavíráme všechny sázkové pobočky. Sázkový počítač oznámí závěrečný přehled šancí na úspěch, který je teď dostupný na vašich terminálech. Závod začne za okamžik. Během čekání si prosím nabídněte občerstvení kompatibilní s vaší biochemií.”

Lando zaslechl drkotavý zvuk ozubeného kola a obrátil pozornost k zad—

84 Ke vin J. Anderson

ní části sportoviště. Dopravníky vyzvedly plošiny se žblži k vysoké ramp* a zastavily se před vraty, která slizké žblže dělila od startovního svahu Čtrnáct oddělených žlabů ve strmé, mazem pokryté rampě bylo navrženc tak, aby po startovním znamení zvětšily žblžovu hybnou sílu.

„Na místa!” ozval se hlasatel.

Lando cítil, jak se na stadion snáší ticho. Diváci se nakláněli dopředu, upírali zrak na svažující se žlaby a čekali, až se objeví žblži.

Vzduchem se rozezněl hlasitý elektronický tón, jako když kulka zasáhne mosazný zvon, a všechny branky se prudce otevřely. Plošiny se nahnuly vpřed a vyklopily do namazaných žlabů mnohobarevné žblže.

Čtrnáct lepkavých mas se bez ladu a skladu koulelo a teklo dolů pí kluzné dráze, naráželo do nízkých stěn a usilovně se plazilo k dolnímu kraji rampy. Žblži měli řadu barev, především našedlou zelenou, protkanou však světlejšími odstíny. Na jednom se skvěly pestré žilky rumělko-vé červeně, na dalším tyrkysu, u třetího šlo o citrusově zelenou. Každ^ z nich měl do buněčné hmoty vtisknuté holografické číslo, které nějakým způsobem zůstávalo nastojato bez ohledu na to, jak žblž měnil svoji polohu.

Protože byly žlaby stejně promazané, všech čtrnáct žblžů dosáhlo konce rampy přibližně ve stejnou dobu. Když už teď závodní dráhy nebyly oddělené nízkými stěnami žlabů, začali se žblži horečnatě a zmateně prodírá: jeden kolem druhého a vylévat se do žblokážkové dráhy.

Jeden závodník, žblž 11 - tmavě zelený exemplář žilkovaný pozoruhodným ametystovým vzorem - už na plochu dráhy dorazil s vystrčenými pa-nožkami, jako by se už v okamžiku, kdy se dostal na konec rampy, snažu vyrazit pryč. Vytryskl dopředu, držel se pohromadě a přeléval své jádrt vpřed.

Když se ametystový žblž dostal k první překážce, vysoké drátěné síti se širokými oky, měl už drobný náskok. Žblž 11 se na mřížku vrhl celým tělem a začal se tlačit skrz. Na druhé straně odkapával ve stovce malých dílků ven, kde se jeho rosolovité tělo znovu slévalo dohromady. Než se k jiné části sítě dostal další žblž, podařilo se mu protlačit se napůl skrz Lando se rozhodl, že bude povzbuzovat ametystového, ačkoli na závod nic nevsadil. Pořád rád fandil těm nejlepším.

Druhý žblž využil jinou taktiku. Své tělo soustředil do úzkého proudu, vyslal ho jedním z otvorů v mřížce a začal svoji hmotu přelévat na druhou stranu.

Ametystový žblž dokončil u dolního okraje mříže své spojování. Neztrácel čas odpočinkem a sunul se dál.

To už první překážkou s námahou prolézali všichni ostatní žblži. Ame—

Hledání Jedi as

I nový se horečnatě přeléval vpřed a zvětšoval svůj náskok, jako by zdě-kě prchal.

„Jeď!” křičel Lando.

Druhá veliká překážka se ukázala být mnohem obtížnější. Články řetězu tvořily síťoví, jež se jako velký provazový žebřík zvedalo do výšky • dalšímu příkrému, promazanému skluzu, který se svažoval v ostré klopené zatáčce.

Žblž 11 dosáhl spodního okraje síťoví a natáhl k prvnímu řetězu panož-ku. ovinul rosolovitým výběžkem pružnou příčku a natáhl další panožku, t tak pořád dál, dokud se nepřeléval jako améba s chapadly. Zoufale zve-¦ své beztvaré tělo, rychleji, než ho gravitace mohla nasát zpátky dolů.

Smekl se však a velká část jeho hmoty se spustila k zemi, k jádru těla připojená jen tenkým proužkem slizu. Podle oficiálních pravidel zobrazených před Landovým sedadlem se do cílového kruhu musela dostat žblžo-ia veškerá tělesná hmota. Své části za sebou nemohl nechávat. K okraji síťoví dorazili druhý a třetí žblž a také se snažili po něm vyšplhat. Ametystový žblž visel na síťoví, a zatímco se snažil nasát svůj nejistě balancující výběžek zpátky do svého středu, prohýbal se. Články řetězu začali měkkou organickou hmotou pronikat, ale žblž byl rychlejší. Konečná se vytáhl nahoru a zahákl se za další oko z řetězů. Dvěma žblžům za ním se podařilo vystoupit na druhou řadu záchytů. Vzadu u první žblokážky se mřížkou protlačil poslední žblž a začal se nejvyšší rychlostí plazit k síťoví.

Zblž 11 se dostal na jeho vrchol, stočil celé své tělo a vyrazil po strmém promazaném skluzu. Koulel se a motal a převracel. Jeho holografické číslo stálo po celou dobu rovně. Dostal se k vysoké klopené zatáčce na konci ¦kluzné dráhy, odrazil se a vytryskl k další žblokážce.

Teď už dav řičel a řval. Lando cítil, jak se ho zmocňuje rozjařená nálada. Dospěl k rozhodnutí, že až bude mít víc času na rekreaci, bude se na l mgul muset vrátit, aby uzavřel pár opravdových sázek…Promiňte, pane, ale projevujeme nadšení pro žblže jedenáct?” „Ano, Threepio!”

„Děkuji vám, pane. Jen jsem si chtěl být jistý.” Droid se krátce odmlčel i potom svůj hlas zesílil: „Jeď, číslo jedenáct!”

Druhý a třetí žblž se na vrcholek síťoví dostali zároveň. Oba přeskočili na pomazaný skluz a tekli dolů až znepokojivou rychlostí. Mnoho diváků skočilo ze sedadel a křičelo vzrušením.

Žblži se valili jeden vedle druhého, svírali se panožkami a kutáleli se. • )strá klopená zatáčka se před nimi zvedala jako zeď. „Ach, na to se nemůžu dívat!” Threepio. „Oni narazí!”

88 Kevin J. Anderson

Když se dostal na vršek žebříku, stekl žblž do soustavy širokých trychtýřů s otvory různých velikostí, z nichž byly mnohé utěsněné. Zaěal sví výběžky vrážet do nejrůznějších nálevek a šmátral, dokud nenašel takovou, která měla na konci dostatečně velký otvor.

Vzadu začal nejbližší další žblž přelézat plochu s bodci, za kterou čekala vířící vrtule.

Žblž 11 si vybral přijatelnou nálevku, vlil se do kuželu a zatlačil. Z úzkého konce se vyvalil těstovitý proud a na zemi se stáčel na hromadě, zatímo se žblž dával znovu dohromady. Jeho tenký pramen vycházel pořád dál, kl konci v prudkých vlnách, až z nálevky konečně vyklouznul jeho konec.

Chvěl se vyčerpáním, až se mu tetelilo celé tělo. Vyřítil se k cílovému kruhu a vypadal, že hodlá ještě pokračovat.

Dav dál nadšeně křičel, ale bylo zřejmé, že závod je u konce. Lanti sledoval Tymma. Muž si něco upravil v kapse.

Žblž 11 se v cílovém kruhu náhle zastavil. Zblží honáci v kombinézách se nahrnuli na dráhu se širokými lopatami a levitujícím vozíkem, aby v\^ čerpaného tvora naložili a vrátili do žblžích kotců, kde ho čekala rehydra táce a dlouhý odpočinek. Publikum potom začalo povzbuzovat žblže. o kterých doufalo, že se umístí na druhém a třetím místě.

Tymmo vyklouzl ze sedadla a rychle pohledem přelétl ze strany na stranu, ale to už Lando ustoupil za podpěrný pilíř. Tymmo si razil cestu tne-diváky, kteří stále sledovali zbytek dostihu. Prodíral se k jednomu z vy platních stanovišť, kde už se ve frontě shromáždili další výherci. Větši z nich poskakovala a ve sdíleném nadšení spolu klábosila. Dokonce i rezervovanější se široce usmívali. Na Tymmově tváři byl ale vidět jen k vový výraz, ze kterého se nedalo nic vyčíst. Zdál se velice nervózní.

Lando a oba droidi se prodrali davem a opatrně zařadili do fronty. Ty mo se neustále ohlížel, ale už je znovu nezahlédl. Hlasatel z reprodukto oznámil pořadí vítězů ve žblžím dostihu.

Lando z rukávů vytáhl kabelové přípojky ke krystalovým detektorů Jedi a zastrčil je do zdrojové skříňky na těle Artoo. Do dlaní si nenápad” vsunul plochá pádélka, připravený na příležitost Tymma oskenovat, al potvrdil, jestli má nebo nemá namodralou auru potenciálního studenta I Lukově akademii.

Threepio se zdál velmi rozrušený. „Proč k němu prostě nedojdeme a I dobrou zprávu mu neřekneme, generále Calrissiane?”

„Protože tu něco nehraje. Vypadá to nějak podvodně,” odpověděl Lado, „a já si chci bejt jistej, než se do toho ponoříme moc hluboko.”

„Podvodně?” podivil se Threepio a rozhlédl se kolem, jako by na žbi žích dostizích chtěl najít nějaké diváky pocházející z vodního prostředí.

Hledání Jedi

88

..Za chvíli na něj přijde u terminálu řada. Až vloží svoji sázkovou potvr-•nku, nějakou chvíli potrvá, než se zpracuje a než dostane výhru. Dokud sakce neskončí, je v zásadě v pasti, tedy pokud nechce zahodit spous-kreditů.”

\a druhou stranu, uvědomil si Lando, na Umgulu bylo podvádění posti-

‘elné trestem smrti a Tymmovi by mohlo docela dobře stačit, že vyvázne

Tjtem. Co to schovával v kapse?

Když Tymmo přistoupil k terminálu a vložil svoji potvrzenku, ozval se ~ okolní hluk hlasatel, aby každému znovu připomněl dostihy pořádané

feí týden na počest vévodkyně z Dargulu, která přiletí na návštěvu, mmo sebou viditelně trhnul, ale zadal svůj identifikační kód a vložil iditní kartu, aby si výhru vybral.

_Tak pojďte,” vystoupil Lando z řady a vydal se k výplatnímu stanoviš-ítiskl vypínač na skenovací skříňce. Hukot jejího spuštění se v okol—

hluku ztratil.

Tymmo upřeně hleděl na displej výplatního stanoviště. Vyťukal svůj tupový kód a co nejrychleji převáděl výhru. Lando se postavil vedle “, a než si Tymmo uvědomil, co se děje, přejel mu po obou stranách tě-“tekčními pádélky.

. mmo vzhlédl, spatřil Landa, který držel něco, co mohla být zbraň, třil dva droidy, kteří mohli být ozbrojení mechaničtí tělesní strážci, anikařil právě v okamžiku, kdy terminál uvolnil jeho kreditní kartu al si dalšího zákazníka. Tymmo kartu popadl a dal se na útěk. Na k přeplněným tribunám rozrazil skupinu Ugnaughtů. ej, Tymmo, stůj!” vykřikl Lando. Vlna diváků, kteří po závodě z tri-odcházeli, muže pohltila. .Pane, nebudeme ho pronásledovat?” zeptal se Threepio. Ostatní diváci se k nim začali otáčet a zírat na ně. K výplatnímu stano-přistoupil další výherce. Široce se usmíval a o ně se nestaral. _\e,” zakroutil Lando hlavou. „Prozatím máme jeho údaje. Pojďme se to podívat.”

V temném koutě Lando sledoval, jak zdrojová skříňka imperiálního de-toru dává dohromady holografické znázornění Tymmovy aury. Nedbal lo. jestli někdo vidí, co dělají, protože tomu stejně nikdo nemohl rozu—

Jak Lando bohužel očekával, Tymmův sken vykazoval naprosto obyčej— siluetu - žádný namodralý opar jediského potenciálu, vůbec nic kro—

yčejného. „Je to podvodník.”

nreepio se zdál zklamaný. „Můžete si tím být jistý, pane? Dovoluji si kázat na to, že v okolí stálo množství lidí a to mohlo zapříčinit nepřeš-

SO Kevin J. Anderson

nost údajů. Také jste ho oskenoval velmi rychle a nikterak důkladně. P;

matujte rovněž na to, že detektor samotný je nesmírně starý a nemusí I

zcela spolehlivý.”

Lando se na protokolárního droida skepticky zamračil, ale na jeho

gumentech něco bylo. Měl by trochu té námahy podstoupit a získat opra

dovou jistotu. Kromě toho se Lando na Umgulu zatím dobře bavil. „Dob”

ještě ho trochu prověříme.”

*

Lando, kterému bylo útěchou, že to zatáhne Nová republika, odpočív ve svém prostorném hotelovém apartmá. Od automatu si objednal stude puněový nápoj, který byl na Umgulu oblíbený, a vyšel na balkon, odk sledoval, jak se hustá veíerní mlha vine ulicemi. Lando upíjel ze své ski nice, ale nedokázal se zbavit zmateného výrazu ani zjasnit zamračené čel

„Směl bych vám přinést ještě něco, pane, nebo se mám prozatím I pnout?” zeptal se Threepio.

„Prosím, udělej to!” odpověděl, protože si uvědomil, jak krásné by bylo, kdyby protokolární droid zůstal chvíli zticha. „Ale nech si ok~ otevřenej pro případ, že se s náma Artoo znovu pokusí spojit.”

„Jistě, pane.”

Artoo, vydávající se za údržbářského droida, se vypravil porozhlédno se do žblžích stájí, jestli tam neobjeví něco nezvyklého. Malý astromech nicky droid naladil svoji komunikační frekvenci na Landův komlink, takže mohl poslat zprávu.

Teď, když byl Threepio zticha, mohl Lando konečně přemýšlet. Přešei k terminálu, kterým byla místnost vybavena, a zadal žádost o informace Na obrazovce se automaticky zobrazil úplný program žblžích dostihů n-příští tři týdny, ale Lando si zvolil jiné menu.

Umgulská dostihová komise poskytovala všechny informace, které se týkaly dostihů i žblžů samotných, s fanatickou vstřícností. Před každý závodem a také po něm byl z každého žblže odebrán vzorek protoplazrm. který byl potom podroben přísné analýze, jejíž výsledky byly k dispozic, veřejnosti.

S pomocí informačního asistenta zabudovaného do terminálu dokázal Lando shromáždit testy provedené před a po závodu na všech žblžích, kteří Tymmovi vyhráli vysoké sázky. Nevěděl, co hledá, ale měl podezření m nějakou látku, která žblže dokázala donutit k větší rychlosti, na nějab podnět, který by působil jen na vítěze.

„Proveď korelaci,” nařídil Lando. „Je na těchto konkrétních vítězící něco neobvyklého? Něco, co se vyskytuje v těchhle žblžích, ale ne v ostatních?”

Hledání Jedí 91

Iymmo sázel jen jednou za čas, a pokud byla jeho manipulace dostateč-rafinovaná, dokázal si Lando představit, že by drobná změna mohla jlské závodní komisi uniknout. Lando ale věděl, že na rozdíl od ostat-tyhle specifické žblže jedna proměnná spojuje. Vzhledem k tomu, že každém dostihu sázely a vyhrávaly stovky lidí, neměla komise žádný od prošetřovat pouze ty závody, ze kterých Tymmo profitoval.

„Ve všech případech nalezena jedna druhořadá anomálie,” řekl infor-xní asistent.

_0 eojde?”

..Slabé stopy uhlíku, křemíku a mědi v chemických testech po závodě

případě všech vítězů v této podmnožině.”

..Toho si dřív nikdo nevšiml?” zeptal se Lando.

..Shledáno irelevantním. Pravděpodobné vysvětlení: prostředím dané

ně důležité znečištění ze samotných žblokážek.”

..Hmm, a ty samé stopy se objevují u každého vítěze?”

..Ano.”

..Objevují se u jakéhokoli jiného žblžího testu, u vítězů nebo porazech, ve kterémkoli závodě?”

„Prověřuji.” Po pauze terminál odpověděl: „Ne, pane.”

Lando se podíval na výsledky testů. Množství znečišťujících látek byla

prosto banální - nic, co by mělo mít nějaký účinek. „Spekulace o tom,

i to mohlo způsobit?”

„Žádná,” odpověděl terminál.

„Mockrát děkuju,” řekl Lando.

„Nemáte zač.”

Threepio, vyburcovaný ze stavu dobíjení, se posadil rovně jako svíčka. .Generále Calrissiane! Právě se se mnou spojil Artoo!” Zlatým prstem • razil do komlinku a reproduktor začal chrlit pípavé zvuky. „Pan Tymmo se objevil ve žblžích ohradách převlečený za žblžího honáka. Artoo ověřil jeho totožnost. Co by tam mohl dělat?”

„Jdeme,” řekl Lando. „Nečekal jsem, že to zkusí znova tak brzo, ale eď ho máme, ať už dělá cokoli.”

Sáhl po svém plášti, a než majestátně vykráčel z místnosti, přehodil si ho přes ramena. Threepio zvedl poplašeně ruce, ale za kvílení motivátorů se co nejrychleji vyštrachal ven.

Oba pospíchali ztemnělými, mlhou zahalenými ulicemi Umgul City. Kolem nich se do výšky zvedala kvádrovitá vápencová obydlí postavená jedno na druhém jako krabice od sušenek a doleskla natřená izolačními prostředky proti vlhkosti. Na křižovatkách ulic visela pouliční světla a vysílala do mlhy perleťové aureoly. Po lešeních šplhali dělníci, strhávali sta-92 Kevin J. Anderson

ré transparenty, které dávaly na vědomost návštěvu jednoho hodnostáře, a rozvěšovali nové, které do Umgul City vítaly vévodkyni Mistal.

Lando běžel po dlážděných ulicích s Threepio toporně capkajícím v závěsu. Po útesech šplhaly příkré dopravní tepny. Před sebou viděli vedle nálevkovité arény velkou osvětlenou stavbu, ve které byli žblži chováni a sledováni.

Lando služebním vchodem proklouznul mezi žblží ohrady a Threepio h< následoval. Vzduch byl prosycený podivnými, vlhkými a zatuchlými pachy. Halami si to bafali čistící droidi, zatímco jiní kontrolovali u žblžíc.1-. kotců regulaci teploty. Na večer byla světla ztlumena, aby žblže vedla k odpočinku.

„Threepio, víš, kam to jdeme?” 1

„Domnívám se, že mohu určit polohu Artoo, pane,” odpověděl Threepi’ a několikrát se pomalu otočil v kruhu, než ukázal směr.

0 úroveň níž se dostali ke ztemnělé místnosti vytesané do vápence Světla uvnitř byla nastavena na nejnižší intenzitu a generátory vlhkost; udržovaly komoru vlhkou a lepkavou. „Artoo je tady uvnitř, generále Calrissiane.”

„Dobře, buď zticha. Podíváme se, co se děje.”

„Opravdu si myslíte, že by pan Tymmo mohl podvádět, pane? Dokonci-i kdyby mu hrozil trest smrti?”

Lando na něj nevlídně pohlédl. „Ne, jsem si jistej, že má naprosto legitimní důvod, proč nosí uniformu žblžího honáka, leze pozdě v noci mezi žblží ohrady a plíží se tady ve tmě.”

, Jaká úleva, pane. Rád slyším, že z něho ještě může být kandidát na rytíře Jedi.”

„Zmlkni, Threepio!”

Vchodem se proplížili do místnosti, ve které stály v řadách žblží kotce Skupina asi dvaceti ohrádek mu uvnitř tmavé komory bránila ve výhledu. V každém kotci bublala a chvěla se odpočívající rosolovitá hrouda.

Z druhé strany místnosti se ozval klapavý zvuk: opatrné otevírání žblžího kotce. Lando se tiše plížil mezi řadami ohrad a nechával oči přivyknou! šeru.

V přítmí vzdálené řady kotců spatřil Lando lidskou siluetu. Poznai Tymmovu postavu, jeho kradmé pohyby a naježené tmavé vlasy. Tymmo se nahnul nad klec, sáhl dovnitř a začal něco provádět se žblžem před sebou. Lando se naklonil těsně k Threepio a sotva znatelně zašeptal. Věděl, že ho přes okolní pohyb žblžů nebude slyšet. „Uprav svoje optický senzor., abys dokázal rozeznat, co dělá, a všechno nahraj pro pozdější použití. Jestli chceme tohohle chlapíka dostat, možná budeme potřebovat důkaz.”

Hledání Jedi 93

Než mohl droid odpovědět, přitiskl mu Lando svoji ruku na ústa, aby

1 zticha. Threepio přikývl a otočil se, aby upřeně sledoval muže v šeru. estou mezi kotci se bzukotem pomalu projížděl Artoo-Detoo. Polekaný

mimo zvedl hlavu, ale Artoo měl čistící nástavec a drhnul s ním podlahu

id kotci. Probzučel si to přímo kolem Tymma, aniž si ho jakkoli všímal, é tak, jak by to udělal čistící droid. Lando v obdivu k malému astro-fcřchovi uznale přikývl.

Tymmo se vrátil k práci. To, že se objevil Artoo, ho vyvedlo z míry U očividně odtud chtěl co nejrychleji zmizet.

_Pane!” vykřikl Threepio. „Právě do protoplazmy toho žblže vpravil ně-¦uy malý předmět!”

Tymmo se prudce otočil a sáhl do jedné z kapes své kombinézy. Lando Lfpotřeboval silnější osvětlení, aby poznal, že vytahuje blaster.

..Mockrát díky, Threepio!” zápasil Lando s droidem. 0 chvíli později se láasterový výboj s jiskrami odrazil od stěny, u které v předchozím okamži-fcstáli. „Pojď!”

Namáhavě se zvedl a rozběhl se k místu, kde se Tymmo skrýval. Držel •r při zemi, aby využil ochrany, kterou mu poskytovaly kotce. V šeru se ¦de zdi odrazil další výstřel. Minul je velikým rozdílem.

..Artoo!” kvílel Threepio. „Spusť poplach! Zavolej stráže! Upozorni ma-Ijlcele ohrady! Kohokoli!”

Tymmo po nich znovu vystřelil a Threepio vyjekl, protože se jiskry roz-Iftiy těsně u jeho hlavy. „Proboha!”

Žblži v ohradě se probouzeli a začali se pohybovat, zvedali se proti stě-un svých kotců.

Slyšel Tymma narazit do rohu klece. Dorazili ke kotci, kde předtím něco prováděl. Lando držel hlavu nízko. „Threepio, podívej se, jestli doká-¦ říct, co do toho žblže uložil.”

..Opravdu si myslíte, že právě teď je to moudré, pane?”

..Udělej to!” Lando měl vytažený vlastní blaster a snažil se v přítmí za-kiédnout Tymmovu postavu.

Rozeznělo se drnčivé poplašné znamení. „Dobrá práce, Artoo,” zamum-kl Lando.

Spatřil přikrčenou pohybující se postavu a odvážil se vystřelit výboj nastavený na omráčení, ale minul. Sled rozhořčených elektronických zvuků nu prozradil, že téměř deaktivoval Artoo. „Promiň.”

Tím, že vystřelil, prozradil Lando svoji polohu. Tymmo střelbu opětoval, ¦. - energetický výboj se s třesknutím odrazil od stěny. Lando znovu vy-ttfelil. Omračující paprsek se v kuželu rozpínal a Lando viděl několik žbl-el. kteří mu stáli v cestě, jak se kroutí a zhušťují na stranu.

94 Kevin J. Anderson

„Přestřelka ve žblží ohradě,” řekl si. „Přesně tak jsem chtěl strávit dr-volenou.”

Threepio stál u kotce a pokoušel se zjistit, co přesně tam Tymmo prováděl. Žblž samotný, dopálený vším tím rozruchem, se zvedal proti stěn* a opíral se do dveří klece. Od droidova nablýskaného těla se odráželo mdlé světlo a nabízelo ho jako jasný cíl. Ale když Tymmo vystřelil tentokrát, blasterový výboj sežehl zámek kotce. Pod náporem žblžovy váhy se dveře rozlétly a celá rosolovitá masa vypadla Threepio na hlavu a roztekli se mu po těle. Skrz vlhkou protoplazmu se ozývaly droidovy tlumené výkřiky zděšení.

Lando viděl, jak se Tymmova postava v přítmí pohybuje, a vyrazil n ním. Muž spěchal ke klenutému východu, jak nejrychleji v temnotě moh. „Tymmo! Stůj!”

Tymmo se otočil a vrhl rychlý pohled Landovým směrem. Potom násad:, až nebezpečně zbrklou rychlost. V tu chvíli vyrazil z přítmí Artoo a vj<-. běžícímu muži přímo do cesty. Tymmo do droida narazil, udělal ve vzduchu přemet a přistál na zádech.

Lando na něj skočil, chytil ho za paži s blasterem a prudce mu s ní trhnul za záda, až mu z ní zbraň vypadla. „Dobrá práce, Artoo.”

Alarm dál drnčel a Tymmo sebou házel a vzpouzel se. „Nechtě mě m pokoji! Nenechám se k ní zase odvíst!”

„Pomozte mi! Pomoc!” křičel Threepio. Mával rukama a zoufale se snažil ze svého vnějšího pláště setřít žblžovu hmotu.

Do umělé jeskyně se drali strážní droidi a lidští příslušníci bezpečnostního sboru. Kdosi zvýšil intenzitu osvětlení a světla se rozzářila. Tymmo začal zápasit zuřivěji.

„Tady!” zavolal Lando.

Strážní droidi se zmocnili Tymma tak, že kolem něj stáhli své svěrací paže. Další se natáhl, aby se chopil Landa, a ten si náhle uvědomil, že také nemá žádný dobrý důvod, proč být ve žblží ohradě.

„Co se tu při pípavym miazmatu děje!” zaburácel hluboký hlas. Do prostoru ohrady vkráčel zarostlý muž, který vypadal, jako by se oblékl ve značném spěchu. „A vypněte ten zatracenej alarm! Zblže mi ruší a mf z něj bolí hlava.”

„Tady, pane Fondine,” ozval se jeden z lidských strážných.

Muž přišel k nim a podíval se na Tymma, jak se vzpírá sevření strážního droida, ve kterém byl jako ve svěrací kazajce. Lando upoutal jeho pozornost: „Promiňte, pane. Odhalil jsem možnou sabotáž dostihů. Tady ter. člověk něco prováděl se žblži.”

Muž věnoval Tymmovi ostrý pohled a obrátil se zpátky k Landovi.

Hledání Jedí 95

Lisem Slish Fondine, majitel těchhle stájí. Raději byste mi měl říct, kdo Mr a proč jste tady.”

Lando si s trochou překvapení uvědomil, že nemá co skrývat. „Jsem ge-•rrál Calrissian, zástupce Nové republiky. Prověřoval jsem tohoto muže,

uma, v souvislosti se zcela odlišným úkolem, ale domnívám se, že úpl-mt záznamy jeho výher vás budou velmi zajímat.”

Tymmo na Landa upíral zuřivý pohled. „Nikdy mě zpátky k ní nedosta-•rte! To bych nevydržel - nevíte, jaká je. To dřív umřu.”

Slish Fondine ho mávnutím ruky umlčel. „To se dá zařídit, pokud je

¦vda, co generál říká. Na Umgulu se podvodníci popravují.” Poplachové

-ny konečně ztichly.

..Pomůže mi prosím někdo?” vykřikl Threepio.

Fondine spatřil droida bojujícího s odkapávající nazelenalou hmotou . přispěchal mu na pomoc. Stíral protoplazmu zpátky nahoru k ústřední ¦ase a žblže šeptem uklidňoval a konejšil. „Teď hezky opatrně.” Mluvil tšlté k Threepio. „Přestaň se vzpouzet! Žblž se tě bojí stejně jako ty jeho. jen se uklidni.” Ztišil hlas. „Dokážou strach vycítit, chápeš.”

Threepio se pokoušel zůstat klidný, zatímco Fondine žblže jemně přiměl, lby se vrátil ke svému kotci a znovu spojil. Droida se náhle znovu zmocnilo ¦ zrušení: „Pane! Právě jsem v protoplazmě tohoto žblže nalezl téměř mikro-«*opický elektronický objekt. Zvětšuji… zdá se, že jde o mikromotivátor!”

Lando náhle pochopil, co Tymmo prováděl. Mikromotivátor vpravený do tfalže mohl vysílat silné vnitřní podněty, mohl v jakémkoli tvorovi vyvolat reakci dát se na zoufalý útěk. Pokud byl správně seřízený, mohl žblži propůjčit rychlost zrozenou z naprosté hrůzy. Přístroj byl tak maličký, že ho I nimo poté, co žblž závod úspěšně vyhrál, mohl nechat samozničit, a zanechat tak ve žblží tkáni jen nepatrné stopy několika prvků, ze kterých se íkládal. A nikdo by se o tom nikdy nedozvěděl.

Slish Fondine Tymma probodával pohledem. „To je odporné znesvěcení elého ducha žblžích dostihů.”

Tymmo se zavrtěl. „Potřeboval jsem ty peníze! Potřeboval jsem se doptat z planety, než sem přiletí ona.”

Lando se podrážděně zeptal: „0 kom to mluvíš? Jaká ona?” Vyvlékl se le sevření strážního droida.

Tymmo na Landovu otázku vyvalil oči. „Copak vás pro mě neposlala? Viděl jsem vás, jak mě špehujete na dostihách. Zkusil jste mě chytit, ale utekl jsem. Nikdy se k ní nevrátím.”

„Ke komu?!” vykřikli jednohlasně Lando a Slish Fondine.

„K vévodkyni Mistal přece. Každou vteřinu se na mě lepí, fouká mi do ucha, nepustí mě z dohledu - to už se nedalo vydržet. Musel jsem pryč.”

96 Kevin J. Anderson

Lando a Fondine se nechápavě podívali jeden na druhého, ale Artoo ¦ před ně přivalil a zaštěbetal vysvětlení. Threepio, vyproštěný ze žblžovr hmoty, postoupil kupředu, aby překládal.

„Artoo to prověřil. Dargulská vévodkyně Mistal vypsala odměnu milioj kreditů za bezpečný návrat svého ztraceného manžela. Zjevně od ní utek-Oficiálně se ten muž jmenuje Dack, ale jeho popis přesně odpovídá tam) panu Tymmovi.”

Tymmo ztrápeně svěsil hlavu. Fondine zkřížil ruce na hrudi. „Takže Co řekneš na svoji obhajobu?”

„Ano, jsem Dack.” Ztěžka vzdychl. „Před dvěma lety dosáhla vévodkv ně Mistal věku na vdávání a rozhodla se najít si ideálního manžela. Zprávu o pátrání po vhodných kandidátech rozhlásila z jednoho konce galax:» na druhý a přihlásily se jí miliony zájemců. Byl jsem jeden z nich. Kdo b»j o to místo nestál? Byla bohatá a mladá a krásná. Všechno, co by manž-musel dělat, bylo žít v naprostém přepychu a nechat se vévodkyní bez-| mezně zbožňovat.”

Do očí mu vyhrkly slzy. „V čem jsem vynikal, byla elektronická kouzk Ty mikromotivátory jsem postavil úplně sám. Když jsem se ucházel o mí-to manžela, tak jsem věděl, že mám pramalou šanci. Ale podařilo se rr. proniknout do ústředního počítače v paláci Dargul a vyřadil jsem ostatr.: uchazeče. Vložil jsem do počítače algoritmus, aby jako ideální volbu \i] -plivl moje jméno.”

Slish Fondine vypadal zhnusený pouhou představou, že někdo tai ohavným způsobem podváděl.

„Vévodkyně a já jsme se vzali a všechno se zdálo přesně tak, jak jsem to očekával - ze začátku. Ale vévodkyně byla přesvědčená, že jsem jej. dokonalý protějšek a je mi předurčeno navždy zůstat s ní. Každý bděh okamžik mi odmítala dovolit, abych se od ní pohnul dál než na vzdáleno*: paže. Budila mě v jakoukoli noční hodinu, vyhledávala mě i během přestávek na oběd. Věznila mě v zahradách a knihovnách.”

Do Tymmových očích vstoupila divokost, zaleskla se v nich panika „Čekal jsem, že ji přestanu bavit - nebo že si alespoň zvykne na to, že jsem s ní -, ale táhlo se to už déle než rok! Nemohl jsem spát, děsil jserr. se každého stínu. Byla ze mě troska, a tak mě začala litovat… a lepila siná mě ještě víc!

A odejít jsem nemohl! Na Dargulu se sňatky uzavírají na celý život. Celý život! Nikdy po mně nepřestane pátrat, a dokud žiju, tak si nikdy nenajde jiného partnera.” Tymmo vypadal, jako by mu na rtech visel výkřik. „Nikdy se jí nezabavím! Musel jsem utéct.”

„No, vypadá to, že jsi konečně našel východisko,” řekl Slish Fondine

Hledání Jedi 97

ipzhněvaným hlasem. „Přiznals, že jsi švindlíř, a proto budeš podle um-Htkých zákonů okamžitě popraven.”

K Landovu překvapení se Tymmo ani nepokoušel obhajovat se. Zdálo tr. že je se svým osudem smířený.

Ale Lando si tou věcí tak jistý nebyl. „Co kdybychom o tom ještě chvíli ijfemýšleli, pane Fondine. Artoo, říkal jsi, že za jeho bezpečný návrat I vévodkyni je odměna milion kreditů?” I Artoo souhlasně zacvrlikal.

..Nuže, pane Fondine, pomyslete na to, jaký skvělý státní dar by to ¦ příležitosti vévodkyniny nadcházející návštěvy byl, vrátit jí včas jejího ¦anžela, a ulehčit tak její samotě.”

Tymmo ztrápeně zasténal.

„Na druhou stranu, pokud ho popravíte, a to s vědomím, že jde o jejího pohřešovaného manžela, mohla by se situace mezi Umgulem a vaší sester—•. iu planetou stát velmi nepříjemnou. Mohl by to být dokonce důvod k válce.”

Při takové možnosti Fondinova tvář potemněla, ale jeho čest byla nato-hk poškozena, že se nemohl jasně rozhodnout.

Povzdechl si. „Necháme to na vězni samotném. Tymmo, nebo Dacku, ¦fco jak se jmenuješ - přeješ si být popraven, nebo vrácen k vévodkyni Histal?”

Tymmo ztěžka polkl. „Kolik času mám na rozmyšlenou?” I „To neni žádnej chyták!” vypálil Lando.

Tymmo vzdychl. „Dovolíte mi aspoň, abych si odpoěinul, než sem dora-txí Budu potřebovat všechnu svoji sílu.”

*

Lady Luck zvolna vylétla z obrovské jeskyně umgulského vesmírného přístavu a stoupala nad závoje mlhy, k nebi. Slish Fondine trval na tom, že až vévodkyně přiletí, převede, aby to bylo spravedlivé, polovinu odměny na Landův účet.

Lando už nebyl na mizině, měl dostat základní kapitál, který bude moci vložit do nějakého nového podniku, nějakého dalšího vzrušujícího projektu. Zkusil to už s těžbou tekutého kovu na Nkllonu a s doly na tibannový :4yn na Bespinu. Ptal se sám sebe, co dalšího by ho ještě mohlo napad-iut.

I když vynaložil veškeré úsilí, aby vhodného kandidáta pro Lukovu akademii Jedi našel, nerad se na Coruscant vracel s prázdnou. Věděl ale, že se objeví další.

Když Lady Luck na své cestě domů skočila do hyperprostoru, byl Threepio i nadále nezvykle tichý.

U(W

ymboly vesmírných lodí vířily prostorem kolem Coruscantu jako žhnoucí tečky. Holografická mapa systému znázorňovala polohu všech plavidel v dosahu a na obrovskou kulovitou síť vynášela schválené příletové orbity. Datové terminály chrlily informace o velikosti plavidel a požadavcích, které bylo třeba splnit, aby mohla přistát, a také sledovaly, jestli někdo nehlásí oslabenou kontrolu nad řízením. Několik červených nebezpečných oblastí značilo oblaka trosek z lodí zničených v bitvě nad Coruscantem, které ještě nebyly odtaženy.

Desítky dispečerů vesmírné dopravy stály na svých stanovištích u trojrozměrné mapy planety. Ukazovali na symboly světelnými pery a zakreslovali bezpečné přístupové vektory nebo přiznávali prioritu přípravám na přistání. Jeden z vesmírných přístavů, který poškodila válka, v západní části Imperiál City, byl právě minulý týden znovu otevřen a velká část dopravy z orbity a nazpět se směrovala tam, aby se ulehčilo přistávacím plošinám kolem Císařského paláce.

Leia Organa Sólo stála vedle jednoho z dopravních dispečerů. Protože viděla, jak moc práce s řízením vesmírné dopravy ta žena má, snažila se Leia nevyptávat se příliš, ale čekání pro ni bylo těžké.

„Tady něco je.” Dispečerka natáhla světelné pero a ukázala na téměř čtvercovou fialovou ikonu, která znamenala malá loď - typ neznámý.

Hledání Jedí 39

Ulohla by to být ta, na kterou čekáte, paní ministryně? Právě se vyhoupla

¦ hyperprostoru. Nelze určit předchozí vektor.”

I Leia ucítila vlnu nadšení. „Ano, to je ona. Požádali už o povolení k při—

kiní?”

Dispečerka se dotkla přijímače, který měla implantovaný ve skráni. „Prátr žádají. Pilotka posílá pouze svoje jméno. Zní to jako nějaký kód. Winter?” | Leia se usmála. „Ne, tak se skutečně jmenuje. Povolte jí přistání na

-. yšší plošině na severní straně Císařského paláce, má autorizace.” Zhluboka se nadechla. Srdce se jí rozbušilo. „Půjdu ji uvítat osobné.” Otočila -¦ a udělala dva rychlé kroky, než si uvědomila, že dispečerce nepoděko-tala za pomoc, a napravila to. „Pojď, Threepio,” pobídla ho, když spěcha-.- kolem něj.

Protokolární droid zbystřil pozornost a potom si topornou chůzí pospíšil n ní. Na Coruscant se spolu s Artoo a Landem vrátil o tři dny dříve a strá-I čtyři hodiny v luxusní mazivové a čistící lázni. Z jeho povrchu byly od-ítraněny všechny stopy žblžího slizu a teď zářil jako nový.

Držel se za ní a Leia slyšela bzukot jeho motivátorů. Nevšímala si ho,

la pohroužená ve svých svářících se myšlenkách. Han se měl z Kesselu rrátit před dvěma dny, ale stále od něj nedostala žádnou zprávu. Nejspíš narazil na nějaké své staré kamarády pašeráky, moc toho vypil, do pozd-

- ch hodin se věnoval hazardu a úplně zapomněl na své ostatní závazky. Dobře, že Chewbacca učinil pokrevní přísahu, že ho bude chránit, protože ii se Han vrátí, potká se s ní a Wookieeho ochranu bude potřebovat. Jak

— opovažuje zapomenout na něco, jako je tohle?

Leia zatím přivítá svá dvojčata domů. Sama.

*

Leia stála na nejvyšší plošině paláce, natahovala krk a pátrala po mlha-»ém nebi. Šerem problikávala záře Coruscantu, zastíněná složitou sítí velikých loděnic na oběžné dráze.

„Threepio, jakmile je uvidíš přilétat, okamžitě mi dej vědět.” Vánek jí před oči smetal volné prameny vlasů.

I „Ano, paní Leio. Pátrám po nich.” Threepio napodobil lidské gesto a přiložil pootevřené dlaně svých dvou zlatých rukou k optickým senzorům, jako by mu to pomáhalo lépe zaostřit. „Nemyslíte, že by bylo rozumnější, kdybychom trochu ustoupili od okraje?”

Leia zatajila dech. Její děti se vracely domů. Nevkročily na Coruscant :éměř dva roky, ale teď už tu zůstanou. Konečně jim bude moci být skutečnou matkou.

Krátce po narození byla dvojčata ukryta na utajenou planetu, kterou objevili Luke a admirál Ackbar. Šlo o svět, který nebyl uvedený v žádných

lOO Kevin J. Anderson

záznamech, ale byl obyvatelný a dobře chráněný. Luke a Ackbar tam zaL -žili silně střeženou základnu a zanechali tam Leiinu věrnou služební-1: Winter, aby se o jediské děti postarala.

Leia však měla podezření, že Luke dal dětem na ochranu o trochu v: než jen Winter.

Během jejich odloučení se Leie každých pár měsíců dařilo Jacena, Ja;-nu a Anakina navštěvovat, obvykle s Hanem v závěsu. Winter se v přede-dohodnuté době v raketoplánu s dlouhým doletem vynořila z hyperprosť-ru. Aniž kdy znali cíl své cesty, Leia s Hanem přelezli na palubu raketoplánu, nechali se uzavřít v zadním oddělení pro pasažéry a Winter je vzali k chráněné planetě. Novorepublikový senát byl Leiinými záhadnými cestami zděšen, ale Luke s Ackbarem jejich námitky utišili.

Leia doufala, že se jí teď, když měla na starosti dvojčata, podaří nalé-čas, aby navštívila svého chlapečka, maličkého Anakina. Byla by to tragedie,, kdyby pro něj musela být matkou ještě méně, než byla pro tyhle dva.

„Tamhle je to, paní Leio!” ukázal Threepio vzhůru k blikajícímu bod» světla, který byl každou vteřinou jasnější. „Přilétá raketoplán.”

Pocítila nával úzkosti smíšené se vzrušeným rozechvěním.

Raketoplán se přibližoval a blikal na soumračném nebi červenými a zelenými světly. Obkroužil bývalý Císařský palác a potom aktivoval repulzt-ry, aby s tichým vzdechem sestoupil na přistávací plošinu. Byl hranan a připomínal brouka. Neměl žádné označení, žádné znamení své donun-ské planety.

Se sykotem vyrovnávaného tlaku se rozevřel průlez pasažérského oddělení raketoplánu a zlehka se vysunula rampa. Leia se kousla do rtu. Udělala krok vpřed a nahlížela mezi jasně se rýsující stíny. Raketoplán stai vánku z velké části v cestě, a tak před ním byl klid a ticho.

Malá dvojčata vystoupila bok po boku ven a vyčkávala na vrcholu rampy. Leia na Jacena a Jainu upřeně hleděla. Obě děti byly klidné a tmavá vlasé, s velkýma dychtivýma očima a malými tvářičkami, které vypadaK jako zjevení Hana a Leiy.

Leia na vteřinu zaváhala, pak vyběhla po rampě a vzala děti do náruč: Jacen i Jaina svoji matku objali. „Vítejte domů!” zašeptala.

Cítila v nich strach a odměřenost. S pocitem svíravé bolesti si uvědomila, že pro ně byla prakticky cizí člověk. Winter byla jejich chůva, kam ai jejich paměť sahala, a Leia jen návštěva, kdykoli mezi svými povinnostm: dokázala nalézt čas. Ale to jim vynahradí. Slíbila si to.

V mysli jí vyvstaly všechny nevyřízené úkoly a začaly ji děsit hrozivým přízrakem povinnosti. Stále ještě se musela vypořádat s caridským velvyslancem a tisícem dalších choulostivých problémů, aby udržela Novou re—

Hledání Jedi 101

publiku pohromadě. Desítky planetárních systémů byly na pokraji přikoupení k Republice, pokud by nějaký kvalifikovaný zástupce - Leia samotná - projevil dobrou vůli a vykonal státní návštěvu. Kdyby ji Mon •’ íhma povolala, aby pomohla ratifikovat smlouvu nebo aby zaujala její ¦i?to na nějaké slavnostní večeři, jak by Leia mohla odmítnout? Osud ga-

- je byl na vážkách a zcela jasně závisel na tom, co udělala.

Jak by mohly mít pouhé děti přednost před něčím takovým? A co to byla za matku, že o tom vůbec uvažovala?

..Kde je taťka?” zeptal se Jacen.

Leiou jako ledový šíp projela zlost. „Právě teď tady není.”

Winter se konečně dostala z pilotní kabiny dozadu. Leia zvedla hlavu, l . se na svou přítelkyni a důvěrníci podívala, a zaplavily ji hřejivé vzpo-r aky. Winter měla sněhobílé vlasy, kam až Leiina paměť sahala, a po-« :ilný obličej, který zřídkakdy prozradil byť jen záchvěv zloby. Winter si

všimla Hanovy nepřítomnosti, pozvedla obočí a na tvář jí vystoupilo plotázek. Neřekla ale nic.

„Kde je malinkej Anakin?” zeptala se Jaina.

„Musí se mnou zůstat o trochu déle,” odpověděla Winter a postrčila obě

ti dolů po rampě. „No tak, pojďte, vezmeme vás do vašeho nového domova.”

Děti poslušně pochodovaly vpřed a Leia je těsně následovala. Zdálo se, if Threepio neví, co se od něho během shledání očekává, a tak jen šel za - .nii, mával pažemi a zmateně vykřikoval.

„Jak tu dlouho zůstaneme?” ptal se Jacen.

„Kde je náš pokoj?” ptala se Jaina.

Otázky vyvolaly na Leiině tváři úsměv, a než na ně odpověděla, zhlubo-ta se nadechla. Měla tušení, že od nynějška uslyší spoustu otázek.

*

Když Leia dvojčata konečně políbila na dobrou noc, nemohl se Three—

i rozhodnout, jestli vypadala víc vyčerpaná matka, nebo děti. Leia si ve «tveřích jejich pokoje odhrnula z očí volné tmavé vlasy a poslala jim další polibek.

Poté, co si seřídil servomotory, aby svým kloubům dopřál trochu větší Wiebnost, si Threepio dřepl mezi postele dvojčat. Už obstaral důležité detaily, jako bylo připravit dětem pohárky čerstvé vody a nainstalovat do tmavých rohů malá noční světla.

„Buďte na Threepio hodní,” nakázala jim Leia. „Zůstane tady, dokud •eusnete. Dneska se vám přihodilo plno věcí a zítra toho na nás čeká • hodně víc. Jsem tak ráda, že vás mám zpátky.” Leia jim poslala srdečný

měv, a dala tak najevo radost navzdory únavě, která jí byla vidět ve tváři.

10S Kevin J. Anderson

„Jsem si jistý, že tohle zvládnu, paní Leio,” řekl Threepio. „Prošel jsev si většinu dostupných databází dětské psychologie - s výjimkou těch, které doporučoval císař, samozřejmě.”

Zdálo se, že v pohledu, který mu Leia věnovala místo odpovědi, je tnH cha nedůvěry, čemuž Threepio nerozuměl.

„Mně se nechce spát,” prohlásil Jacen a posadil se na posteli.

Leia se pořád usmívala. „Ale potřebuješ si odpočinout. Když bude!’ hodní, možná vám Threepio poví pohádku.” Ještě jednou jim zamáva.i a pak se vytratila do hlavní obytné části.

Děti měly opravdu perný den. Po cestě s Winter je vzaly na rychlou prohlídku Císařského paláce a pak jim ukázaly jejich nový domov. I s poJ vinnostmi ministryně zahraničních věcí se Leie podařilo vyzdobit dvojč~ tům ložnici teplými, uklidňujícími barvami. Threepio by s prací rád pomohl, ale v té době byl s Landem Calrissianem na žblžích dostizích. Když sp nad tím zamyslel, pracoval by raději na výzdobě.

Během prohlídky Leiu několikrát vyrušily naléhavé hovory, dokumentv které bylo třeba schválit, krátké konverzace, jež nešlo odložit. Leia pokai dé vypadala provinile, jako by si uvědomovala, že je to předzvěst toho, teprve přijde.

Přestože byla dvojčata z nových věcí kolem sebe nadšená a udiven když se unavila, začala být rozmrzelá. V jednom dni viděla zahlcují množství nových věcí, dostala nový domov a měla spát v neznámé mís! nosti. Podle informací, které si Threepio nedávno nahrál, bylo naprost přirozené, že děti působily menší potíže.

„Já žádnou pohádku nechci,” řekl Jacen, zkřížil ručky na hrudi a vzd rovitě se na Threepio zahleděl.

„Žádnou pohádku,” opakovala Jaina.

„Samozřejmě že chcete,” trval na svém Threepio. „Prohledal jsem s braná díla dětské literatury z tisícovek planetárních systémů. Vybral jse něco, o čem se domnívám, že to bude skutečně poutavý příběh. Jménu; se Malá ztracená bantha. Jde o klasické dílo, které je u dětí vašeho veka oblíbené již celé generace.”

Těšil se na to, až bude tuhle pohádku vyprávět, protože si vzpomíná’ jak moc ho těšilo povídat Ewokům o svých dobrodružstvích s panem Lukem a kapitánem Sólem. Ke vhodným momentům v příběhu o Malé ban vybral dokonce několik úchvatných zvukových efektů. Během doby st vené na Tatooine se Threepio nikdy k živé bantze doopravdy nepřiblíží ale jezdci na banthách - tuskenští nájezdníci - ho během svého první útoku na pana Luka demontovali. Předpokládal, že to mu tak trochu dáv právo dělat znalce.

Hledánf Jedi 103

„Nechci pohádku!” zopakoval Jacen. Obě děti měly nepoddajné tmavé Masy a hluboké hnědé oči své matky. Právě teď měl chlapec na tváři od-podlaný a umíněný výraz, který Threepio často vídal u Hana Sóla.

Threepio si uvědomil, že stávající problém má velmi málo společného •r samotným příběhem. Podle jeho nových informací o malých dětech si sojčata právě teď připadala ztracená a bezmocná. Bylo tu tolik věcí, kte-I -e vymykaly jejich kontrole, že potřebovala uplatnit svoji moc, stát si za jf akým pevným bodem. Jacen potřeboval vidět, že na své okolí může mít V aký vliv. Právě teď byl chlapec velice rozrušený. Jaina vycítila bratro-ka úzkost a zdálo se, že nemá daleko k slzám.

I _Tak dobře, mladý pane Jacene. Povím vám tu pohádku někdy jindy.” Threepio přesně věděl, jak dvojčata udržet šťastná a pozvolna je uspat. .ádal koneckonců přes šest milionů forem komunikace. Dokázal zazpí-rmt ukolébavku v libovolném množství jazyků, libovolným množstvím způ-

Vybral několik, které se dvojčatům zaručeně musely líbit. Jacen a Jaina ¦B^d usnou. Dal se do zpěvu.

#

..A teď tam pláčou kvůli čemu?” řekla Leia, zostra se posadila a obráti-m pohled k ložnici. „Možná bych se měla jít podívat.” I Winter natáhla ruku a dotkla se jejího zápěstí, aby ji zastavila. „To bu-tr v pořádku. Jsou unavené, bojí se, mají starosti. Měj s nimi trpělivost. m protože tě ještě neznají, budou neustále zkoušet, jaké jsou tvoje meze, pdou se snažit zjistit, jak s tebou manipulovat. Neuč je, že se k nim roz-Ifcineš, kdykoli vydají nějaký zvuk. Děti se takové věci naučí velice rych-I Leia vzdychla a pohlédla na svou osobní služebnici. Winter jí celá léta ¦Bila v mnoha věcech a obvykle měla pravdu. „Vypadá to, že já jsem ta, fcrrá se potřebuje rychle učit.”

Je to proces učení v každém směru. Musíš vyvážit svoji lásku k nim ¦jejich potřebou stability. To je všechno, o co při výchově jde.” I Leia se zamračila, protože její radost, že má děti zase zpátky u sebe, žahla ustupovat skrývané starosti. „Mohla bych na to všechno být sama.”

W inteřin pohled se zdál pronikavě ostrý. Zeptala se na to, co jí celé ho-kny vrtalo hlavou: „Kde je Han?”

..Tady není - je někde úplně jinde!” I Protože Leia nechtěla, aby Winter viděla její zmatečné rozhořčení, Hala a obrátila se k ní zády. Zas a znovu si představovala, že je Han zra-liný, ztracený, že ho někdo napadl… ale bylo pro ni bezpečnější věřit ji-¦fm možnostem. „Poletuje si s Chewbaccou ve Falconu. Měl se vrátit

104 Kevin J. Anderson

před dvěma dny. Věděl, kdy se dvojčata vracejí domů, ale nemohl se obtěžovat, aby tu byl! Je dost zlé, že jsme první dva roky jejich života jako rodiče prakticky neexistovali, ale on není ochoten najít si čas ani na to, abv Jacena a Jainu přivítal, když se konečně vrátí domů.”

Han už ostří Leiiných slov pocítil mnohokrát a její jazyk se s léty diplo matické praxe ještě zostřil. Jedna její malá část byla ráda, že tu není a nemusí čelit plnému náporu její zlosti. Na druhou stranu, kdyby tu byl, neměla by pro takovou zlost vůbec důvod.

„Kam letěl?”

Leia mávla rukou a snažila se, aby její slova zněla nenucené. „Na Ke-sel, aby zjistil, jestli by nemohl některé ze starých horníků v dolech rj koření přesvědčit, aby se přidali k Nové republice. Neobtěžoval se ozv^: od té doby, co odletěl.”

Winter na ni bez mrknutí upřeně hleděla. Okamžiky jejích intenzivních myšlenkových pochodů Leiu vždycky zneklidňovaly. „Ráda bych ti řek’ tohle, Leio, a myslím, že mám pravdu. Kdyby na misi, jako je tahle, by kdokoli jiný, měl dvoudenní zpoždění a týden nebo tak nějak nebyl ví spojení, měla bys starosti. Velké starosti. U Hana ale předpokládáš, že <4 prostě chová nezodpovědně. Co když se mu něco stalo?”

„To je hloupost.” Znovu se odvrátila, aby Winter neviděla, že tytéž obavy trápily i ji.

Winteřin vážný výraz se nezměnil. „Podle zpráv, která jsem viděla. I Kessel poměrně nepřátelská oblast. Nejenom doly na koření, ale také ImJ periální nápravné zařízení, které má určitá silná obranná zařízení, aby z*j bránilo vězňům v útěku. Celý systém s námi delší dobu nebyl ve spojení.“l

Odmlčela se, jako kdyby v paměti vyhledávala další vzpomínky. „Kdvl před dvěma lety Mara Jade a Talon Karrde sjednotili některé pašeráky, J*| de se zmínila, že by Kessel mohl působit určité potíže. Neměla by ses spoj jit s tamním diplomatickým kontaktem, aby ses přesvědčila, že se Mi(fc»J nium Fakonu nic nestalo?”

Leia překvapeně zamrkala. Winteřin návrh ji trochu podráždil, ačk o tom sama nesčetněkrát uvažovala. „Nemyslíš, že by to byla poněku přehnaná reakce?”

Winter na ni klidně hleděla. „Nebo jen prostě nejsi ochotná dát najev

starost, protože tě to uvádí do rozpaků?”

*

V horečném shonu jasného coruscantského jitra vypadala soukromá k munikační místnost jinak. Naposledy v ní Leia stála, aby se uprostřed ci spojila s nesnesitelným caridským velvyslancem.

Teď, když se zrcadlovými stěnami dívala ven, sledovala Leia niž

Hledání Jedí 105

kcionáře, kteří spěchali za svými každodenními úkoly. Byli to lidé za-stnaní v administrativě a státních službách, kteří v Imperiál City nejíš pracovali celá léta a sotva se starali o to, jaká vláda rozhoduje o osu-galaxie.

Xení to tak dávno, pomyslela si Leia, kdy Alianci tvořili nejodvážnější nejoddanější bojovníci - takoví, kteří byli pro své ideály ochotni zemřít. u se mohla Nová republika tak rychle zvrhnout v byrokracii? Myslela na boy, které znala, jako byli Jek Porkins a Biggs Darklighter. Oba zemře-aby byla zničena první Hvězda smrti. Doufala, že jejich duch někde nové vládě zůstává. ¦Vinter u přenosového pultu vydala tichý zvuk, aby upoutala Leiinu po-most. „Tohle bylo těžké, Leio, ale řekla bych, že mám spojení. Celé ¦to Kessendra se zdá opuštěné, ale dokázala jsem získat komunikační m pro Imperiální nápravné zařízení. Další otázky mě dovedly k něko-¦ kdo se zdá být alespoň formálně v čele toho, co tam mají místo vlády, nuje se Moruth Doole, původně z vězeňské správy. Z nějakého důvodu dohlíží na těžbu koření.

I ypadá to, že je tam docela chaos. Moje první spojení bylo s posádkou měsíci Kesselu. Všichni se zdají dost vyděšení, že je kontaktovala No–publika. Přehazovalo si mě několik dalších, než Moruth Doole koneč-rřistoupil na to, že s námi promluví. Teď na tebe čeká.” _Dejme se do toho,” řekla Leia. Winter zkontrolovala svůj panel a za-jila kontakt. Leia vstoupila do přenosového pole. Nad navýšenou plošinou se objevil malý hologram žábě podobného • lení. Poruchy způsobené špatným vysílacím vybavením na straně Kes-fci rozmázly Doolovo zbarvení do žlutavě zelené. Jeho nemoderní vesta prtě žlutý nákrčník z něho dělaly komickou figuru. _\y musíte být ministryně Organa Sólo,” řekl Doole. Ve smířlivém ges-i rozpřáhl ruce směrem k jejímu obrazu. Všimla si, že přes jedno ze Wk svítilnovitých očí měl nějakou mechanickou vymyšlenost, snad ja-1 zaostřovací zařízení. „Nesmírně mě těší, že můžu mluvit s představi-ou Nové republiky, a omlouvám se za jakékoli potíže, které jste měla, jste se se mnou snažila spojit. V posledních několika letech jsme tu i určité společenské zmatky a obávám se, že se nám ještě nepodařilo dnit všechen rozruch.” Obojživelníkovy masité rty se roztáhly vzhůru do něčeho, co muselo být všleno jako úsměv. Z úst mu kmital dlouhý špičatý jazyk, ale mluvil rychle, že se Leia nemohla dostat ke slovu. Za ta léta v diplomatické ě se naučila, že na výklad řeči těla se u ne-lidí nemůže příliš spolé-ale mohla by tohle být známka nervozity?

106 Kevin J. Anderson

„Tak tedy, paní ministryně, jak vám můžu pomoct? Věřte mi, uvažova. jsme o tom, že vyšleme delegáta, abychom s Novou republikou naváza.i vztahy. Rád bych vám nabídl, abyste na náš svět v zájmu zachování harmonie poslala velvyslance. My na Kesselu pokládáme Novou republiku z* svého přítele.”

Náhle Doole přestal mluvit, jako kdyby si uvědomil, že řekl příliš, se v duchu zamračila, ale výraz své tváře měla pod kontrolou. Moruth ole říkal přesně to, co chtěla slyšet. Odpovídal politicky perfektně, an. musela klást otázky. Zvláštní. 0 co mu šlo? „Upřímně řeřeno, pane Dotu - obávám se, že neznám váš náležitý titul. Jak si přejete, abych vás osi vovala?”

Doole svým jedním okem zíral a hrál si s mechanickými čočkami, ja». by o takové věci nikdy nepřemýšlel. „Ech, komisaři Doole bude úplně m čit, řekl bych.”

„Pane komisaři, vítám vaši nabídku otevřenosti a spolupráce a doufá:: že jsme již nejednali unáhleně. Jeden z našich delegátů odletěl na Ke^-před více než týdnem, ale nedostali jsme od něj žádnou zprávu. Měl I vrátit před třemi dny. Obracím se na vás, zda byste nemohl prověřit, je? skutečně bezpečně dorazil.”

Doole pozvedl dlouhoprsté ruce k tvářím. „Delegát říkáte? Tady? N jsem si vědom, že by někdo takový přiletěl.”

Leia se dál tvářila klidně, ale srdce jí sevřel chlad. „Mohl byste pro řit, jestli přilétla jeho loď, Millennium Fakon? Jen před několika okamž: jsme měli určité potíže dobrat se někoho z vedení. Možná se ohlásil ně mu jinému než vám.”

Podle hlasu o tom Doole pochyboval. „Tedy, samozřejmě se můžu pc vat.” Hrábl do datového terminálu, který nebyl za okrajem přenosov pole vidět. Téměř okamžitě - příliš rychle, pomyslela si Leia - se na mil. „Ne, je mi líto, paní ministryně. Nemáme žádný záznam o tom, že loď jménem Millennium Falcon kdy vstoupila do kesselského prostor Kdo ji pilotoval?”

„Jmenuje se Han Sólo. Je to můj manžel.”

Doole se otřeseně narovnal. „To je mi nesmírně líto. Je to dobrý pi! Jak možná víte, shluk černých děr poblíž Kesselu značnou měrou přisp: k nesmírně riskantním letovým podmínkám, dokonce i v hyperprosto Chřtán je jeden z divů galaxie, ale jestli se skrz shluk vydal po špatné se… Doufám, že se mu nic nestalo!”

Leia se naklonila hlouběji do přenosového pole. „Han je velmi do pilot, pane komisaři.”

„Ihned shromáždím pátrací oddíl, ministryně. Věřte mi, Kessel v té

Hledání Jedi 107

tíležitosti nabídne veškerou možnou pomoc. Prohledáme povrch planety běsíce a ve vesmíru budeme pátrat po jakékoli porouchané lodi. Okamžitě vás uvědomím o každém pokroku.”

Doole se natáhl dopředu k ovládání svého holotransmitéru, ale pak se

¦tavil. „A samozřejmě se těšíme, až budeme moci formálně uvítat jaké-

¦ xoli dalšího velvyslance, kterého se rozhodnete poslat. Doufám, že až

lu budeme mluvit příště, bude to za šťastnějších okolností.”

Obraz Morutha Doola se rozplynul v šumu statiky a Leia dovolila, aby

»r její kamenný výraz proměnil v zachmuřený pohled plný zmatku a pode—

Winter vzhlédla od ovládacího panelu. „Nezaznamenala jsem žádný eiinoznačný rozpor fakt, ale nejsem přesvědčená o úplné pravdivosti toho, id říkal.”

Leiin pohled se zaměřil na cosi ve velké dálce. Útroby se jí stahovaly bkostí a připadala si velmi pošetile, že se na Hana zlobila. „Rozhodně ta-t< něco nehraje.”

1717

yž Hanu Solovi konečně povolily

nervy, široce se rozpřáhl a vpálil strážnému ránu, kterou ho srazil dozd du. Han na muže skočil a znovu a znovu ho bil do prsou a do břicha. 0 odřené brnění stormtrooperů si rozbil klouby prstů.

Ostatní stráže na shromaždišti se k němu vrhly a povalily ho na zeraj Dozorci sledující za transpariocelovými kójemi směnu spustili poplač J a zavolali pomoc. Dveře ze spolefiných prostor se odsunuly a dovnitř vtrhl čtyři další strážní. V běhu vytahovali zbraně.

Chewbacca vydal divoké wookieeské zařičení a pustil se do ostatnío stráží, začal je strhávat z Hanových zad. Životní dluh vůči partnerovi m” přednost před zdravým rozumem.

Han dál tloukl kolem sebe a nesouvisle na své věznitele ječel. Chewbac ca srazil hlavy dvou strážných dohromady a jejich ochablá těla upustil zem. Posily pohlédly vzhůru na Wookieeho, a když před sebou spatřil; zeď srsti a svalů, vyvalily oči. Vytáhly zbraně.

Mladý Kyp Durron se hluboce sehnul, vrhl se nejbližšímu ozbrojenémi strážnému po nohou a porazil ho na zem. Rychle přelezl stranou a pruc-kým taháním za boty a nohy povalil další dva muže.

Protože neměli co ztratit, zapojili se ostatní vězňové do rvačky a zař bez rozmyslu bušit do fiehokoli, co bylo poblíž, ať to byly stráže, nebo ji

J^\xl

Hledání Jedi 109

¦ -zni. Mnozí z vězněných horníků byli původně sami vězeňští strážní, kteří během Doolova povstání stáli na špatné straně - a ostatní vězni je nená-Lděli.

Se zahučením energie prolétly vzduchem modré oblouky z blasteru na-fcveného na omráčení a srazily Chewbaccu přímo na záda. Wookiee kaš-idl a sténal a snažil se zvednout se na loktech.

Poplašné znamení stále znělo: pulzující zvuk, který ke zmatku na shromaždišti jen přidával. Ze společných prostor se přiřítily další stráže. Modři? omračující výboje se vlnily vzduchem a srážely vězně a zároveň ochro-I ivaly i jiné stráže.

..Dost!” zařval šéf Roke do mikrofonu na límci. Jeho hlas zaduněl z reproduktorů na shromaždišti. „Nechtě toho, nebo vás vomráfiíme všechny a potom rozpitváme, abysme zjistili, co nemáte v hlavě v pořádku!” I Byl vypálen ještě jeden omračující výboj. Dva zápasící dělníky složil k zemi jako pytle rosolu.

Han se vytrhl strážím a začal si mnout potlučené klouby. V hlavě mu to éél vřelo zlostí a musel se dvojnásob usilovně snažit, aby se rychle uklid-kil a nestřelili ho.

..Všichni do svejch kójí! Hned!” nařídil šéf Roke. Ret se mu zkřivil. [Tmavé, namodralé strnisko vypadalo, jako by měl na tváři skvrnu od oleje.

¦o boulovité tělo vypadalo zkrouceně a nebezpečně.

Kyp Durron se zvedl, ale když zachytil Hanův pohled, usmál se na něj. Bez ohledu na to, jaký je čekal trest, se Kypovi líbilo, že to mohl někomu aandat.

L Dva velice neklidní strážní s námahou zvedli Chewbaccu na nohy a jeho chlupaté paže si položili přes ramena. Další strážný ve staré potlučené helmě stormtroopera na Wookieeho namířil zbraň. Chewbaccovy ruce ¦ nohy se cukaly, jako by se dál snažily bojovat, ale omračující výboj způsobil v jeho nervových impulsech zmatek. Stráže ho hodily do jedné z cel aktivovaly dveře, než mohl nad svými svaly získat vládu. Zhroutil se na

m jako hromada pocuchané hnědé srsti.

Han měl oči potemnělé zlostí. Pohyboval se napjatě a ostražitě. Násle—

val Kypa k řadě kovových kójí. Strážní se oprašovali a nasupeně na něj ‘ věli. Han vlezl na svoji nepohodlnou pryčnu. Kovové tyče, které kolem ¦íj oddělovaly matrace a kóje, vypadaly jako další klec.

Kyp vyšplhal do horní kóje a naklonil se dolů. „0 co tady šlo?” zeptal . „Co tě tak vytočilo?”

Jeden ze strážných zaklepal na stěnu kóje omračujícím obuškem. „Hla—

nechat uvnitř!”

Kypová tvář zmizela zpátky dovnitř, ale Han stále slyšel, jak se hýbe.

IIO Kevin J. Anderson

„Jsem jen přecitlivělej, řekl bych,” zamumlal Han. Uvnitř ho stravova. pocit prázdnoty a smutku. „Jen jsem si uvědomil, že dneska se moje děti vracej domů. Nebyl jsem tam s nima.”

Než mohl Kyp odpovědět, nahodil šéf Roke uspávači pole, jež začalo pulzovat kolem kójí a poslalo Hana, který stále vzdoroval, na nekonečné, cestu mezi jednotvárné noční můry.

*

Moruth Doole stál před vchodem do přístavby, kde se zpracovávalo koření, a přes své mechanické oko si nasazoval infračervené přídavné zařízení. Syčel neklidem a kmital jazykem dovnitř a ven, aby ochutnávai vzduch, aby se chránil před nebezpečím.

Nedávná transmise od Solovy ženy ho učinila velice nervózním ohlední toho, co by mu Nová republika mohla provést. V hřejivé temnotě komor na zpracování koření se mohl uvolnit. Při pohledu na slepé a bezmocné dělníky, kteří celé hodiny plnili, co jim nakázal, si připadal silnější, mocně -ší.

Těžké kovové dveře se zaduněním zapadly na místo a všechno svěji nechaly venku. Odsunul se druhotný vchod, který ústil do lůna podobní klenuté místnosti. Na jeho infračerveném doplňku zářila, rudě žhnula tělesným teplem dělníků. Doole se zhluboka nadechl, nasál zatuchlý pacn shromážděných tvorů.

Pohlédl na rozmazané oranžové siluety, které se hrbily nad pracovní linkou. Rozpohybovaly se; jeho přítomnost je naplňovala tichým strachem. To se Doolovi líbilo. Vkráčel mezi ně a začal kontrolovat jejich práci.

Stovky slepých larev - bledých, červovitých, s velkýma nevidoucím* očima - nemotorně braly křehké krystaly koření do čtyř štíhlých rukou Balily vláknité segmenty do neprůsvitného papíru a ukládaly je do spec:-álních ochranných skřínek, které se potom dopravovaly nahoru na základnu na měsíci Kesselu, která sloužila jako loděnice a překladiště. S larvami, které pohodlně pracovaly v naprosté tmě, jež byla pro zpracování h-ření nutná, fungoval Doolův podnik mnohem elegantněji, než tomu bylo imperiální nadvlády.

Krátké telepatické posílení, jež glitterstim poskytoval, ze substance či nilo cenné zboží, které Impérium drželo pod přísným dohledem. Jiné pla nety měly slabší formu koření, někdy označovanou jako minerální ryli, al Kessel byl jediné místo, kde bylo možné nalézt glitterstim. Impérium di zelo kesselskou produkci koření v ocelovém sevření a nechávalo si glit terstim pro účely špionáže a výslechů, jakož i ověřování loajality a udělc vání přístupu k tajným informacím.

Ale na černém trhu po něm byla vždycky ohromná poptávka: záje

Hledání Jedí 111

¦ něj měli milenci toužící sdílet efemérní telepatické spojení, umělci pát-¦¦- ící po inspiraci, investoři usilující o získání tajných informací, švindlíři •-ažící se podvést bohaté klienty. Mnoho pašeráků převáželo koření pro Jabbu Hutta a další gangstery, kteří substanci distribuovali.

Ale Impérium už produkci koření neovládalo. Doole nečekal žádné dal-k potíže - dokud se nevrátil Sólo.

Doole na hovor z Coruscantu čekal celé dny. Znovu a znovu si nacviěo-tal odpovědi a přesně věděl, co říct. Možná že nacvičoval příliš a odpovídal tak kvapně, že mohl v ministryni Organě Sólo vzbudit podezření.

Skynxnex Doolovi řekl, že reaguje přehnaně, že prostě jen potřebují krát svou roli. Sólo a Wookiee byli bezpečně zavření v dolech na koření. Sikdo je nikdy nemohl nalézt. Ale vždycky tu byla možnost, že se něco pokazí. Možná by bylo nejlepší, kdyby prostě rozkázal Sóla zabít a všech rzik se zbavil.

Doole procházel mezi řadami pracujících larev. Jeho zrak nebyl v rozmazané infračervené o mnoho horší, než normální vidění mechanickým •kem. Housenkovité larvy se v naprostém tichu hrbily a otrocky pracovaly. Doole je vybral z vaku ještě jako vejce a vychoval je tady, kde bylo Kředem jejich existence zpracovávání koření. Byl pro ně bůh.

Když kolem něj Doole prošel, jeden z největších samců se napřímil a zaujal obranný postoj. Mával slabýma rukama, jako by chtěl Doola vy-knat ze svého území. Doole si s leknutím povšiml, že samčí larva už byla léměř dospělá. Copak to uteklo tak rychle? Tenhle už brzy svlékne kůži a vyvine se z něj silný dospělec.

Doole ho bude muset zabít dlouho před tím. Konkurence byla to poslední, co teď potřeboval - i když to znamenalo zabít jedno z vlastních dětí.

Šéf Roke stál na shromaždišti s rukama v bok a s boulovitým úsměvem si prohlížel dělníky. „Včera jsme přišli o další tým. Stráž a čtyři pracanti, kluboko v novejch tunelech.” Počkal, až to sdělení vstřebají, ale většina tězňů si chybějících dělníků už všimla.

„Ze vzorků, který jsme získali předtim, je vidět, že by to mohlo bejt jedno z nejbohatších nalezišť koření, co jsme objevili, a já nedovolím, aby mě neschopnost a pověry připravily o velkej zisk. Potřebuju několik dobrovolníků, aby se mnou šli do spodních tunelů a prohlídli jsme to tam -a když dobrovolníci nebudou, tak si stejně nějaký vyberu.” Šéf Roke vyčkával. „Nehlaste se všichni najednou.”

Rozhlížel se po místnosti. Při pohledu na něj Han věděl, že kvůli podílu na včerejší rvačce bude jeden z těch, koho vybere. Ale to mu nevadilo I— ne pokud byla jeho podezření správná. Než aby Rokeovi udělal tu ra—

112 Kevin J. Anderson

Hledání Jedí

113

dost, že ho bude moci k něčemu donutit, udělal Han krok vpřed. „Já se hlásim. Lepší než další den, kdy se mi jen dostává špína za nehty.”

Roke na něj překvapeně hleděl a potom podezřívavě přimhouřil oči.

„Já půjdu taky,” postavil se Kyp Durron vedle Hana. Han cítil, jak se v něm zvedá příjemný hřejivý pocit, ale odehnal ho pryč. Nechtěl nic vysvětlovat - zatím ještě ne.

Chewbacca překvapeně zakňučel a pak zavrčel otázku ohledně Hanova duševního zdraví.

„Co říkal?” zeptal se šéf Roke.

„Taky se hlásí,” odpověděl Han.

Chewie vydal rozpačité odmítavé zasupěni, ale dál už se nehádal.

„Ještě jednoho dobrovolníka,” řekl Roke a rozhlédl se po místnosti. „Ty, Clorre,” ukázal na bývalého zaměstnance ve vězení, který v Hanoví šarvátce napáchal hodně škody. „Vezmu si jednoho strážnýho a vás čtyn. Oblečte se a vyrážíme.”

Roke neztrácel čas. Teď už byl Han na navlékání termálního oděvu a upravování dýchací masky zvyklý. Zapnul pohonné těleso a oblekem mu začalo pulzovat teplo. Chewbacca vypadal směšně. Prázdný třetí rukáv obleku mu visel zplihle a měl ho páskou přilepený k trupu.

Kyp s Chewbaccou na Hana stále zírali a přemýšleli, co měl v úmyslu Han nepatrně pohnul rukama, aby prozatím umlčel jejich otázky. Samozřejmě, že měl plán.

Jeden z ostatních strážných, který vypadal nervózní a nesvůj, si přendai blasterovou pušku z ramene na rameno.

„Tak jdeme!” řekl šéf Roke a tleskl.

Čtyři dobrovolníci a druhý strážný se seřadili u vchodu do dlouhé kovové místnosti, kde byly uloženy vznášející se důlní vozíky. Vešli dovnitř a šéf Roke z dlouhého vlaku odpojil tři vozy. Spolu se strážným se posad:, dopředu, zatímco ostatní se vtěsnali do zbývajících dvou vozíků.

„Hej, co takhle nějaký ty infračervený brejle?” ozval se Han. „Jestli I tam dole skutečně něco je, budeme potřebovat vidět, kam máme utíkat.”

Roke si pohrdavě nasadil vlastní brýle. „Vy jste postradatelný.” N| | ovládacím panelu předního vozu aktivoval naváděcí systém. Světla zhasia a dveře na opačné straně se s úpěním otevřely. Komoru zaplavil řídký studený vzduch.

„Ale nápad to byl dobrej,” řekl Han a chvatně si nasadil dýchací masku.

Málo nadšený vězeň Clorr zasténal hrůzou. Potom se vznášející se vozíky daly s trhnutím do pohybu a nabíraly rychlost, až se nakonec řítily chodbám: Vzduch kolem nich svištěl, když se vozík hnal těsně kolem tunelů v drolíci se skále, ze kterých generace horníků odloupaly ložiska glitterstimu.

Když vítr, který provázel jejich let, přehlušil ostatní zvuky, naklonil se .kvp blíž k Hanovi a promluvil přes dýchací masku: „Dobře, tak mi řekni, I do čeho jsme se to dostali.”

Han pokrčil rameny. „Mám takovej nápad a jestli mám pravdu, může-ie se všichni z tyhle kaše dostat.” Chewbacca vydal pochybovačný zvuk, ale skončil otázkou. „Přemejšlej o tom, Chewie. Lidi se čas od času ztrácej ze stejnýho mís-I ta - co když našli cestu, kudy utýct? Pracovali v novejch tunelech, hledali koření v neprozkoumanejch oblastech a pak se jich najednou pár nevrátí. Ty i já víme, že je tu spousta opuštěnejch šachet, který načerno prorazili horníci, co proklouzli skrz císařský bezpečnostní opatření. Tahle planeta r prošpikovaná vchodama do tunelů s kořením.”

I Han se odmlčel a doufal, že už to pochopili. „Rokeovy týmy maj obyléfjně jednoho strážnýho a pět slepejch vězňů. Co když zahnuli za roh

I a najednou objevili východ na povrch, takže zase viděli? Mohli přemoct

•tráž a dostat se na svobodu.

Jenže jakmile Roke objeví cestu ven, ucpe ji a další šanci už mít nebu—

Ueme. Jestli se někdy máme dostat ven, jestli se mám někdy vrátit a zase

fiidět Leiu a děti, musim to zkusit. Myslel jsem, že tenhle zoufalej risk by

I ta to možná stál.”

..To mí připadá jako docela nadějná možnost,” řekl Kyp. „Byl jsem tady

Ie tak dlouho, že jsem ochotnej zkusit cokoli.” I Chewbacca souhlasil, ale poněkud méně nadšeně.

Řítili se stále dolů a hlouběji, prudce míjeli ostrá nároží. Han měl ně-

ilikrát dojem, že se kamenné stěny prohnaly kolem jeho hlavy jen o dél—

1 dlaně, a snažil se ve vozíku přikrčit. Nechtěl si představovat, co by se

Kalo. kdyby v rychlosti, jakou se pohybovali, narazil Chewbacca hlavou

lo nějakého výběžku.

V temnotě dolů Han rychle ztratil veškerý pojem o čase. Neměl ponětí, ¦k dlouho cestovali, jak daleko letěli nebo jak rychle se vozíky skrz tune-» pohybovaly. Šéf Roke vozidlo zastavil a nařídil vězňům vystoupit. Stráž-I -i z ramene hlučně sundal blasterovou pušku.

Han věnoval zvláštní pozornost tichým zvukům, které slyšel, a skládal i co nejlepší představu, kde se šéf Roke a strážný v každý okamžik nalé-

i. To bylo něco, co potřeboval vědět, kdyby musel rychle uprchnout.

? teď už se dostali tak hluboko, že si nedokázal představit, jak by mohli ¦jít cestu na povrch.

..Pojďte za mnou,” rozkázal šéf Roke. „Jednoho vězně chci do čela před i)ou a stráž půjde nakonec.” Han slyšel, jak do někoho strčili a on vyjekl. Potom klopýtavě vyšel

114 Ke vin J. Anderson

vpřed. Byl to Kyp? Ne, podle nepřátelského zamručení určil, že muž v čele bude Clorr, bývalý zaměstnanec vězení.

Šéf Roke zašramotil ve svém vaku a vytáhl nějaké vybavení. Han slyše. elektronické klapání a bzukot. Byl to nějaký detektor. Han nastražil u>; a poslouchal, jak se tóny mění, zatímco Roke pohyboval skenerem ze strany na stranu.

„Koření všude kolem nás,” řekl Roke. „Přesně jak jsme si myslei: A před náma se koncentrace zdá bejt ještě vyšší. Běžte dopředu.”

Clorr vklopýtal do černoty a šéf Roke ho následoval. Han poslepu postupoval. Cítil, jak se ho Kyp chytá kolem pasu, a slyšel, jak se Chewbaccův dech ozývá zpoza dýchací masky.

Jak postupovali dál, byly chodby stále chladnější. Když Han ohnul s\é nechráněné prsty, zapraskaly. Zvýšil si výkon topení v obleku, ale teplo h»i uklidnilo jen málo.

Elektronické klapání Rokeova detektoru sílilo. „Koncentrace stoupá.” řekl. „Tohle jsou jedny z nejhustších, nejčerstvějších žil koření, jaký jsme kdy objevili. Pro vás vězně bude o hodně víc práce.”

Detektor klapal a oni se šourali dál. Kromě zvuků, které sami působil, vzbuzovala chodba dojem mlčících úst.

Han měl pocit, že hlouběji v tunelu zaslechl nenadálý cupitavý zvuk něco velkého a těžkého, co se pohnulo, zastavilo, znovu se pohnulo a pai se zvolna začalo vracet, jako by se to plížilo. Clorr si pro sebe vpředu coa zabručel, ale Han slyšel, jak ho šéf Roke postrčil kupředu.

„Hodnota stoupá přímo za rohem.” Chraplavý hlas šéfa Rokea v sobř měl stopu dětského vzrušení. „Budu ten senzor muset překalibrovat.”

Han znovu zaslechl cupitání, ale zdálo se přicházet z větší vzdálenosti. Nebyl to zvuk, který způsoboval někdo z jejich skupiny. Znělo to jako ostré kovové bodce ťukající do skla.

Když zahnuli za roh, zvuk šoupavých lidských kroků se změnil. „Hoc-notě koření nestačí stupnice!” vykřikl šéf Roke.

Clorr náhle zaječel.

„Hej!” ozval se šéf Roke.

Clorr znovu zaječel, ale tentokrát zvuk přicházel mnohem hlouběji z t nelu, jako kdyby ho něco ukořistilo a dalo se na útěk, jako by ho to vlekl do svého skrytého doupěte.

„Kde to -” řekl Roke a pak i on vydal polekaný výkřik.

Han slyšel, jak se kroky obutých nohou obracejí a běží zpátky. Odstrčil Kypa stranou, směrem odkud přišli. „Dávej si pozor!”

Šéf Roke narazil do Hana a upadl. Han se zapotácel proti kamenné stěně, ale rovnováhu udržel. Roke se drápal po zemi a snažil se uniknout.

Hledání Jedi 115

..Otoč se!” zařval Han na Kypa a postrčil mladíka směrem ke vznášejí-pm se vozíkům. „Co to je?” zaječel na šéfa Rokea. Znovu zaslechl špiča-W. ťukavý zvuk a ten se blížil, cupital jako mnoho zašpičatělých nohou za-« řičených jehlicovitými drápy.

Roke zaječel a potom ze sebe vyrazil uuuuf. - něco mu vyrazilo dech. Han slyšel ránu, když muž dopadl na zem, ale Roke se znovu vyškrábal na ¦ohy, nebo alespoň na kolena, a plazil se vpřed.

Han se dal do běhu, ale Roke ho chytil za nohu a pevně se držel. Han pr snažil vytrhnout se a křičel: „Nech toho! Musíme se odsud dostat!” Než ho však Roke mohl pustit, něco za ním - něco, co bylo velmi velké ••elice, velice blízko - ho popadlo a trhlo s ním dozadu. Jeho sevření po-ilo. Rokeovy nehty byly jako pařáty. Pokoušel se zachytit kluzké látky ova termálního oděvu, ale s prudkým zasvištěním ho to odtáhlo pryč chodby. Stále se zajíkal a křičel. Han ve tmě neviděl vůbec nic…Běžte!” vykřikl.

Chewbacca zaburácel a jako demoliční vozidlo se zabořil do strážného sebou. Kyp Wookieeho následoval a padlého muže přeskočil, ale Han ¦j zakopl a rozplácl se na hrbolaté kamenné podlaze. Nikdo nic neviděl. Strážný se vydrápal na kolena a začal kolem sebe tlouct a bušit, jako by nepřítelem Han. Ale oslepený a zoufalý Han sáhl po něčem jiném. Po-infračervené brýle, které měl strážný na obličeji, a stáhl mu je. Měny se okolo něho stahovaly. Výkřiky a zvuky panického úprku a tuk blížící se monstrozity klaustrofobicky hřměly kolem něj. Kvílení padlého strážného, nenadále slepého a zachváceného hrůzou, milá jeho dýchací maska. Chňapl po Hanovi, ale ten mu masku úderem cdil. Unikající kyslík vydával hvízdavý zvuk. Strážný musel Hana pus-aby si masku znovu nasadil.

Han se hrabal kupředu. Potřeboval vidět. Museli najít důlní vozíky, aby mohli dostat pryč. „Běž, Chewie! Pořád rovně! Dávej pozor, aby byl yp s tebou!”

Natáhl si brýle přes hlavu. Znovu slyšel cupitavý, dupavý zvuk špičatí pospíchajících nohou. Zaútočila na ně celá armáda těch věcí, nebo to jen jeden velký exemplář s mnoha nohama?

Skrz brýle viděl jasnou skvrnu, což byla infračervená signatura poraženo strážného, a svítivé obrysy utíkajícího Kypa a Chewbaccy. Slyšel, jak lomoz tvrdých špičatých nohou vrací chodbou a žene se na ně. Strážný se dal do pohybu. Vyškrábal se na nohy a začal klopýtat za Haní, ale nic neviděl. Potácel se sem a tam a pak narazil do zdi, udeřil se vou o tvrdý výběžek.

11G Kevín J. Anderson

Pospíchající nohy monstra se blížily jako dunění meteoritů bubnujíc, na bok lodi. Strážný zaječel.

Han se po něm ohlédl, ale v temnotě chodby kromě něj nic jiného ne děl, žádný obrys, žádnou signaturu, žádné tělesné teplo jakéhokoli tvora ¦ niěeho, co bylo živé.

Strážný náhle ztuhnul, jako by ho zezadu sevřela obrovská neviditeln ruka. Potom Han ke svému zděšení spatřil siluetu dlouhé, vytáhlé notr natažené kolem pasu strážného a ještě další, svírající jeho rameno. B\t naprosto ěerné, jako kdyby byly vystřižené z mužova infračerveného ¦ brazení. Strážný se vzpouzel a kvílel.

Něčím škubnul - byla to jeho blasterová puška. Han se zajíkl přek\ I pěním, když do nejčernější temnoty vyšlehla zářivá jehlice, zasáhla r mnohonohou věc a na nepatrný zlomek vteřiny ji osvětlila. Han spatřil ¦ co, co vypadalo jako kroutící se masa špičatých větviček: krysí hnízdo ¦ táhlých nohou a drápů a tesáků prokládaných očima - mnoha, mnoha oí . ma. Potom to stvoření pohltilo všechno světlo a uvrhlo chodby zpátky I temné slepoty.

Strážný se zdvihl vysoko do vzduchu a otočil se. Ovinuly ho další stín rampouchovitých nohou. Planoucí obdélník baterie termálního oblek v infračervené oslnivě žhnul, ale jeden z ostrých drápů se do ní zabodl la ko žihadlo. Do tmy vyrazily jiskry a zanechaly Hanovi mžitky před očima.

Jak Han za škobrtání a klopýtání běžel pozpátku, viděl mužovu infra červenou siluetu slábnout. Strážný se postupně stával tak chladný, jak bylo jeho okolí. Ten tvor, ať už to bylo cokoli, se musel živit vysávánír energie, tělesného tepla anebo čehokoli, co dokázal ve studených a prázo ných chodbách nalézt.

„Pořád utíkejte!” vykřikl Han, když teď viděl tvary před sebou. Rozp. znal mdlou záři tepla, které stále ještě sálalo ze vznášejícího se důlníh transportu. „Vozejk je přímo před tebou, Chewie! Vlez do něj!”

Wookiee vrazil do kovového boku vozidla a pomalu se zastavil. Chew bacca se natáhl, popadl Kypa a zvedl ho na sedadlo vozíku.

Potom za sebou Han opět zaslechl uspěchané, klapavé kroky ženoucí -tunelem. Teď byl na řadě on. Řítil se kupředu a ztěžka oddechoval. Klopí tal přes kamení a narážel do stěn, které neviděl. Krev mu zamrzla v žilách

Chewbacca šmátral po ovládacím panelu a pokoušel se ve tmě rozezn< tlačítka. Han dál utíkal. Klapot špičatých nohou sílil.

Han se odvážil rychle se ohlédnout. Třebaže slyšel, jak se za ním ta vě plnou rychlostí žene, nic ve tmě neviděl. Vůbec nic.

Dorazil k vozíku a skočil do něj. „Prostě dej NÁVRAT, Chewie! Pra» do něčeho!”

Hledání Jedi 117

Chewbacca praštil do aktivačního tlačítka a vozík se otočil kolem své » . aby se rozjel zpátky ve směru, kterým přijeli.

I Cval tvora s nohama jako sekáčky na led se stále zrychloval. Důlní vo-Ú- nabíral rychlost, ale kreatura se za ním hnala dál. Han ji infračervenými brýlemi pořád ještě neviděl.

I Cosi s hlasitým prásknutím udeřilo do zadního vozíku. Poslalo ho to na |»anu, kde narazil do stěny tunelu. Jak dřel o skálu, odletovaly jiskry, ale ¦nsport dál zrychloval.

1 Han za nimi zaslechl duté zařičení a další zvuky už nechávali dál a dál ¦ sebou. Tvor je přestal pronásledovat. Tma se před nimi valila jako ¦romné ěerné vakuum.

Han věděl, že automaticky míří zpátky do shromažďovací místnosti. Bewbacca na něj vrčel a hučel. Kyp seděl a hrůzou sotva popadal dech. fcos viděl?” zeptal se.

..Nevim,” odpověděl Han. „Něco, co jsem v životě neviděl.”

Chewbacca zabafal zlostí a hněvem a nesmírnou úlevou. Han si po-Udechl: „Souhlas. Tohle nebyl jeden z mejch nejlepších nápadů.”

^m

I ‘ lulce Skywalker Gantorisovi odhal

divy vesmíru. V modifikovaném raketoplánu vzal svého pasažéra na oř bitu a nechal ho pohlédnout dolů na Eol Sha, planetu odsouzenou k z hubě. Příliš blízký měsíc nad ní visel jako pěst zdvižená před opon hvězd.

Luke zažehl podsvětelné motory raketoplánu a vylétl vzhůru do plano> čího divu mlhoviny Kotel, zatímco Gantoris průzory upřeně hleděl mez: chaotické, žhnoucí plyny. Potom se vrhli do nekončícího otvoru do jiné d^ menze a skrz hyperprostor si krátili cestu napříč galaxií.

K Bespinu.

Během jednotvárné cesty začal Luke Gantorisovi vyprávět o Síle a o vy cviku, kterým v plánované akademii Jedi kandidáti projdou. Teď, kd; souhlasil, že s ním půjde, se Gantoris zdál ochotný, a dokonce dychti porozumět záhadným ozvěnám a pocitům, které se po celý jeho život dotýkaly jeho mysli.

Hukot silných motorů raketoplánu a nepochopitelné, závrať působí víření hyperprostoru přispěly k započetí několika cvičení, která měla probudit Gantorisův potenciál. Luke byl překvapený, jakou měl ten mui schopnost soustředit se, jak dokázal zavřít oči a nerušené se ponořit ¦ své mysli. Luke byl během svého výcviku netrpělivý mladík. Gantoris v-

Hledání Jedi 119

tal v mnohem drsnějších podmínkách, a proto byl zachmuřený a vytr-

.. Musíš sáhnout mimo sebe a cítit svoji mysl, cítit své tělo, cítit, jak tě lopuje celý vesmír. Síla se rozprostírá kolem všeho a vším proniká, chno je součástí všeho ostatního.”

Luke dával bedlivý pozor na to, co po Gantorisovi žádá. Obi-Wan Keno-¦rávil nějaký čas tím, že Luka cvičil, a Yoda tomu věnoval mnohem 8í dobu. Luke však také podstoupil neplodný výcvik Joruuse Cbaotha t době, kdy se nalézal ve společnosti vzkříšeného císaře, se učil schop-tem temné strany.

Luke nemohl zapomenout na to, že Obi-Wanův výcvik také přeměnil kina Skywalkera v Dartha Vadera. Stálo by to za to, obnovit rytíře Je-pokud by cenou za to bylo stvoření dalšího Vadera? Gantorisovy zlo-‘ é sny o „temném muži”, který mu ukáže moc a pak ho zničí, Luka

íce znepokojovaly.

Když Luke s raketoplánem vystoupil z hyperprostoru a blížil se k Bes—

11, čekal, že by nový výhled mohl na Gantorise být příliš. Ale ten ne-ný muž zíral skrz průzory jako dítě, uchvácený planetou zvířených ů, na které Lando Calrissían kdysi spravoval Oblačné Město. Pohled

vířící svět Lukovi náhle připomněl jednu z největších hrůz v jeho živo—

Když ucítil bodnutí těch vzpomínek, prudce zavřel oči.

Gantoris se v oddělení pro pasažéry za ním naklonil kupředu. „Je něco

tně? Právě jsem z tebe vycítil silný proud emocí.” Luke překvapeně zamrkal. „To jsi dokázal zachytit?” Gantoris pokrčil rameny. „Teď, když jsi mě naučil, jak vnímat a naslou—

t, to ke mně proniklo velice jasně. Co ti dělá starosti? Jsme v nebezpe—

Luke otevřel oči a znovu pohlédl ven na Bespin. Vzpomínal na svého tele Hana Sóla, zajatého a zmraženého v karbonitu, aby byl doručen bovi Huttovi. Vzpomínal na svůj souboj s Darthem Vaderem na úzkých tcích Oblačného Města, který ho stál ruku. A co bylo nejhorší ze vše-vybavoval si Vaderův hluboký hlas pronášející strašlivou zvěst: „Luku, ~m tvůj otec!”

Luke se zachvěl, ale otočil se, aby Gantorisovi pohlédl do tmavých očí. ám na tohle místo silné vzpomínky.” Gantoris mlčel a už se dál na nic neptal.

* Na větrných proudech Bespinu pluly vzdušné těžební instalace - vzná-ící se automatizované rafinerie, skladovací nádrže pohupující se nad ačny a zařízení, která z hradby mraků odebírala vzácné plyny. Ne

120 Kevin J. Anderson

všechny se ukázaly jako výnosné. Větrem unášený kolos Tibannopolis I vznášel prázdný. Bylo to vrzající město duchů na obloze.

Luke vznášející se město sledoval na svých navigačních obrazovkách. Schylovalo se k bouři a konstrukce visela nad tmavými mračny. Násle ‘ kem selhání repulzorových generátorů se město naklánělo.

„Tam letíme?” zeptal se Gantoris.

Střecha, paluby a boční stěny města byly obrané sběrači odpadu, ktr odváželi staré železo. Tibannopolis vypadala jako kostra toho, co býval< dřív. Její široká polokoule měla zprohýbané pláty a zkroucené nosníkt Pod ní visely promáčknuté nádrže se zátěží. Ze spojů vyčnívaly četné au tény a větrné korouhve.

„Na někoho tady počkáme,” odpověděl Luke. Navedl raketoplán dolů n hlavní přistávací palubu, která vypadala dost pevná na to, aby jeho loď uix sla. Křížem krážem vedené nosníky byly pokryté oprýskanými kovová -deskami, ale na některých místech se spoje ohnuly vzhůru a svary praskh

Luke vystoupil z raketoplánu a Gantoris se k němu připojil. Dloun černé vlasy už neměl v copu a divoce mu vlály kolem hlavy jako hříva, m oblečený v obnošeném pilotním oděvu stál hrdě a vzpřímeně. Černé o( mu zářily údivem.

Skrz kostru Tibannopolis prudce vanul silný vítr a vyhazoval úpivý zvj Rozkývaný kov sténal a zrezivělé spoje dřely jeden o druhý. Vítr s sel-nesl ostrý chemický pach stopových plynů unášených do větších výšek.

V trhlinách budov se shromažďovala černá ptačí stvoření s trojúhelrt kovitými hlavami a hnízdila na holých nosnících. Když se Luke s Gant(>r sem vydali vpřed, létající tvory to rozrušilo a začali šustit kožovitými kily. S krákotem a klapotem otvírali a zavírali tlamy.

Mraky pod Tibannopolis a kolem ní nabraly kouřově šedou barvu bl: cí se bouře. Skrz hradbu mračen dole se zaklikatily blesky.

„Co teď?” zeptal se Gantoris.

Luke si povzdechl a vytáhl z úložného prostoru dopravního raketopL nějaké nafukovací pokrývky a sbalenou matraci. „Dva dny jsme strái zavření v lodi. Nejsem schopen říct, kdy se Streen může vrátit, a myslí že bychom se měli pokusit pořádně si odpočinout.

„Streen?” zeptal se Gantoris.

„Člověk, na kterého čekáme.”

*

Tu noc propukla bouře, omyla odkryté plochy Tibannopolis a sliti: které konstrukci tvořily, pokryla čerstvými květy rzi a patiny. Luke s G torisem nalezli přístřeší v rozpadajících se budovách, kde kvůli náklo opuštěného města ulehli na nachýlenou podlahu.

Hledání Jedi 121

Ponořený v jediském transu, který poskytoval více odpočinku než spá-k, nevěnoval Luke příliš pozornosti svému okolí, ale nechával si v mysli vřené malé okénko, připravený se ihned vrátit do stavu bdělosti. Gantoris ho překvapil: „Luku, myslím, že se sem někdo blíží. Cítím to.” Luke se okamžitě probudil, posadil se zpod zakrytého kovového výklen-a pohlédl ven na bělostné spletence mraků. Jeho mysli trvalo jen oka-k, než odhalila přítomnost blížícího se člověka - ale udělalo na něj do-. že byl Gantoris cizince v dálce vůbec schopen vycítit. „Cvičil jsem,” řekl Gantoris. „Pátrat a rozhlížet se svojí myslí. Není tu ¦Do moc, co by mě mohlo rozptylovat.”

..Dobrá práce.” Luke se snažil, aby se mu na tváři neobjevil spokojený Ifraz, ale neuspěl. „Tohle je ten člověk, na kterého čekáme.” i Použil svoji schopnost vycítit věcí a zaostřil na černý obrys, který se iáižil napříč nebeským panorámatem stoupajících plynů. Spatřil podivu-^dný shluk svázaných plošin a baňatých nádrži nesený ve vzduchu baló-n a manévrující pomocí vrtulí, které čouhaly všemi směry. Unášený větrní plul nesourodý dopravní prostředek směrem k nim.

Luke se při pohledu na bizarní konstrukci usmál, zatímco Gantoris vy-ilil oči údivem. Rozeznali siluetu jen jediného muže stojícího u kormid-. Po stranách hlavní plošiny se vánek silnými šlehy opíral do pečlivě iravených plachet. Oblačný prospektor Streen se vracel domů. Luke s Gantorisem pomalu sestoupili dolů na přistávací plošinu, aby na iio počkali. Jak se směsice nádrží na plyn, balonů a rovných můstků ¦tla, Streen si jich konečně všiml.

Podivné vozidlo náhle změnilo směr a začalo kolem poničeného města isovat kruh, jako by se jeho pilot polekal a zdráhal se přistát. Když ale m že na něj čekají jen oni dva, nějakým způsobem znovu získal odva-.’. nechal se větrem unášet k nim.

Streen se svým dopravním prostředkem nepřistál, pouze s ním doplul okraji přistávací plošiny a začal ho přivazovat k podpěrným sloupům ícím u zábradlí. Luke řetězy z vláken přidržel a pomohl Streenovi jeho vidlo uvázat.

Nikdo nepromluvil. Streen stále vrhal kradmé pohledy jejich směrem.

Luke si ho prohlédl. Streen se věkem blížil stáří. Plnovous a hnědé vla—

měl natolik prostoupené šedými prameny, že získaly krémovou barvu.

kůže vypadala zdrsněle, jako by ostrý vítr a nelehký život pod širým

gn vysály z jeho těla cosi podstatného. Na sobě měl obnošenou kombi—

s mnoha kapsami. V řadě z nich bylo cosi nacpané.

když prospektor vstoupil na přistávací plochu, čtveřice černých ptačích

ření se s třepotem křídel vznesla z hradů mezi plošinami, výfukovými

122 Kevin J. Anderson

trubicemi a nádržemi Streenova plavidla a vracela se do džungle ki strukcí létajícího města.

„Tibannopolis už není obydlená celá léta,” řekl Streen. „Proí jste s přišli?”

Luke se napřímil a obrátil se čelem k němu. „Přišli jsme za tebou.”

Gantoris trpělivě stál vedle Luka Skywalkera a připadal si divně, kd byl teď v jiné situaci. Připojil se k mistrovi Jedi, aby se od něj učil, prot že ho uchvátila jeho představa obnoveného řádu rytířů Jedi a schopno* které mohli skrze Sílu získat.

Tentokrát Gantoris poslouchal, jak Skywalker začíná promlouvat ti Streenovi, jak mu vypráví o svých plánech s akademií a o tom, že potřebd je potenciální kandidáty, kteří by mohli mít vlohy pro používání Síly. děl ve Streenově tváři skepsi, která musela být podobná tomu, jak se m I ně tvářil on sám. Ale pokud tenhle bespinský poustevník netrpěl stejir zlými sny nebo předtuchami, měl by být mnohem vstřícnějším poslucíi* čem, než byl Gantoris.

Streen si dřepl na zkorodovaný povrch přistávací plošiny a přivřením očima se zahleděl na nebe. Potom se pohledem vrátil zpátky ke Skywalkl rovi. „Ale proč já? Proč jste přišli sem?”

Skywalker se obrátil ke Gantorisovi. „V atmosféře Bespinu je v různ;. vrstvách rozpuštěno mnoho cenných látek. Vznášející se města jsou I rovská těžební zařízení, která zůstávají na místě, zatímco nasávají p! zpod vrstvy mraků. Ale Streen je oblačný prospektor. Občas nějaká boJ nebo náhlá změna hluboko v atmosféře způsobí, že se těkavé látky vy\ J vzhůru a čekají, až budou odčerpány. Streen se svými nádržemi vyrazí 4 větrných proudech ven a ten poklad hledá.

Bespin má komputerizované satelity, aby se takovéhle výtrysky zachvi ly a mohli se k nim vyslat zaměstnanci společnosti - ale Streen se ta vždycky dostane první. Nějakým způsobem ví, že dojde ke změně, je4 než se přihodí. Čeká tam s prázdnými nádržemi, aby odčerpal, co jen nahoru vyvalí, a odprodal to nezávislým rafineriím.”

Skywalker se posadil do dřepu vedle poustevníka. „Pověz mi, Streen? jak víš, kdy začne vrstva plynu stoupat? Odkud ty informace bereš?”

Streen zamrkal a nervózně se zavrtěl. Teď vypadal ještě vystrašené než když poprvé spatřil cizince, jak na něj čekají na přistávací ploši „Prostě… to vím. Nedokážu to vysvětlit.”

Skywalker se usmál. „Každý je do určité míry schopen Sílu použú ale jen málo lidí má silnější vrozené nadání. Až vybuduju svoji akadet Jedi, chci v co nejužším sepjetí pracovat s těmi, kdo už mají nadání.

Hledání Jedi 123

I Břvědí, jak ho používat. Gantoris je jedním z mých kandidátů. Myslím, že |t» bys měl být další.”

„Pojď s námi,” přidal se Gantoris. „Pokud má Skywalker pravdu, před-Htav si, co všechno bychom mohli dokázat!”

.Jak si mnou můžete být tak jistí?” zeptal se Streen. „Vždycky jsem si lavslel, že je to prostě jen štěstí.” I „Mohl bych se dotknout tvého čela?” požádal ho Skywalker. Když Streen neuhnul, natáhl váhavě prsty a dotkl se jeho spánků. Gantoris neměl rjíení, co dělá, dokud si nevzpomněl na test, kterým ho Luke prověřil I»lávové komoře.

Skywalkerova tvář vypadala na okamžik prázdná a zcela pohlcená sou-wtfeděním. Potom sebou náhle trhl dozadu, jako by se popálil. „Teď jsem la jistý, Streene. Máš nadání. Není se čeho bát.”

Streen ale pořád vypadal nervózně. „Přišel jsem sem, protože potřebuju I kvt sám. Necítím se mezi lidmi dobře. Cítím, jak se na mě ze všech stran

Íáačí. Mám lidi rád. Jsem osamělý, ale… je to pro mě moc těžké. Všechno, eo dokážu snést, je být jim nablízku, když předávám náklad. Potom mu-¦rfm rychle pryč.

Před sedmi nebo osmi lety, když Impérium zabralo Oblačné Město, se p> všechno hodně zhoršilo. Lidé byli neklidní. Jejich myšlenky byly samý lnatek.” Vyděšeně na Skywalkera pohlédl. „Nestrávil jsem s lidmi mnoho Iťasu celých osm let.”

I Gantoris cítil, jak se mužovy emoce blíží panice - a právě když si byl ¦Cantoris jistý, že Streen odmítne, zvedl Skywalker ruku. „Počkej,” řekl. LProč bys nás nemohl při výcviku chvíli sledovat? Možná pochopíš, o čem

Jakoby ho těšilo, že má možnost volby, která nevyžaduje okamžité rozhodnutí, Streen přikývl. Se zřejmou lítostí pohlédl směrem ke svým létají-|*lm plošinám a nádržím na plyn, jako by si přál, aby se do Tibannopolis [•kdy nevracel. Gantoris cítil ozvěnu jeho pocitů: touhu po svobodě, kte-¦bu oblaka Bespinu nabízela, útěchu, kterou skýtala samota.

„Ukaž mi nová jediská cvičení, mistře. Nauč mě něco dalšího.” Zdálo *¦. že sebou Skywalker při oslovení „mistře” trhnul, a Gantoris přemýšlel, ¦o udělal špatně - nebyl snad Luke Skywalker mistr Jedi? Jak jinak by se ¦ěl oslovovat?

Skywalker se rozhodl mávnout nad tím rukou. Ukázal na spleť nosníků

¦ zrezivělých kovových tyčí, v níž se usadila hejna černých kožovitých tvo—

I. Bylo odpoledne a stvoření štěbetala a posouvala se z místa na místo.

[luboko dole se mračna stahovala v něco, z čeho by mohla být další bouře.

„Ti létající tvorové,” řekl Skywalker. „Použijeme je.”

12<4 Kevin J. Anderson

Streen ztuhnul. Jeho tvář potemněla a zbrunátněla. „Hele, moje rawwta nechtě na pokoji.” Potom sklopil zrak a odvrátil se, jako by ho jeho «¦ buch uvedl do rozpaků. „Byli všechny ty roky moje jediná společnost.”

„Neublížíme jim,” řekl Skywalker. „Jen se dívej.” Ztišil hlas, aby ke Gantorisovi promlouval jako učitel. „Tohle město je složitý mechanismu*. Každý nosník, každá kovová deska, každá forma života od těchhle rawwki po vaky vzdušných řas a všechno kolem nás, to všechno má své mí>: v Síle. Na velikosti nezáleží. Ať jde o drobný hmyz nebo celá létající mé^-ta, všechno je to nedílnou součástí vesmíru. Musíš to vnímat, cítit to.”

Kývl ke zchátralým konstrukcím kolem nich. „Chci, aby ses podíval n» tohle město, představil si, jak do sebe jednotlivé části zapadají, našel sil myslí nosníky a řekl mi, co cítíš a jak se jedna věc dotýká druhé. Až sa budeš myslet, že jsi objevil průsečík, kde se rawwk a nosník dotýkaiU chci, abys sáhl mimo sebe a svou myslí zatlačil. Abys způsobil drobnil vibrace.”

Skywalker obtočil ukazováček kolem palce, natáhl ruku vpřed a kyt! k osamocenému rawwkovi, který seděl na konci větrné korouhve. CvrnkJ nul prstem, jako by odháněl komára, a Gantoris zaslechl vzdálené bimmm. Vylekaný rawwk se s mávnutím křídel vznesl do vzduchu a poplašeně v. -křikl.

Gantoris se tlumeně zasmál a dychtivý také to vyzkoušet, cvrnkl prste— po vzoru toho, co Jedi právě udělal. Představoval si, že vidí, jak se á vzduchu zvedá celé hejno rawwků - ale nestalo se nic.

„Není to tak snadné,” řekl Skywalker. „Nesoustředíš se. Musíš na t( myslet, cítit, jak to provádíš, v duchu vidět, že uspěješ - a potom vyslr dotek své mysli.”

Tentokrát mnohem vážnější Gantoris stáhl rty a přivřenýma očima z pátral po svém cíli. Spatřil křehkou, široce se větvící anténu, na které a™ dělo pět rawwků. Představil si ji. Svůj cíl znal a upřeně se na něj zahleděl. Zhluboka se nadechl a zatlačil. Pořád ještě tak docela nevěděl, co vlastní dělá, ale ucítil, jak se v jeho mysli něco děje, jak tam něco probíhá. CííJ nějakou vnější… sílu, která ho s anténou spojovala.

Sledoval, jak se anténa pomalu ohýbá. Rawwky to zneklidnilo, avš ” zůstali na svých místech. Jakýkoli jiný pozorovatel by se mohl domnívat, že se v tu chvíli změnil směr větru, ale Gantoris věděl, že to udělal on.

„Dobrý pokus. Máš správnou představu, ale teď zavři oči,” řekl Skfl walker. „Necháváš se oslepit svým zrakem. Vždyť přece víš, kde antén je, a víš, kde jsou rawwkové. Jsi schopen cítit jejich místo v Síle. Nepotř buješ vidět očima. Musíš upevnit své soustředění. Musíš to cítit, vědět, t chceš udělat.”

Hledání Jedi 125

Gantoris se k tomu stavěl skepticky, ale oči zavřel. Jak se však soustře-¦… byl opravdu schopen vidět neurčité obrysy toho, nač se před chvílí dí-I - drobné přetrvávající vjemy zanechané v Síle, s mnoha úponkami. . -ré se od nich táhly a spojovaly je se vším ostatním. Natáhl prsty, aby znovu provedl cvrnkavé gesto, ale tentokrát zaváhal. . édomil si, že ani tohle nepotřeboval. Cvrnkání prsty byla prostě jen ná-*>má ukázka, kterou Skywalker doprovodil svůj výklad. Ať už udělal cokoli, mávání rukama nebo mumlání zaříkávadel bylo prostě jen zbytečný ntuál. To, co mu umožňovalo udělat, co potřeboval, bylo porozumění Síle. Gantorise to nečekané pochopení potěšilo. Měl dál zavřené oči a ruce si iJožil na prsou. Cvrnkl pomyslným prstem. Vnímal kov a představoval si, pk nehtem naráží do jeho tvrdého povrchu. Když jeho úder dopadl, usly-lel ve své hlavě duté bong. Pak otevřel oči a spatřil vzlétat pět rawwků, kteří na sebe krákali, jako by jeden na druhého svalovali vinu.

..Výborně!” pochválil ho Skywalker. „Velmi působivé. Myslel jsem, že to bude mnohem těžší.” Stále se usmíval, když pohlédl na Streena, který fe v tichostí pozoroval. „Chtěl bys to zkusit? Máš pro to vlohy. Mohl bych ft ukázat, jak na to.” Streen zaváhal: „Ne, já… nemyslím, že bych to dokázal.” ..Není to tak těžké, jak to vypadá,” řekl Gantoris. „Ucítíš, jak do tebe tupuje jiná síla.”

..Nechci,” řekl Streen znovu, jako by se bránil. Potom sklopil oči a za-J se popleskávat po kapsách, jako by hledal něco, o čem nepředpoklá-. že to najde. Gantoris se domníval, že jsou to jen projevy rozrušení. Starý muž polkl a pohlédl zpátky na Skywalkera. „Když mě naučíš, jak užívat tenhle můj… zvláštní smysl - můžeš mě taky naučit, jak ho vytít? Chci se naučit, jak necítit lidi kolem sebe, nenechat se bombardo-4 jejich náladami a všetečnými myšlenkami a nechutnými představami. ¦2 mě nebaví mít za společnost jenom rawwky. Moc rád bych zase byl i^učástí lidského rodu.”

Skywalker ho poplácal po rameni. Ve své černé kombinéze vypadal jati dobrotivý bůh. „To ti ukázat mohu.”

*

Luke se díval, jak Streen odřezává řetězy z vláken, které držely jeho ¦e<ourodou loď u tibannopoliského přístaviště. Z přistávací plošiny svoji to>f odstrčil do cesty vanoucímu větru, i když to nebylo třeba. Prázdný lun složený z plošin a balonů, vrtulí a nádrží na uskladnění plynu od-uval pryč a brzy se ho měly zmocnit vířící vzdušné proudy.

Streen vyprázdnil kapsy své kombinézy a teď se díval na Luka. „Vím, •j- <e nevrátím. Ten starý život už skončil.”

126 Kevin J. Anderson

Všichni tři vystoupili na palubu Lukova dopravního raketoplánu a připravili se na odlet z Bespinu. Luka hřál pocit uspokojení - nejen proto, ž? opouštěl plynnou planetu, se kterou měl spojeno tolik zlých vzpomínek, ale proto, že měl obsazená obě pasažérská sedadla, že měl dva nové kandidáty pro svoji akademii Jedi.

Zvedl raketoplán z přistávací plošiny a začal s ním prudce stoupat ¦ orbitu. Pod nimi Streenovu opuštěnou plošinu opačným směrem dál unášel vítr a vzdálenost mezi ní a zchátralým městem rostla.

Streen se díval z okna pasažérského oddělení. V jeho upřeném pohlec. se zračila pochmurná sklíčenost, která v Lukově srdci vzbuzovala líto-‘ Dole pod nimi bylo město duchů zase doopravdy prázdné.

Potom Luke spatřil, jak se děje něco neuvěřitelného. Tibannopolis ožij pohybem, začala se hemžit maličkými černými těly, která vzlétala. Celé tisíce rawwků, které ve městě žily se Streenem, se náhle vznesly do vzduchu a odlétaly z opuštěné metropole v obrovském hejnu, které stále prii— tálo a přilétalo a roztahovalo se mezi mraky, aby Streenovi na rozloučen’ vzdalo poctu.

Streen, který hleděl z okna a všechno to viděl, se usmál.

‘ kynxnex do svého dvojitého blas—

rru zasunul nový energetický zásobník, usmál se na zbraň a vrazil ji do ¦ouzdra. „Děkuju ti, Moruthe,” řekl. „Nebudeš toho litovat.”

Doole houbovitými prsty poklepal na pracovní stůl bývalého správce, místnosti poletovalo jedno z uprchlých, duhově zbarvených hmyzích oření a znovu a znovu naráželo do širokého panoramatického okna. .Jen se pokus to nezvorat,” řekl Doole. „Chci, aby Sólo zmizel a zahla-v se všechny stopy. Nesmí nic zůstat. Je to jen otázka času, než tady &“vá republika začne čenichat. Musíme bejt naprosto čistý. Funguje už ¦^rgetickej štít?”

..Dneska ráno ho vyzkoušíme,” odpověděl Skynxnex. „Inženýři jsou ^-svědčení, že bude fungovat. Tou dobou už budou Sólo a Wookiee mrtví. jZa to ti ručím.”

Doolovy rty se roztáhly jako gumové těsnění, které někdo napíná. „Nevěj si to tolik.”

Skynxnex mu úsměv vrátil a otočil se k odchodu. Černé oči mu zářily, -n tolik, jak bude třeba,” řekl.

*

Důlní vozík se hřmotně řítil chodbami v naprosté tmě. Han neměl jinou ¦ožnost než věřit počítačovému naváděcímu systému.

128 Ke vin J. Anderson

Hledání Jedí

128

Chewbacca našel akcelerační tlačítko a ve snaze dostat se dál pryč od | mnohonohé hrůzy hluboko v dolech ho několikrát stiskl.

Han svíral boční stěny vozíku rukama, které byly zbělelé zimou a strachem. Kdykoli prolétli kolem nějaké zející postranní chodby, jeho představivost zaslechla zvuk pospíchajících nohou a kosám podobných drápu, které se natahují, aby je z projíždějícího vozíku strhly.

„Náš kurz nás vede zpátky do shromažďovací místnosti,” řekl Kyp. „Tohle by mohla bejt příležitost utýct.”

„Kam jinam bysme měli jít?” zeptal se Han. Cítil, jak mu buší srdc—Chewbacca zamručel otázku a Han ji přeložil: „Znáš nějakou jinou cestu z těchhle chodeb?”

„Neznám,” odpověděl Kyp, „ale možná bych nějakou dokázal najít.”

Han se musel bránit třasu, který ho nečekaně zachvátil. „Nevím jak tv ale já nemám náladu bloudit temnejma chodbama a po hmatu hledat cesto ven - ne když nás honí ta věc.” Při pomyšlení na chladnou smrt v zubec ni monstra vysávajícího energii se alternativa věznění v dolech na koření nakonec nezdála tak strašná.

Než mohli dát dohromady nějaký jiný plán, vznášející se důlní vozíky -«l pomalu zastavily v dlouhé parkovací místnosti. Kovové dveře na vzdálenět-l ší straně se za nimi s bouchnutím zavřely. Na stěně vedle vnitřních dvelB spatřil Han infračervenými brýlemi ovládání. Cítil se slabý v kolenou.1 Když vyťukával přístup do shromažďovací místnosti, třásly se mu ruce.

Zaplavilo je světlo a všichni tři přeživší vězňové se vpotáceli dovni” držíce se jeden druhého. Chewbacca chlupatýma rukama podpíral Han^ s Kypem, aby je udržel na nohou.

Oslněný Han si přiložil pootevřené dlaně k očím a infračervené brýle ¦ nechal volně viset na krku. „Šéf Roke je mrtvěj,” zakrákal, aniž promlou-l val k někomu konkrétnímu. „V chodbách je nějaká nestvůra. NapadJ stráž. Jen taktak se nám podařilo uprchnout.”

„Hané-“řekl Kyp.

Chewbacca zavětřil a zlostně zaburácel.

Han se usilovně snažil zaostřit. Slyšel šramocení lidí na shromáždi^ j V prudké záři viděl jen nezřetelné stíny. Nakonec rozeznal vysokou, tt hounskou postavu s tmavými vlasy a zapadlýma očima v obličeji, kter připomínal lebku.

„Jsem rád, že ses vrátil, Sólo,” řekl Skynxnex z druhého konce místm> ti. Z pouzdra na boku vytáhl dvojitý blaster.

Hanovi se zdálo, že se všechno pohybuje zpomaleně. Ještě ho neopu^: příval adrenalinu způsobený čirou hrůzou. Viděl zbraň, viděl Skynxnew viděl mužovu vyzáblou tvář. Doole poslal svého lokaje, aby je zabil.

Han neztrácel čas a strčil Chewbaccu dozadu. „Zpátky dovnitř, Chewie! Musíme odsud zmizet!” Prudkým trhnutím Kypa protáhl otevřenými dveřmi. Chewbacca zaskučel a vrhl se do temné místnosti, kde čekaly vznáše-

¦ se důlní vozíky.

„Hej!” Skynxnex se dlouhými, skákavými kroky rozběhl přes shromáždíte. Han mu dveře uzavřel přes nosem a pohrál si s mechanismem zám-

..Chvíli mu potrvá, než přijde na přístupovej kód. Vlezte do vozejku, med!” Han se vrhl na kolébavé pilotní sedadlo. „Vypadá to, že zkusíme fdnu z těch dalších možností, jak jsi chtěl, Kype.” Uvedl rozkolébané vozidlo do chodu. Z druhé strany dveří se ozývalo

I bušení a potom zvuk blasterů prorážejících kov. Skynxnex si chtěl cestu

^rz propálit. Museli se okamžitě dostat do relativního bezpečí chodeb. Han zapnul počítačový naváděcí systém a nechal vůz, aby se rozjel. Velké kovové dveře na druhé straně dlouhého parkovacího tunelu se se

skřípotem odsunuly a důlní vozík s rostoucí rychlostí vyrazil do ústřední

rhodby, ze které se před chvílí vrátili…Šíleně nerad se tam vracim,” řekl Han. Chewbacca zaburácel připo-nku a Han přikývl. „Jo, nechat se zastřelit mám rád ještě míň.” ..Vy znáte Skynxnexe?” zeptal se Kyp, který znovu popadl dech. .Jsme starý kamarádi,” odpověděl Han. „Proto nás chce zabít.” Létající vozík se prohnal zpola otevřenými vraty, právě když se dvéře ze

iromaždíště roztavily a otvorem do tunelu pronikl klín světla. „Budou jen chvíli za náma,” vydechl Han. Infračervenými brýlemi teď

uděl ovládání - ale žádná ze souřadnic mu nic neříkala. Jediná cesta ven,

»které věděl, vedla zpátky přes shromažďovací místnost. „Nějakej nápad,

¦ pe?”

..Je to automatizovaná jízda,” řekl Kyp. „Kdybych měl čas přemejšlet l zorientovat se, mohl bych na něco přijít.” ..Takovej luxus právě teď nemáme.”

Poté, co jimi prolétli, se za nimi velká kovová vrata nezavřela. Han dr-

•1 prst na akceleračním tlačítku a vítr jim hvízdal kolem uší. Zezadu za-

•chli výkřiky. Do čekajících důlních vozíků lezli další lidé. Han se sklo—

I nad řízením, ale repulzory rychleji letět nemohly.

Protože neviděl a vůbec nic o labyrintu podzemních chodeb nevěděl,

fodvažoval se Han řídit vozík ručně. Musel doufat, že se získá dostateč-

» náskok, takže ho Skynxnex nebude moci sledovat… ale co potom? Byli

» ztracení v temném a studeném bludišti. Kolik dalších mnohonohých

Irúr na ně v příšeří čekalo?

Za nimi se ozvalo rachocení dalšího důlního vozíku. Han měl tři dohro—

130 Kevin J. Anderson

mady spojené vozy, které vezly tři pasažéry, a jenom jeden motor. Pokud s: Skynxnex s ostatními vzali každý jen jeden vozík, poletí rychleji. Za okamžik budou na dostřel blasterů.

„Sólo!” zařval Skynxnex.

„Držte se!” nařídil Kyp.

Han se bezděčně zapřel, když s nimi počítačový naváděcí systém v neviděné chodbě hodil do odbočky vlevo a potom jimi smýkl prudce dolů Než mohl Han začít uvažovat, jestli své pronásledovatele setřásli, zaslechl skučení repulzorového vozidla, které se chodbou řítilo za nimi.

„Jakejkoli návrh je vítanej,” prohlásil. Podíval se infračervenými brýlem. dozadu a spatřil zářící cíle: Skynxnexe a dva další řízené vozy. Ve studen* tmě muselo být jeho tělesné teplo pro pronásledovatele právě tak viditelné.

Chewbacca chytil Kypa a přitlačil ho dolů do bezpečí druhého vozíku Wookiee sáhl za sebe a začal zápasit s přípojkou prázdného třetího vozíku Skynxnex a dva strážní se blížili. Chewbacca na pronásledovatele zavrčel a rozpojil magnetické ložisko třetího vozu.

Náhle uvolněný prázdný vozík se zhoupnul dozadu a začal padat k zemi. Skynxnex vykřikl a prudce změnil směr vzhůru, aby se vyhnul srážcr. Další dva strážní opsali oba křivku doleva a narazili do sebe, ale nějaký-způsobem se všem třem pronásledovatelům podařilo udržet rovnováhu S burácením se hnali za Hanem.

„Hezkej pokus, Chewie,” pochválil Han Wookieeho.

Skynxnex vytáhl svůj upravený dvojitý blaster, aktivoval ho a zamířil. Když vystřelil, obě hlavně vyslaly své paprsky po protínajících se příčkách. Krátce potom, co opustily ústí, se oba paprsky spojily a sfázovaly * - vytvořily řadu krátkých zášlehů, přičemž každý z nich obsahoval krátki impuls energie desetkrát silnější, než měl jen jeden blasterový paprsei. Přestože zbraň vypadala působivě, bylo téměř nemožné s ní zamířit a vršina z těch, kdo ji používali - i otrlí zločinci -, ji vyměnili za něco spole livějšího.

Sfázovaný paprsek vylétl a zasáhl strop chodby před Hanem. Explo světla a tepla ho přes infračervené brýle oslepila. Kyp ale nějakým zpú> -bem oslňující rychlostí zareagoval a strhl vozík stranou. Jako zázrakem se vyhnuli shora padajícím úlomkům. Zasáhl je jen klapot drobných kamínků.

„Všichni v pořádku?” zeptal se Han.

Chewbacca zavrčel. „Zatím,” řekl Kyp.

Han se ohlédl a spatřil, jak Skynxnex bez nehody prosvištěl menší la\ nou, kterou způsobil. Padající kamení a suť však zasypaly další vozí a ten se neovladatelně roztočil. V dešti jisker narazil do hrbolaté stěny tunelu a pak vybuchl. Na všechny strany vyprskly kusy kovu.

Hledání Jedí 131

.,0 jednoho míň,” ohlásil Kyp.

Ze zejícího ústí chodby před nimi k nim dolehla ozvěna. Han infračer-•enými brýlemi viděl další tepelné skvrny, celou karavanu. Prolétli kolem koění chodby, právě když se z ní vynořil další vlak vznášejících se důl-ííeh vozíků.

„Maj tu posily!” vykřikl Han zoufale. Potom však zahlédl, že všechny

¦ zv byly spojené - další skupina horníků vracející se na konci směny apátky do shromažďovací místnosti.

Skynxnex a zbývající strážný najeli přímo do nich. Jejich zrychlující

¦ zíky vylétly vzhůru a přes ně. Srazili ze sedadel tři nešťastné dělníky t zanechali je slepé a ztracené v chodbě. Řidič pracovního vlaku svoji toupravu stočil stranou a narazil do kamenné stěny tunelu.

Skynxnex udělal ve vzduchu otočku, ale nějak se mu podařilo zůstat na •rdadle. Druhý strážný na tom byl ještě lépe a zařadil se vedle Skynxnexe. B»ištěli pryč od místa srážky a pokřikující pracovní čety.

Han neměl ponětí, kam letí, ale byli stále dál a dál od čehokoli dobrého. Se Skynxnexem a jeho dvojitým blasterem v zádech neměli jinou mož-Lpst než dál prchat hlouběji do chodeb.

Před nimi v temnotě černé jako inkoust náhle z holé kamenné zdi vyskočil chumel perleťového jiskření a třepotal se ve vzduchu. Potom se svě-lkování začalo pohybovat chodbou pryč od nich, jako by se před blížící-

se vozíky snažilo uprchnout.

..Další rarach!” vykřikl Kyp.

Jejich vznášející se vozík raracha následoval a vzdálenost mezi nimi se •racovala. Ale jak se blížili, vířící zářivá věc zrychlovala, jako by se jim

¦ -mívala tím, jak letí napřed a těsně před nimi ometá zatáčky. Han ve dthé záři dokonce viděl, jak se kamenná chodba klikatě kroutí.

Skynxnex a druhý pronásledovatel svištěli za nimi.

..A jé,” řekl Kyp. „Myslim, že jsem právě přišel na to, jakej je náš kurz.

¦ ->-chno mi to tu připadá hodně povědomý.”

„Cože?” divil se Han. „Jak bys to mohl poznat?” „Poslední sadu souřadnic cíle cesty zadal do tohohle navigačního počí-e šéf Roke. Vracíme se zpátky dolů, kde bylo to monstrum!” Zářící rarach se před nimi komíhal, stoupal a klesal, ale odmítal se vrh-t zpátky do stěn pokrytých kořením. Jak se kolem nich hnal, světlo je-těla aktivovalo nitkovité žíly glitterstimu a zanechávalo za nimi mozai-modrých jisker.

Ve dlouhé, rovné část chodby Skynxnex znovu vystřelil ze svého dvoji—

o blasterů.

Jako kdyby přilétající výboj vycítil, naklonil Kyp vozík na stranu a silný

132 Kevin J. Anderson

Hledánf Jedi

133

pulzující výboj prolétl tunelem, prošel rarachem, aniž mu ublížil, a zasi.-vzdálenou stěnu. Síla zásahu prorazila obrovskou díru do další jeskyně.

Rarach spatřil cestu, jak uniknout, a proklouzl novým otvorem.

„Přepni na ruění,” řekl Kyp. „Poletím s tim.” Teď už jejich oči přivykl rarachovu světlu, a dokonce viděli, kam s vozíkem letí.

„Nestojím o zpáteční cestu zdarma tam, kde čeká ta nestvůra,” uvolnj Han řízení. Kyp bez nejmenšího zaváhání poslal vozík do široce rozevřeného úseku stěny, který vedl do neznámého labyrintu.

„Tohle je ta samá skupina chodeb,” podotkl Kyp.

Jak se řítili do nové jeskyně, něco dlouhého a vláknitého švihlo Han* do tváře, jako by se kolem něj prohnal ostrý drát.

Rarach vlétl do rozlehlé sluje a hnal se tmou k protější stěně. Když vša* do kamenné plochy vrazil, nepronikl skrz a nezmizel, jako to o několik ditf dříve udělal první rarach. Namísto toho zářící klubko na nerovném skali.j-tém povrchu uvízlo. Jiskřilo a blýskalo se a pulzovalo, jako by se vzpouzel

Hnali se vzduchem a Hanovu tvář zasáhlo další šlehavé vlákno.

Doširoka se rozpínající žíly koření v záři kolem raracha modře prskán, jelikož je osvícení aktivovalo. Světlo praskalo a šířilo se od něj do straa jako pravidelná síť křížících se čar, která se táhla po stěnách. Všech: ¦: koření v jeskyni se začalo v dlouhých provázcích rozsvěcovat, protože světla řetězovou reakcí přibývalo. Vzor vypadal povědomě.

„Jako pavučina!” uvědomil si Han.

Rarach se zoufale vzpíral a koření kolem něho zářilo stále jasněji. Háa viděl dlouhá vlákna glitterstimu volně rozvěšená prostorem jeskyně.

Skynxnex zezadu znovu vypálil dlouhý souvislý výstřel, který je v rol lehlém prostoru minul. Silný pulzující paprsek zasáhl vzdálený strop je*-| kyne a ten vybuchl rozpálenými kamennými úlomky, které pršely dolú. Obraz v Hanových infračervených brýlích byl oslnivě jasný.

Rarach se natahoval a vzpouzel, zatímco se části pavučiny z kořena v lavině trhaly a spolu s ní i její planoucí úseky.

Potom Han spatřil monstrózní stvoření, jak se zvedá ze svého doupě: -na dně jeskyně - obrovského pavouka z foukaného skla, samé ostří, m stovkou nohou a tisícem očí. Zježené nohy mu kmitaly děsivou rychlosti, když přelézal suť k zářícímu rarachovi, který se zmítal v síti z koření.

Han vozík prudce otočil, odhodlaný prorazit si cestu ven a pryč od ne stvůry, která ho téměř chytila v chodbách - i kdyby musel vletět Skynxne xovi přímo do krku.

Pohozené dole na kamení ležely jako zmačkané listy použitého papín rozpadlé postavy šéfa Rokea, Clorra a strážného. Byly zmrzlé na kost a vysáté do poslední kapky tělesné energie.

Ten tvor musí klást ložiska koření jako svoji pavučinu, do které chytá ra-Iřoc/íy, pomyslel si Han, nebo jakýkoli jiný teplý zvířata, který tady dole :kh chodbách najde. Proto světlo aktivovalo glitterstim - aby se rarach I chytil dopásti.

Skynxnex se strážným se vřítili do jeskyně. Strašák věnoval pramalou • zornost tomu, kam letí, a znovu vypálil. Jeho výstřel se odrazil ode zdi li aktivoval další koření.

Pavouci stvoření zářilo nevýraznou modří a po jehlicovitých končeti-Jsách se mu plazily elektrické oblouky, jako by tvor samotný byl z aktivo-¦•ného koření. Přitahovaný k blížícímu se zdroji tepla se vztyčil.

Skynxnex ho neviděl, dokud mu se svým vznášejícím se vozíkem téměř ••vletěl do hákovitých drápů. V poslední chvíli namířil dvojitý blaster do-íl a na nenasytnou stvůru vystřelil - ale energopavouk sílu výstřelu pohltil a chňapl tuctem končetin.

I Skynxnex se pokusil z vozu odsouzeného k záhubě vyskočit, ale pavou-¦ stvoření ho špičatou nohou nabodlo a zvedalo jeho vytáhlé tělo do vyšiv Z posledních sil Skynxnex divoce mával pažemi, ale jeho tělo chladlo. I Mnohonohá kreatura se začala krmit. Pronásledující strážný se odklonil stranou, protože nalétl do velkého

Ifcnožství vláken koření volně visících ze stropu. Ve vzrůstajícím osvětlení fclitterstim jiskřil a žhnul. Když strážný spatřil zajatého Skynxnexe, když ¦patřil obrovitého energopavouka a hroutící se strop sluje, otočil svůj důl-| vozík a co nejrychleji odletěl zpátky vchodem do jeskyně.

Han ale zahlédl otevřený průlom ve stropě a všiml si slabého proužku ¦»étla, který z něj vycházel. Chtěl jenom být odtud pryč, než ta věc vyrazí p nimi a začne se po sklovitých vláknech glitterstimu drápat vzhůru…. ..Tam nahoru!” pobízel.

Kyp s vozíkem vyrazil vzhůru do otvoru ve stropě a nečekaně objevil liší síť chodeb. Tyhle katakomby ale vypadaly jako dílo člověka. Koneč-ř jedna z důlních šachet, kterou načerno vyhloubili pašeráci pátrající po utivních žílách koření.

Han nadšeně zavýskl. „A je to! Jsme venku!” Chewbacca Hana poplá-il po zádech a málem ho srazil z pilotního sedadla. Hnali se vzhůru. Zubatými překážkami v chodbě pronikalo vzdálené nní světlo. Han nechtěl zpomalovat. Kyp zrychlil směrem ke světlu. Vznášející se vozík se vyřítil ven do řídkého kesselského vzduchu, kde t mdlé světlo oslnilo jako supernova. Han, který se přivřenýma očima nažil něco spatřit, si strhl brýle a převzal řízení. Vyrovnal jejich trajekto-i nad rovným a pustým povrchem malé planety. Napravo od nich viděl tyčící se komín atmosférické továrny, ze kterého

134 Kevin J. Anderson

se do nebe řinula bílá pára a plyny. „Tudy,” prohlásil Kyp. „Tam budem moct najít nějakou loď.”

„Dobrej nápad,” řekl Han.

Přilétali k ohromné konstrukci dostatečně nízko, aby nevzbudili po? nost, a Han se měl na pozoru. Moruth Doole se o jejich útěku nedozví, <io kud se jediný přeživší strážný nevrátí do shromaždovací místnosti a n4 -hlásí se. Han, Kyp a Chewbacca budou mít trochu času, aby získali ní skok, ale ne moc dlouho.

Vedle atmosférické továrny Han skutečně spatřil širokou přistávací pl« chu se čtyřmi stroji. Dvě z lodí byly místní pozemní skimmery a neb^N jim k ničemu - ale ty zbývající byly malé zásobovací raketoplány, na ced tu do vesmíru docela použitelné, i když nepoletí rychle.

Han si přidržoval dýchací masku u obličeje a druhou rukou ukáži „Tam dolu. Vezmeme jednu z těch lodí a mizíme z Kesselu.” Sevřel Kyt-: vo rameno. „Letíme domů.”

17^7

\dyz se Luke vrátil na Coruscant,

alo ho radostné shledání s Hanovými a Leiinými dvouletými dětmi, ré dlouho neviděl - ne od té doby, kdy pro ně spolu s Ackbarem přivil utajenou a dobře chráněnou planetu.

těkal v Leíině bytě a hrál si s dvojčaty. S použitím svých jediských jpností je vyhazoval do vzduchu a žongloval s nimi. Jacen a Jaina nad-

é vřeštěli, chichotali se a intuitivně spoléhali na to, že by je strýček e nikdy nenechal spadnout.

Děti pro něj byly div. Luke vyrostl se strýcem Owenem a tetou Beru na

~ahlé planetě Tatooine, kde měl málo času hrát si s dětmi, protože ži—

vlhkostního farmáře byl plný dřiny.

dyž s Benem Kenobim z Tatooine odletěl, připojil se k Povstalecké cí, sloužil jako bojový pilot a účastnil se jediského výcviku u Yody. v neměl čas ani příležitost, aby se viděl s dětmi - a teď měl právě ta-u radost z toho, že si s nimi může hrát a pozorovat jejich naivní nést, jakou z jeho přítomnosti zjevně měly i ony. ychleji! Rychleji!” křičel Jacen.

ísto toho, jen aby ho poškádlil, zastavil Luke chlapce ve vzduchu hal ho nehybně viset, zatímco s Jainou kroužil kolem něj. Holčička

la, a jak se otáčela, natahovala ruku ve snaze chytit bratra za ucho.

136 Kevin J. Anderson

Luka to zaíínalo unavovat, a tak nechal Jainu odplout do měkkého kře>d a zároveň se natáhl, aby zachytil sestupujícího Jacena a vzal ho do nán* Jaina se zavrtěla a zvedla buclaté ručky, protože také chtěla, aby ji držel. Luke na chlapečka začal dělat obličeje. Stáhnul rty a klepal s nimi strany na stranu. Promluvil legračním, jakoby nachlazeným hlasem, kt připomínal Yodův. „S tímhle maličkým je mocná Síla, hmmmm? Ano!” I potom Luke nakrčil nos, a aby porozuměl tomu, čeho si všiml, jediské schc nosti nepotřeboval. „Anebo to možná není Síla, co cítím. Leio, myslím, že l ses měla zhostit své mateřské povinnosti.” Jacena držel před sebou.

Do místnosti vrazil Threepio. „Dovolte, aby se o to postaral, pane. posledních pár dní jsem získal značnou praxi.”

Luke se usmál, když si představil, jak se Threepio snaží neposed dvojčata zvládnout. Všiml si, že droid vypadá trochu odřený a potluče „To byla součást tvého protokolárního programu?” zeptal se.

„Má manuální zručnost je k tomuto úkolu dostačující, pane LukuJÍ ohnul Threepio své zlaté motorizované prsty a převzal Jacena z Lukova žení. „A věřte mi, tyto povinnosti mě těší mnohem více než poletovat v mírem, nechat po sobě střílet od imperiálních stíhačů anebo se ztrá v pásech asteroidů.”

Do místnosti vešla Leia. Nasadila úsměv, který Luke dokázal rozpoz jako masku. Vypadala velmi unaveně. Nebylo to jen přepětí způsobe; spojením diplomatických povinností a úlohy matky. Hluboké starosti dělalo něco jiného. Nezmínila se ale o ničem. Luke na ni nedotíral - ma sice sáhnout do její mysli a tajemství z ní vytáhnout, ale to by své ses: neudělal. A teď už by dokonce mohla přijít na to, jak mu v tom zabráni Nechá ji, aby se o tom rozpovídala po svém.

„Kuchyňská jednotka bude mít za pár minut připravené jídlo,” řekl Leia. „Jsem hrozně ráda, že jsi zpátky, a vypadá to, že dvojčata mají tal radost.”

Luke si uvědomil, že od té doby, co se vrátil, neviděl Hana - ale prol že měli oba nabitý pracovní program, vidět Hana a Leiu ve stejném ča na stejném místě byla tak jako tak vzácná událost. Byl to div, že se jim n jak podařilo mít tři děti! Mohla mít Hanova nepřítomnost něco společné s Leiinými skrývanými obavami?

Luke Jainu znovu uchopil Silou a zvedl ji do vzduchu. Zahihňala se a čala máchat rukama a nohama, jako by volným prostorem místnosti plav”

„Leio, potřeboval bych tvoji pomoc s několika byrokratickými zále tostmi,” řekl Luke.

„Samozřejmě,” usmála se na něj kysele. „Co pro tebe můžu udělat?”

„Pořád se potřebuju spojit s Marou Jade a hrstkou dalších případný

Hledání Jedí 137

indidátů na rytíře Jedi. Ale teď, když tu mám dva čekající učedníky,

¦isím najít nějaké místo, kde můžeme začít své jediské studium. A mu-

‘¦j ho najít brzo.

Mluvil jsem s Gantorisem a se Streenem a je mí jasné, že Coruscant pro

. hodný není. Streen není rád v blízkosti lidí a nikde v Imperiál City se

ude cítit moc dobře. Celý Coruscant pokrývá metropole, jedna budova

druhé.

A -” zarazil se, ale tohle byl soukromý rozhovor s Leiou. Před ní nemo-žádnou ze svých obav tajit. „Je tu určité nebezpečí ohledně toho, co by-m mohli způsobit. Kdo jsem, abych učil všechny tyhle potenciální Je-\ejsem schopen předvídat, co by mohlo způsobit katastrofu, jako byla a z císařových bouří Síly. Bylo by lépe, kdybychom našli něco odleh-, nějaké odloučené místo, kde budeme moci nerušené cvičit.”

..A také bezpečně.” Leiiny tmavé oči se setkaly s jeho a Luke věděl, že myslí na Dartha Vadera. „Ano, souhlasím,” řekla. „Pokusím se najít ti Jné místo.”

_A když už budeš hledat,” pokračoval Luke, „potřebujeme také přemísvšechny obyvatele z Eol Sha. V té kolonii jich už je jen kolem padesáti, planeta je odsouzená k záhubě. Když jsem si odvedl Gantorise, slíbil i, že pro kolonisty najdeme nový domov. Podívala by ses po něčem?”

_Pro tak malou skupinu lidí by to neměl být problém,” odpověděla Le-i« ..Všechno se zdá lepší než ta planeta, kterou opouštějí.”

Luke-se^zasmál: „A nebo bys pro ně vždycky mohla nechat Hana vyhrát

m planetu v kartách!”

Podívala se na něj jako opařená. Ano, skutečně, pomyslel si. Mělo to ně-

společného s Hanem. Znovu Jainu vyzvedl do vzduchu, dotknul se s ní fcopu a pak ji nechal padat zpátky dolů.

Náhle se do místnosti bez ohlášení vřítil Lando Calrissían. „Leio! Win—

mí právě pověděla, že se Han ještě nevrátil! Proč jsi mi o tom neřek—

Překvapený Luke nechal Jainu padat a jen taktak se mu podařilo za-rr ;it ji ve vzduchu dlaň nad tvrdou podlahou. Holčička se chichotala ja-L Sílená, protože byla přesvědčená, že to bylo celé naplánované. Lando vypadal rozrušeně a rozzlobeně. Probodával Leiu pohledem a rusí položil v bok, takže si plášť odhrnul za záda. Potom si všiml, že stnosti stojí i Luke. „Luku, uděláš s tím něco?” .Nevím, o čem to mluvíš - ale myslím, že se mi to Leia právě chystala

Oba muži na ni pohlédli. Vzdychla a posadila se. „Ano, Han je nezvěst-Asi před dvěma týdny odletěl na Kessel, ale teď už měl být čtyři dny

138 Kevin J. Anderson

zpátky. Vůbec se se mnou nespojil, takže jsem věera kontaktovala Kessei. Mluvila jsem s někým, kdo vypadal, že to tam řídí, s Rybetem jmen-Moruth Doole.

Doole říká, že Han s Chewiem nikdy nedorazili. Kessel nemá o MiUe»* nium Falconu žádný záznam. Doole naznačil, že se mohli ztratit ve shluia černých děr.”

„Ne Han!” protestoval Lando. „A ne ve Falconu. Umí s tou věcí li skoro tak dobře jako já.”

Leia přikývla. „Během celého rozhovoru se mi na Doolově chování ni nezdálo. Odpovídal příliš pohotové a zdál se nervózní. Měla jsem silný:» cit, že moje volání očekával a předem si náležité výmluvy připravil.”

„To se mi nechce líbit,” řekl Lando.

„Ale jestli je Han nezvěstný a ty to od včerejška víš, proč jsi nevysl flotilu novorepublikových průzkumníků?” zeptal se Luke. „Formální raci skupinu? Co když opravdu je ztracený někde ve Chřtánu?”

Leia si povzdechla. „Přemýšlej o tom, Luku. Kdybych mobilizovala ciální jednotku, mohla bych způsobit galaktický incident, právě kdvž pokoušíme Kessel do Nové republiky dostat. A kromě toho,” přizná „znáš Hana. Je tu velice reálná šance, že se jen někde poflakuje. Za: mněl, že se jeho děti vracejí domů. Možná narazil na dobrou partičku ¦* baccu nebo začal klábosit o starejch časech s nějakejma svejma kama.-<j dáma pašerákama koření - hlavně proto se na tu misi chtěl vůbec vydat.’

„Vypravíme se ho hledat sami,” prohlásil Lando.

Podle toho, jak se Leiina tvář rozjasnila, Luke poznal, že o tohle cht požádat celou dobu. „Poletíme slídit,” ujistil ji. „Naše mise nebude ni oficiálně vyslaná a nebude o ní žádný záznam.”

Lando řekl: „Radši bysme si měli vzít Lady Luck. Je to jen soukro jachta, ale její motory maj pořádnou sílu.”

Leia udělala krok vpřed a vzala Lukovi Jainu z klína a začala ji chov „Dám pozor na Gantorise a Streena, zatímco budeš pryč.”

Luke přikývl a doširoka rozpřáhl ruce: „Vidíš, proto jsi diplomatki pamatuješ na takovéhle detaily. Jenom dohlédni na to, aby se nedostali potíží.”

„Měli bysme s sebou vzít Artoo,” řekl Lando. „Ten malej droid mi t na žblžích dostihách vážně dost pomoh.”

Luke už o Landově dobrodružství se švindlířem Tymmem zaslechl. „! žeš mi o tom všechno povědět cestou tam. Leia už čekala dost dlouho.”

„Vzhůru na Kessel,” souhlasil Lando.

odařilo se jim ukrást: druhý rake—

jkxplin.

Han a-Ghewbacca promarnili drahocenný čas v první nákladní lodi na stávací ploše u atmosférické továrny. Snažili se propojit ovládání na rat, zatímco Kyp Durron držel hlídku v otevřeném průlezu. Studený duch je zábl na odkryté kůži a nevěděli, kolik zbloudilé radiace ze řtánu vlastně proniká atmosférickým štítem. Zpod dýchacích masek se ozýval sykot dýchání. Nikdo je neviděl. Zatím. Po pouhých několika minutách Han neúmyslné spustil automatický de-tivační systém raketoplánu. Praštil do přístrojové desky. „To jsem moh ¦, že nedokážu zmáknout vysokoúrovňový bezpečnostní spoje!” Chewbacca vytrhl přístupový panel a mrštil s ním do zadního odděle-kde dopadl za zvuku havarujícího spídru. Wookieesky řičel, začal z ří-ní vyškubávat dráty a strkal je do portů záložních systémů, ale těch ně-lik světel, která na přístrojových deskách ještě fungovala, dál zářilo rveně.

„Zapomeň na to, Chewie. Zkusíme tu druhou loď,” řekl Han. „Myslím, vim, co jsem naposledy udělal špatně.”

Kyp pozorně sledoval dvířka masivního komínu atmosférické továrny, vnitř se pořád nikdo nehnul. Vzduch je čistej.”

140 Kevin J. Anderson

Uháněli přes volné prostranství přistávací plochy ke druhému nákladnímu raketoplánu, starému imperiálnímu modelu se zjizveným pláštěm a dlouhým, rovnými křídly, díky kterým vypadal jako mechanická létající ryba. Ha: s Chewbaccou letěli v podobném raketoplánu třídy Lambda na partyzánskou misi na Endor. Tenhle model však vypadal ještě starší. Pomyslel si, že vězeni musejí mít akvizici nového vybavení na konci seznamu priorit.

Chewbacca otevřel průlez a Han vklouzl dovnitř. Mířil přímo k řízeni. Zatímco se Wookiee drápal za ním, vpochodovali okolo atmosférického komínu do výhledu ětyři strážní. Oddíl byl obleěený v improvizovanýc uniformách ze staré zbroje stormtrooperů a termálních oděvů z dolů.

Kyp se přilepil ke stěně přesně uvnitř otevřeného průlezu. Pohlédl ¦ druhou stranu přistávací plochy a spatřil, že zapomněli zavřít vchod do prvního raketoplánu. Co tam prováděli, teď bylo až bolestně nápadné. Polkl. „Radši si pospěš, Hané. Máme spoleínost, ale ještě si nás nevšimli.”

„Jestli tohle nevyjde, jsme hluboko v hromadě banthího hnoje,” zm mumlal Han, nahodil řídící obrazovky a odstranil přístupový panel k ruN nímu ovládání bezpeěnostních systémů.

Oddíl stráží tu pochodoval nejspíš proto, že byl na rutinní hlídce. H.. zvedl hlavu a viděl je průzorem raketoplánu, ale jim v pohledu do pilot™ kabiny zrcadlivá transpariocel bránila. Uvažoval, kolikrát denně stráže pa kruhovém obvodu atmosférického komínu obcházely. Doufal, že teď \m během toho spí.

Zkusil zažehnout motory. Ovládací panel mu oznámil, že je někdJ CHYBA. „Takže je to vážně v banthím hnoji,” vydechl. Ale ještě mu dl válo zkusit jednu věc.

Strážný v čele se náhle zastavil a ukázal na otevřený průlez prvního r*j ketoplánu. Nachýlil hlavu, aby promluvil do komlinku v přilbě, a potom $¦ opatrně vydal vpřed. Vzal s sebou ještě jednoho strážného, zatímco zbyl dva vytáhli zbraně a vzdálili se od sebe. Dívali se ze strany na stranu.

„A jé,” řekl Kyp.

Han upravil vedení bezpečnostního okruhu tak, že mechanismy, ktfl prověřovaly heslo, zapojil zpátky do nich samotných. Potom panel za-J přiklapl. „Tak to zkusíme. Kype, připrav se zavřít průlez. Jestli to vyjdJ budou ty stráže naštvaný. Jestli to nevyjde, budu naštvanej já.”

Dva strážní vystrčili hlavu z prvního raketoplánu a divoce gestikukn i Viděli tu sabotáž. Druzí dva drmolili do komunikátorů v přílbách a pot se s vytaženými zbraněmi rozběhli ke druhému raketoplánu.

Kyp pleskl do tlačítka a to s bouchnutím uzavřelo průlez. Do běhu dali všichni strážní a mířili Mastery na raketoplán.

Han praštil do startovacích spínačů. Motory se s milosrdným hukot

Hledání Jedi 141

i kvílením zažehly. Vítězoslavně zavýskl, ale Chewbacca ho srazil zpátky do pilotního sedadla. Velkýma chlupatýma rukama urputně manipuloval « řízením, aby loď zvedl z přistávací plochy.

Stráže na raketoplán vypálily z blasterů. Han slyšel syčivé údery dopada—

yích paprsků, ale plášť lodi dokázal útok slabšími ručními zbraněmi snést.

U paty komínu se otevřely dveře a ven se jako anoatští ještěří mravenci

I době páření vyřítil celý oddíl stráží. Jeden zářivý laserový výboj se roz—

pleskl na transpariocel přímo před Hanovýma očima a oslnil ho.

„Čas zmizet z večírku,” prohlásil.

Chewbacca je zvedl ze země a manévroval s raketoplánem pryč od ostatních vozidel na přistávací ploše.

Dva strážní přivlekli blasterové dělo, zdvihali ho na trojnožku a chvatně ko zaměřovali. Chewbacca zavrčel a Han převzal řízení. „Já vim. Ta věc by T.ohla bejt opravdovej problém, jestli rychle nenabereme nějakou vejšku.” Metelice výbojů z ručních blasterů pleskala do spodní části trupu. Han • .odí vyletěl výš vedle obrovitého komínu a ve spirále stoupal vzhůru. Zahnutou stěnu používal jako štít. Strážím se podařilo vystřelit z blastero-»*ho děla jen jednu ránu, ale paprsek se rozlétl mimo, protože Han mířil pi’i šroubovici vzhůru a držel komín mezi sebou a vojáky. Stráže pod nimi fcomín po obvodu obíhaly, aby zůstaly na dostřel, ale Han s raketoplánem Ldletěl mimo dosah ručních zbraní.

„A padáme odtud!” zajásal Han. „Šlápni na to, Chewie!” Potom nB-iiě zahájily palbu laserové věže umístěné na atmosférickém komínu.

..Cože?” vykřikl Han. „Co dělaj na atmosférickým komínu zbraně? Je to pvárna, ne pevnost!”

Jeden oslnivý zelený zasáhl rovné křídlo na pravé straně raketoplánu

¦ poslal loď do vývrtky. Jak se točili, Han a Chewbacca zápasili s řízením

¦ řiyp se držel podpěr pilotního křesla.

Vklouzli do stoupajícího bílého proudu, který se řinul z komínu. Vyrobený pduch vypouštěný do kesselské atmosféry s nimi začal pohazovat ze strany stranu. „Držte se!” zaječel Han. Nechtěl se na planetu zřítit znovu. S největším zrychlením, jakého byl raketoplán schopen, je Han vzal po roudu vzduchu: hnali se nahoru jako loďka v peřejích. Zelené výboje laserových věží dál šlehaly vzhůru, ale protože se Han nechal unášet údem nad prostředkem komínu, držel raketoplán ve slabém místě jeři zaměřovačích mechanismů.

Strmě stoupali k vnějšímu okraji atmosféry. Han se podíval na Kypa Chewbaccu: „No, tak to máme z krku nenápadnej útěk. Teď se Moruth le dozví, že jsme pláchli.”

142 Kevin J. Anderson

Jako by na ta slova čekal, komunikátor raketoplánu zapraskal a v póza-I dí zaslechli Doolův skřehotavý hlas: „To je ono? Máš tentokrát správné I prioritní kanál?”

„Ano, komisaři.”

„Sólo! Hané Sólo, slyšíš mě?”

„No ne, to zní jako můj starej známej Moruth Doole,” odpověděl Ha:. | „Jak se vede, brachu? Doufám, že se cejtíš lip než tvůj asistent Skynv I

nex.”

„Sólo, způsobils mi víc trápení než jakákoli jiná forma života v galaxii -včetně Jabby Hutta! Měl jsem tě rozmáčkmout, když jsi byl u mě v kanceláři.”

Han zakoulel očima. „Hele, svoji příležitost jsi prošvihnul a žádn> .

další ti dát nehodlám.”

Doole se zasmál syčivým he-he-he, jako tlustý člověk dusící se pískenv I „Nedostaneš se pryč. Zmobilizuju proti tobě úplně všechno. Radši bvi měl začít přemejšlet o posmrtným životě.”

Kyp hleděl přivřenýma očima průzorem ven, jako by se hluboce se-středil. Atmosféra kolem prchající lodi řídla - dosáhli nejzazší vzdálenc~ I ti, kde ji kesselská gravitace dokázala udržet. Spatřil měsíc Kesselu a ni-1 hle se nekontrolovatelně zachvěl. Zmateně zamrkal.

Chewbacca zaburácel do síťky mikrofonu. „Teď jsi mu to nandal, Cr.-wie,” řekl Han a komunikátor vypnul.

Kyp se prodral dopředu a chopil se řízení: aktivoval manévrovací rak -ty a raketoplán poskočil vpřed tak prudce, že to Hana s Chewbaccou ph-razilo do sedadel. Kyp nedokázal udržet rovnováhu a zrychlení s ním h -dilo dozadu.

„To jsi udělal proč?” probodával ho Han pohledem. Ale Chewbacca vydal znepokojený zvuk a přitáhl Hana zpátky k pak:- I ní desce. Přímo pod nimi se atmosféra mihotala a vlnila, protože se obje.- I la neproniknutelná ionizovaná clona, která obalila planetu.

„Maj v provozu energetickej štít!” vyhrkl Han. Technici na kesselskf I měsíční základně opravili ochrannou clonu, která vězeňskou planetu za-I kryla. Kdyby Kyp nespustil zrychlení přesně v té chvíli, kdy to udělaJ usmažili by se v záplavě energie, nebo by uvízli pod štítem a nemohli

uprchnout.

„Jak jsi to věděl?” podíval se Han přes rameno na Kypa. Kyp se zvěd! I z podlahy a potřásl hlavou, aby si pročistil myšlenky. „To je jedno. JstřB v pořádku?”

„Jo. Jenom nás dostaň z Kesselu.”

Han se obrátil k řízení raketoplánu. „Chewie, spoj se s Novou repub,.-1

Hledání Jedí 143

kou. Tentokrát žádný vyčkávání. Musej se dozvědět, co se tady děje, čistě pro případ, že se nám nepodaří vrátit se.”

Wookiee se sehnul nad komunikačním panelem a Han zatím bojoval s navigačním počítačem. Zíral na problém, který měl před sebou. „Kruci-nál! Tenhle krám je starej model pět set-X! Takový jsem neviděl jinde než I muzeu. Doufám, že nám dali taky notes, ve kterým mužem provádět záložní výpočty. Mohlo by to bejt rychlejší a navíc i přesnější.”

Chewbacca zanaříkal a uhodil chlupatou pěstí do palubní desky dost velkou silou na to, aby se panely prohnuly. Han po něm střelil nedůvěři-rým pohledem: „Co tim myslíš, rušej nás? Kdo nás ruší?”

Kyp se obrátil k bočnímu průzoru. Tichým hlasem řekl: „Už jsou tady.”

Základna na měsíci Kesselu chrlila stíhače, desítky opravených bitevních plavidel, obrněné nákladní lodě, štíhlé a těžce ozbrojené X-wingy a také stíhačky TIE. Mnoho z lodí muselo být během nedávné války poškozeno a potom zachráněno. Teď Doole navíc znovu zprovoznil planetární obranný štít. Kessel bude pro každého útočníka představovat opravdovou pevnost.

Přilétaly proudy X-wingů a Y-wingů, z obou stran chráněné eskadrou stíhaček TIE. Řítily se slabým ohonem atmosféry, kterou Kessel táhl na orbitě za sebou, a jejich podsvětelné motory za sebou zanechávaly zářící pás ionizovaného plynu.

„Připoutejte se,” řekl Han. „Tohle bude pekelná jízda.” Sáhl po řízení, «by se připravii-Lboji, a potom ucítil, jak se mu v žaludku usazuje bal-ran. „Co? Tahle loď je neozbrojenál” Horečně se rozhlížel po palubní des-e. „Nic! Ani jeden laser! Dokonce ani prak!”

Kyp se držel opěradla Hanova pilotního křesla a připravoval se na ¦itřesy. „Ukradli jsme zásobovací loď, ne stíhačku,” řekl. „Cos čekal?”

„Chewie, napumpuj všechno do štítů - a tim myslim všechno včetně podpory života. Máme tu dost vzduchu, abysme vydrželi dýl, než tahle loď nejspíš zůstane pohromadě. Zesiluj štíty, dokud nebudou mimo stupnici. Budeme jim muset uletět.”

Nalétala na ně první vlna stíhačů TIE a jejich dvojité iontové motory kvílely ze zpětnovazebných reproduktorů kokpitu. Vyšlehly laserové paprs-m a zabušily do raketoplánu, ale štíty držely. Zezadu zaútočily X-wingy.

„Nemůže tahle loď letět trochu rychleji?” zeptal se Kyp. Chewbacca posílil štíty a světla zeslábla.

„Jak jsi řikal, chlapče, ukradli jsme nákladní raketoplán. Tohle neni závodní loď a určitě to teda neni Falcon. Připrav se na skok do hyperprostoru, jak jen tenhle fosilní navigační počítač vyhodí výsledek.” Vyvalil oči na uvedené hodnoty a potom do panelu praštil. „Potrvá dalších deset mi-144 Kevin J. Anderson

nut, než to vyklopí bezpečnou trajektorii. Zatraceně! Ten shluk íernej děr mrší výpočty.”

Chewbacca připojil hlasitou plačtivou poznámku. „Co říkal?” zeptal se Kyp.

„Rikal, že naše štíty selžou asi za dvě minuty. Škoda, že nemám zbraně - stačil by mi třeba i kámen, kterej bych mohl hodit z vokna!” Oči měl ď»-široka otevřené a náhle v nich chyběla naděje. „Ani náhodou nemůžeme vydržet dost dlouho a podruhy Doole zajatce určitě brát nebude. Promir_ že jsem tě do tohohle dostal, chlapče.”

Kyp se kousl do rtu a potom se otočil a ukázal z čelního průzoru. „Let tam.”

Do Chřtánu.

Vířící oblaka plynů se stáčela do bezedných propastí černých děr a vesmír vypadal jako zmatečná spleť žhnoucích vláken. Gravitace byla připravená roztrhat na kusy každou loď, která se přiblíží příliš. Neúprosný Chřtán měl za pouhých tisíc let pohltit i kesselský systém - ale než k tomu dojde, nechtěl ho Han ničím krmit.

Chewbacca zařičel něco, co nepotřebovalo překlad. „Nezbláznil ses?” zeptal se Han.

„Ríkals, že jsme tak jako tak mrtvý.”

Čtyři Y-wingy současně vypálily na levou stranu raketoplánu, a ten se otřásl. Z komunikační jednotky vyrazila sprška jisker a Chewbacca se usilovně snažil přesměrovat obvody.

„Předpokládá se, že skrz něj vedou bezpečný cesty,” řekl Kyp. „Muse^ tam bejt.”

„Jo, a asi milion cest, který znamenaj okamžitou smrt!” „Celou dobu to bude let na ostří nože.” Kyp upíral pohled na Hana a jeho mladé oči vypadaly nesmírně staře. „Máme větší šanci, když zůstaneme tady a budeme bojovat?”

Ohromná gravitační studna Chřtánu činila ze všech cest skrz shluk v hyperprostoru i v normálním prostoru úplný labyrint. Většina tras byla buď slepá nebo vedla přímo do tlamy černé díry. „Nikdy bysme nenašli správnou cestu,” namítal Han. „Byla by to sebevražda.” Kyp sevřel Hanovo rameno. „Můžu vám ukázat cestu.” „Co? Jak?”

Nad hlavou se jim v oblouku prohnala stíhačka TIE, za letu se otáčela a pálila po ukradeném raketoplánu. Křižníky z měsíční základny se blížily a vzdálenost mezi nimi a raketoplánem se zkracovala. Pokud by museli čelit turbolaserům velkých lodí, byli by uprchlíci během několika okamžiků naprosto rozprášeni. Chewbacca zaúpěl - zadní štíty zeslábly a selhaly.

Hledání Jedí

145

Han chvatně manipuloval s řízením. Jak on. tak ‘

sílit slabá místa odčerpáváním silnějších štítů

energii a světla v kabině zeslábla.

„Pomáhal jsem ti řídit ve tmavejch chodbách, kdvi ,*tar i “* ¦ .„ynxnexem, ne?” řekl Kyp. „Věděl jsem, kdy Doole zapnr < ttít! Dokážu najít správnou cestu do Chřtánu.”

„Z toho ale pořád nevim, jak jsi to udělal!” vykřikl Han.

Kyp měl na okamžik rozpačitý výraz. Potom se prudce -Tohle bude znít jako nějaký potrhlý starý náboženství - ale I Jedna stařena, která strávila část svýho trestu v chodbách s kufenim. v_ řekla, že mám nějaký ohromný nadání. Ukázala mi, jak používat néco. ř* mu řikala ,moc’ nebo ,vůle’ nebo tak nějak.”

„Síla!” vykřikl Han a spadl mu kámen ze srdce. Chtěl Kypa ch;. a obejmout. „Proč jsi to neřekl hned? Co to bylo za ženu?”

„Jmenovala se Vima-Da-Boda. Naučila mě tam dole v dolech jen ; věcí, než ji stráže odvlekly pryč. Už jsem ji nikdy neviděl, ale trénoval jsem, co mě naučila. Párkrát to pomohlo, ale vlastně doopravdy nechápu

jak.”

„Vima-Da-Boda!” zopakoval Han a vzpomínal při tom na svraštělou padlou Jedi, kterou s Leiou objevili na měsíci Nal Hutty. Během svého skrývání se pocitem viny pronásledovaná Vima-Da-Boda nějak dostala do dolů na koření, kde strávila dost dlouhou dobu na to, aby Kypa vycvičila v několika důležitých dovednostech. Han doufal, že to bude stačit.

„Nelíbí se mi to,” řekl. “Kolem se prohnala další dvojice stfhačů a znovu a znovu pálila. „Ale líbí se mi to víc, než ostatní možnosti, který právě teď

máme.”

Změnil kurz: otočil loď a zamířil přímo k vířícímu shluku černých děr. Doufal, že oslabené štíty raketoplánu vydrží dost dlouho na to, aby se tam

dostali.

Dolétla k nim první z velkých lodí. Vypálila, když opisovala oblouk nad nimi, a potom se vracela, jako by do nich chtěla narazit. Pohled na tvar útočící nákladní lodi proměnil Hanovu krev v led. Celou vteřinu v tichém zděšení zíral, než dokázal vykřiknout: „To je Millennium Fakonl To je moje loď!”

Fakon letěl přímo na ně a zas a znovu pálil, zatímco se přední štíty raketoplánu snažily to krupobití kompenzovat. V poslední chvíli Han ukradený raketoplán strhl do prudkého klesání, takže jim Fakon proletěl těsně nad hlavami. Jeden z výstřelů pronikl odcházejícími štíty a zanechal v plášti raketoplánu jizvu.

„A dost!” zasupěl Han. „Teď jsem naštvanej. Chewie, na můj povel

146 Kevin J. Anderson

sklop štíty a hoď to všechno do pohonu. Napumpuj do motorů každičkej erg a vem nás přímo do Chřtánu.” Vrhl rychlý pohled na údaje svých přístrojů. „Štíty stejně selžou za míň jak minutu a navigační počítač potřebuje dalších šest, aby dokončil výpočty. Zatracený pět set ixka!”

Další peruť stíhačů je zasypala ranami a potom odlétla stranou. Zanechala jim za zádí prázdné místo, do kterého vplouvala obrovská fregata třídy Lancer. Následovala vlna systémových hlídkových lodí a křižníků třídy Carrack připravená použít celou armádu turbolaserů. Moruth Doole se tentokrát rozhodl nic neriskovat. „Leť, Chewie!” vykřikl Han.

Wookiee sklopil štíty a nasměroval všechnu energii do podsvětelných motorů. Raketoplán vyrazil s nečekanou prudkostí vpřed. Něco takového pronásledující lodě nečekaly.

„Překvapení nám pomůže jen na pár vteřin,” řekl Han. „Potom jsme v tom sami.”

„To už bysme měli bejt v zajetí Chřtánu,” zašeptal Kyp. „Jestli se v tomhle pleteš, tak se to nikdy nedovíme.” Před nimi planuly praporce žhnoucího plynu. Vířící reziduum se rozpalovalo třením a po složitých orbitách se ve spirále vinulo skrz Rocheův lalok jedné černé díry do tlamy další. Vesmírný prostor vyplňovaly smrtící rentgenové paprsky a transpariocel se musela ztmavit, aby ochránila oči

pasažérů.

„Něco takovýhleho by zkoušel jen úplnej idiot,” řekl Han. Chewbacca

souhlasil.

Kesselské lodě nabraly další zrychlení. Zoufale se snažily uprchlé vězně dostihnout, než se jim podaří doletět ke Chřtánu. Han se hrbil nad řízením a klouby na rukou měl bílé, jako by se snažil zvýšit rychlost pouhou

silou vůle.

Stíhače rozpoutaly bouři laserových výbojů, ale obrovské gravitační zakřivení Chřtánu je vychýlilo z dráhy a poslalo je v dlouhých obloucích pryč od jejich cíle.

„Jen doufejme, že tyhle hoši nejsou taky idioti,” prohlásil Kyp. Han se řítil k planoucím cárům horkých plynů.

Kesselské lodě je pronásledovaly až do posledního okamžiku. Potom m od nich s plným zážehem manévrovacích trysek odpojily a nechaly svou kořist letět vstříc jisté smrti.

Hanova loď se ponořila do gravitačního sevření shluku černých děr.

Jeia potlačila povznesený úsměv.

Vedla Gantorise do projekční místnosti a tmavovlasý muž se trhavými pohyby loutky udiveně.rozhlížel a snažil se pojmout všechno najednou. Gantoris zářil v nove uniformě, ušité tak, aby odpovídala pilotnímu oděvu starému celé generace, který nosil jako vůdce na Eol Sha. Leia Krejčovskému droidovi nahrála střihy z archivů a dala Gantorisovi uniformu jako dárek. Měl obrovskou radost, byl doslova bez dechu obdivem.

I potom, co ho poznala, se Leia v Gantorisově blízkosti cítila nepříjemně. Přestože ji Luke ujistil o jeho silném jediském nadání, nelíbilo se jí pomyšlení na smrtící „zkoušky”, kterým Gantoris Luka podrobil, než se uvolil Eol Sha opustit. Gantoris vedl pekelný život, to uznávala, ale zdál »e příliš prudký, jeho tmavé oči byly jako ohnivé jámy potlačované zuři-tosti. Vypadal jako muž uvyklý moci, kterému ukázali, jak malý je ve velikém řádu věcí.

Ale druhá stránka jeho osobnosti Leiu fascinovala. Dívala se, jak kmitá •říma sem a tam a natahuje krk, aby mohl zírat na špice vysokých budov, |teré se zvedaly k okraji coruscantské atmosféry. S otevřenými ústy civěl •a třpytivé audienční sály i na drobné osobní příslušenství v apartmá, které mu Luke obstaral. Nikdy předtím neviděl nebo si asi ani nedokázal -ředstavit věci, které Leia pokládala za samozřejmost.

148 Kevin J. Anderson

Teď, když vstupovali do projekřní místnosti, zíral Gantoris na obrovská okna vyplňující stěny širokým výhledem na Coruscant a staletí staré budovy, kterými byl svět opásaný. Leia věděla, že na takový výhled nebyli doopravdy dost vysoko - projekční místnost byla ve skutečnosti hluboko uvnitř a „okna” byly obrazovky s vysokou rozlišovací schopností, které ukazovaly záběry z kamer umístěných na vrcholu Císařského paláce. „Co je tohle za místo?” zeptal se Gantoris. Leia se usmála a zkřížila ruce na prsou své róby: „Právě teď je tohle jenom místnost. Za okamžik ti tu ale dám nový svět.”

Leia vystoupila na ovládací stupínek uprostřed místnosti a vyvolala obrazy, které sestavila z obsahu archivů, záznamů zbývajících ze starorepublikových průzkumů a materiálů shromážděných za tamního pobytu Aliance.

Okenní obrazovky zablikaly a obrazy se proměnily, což Gantorise polekalo. Prudce se otočil, protože krajina náhle náležela úplně jiné planetě Oči se mu rozšířily a objevila se v nich panika, jako by ho Leia právě přenesla na druhou stranu galaxie.

„Ukazuju ti nový domov. Tohle je Dantooine, místo, které jsme vybrah

pro lidi z Eol Sha.”

Kolem nich ukazovaly okenní obrazovky rozlehlé pláně pokryté lučinami a ostnatými stromy. Přes vzdálený horizont se valily nafialovělé kopce. Savanou se potulovalo stádo malých srstnatých zvířat. Vzduchem plachu, chumel lesklých balonovitých věcí, buď rostlin, nebo primitivních živočichů. Několik se jich zachytilo na špičatých větvích ostnatých stromů. Vysoko nahoře se vznášely dva měsíce, jeden levandulový a jeden nazelenalý.

„Na Dantooine jsme vybudovali jednu ze svých prvních povstaleckyc s základen. Planeta má mírné klima, překypuje formami života a je na ní spousta vody. Po pobřežích oceánů se toulá několik kočovných kmenů, a-celkem vzato je neobydlená.”

Leia použila Dantooine jako falešnou stopu, když ji na palubě Hvězo smrti vyslýchal velkomoff Tarkin. Aby zachránila milovanou planetu Ai-deraan, prozradila polohu staré povstalecké základny na Dantooine namísto toho, aby promluvila o skutečné základně na Yavinu 4 - ale Tarku Alderaan stejně zničil, protože Dantooine byla na účinnou demonstraci ~t-ly Hvězdy smrti příliš odlehlá. Teď však mohla Dantooine znovu poslouž* a to jako domov pro přesídlence z Eol Sha.

„Myslíš, že by tvoji lidé chtěli na takovém místě žít?” pozvedla Leia oboči

Na Gantorise, který zatím viděl jen svůj žhnoucí svět, plynnou plaiv ‘i

Bespin a městem pokrytý povrch Coruscantu, to zřejmě udělalo dojen

„To vypadá jako ráj. Žádné sopky? Žádná zemětřesení? Spousta ](¦

a žádná roztahující se města?”

Hledání Jedi 143

Přikývla. Než mohl Gantoris říci něco dalšího, otevřely se dveře do projekční místnosti. Leia se otočila. Překvapilo ji, když spatřila, že se k nim přichází připojit prezidentka Nové republiky Mon Mothma.

Žena s kaštanově hnědými vlasy se pohybovala jistým krokem, díky kterému po podlaze doslova neslyšně klouzala. Vůdkyně Nové republiky natáhla ke Gantorisovu ruku: „Vy musíte být jeden z prvních jediských studentů Luka Skywalkera. Dovolte prosím, abych vás přivítala na Coruscantu a popřála vám ve snaze stát se součástí nového řádu rytířů Jedi hodně úspěchů.” Gantoris její ruku přijal a s lehkou úklonou přikývl. Leia však získala přelétavý dojem, že se Gantoris považuje za vůdce, který se setkává s osobou rovného postavení.

„Mon Mothmo,” řekla Leia, „právě jsem Gantorisovi ukazovala nějaké záběry Dantooine. Uvažujeme o tom, že bychom tam na naši starou základnu přesunuli uprchlíky z Eol Sha.”

Mon Mothma se usmála: „Výborně. Jsem si vědoma situace vašich lidí a ráda bych je viděla v bezpečí na Dantooine. Vždycky jsem si myslela, že je to jedna z našich nejpříjemnějších základen, ne tak drsná jako Hoth nebo Vížková báze, a nejsou tam ani husté džungle jako na Yavinu 4.” Obrátila se ke Gantorisovi. „Pokud si myslíte, že je tento svět přijatelný, dám ministryni Organě Sólo pokyn, aby ihned zahájila přemistbvací práce.”

Gantoris přikývl. „Jestli jsou tohle reprezentativní záběry, bude tahle Dantooine pro mé lidi ideální nový domov.”

Leia pocítila vlnu úlevy. „Uvažovala jsem o tom, že bych vedením úkolů spojených s přesídlením pověřila Wedge… chci říct, generála Antillese. Dohlíží už celé měsíce na obnovu nižších úrovní města, a abych řekla pravdu, myslím, zeje to plýtvání jeho talentem.”

„Souhlasím,” řekla Mon Mothma. Přestože byla pohřbená pod větším množstvím diplomatických povinností a byrokratických rozhodnutí, než si Leia dokázala představit, zachovávala si klidnou rozhodnost. „Kromě to-ko, můj kalendář mi zrovna připomněl, že caridský velvyslanec přiletí za dva dny. Probíhají všechny přípravy hladce? Mohu jakkoli pomoci?”

„Jen si naplánujte, že tam budete. To je nejvíc, co od vás můžu žádat. Rozhodla jsem se recepci raději přesunout do botanické zahrady Nebeská káň, než ji pořádat tady v Císařském paláci. Protože se zdá, že se velvysla-tec Furgan staví k naší věci nepřátelsky, nechtěla jsem ho dráždit tím, že kych ho přijala v sídle císařovy vlády. Ve skutečnosti se velvyslanec snaží páskovat svojí misi za pouhou pouť, na níž chce navštívit místo nejrůz-jších císařských pamětihodností.”

Mon Mothma lehce přikývla, ale usmála se: „Alespoň že přiletí. To je to Iřjlepší znamení ze všech.”

150 Kevin J. Anderson

„Snad ano.” Leia zůstávala skeptická.

„Mimochodem, nedostala jsem od tebe zprávu o Hanově misi na Kesselu. To byl vynikající nápad, poslat místo oficiálního velvyslance jeho. Han může s těmi lidmi mluvit jejich vlastním jazykem a obnovení obchodu s kořením mimo černý trh by mohlo s novou ekonomikou udělat divy. Měl nějaký úspěch?”

Leia pocítila rozpaky a sklopila oči k podlaze. „Něco ho zdrželo, takže právě teď nemám žádné informace. Dodám vám úplnou zprávu, jakmile se vrátí. Doufejme, že jeho mise bude úspěšná.”

„Dobře.” Výraz Mon Mothmy naznačoval podezření, že za Leiinými slovy je ještě něco víc, ale na nic dalšího už se nevyptávala. „Musím jít s ug-naughtskými delegáty diskutovat o právech na odklid a záchranu zničených lodí na orbitě kolem Coruscantu. Obávám se, že to bude dlouhé odpoledne, a jenom jsem vás chtěla pozdravit, dokud jsem měla příležitost. Ráda jsem vás poznala, Gantorisi.”

Otočila se k odchodu, ale vrhla pohled zpátky na Leiu. „Mimochodem, vedeš si výborně, Leio. Příliš často jsme ve vládě zaplaveni tolika nespokojenými skupinami, tolika stížnostmi, že zapomínáme na věci, které děláme správně. Ty toho děláš správně spoustu.”

Leia nedokázala skrýt úsměv plný rozpaků. Kdyby jen neztratila manžela, mohla by být o hodně šťastnější.

*

Jakmile Winter vkročila na rampu svého neoznačeného raketoplánu, dvojčata se jednohlasně rozbrečela. Leiina osobní služebná se zastavila, zůstala k Jacenovi a Jaině obrácená zády a potom se pomalu otočila tváří k nim.

Leia chytila děti za ramena, ale ty se dokonce i po několika dnech kf své matce stále chovaly, jako by byla cizí. Držela je pevně, což - uvědomila si - nemusela být ta nejlepší věc, kterou mohla udělat, ale náhle se vů-l či nim cítila majetnicky.

Pod bílými vlasy byla Winteřina tvář chladná a netečná. „Děti, okamžitě přestaňte plakat.”

Jacen popotáhl. „Chceme, abys tu zůstala, Winter.”

Winter napřáhla ruku a jako jehlou ukázala prstem na Leiu: „Tady j vaše matka. Já jsem se o vás jenom starala. Teď už jste velké děti a nast čas, abyste byly ve vlastním domově. Já se musím vrátit a starat se o vaš ho bratříčka.”

Leia se musela snažit, aby se nezačala třást. Znala Winter už dlouho, žena měla schopnost vybavit si naprosto všechno, co kdy viděla nebo slyše a zřídka dávala najevo nějaké emoce. Teď se Leie zdálo, že z ní cítí smutek pocit ztráty, protože konečně předala dohled nad svými dvěma svěřenci.

Hledání Jedí 151

Leia poklekla vedle dvojčat: „Teď zůstanete se mnou, oba dva. A váš tatínek bude brzo doma. Užijeme si spolu spoustu legrace.”

Děti obrátily zrak k ní. Winter využila okamžiku a vklouzla do raketoplánu. Než si Jacen a Jaina všimli, že je pryč, aktivovala dveře a zavřela se uvnitř.

Leia stála vedle dětí ve větru na přistávací plošině. Aktivované repulzory raketoplánu začaly kvílet. Leia udělala krok zpět a dvojčata stáhla s sebou. „A teď z cesty. Zpátky, kde je to bezpečné.” Jacen a Jaina stále lehce popotahovali a měli znovu na krajíčku. Leia se svým necvičeným způsobem pokusila vyslat k nim klidné a láskyplné myšlenky.

Promluvila do komlinku na klopě svých šatů: „Udělte povolení k odletu neoznačenému raketoplánu na nejvyšší plošině na severní straně Paláce, autorizace ministryně Organy Sólo.”

Dispečeři orbitální dopravy potvrdili příjem a Winteřin raketoplán se rvedl z plošiny, otočil se a nasměroval se šikmo k nebi. Leia pozvedla ruku na rozloučenou. „Zamávejte Winter,” řekla.

Dvojčata máchala buclatýma ručkama do vzduchu. Winter na ně blikla -létly raketoplánu. Potom naskočily rakety pro výstup na orbitu a loď vyrazila do prozářené dálky.

„Pojdte, vy dva,” řekla jim Leia. „Musím dohnat spoustu ztraceného času.”

Streen seděl na vrcholku zničeného a opuštěného mrakodrapu, ve kterém se zabydlel. Když s ním Luke přiletěl do supící masy Imperiál City, kde planetu pokrývaly všemi svými myšlenkami a pocity miliony lidí, pro-I Streen o místo, kde by mohl být relativně o samotě, dokud se z planety ¦epřesunou do výcvikového střediska Jedi. Luke mu ukázal opuštěné části ¦ésta a Streen si vybral tu nejvyšší stavbu. Když byl vysoko nahoře, připomínalo mu to oblaka Bespinu.

Teď s sebou Leia přivedla dvojčata. Pevně je držela za ruce a vedla je éo stěží fungujícího výtahu, který je vyvezl na střechu. Vyšli ven na vrchní piošinu, na jejímž kraji seděl o samotě Streen. Starý muž klátil nohama es okraj a nebyl nijak zneklidněný nepřerušovanou kilometrovou proti pod sebou. Hleděl vzhůru a do dálky na nekonečné městské panorá-, na pravidelné tvar)’ vysokých budov, které se rozprostíraly všude ko-. Sledoval drobné siluety jestřapýrů plachtících na stoupavých prou-h teplého vzduchu.

Leia kráčela po střeše. Nikdy neměla strach z výšek, ačkoli s malými :mi po ruce cítila úplně jiné obavy - žaludek jí svírala paranoia z milio-věcí, které mohly její děti ohrozit. Jacen a Jaina se chtěli vrhnout okraji plošiny a podívat se dolů, ale Leia odmítla povolit svůj stisk.

“152 Kevin J. Anderson

Když je Streen uslyšel přicházet, otoěil se. Leia si všimla, že byl stále obleěený ve své kombinéze s mnoha kapsami. Nechtěl se převléci do teplejších nebo pohodlnějších šatů, které mu nabízela.

„Jen jsme se na vás přišli podívat, Streene. Když je teď Luke pryř. chtěla jsem se ujistit, že už nic nepotřebujete.”

Streen chvíli mlěel, než odpověděl: „Co bych si přál, je samota, ale obávám se, že na celé téhle planetě není žádné místo, kde bych něco takového mohl mít. I v těch nejtišších místech na Coruscantu stále slyším hukot šeptajících myšlenek a hlasů. Bude to tady pro mě velice těžké, dokud se je nenauěím vytěsnit. Mistr Jedi slíbil, že mi ukáže, jak na to.” „Luke by se měl brzy vrátit,” ujistila ho Leia.

Přiblížili se ke kraji, ale Leia trvala na tom, že budou stát v bezpeěné vzdálenosti. Jaina se ale natáhla vpřed, na vzdálenost Leiiny paže, odkud mohla nahlédnout přes okraj a užasle hledět až úplně dolů. „To je dálka!” podivila se Jaina.. ‘

„Moc velká dálka na to, abys tam spadla,” pověděla jí Leia. „Já nespadnu.”

„Já taky ne,” řekl Jacen. Potom nedal jinak, než že se natáhne vpřed a taky se podívá přes okraj.

Streen na ně upřeně a s trochou úžasu hleděl. „Jste lepší než ostatn: Dětské mysli jsou prosté a přímočaré, neruší mě. To jen když jsou myšlenky složité a plné tisíce podtextů, mě z nich pak bolí hlava. A vy, ministr. -ně Organo Sólo, jste klidnější a soustředěnější než většina ostatních lidí.”

„Luke mě nauěil, jak svoji mysl ovládat. Nevyzařuju myšlenky a poci které vás tolik obtěžují. K nikomu jinému je nevysílám.”

Streen se slabě usmál a potom se zahleděl k nekonečnému nebi. Po obloze cestovala po nejrůznějších parabolických drahách blikající světla přilétajících a odlétajících diplomatických raketoplánů.

„Doufám, že se všichni studenti Jedi budou schopni naučit být tak potichu, jako jste vy, paní ministryně. Moc bych si přál být nablízku ostatní lidem a být součástí společnosti stejně jako vy a mistr Jedi. Za jak dlou to bude, co myslíte?”

Zpříma jí pohlédl do očí a Leia odtáhla děti od kraje. „Brzo,” odpov děla mu. „Co nejdřív.”

Slíbila si, že najde místo pro Lukovu akademii, než se vrátí z Kessei’

Musí to být to pravé místo a musí ho objevit hned.

*

Leia a Threepio trvali na tom, že se dvojčata musí před spaním vyk pat ve vlnivé lázni. Leia napouštěla vodu, zatímco Threepio kontrolov jestli je teplota ideální.

Hledání Jedi

153

Leia Jacena a Jainu popohnala k vlnící se vodě. Jacen se zastavil: „Nejdřív tam dej pěnu!”

„Dám tam pěnu, než vypnu vodu. Teď tam jen vlezte.”

„Winter tam nejdřív dává pěnu,” prohlásila Jaina. I „No tak to tentokrát uděláme trochu jinak,” vysvětlila Leia trochu podrážděně.

„Já chci pěnu hned teď!” vykřikl Jacen.

„Propána! Možná bychom tam pěnu měli dát, paní Leio,” řekl Threepio. Ale neposlušnost dvojčat probudila Leiinu vlastní tvrdohlavost. „Ne, řekla jsem vám, abyste vlezli do vany. Je mi jedno, jak to dělala Winter. Teď bydlíte tady. Někdy děláme něco jinak.” Jaina se rozplakala.

„No tak, nic se neděje!” tišila ji Leia. „I tak je to hezká koupel. Podívej je.” šplouchla rukou do teplé vody. „Nezáleží na tom, kdy tam dáš pěnu.” „Já tam dám pěnu?” zeptala se Jaina. „Když tam vlezeš, můžeš přidat pěnu.”

Jaina okamžitě vlezla do vody a natáhla ruce. Leia jí dala jantarově žlu-u kuličku, která se měla rozpustit v pohybu vlnek. Jacen skočil do vany. „A teď dám pěnu já!” „Příliš pozdě,” řekla Leia. „Budeš na řadě příště.” „Možná bychom jim měli dovolit přidat další kuličku pěny,” navrhl Th-epio, který se nakláněl, aby děti ve vodě usadil. Jacen šplíchTeběma rukama vodu droidovi do obličeje. „Chci domů!” „Tohle je domov, Jacene. Teď bydlíš tady. Jsem tvoje matka.” „Ne. Já chci domůl”

Leia začala přemýšlet, proč ji teď její diplomatické schopnosti nechají na holičkách. Dvojčata po sobě začala cákat. Zprvu to vypadalo jako sela hra, ale najednou - bez jakékoli zjevné příčiny - se obě děti daly pláče. Tohle možná bude dobrá příprava na setkání s caridským velvy-_cem, pomyslela si Leia.

/ši silou zavřela oči, zatímco ti dva dál kvíleli. Stále neklidnější Three-se horečně snažil zjistit, v čem je problém. Leia si přála vědět, kde je Han.

u

w

––kradený raketoplán se řítil do

Chřtánu. Víry horkých plynů s ním pohazovaly ze strany na stranu, Zatímco se Kyp snažil vést Hana na jejich nejistém kurzu. Bezpečná cesu se zrádně kroutila místy, kde se gravitační singularity vzájemně vyrov

návaly.

Chřtán byl jedním z divů galaxie. Samotná existence shluku černý’ i děr se zdála astrofyzikálně nemožná a vedla k mnoha dohadům o jehi vzniku. Vědci Staré republiky citovali pravděpodobnostní argumenty, i mezi téměř nekonečným počtem hvězd ve vesmíru se cosi jako Chřtán na selo alespoň jednou vyskytnout. Další spekulace, včetně těch, které pl cházely od pověrčivých pašeráků, přišly s myšlenkou, že Chřtán byl I skutečnosti postaven, vybudován nějakým nesmírně mocným pradávnyi druhem, který stvořil černé díry v sotva stabilní konfiguraci, aby otevři brány do nových dimenzí.

Právě teď Hana zajímalo jen to, že Chřtán bude pravděpodobně příčí

nou jeho smrti.

Uvnitř raketoplánu bylo temno a horko a dusno. Vně lodi kreslily řva barvy a planoucí světlo psychedelický ohňostroj a uvnitř zvláštní stí: Veškeré osvětlení, podporu života a regulaci teploty vypnuli, aby se la energie selhávajících štítů.

r. zv\;

Hledání Jedí 155

Han se v pilotním křesle potil a sledoval navigační řízení, které předal Kypoví. Ačkoli celý minulý týden bojoval téměř nepřetržitě o život, moc se mu stýskalo po Leie. Neměla ponětí, co se s ním stalo, a musí si dělat hrozné starostí - ale bezpochyby je příliš hrdá, než aby to dala najevo. Ještě víc Hana rozčilovalo vědomí, že jeho děti se konečně vrátily ze své bezpečné planety a on tam nebyl, aby se s nimi přivítal.

Ale nikdy už nikoho z nich znovu neuvidí, pokud raketoplán nevydrží průlet Chřtánem. Všechno záviselo na tajemných schopnostech Kypa Durrona.

Kyp se potýkal s řízením a prováděl s raketoplánem jedny z nejchoulostivějších a nejobtížnějších manévrů, jaké kdy Han viděl - a to měl Kyp zavřené oči! Zdálo se, že mladík vidí nějakýma jinýma očima a sleduje jakousi cestu, která nebyla obyčejnému zraku zřejmá. Při pohledu na smrtící černé díry kolem raketoplánu chtěl Han zavřít oči taky.

Kyp dál intuitivně prolétal neúprosnou překážkovou dráhou, opatrně se proplétal místy křehké stability. Chewbacca seděl jako přimražený, také plný napětí a bál se narušit mladíkovo soustředění.

Jeden štít selhal a na vzdáleném ovládacím panelu vyrazily jiskry. Chewbacca zavrčel a hmátl dlouhými prsty po ovládání. Přesměiwal a rovnoměrně kolem nich rozložil zbývající ochranu. Kdyby se ve štítech objevila jediná mezera, rentgenové paprsky a žhavé plyny by je roztrhly.

Kyp nehnul brvou. „Blížíme se ke konci tyhle jízdy,” řekl, aniž otevřel oči. „Uprostřed shluku je gravitačně bezpečnej ostrov, jako oko cyklonu.” Han cítil, jak lu^zaplavuje úleva. „Měli bysme se tam radši na chvíli schovat, znovu nabít zdroje energie a províst nějaký provizorní opravy.” Chewbacca zamručel na souhlas.

„A pořádně dlouho si odpočinout,” řekl Kyp. Han si všiml, že se mu íelo leskne potem. Přestože byl navenek klidný, zdálo se, že se Kyp ohromně soustředí a přepíná své nezralé schopnosti. „Musíme přece ještě ¦jít cestu zpátky ven.”

Vířící ionizované plyny se jako prudce odhrnutý závěs rozestoupily 4 odhalily gravitační oázu uprostřed shluku - bezpečné útočiště, kde budou před návratem na Coruscant moci nabrat sílu. „Dokázali jsme to!” řekl Han šeptem. Ale skrýš už objevil někdo jiný.

Na oběžné dráze kolem skalnatého ostrůvku uprostřed Chřtánu visely _~ři obrovité, zbraněmi se ježící ímperiální hvězdné destruktory.

* V okamžiku jejich příletu se z hangárů hvězdných destruktorů jako ravdu působivá demonstrace síly vyřinula mračna stíhaček TIE.

156 Kevin J. Anderson

Han zíral, neschopen slova. Právě unikli popravě Skynxnexovou rukou, útoku energopavouka v dolech na koření, bitvě s celou kesselskou vesmírnou flotilou a zničení v gravitačním labyrintu Chřtánu. Teď štíty raketoplánu selhávaly, byli beze zbraní - a zrovna proti nim vyrazily císařské

válečné lodě.

„Jestli to takhle půjde dál, skončíme tak, že ještě před večeří omylem zničíme galaxii,” poznamenal Han. „Nakopni zpátky všechny motory. Chewie! Otočíme tenhle krám. Kype, najdi nám jinou cestu ven!”

„Neni tu moc cest na výběr,” řekl Kyp.

Loď se otřásla, jako by do ní někdo zezadu kopl. Potom vytryskly jiskry. Chewbacca zoufale zaúpěl.

Han pohlédl na hodnoty přístrojů. „Všechny naše štíty právě odešly.” Zahleděl se na čtyři hvězdné destruktory a vlny TIE Fighterů a TIE Interceptorů, které k nim proudily. „Připadám si, jako bysme měli přímo na trupu namalovanej velkej zaměřovači kříž,” řekl. „Můžou nás zničit výstřelem nazdařbůh.” Rychle se rozhlížel kolem sebe a pátral po něčem dost tvrdém na to, aby do toho mohl kopnout. Našel lodní přepážku a uhodil do ní.

Komunikátor zapraskal a Han na okamžik očekával další výhružnou zprávu od Morutha Doola, ale jakékoli vysílání procházející vnějším obalem Chřtánu by ionizované plyny a zakřivení černých děr zničily.

Z reproduktorů se vyvalila strohým hlasem pronášená slova: „Imperiál-ní raketopláne, vítejte! Je to už dlouho, co jsme dostali zprávu z vnějšku. Poskytněte prosím svůj bezpečnostní přístupový kód. Eskadra našich TIE

vás doprovodí.”

Han ztuhnul a uvědomil si, že ukradli starý imperiální raketoplán. Budou mít pár vteřin, než je smetou z oblohy. Ale bezpečnostní přístupoví kód? Musel rychle přemýšlet.

Han přehodil spínač vysílače. „Tady imperiální raketoplán, ech… Endor. Máme, ech, za sebou divokou cestu Chřtánem a většina našich počítačových systémů nefunguje. Žádáme o pomoc.” Odmlčel se a polknu. „A jak je to vlastně dlouho, co jste dostali zprávy zvenčí?”

Z druhého konce se ozvalo hlasití cvaknutí. Stíhačky TIE dál mířili k nim. Han se zavrtěl, protože věděl, že jeho bluf nemůže vyjít, že byli nechráněným cílem, který čekal, až ho neklidné imperiální prsty na spoust vyhodí do povětří.

Hlas se ozval znovu, tentokrát ještě strožejší a odměřenější: „Imperiálr. raketopláne Endor, opakujeme - jaký je bezpečnostní přístupový kóci Okamžitě ho odvysílejte!”

Han se obrátil ke svému kopilotovi. „Chewie, jak dlouho, než budem

mít ty štíty?”

Hledání Jedí 157

Wookiee odstranil přístupové panely na bočním úseku energetického rozvodu a vytrhával spousty drátů - protahoval je mezi prsty a snažil se vyrovnat spoje. Čenichal ve snaze najít spálené obvody. Trvalo by dlouho, než by se jim systémy podařilo alespoň minimálně znovu zprovoznit.

Han znovu otevřel vysílací okruh: „Ech, jak jsem řekl, utrpěli jsme značné poškození počítače. Nemůžeme -“

„Nepřijatelná omluva! Kódový výraz je verbální.”

„Jen jsem si to ověřoval,” oznámil Han. „Kódový výraz zní -” Pohlédl na Kypa v zoufalé naději, že mladík bude schopen vytáhnout kód jen tak ze vzduchu, ale něco takového by nejspíš nedokázal ani Luke Skywalker. Kyp mohl jen pokrčit rameny.

„Ech, poslední kódový výraz, který máme, zní RJ-dvě lomeno ZZ lomeno osm tisíc. Čekáme na vaše potvrzení,” odcvaknul to a podíval se na Chewbaccu s Kypem. Rozhodil ruce: „Za pokus to stálo.”

„Nesprávná odpověď,” vyštěkl strohý hlas.

„To je ale překvapení,” zamumlal Han.

Zpráva pokračovala: „Je zřejmé, že jste nebyli vysláni velkomoffem Tarkinem. Raketopláne Endor, budete okamžitě zadrženi a dopraveni k přísnému výslechu na palubu imperiálního hvězdného destruktoru Gorgona. Jakákoli snaha o únik nebo odpor bude mít za následek vaše zničení.”

Han uvažoval, jestli by se měl obtěžovat a potvrdit příjem, ale došel k rozhodnutí, že ne. Mátla ho zmínka o velkomoffu Tarkinovi, brutálním guvernérovi, který postavil první Hvězdu smrti. Tarkin zahynul před deseti lety spolu se svoumičivou zbraní. Mohli být tihle lidé bez informací tak dlouho?

Raketoplán se zakymácel, jako by ho popadla obrovská neviditelná ruka. Han slyšel, jak kovové pláty sténají, když tlak sevřel vnější plášť lodi. „To je tažnej paprsek,” řekl.

Nad nimi se rýsoval obrovský klínovitý tvar hvězdného destruktoru, který sloužil jako vlajková loď. Chewbacca něco zaúpěl a Han s ním souhlasil. Taky z toho měl špatný pocit.

„Ani se neobtěžuj, Chewie. Nikdy bysme se nemohli vytrhnout z toho tažnýho paprsku, nikdy bysme odtud nemohli dost rychle uletět a nikdy bysme nemohli přežít další cestu Chřtánem.”

Eskadra stíhaček TIE obklopila uloupený raketoplán jako zámotek, i tím mu znemožnila odchýlit se z přímé dráhy tažného paprsku. Hvězdný ‘cstruktor Gorgona před nimi rozevíral svůj ohromný hangár a chystal se lajatce spolknout. Stíhačky TIE vylétly vzhůru do rozsáhlé kovové tlamy.

Han si vzpomněl, jak byl v podstatě stejným způsobem zajat na palubě

158 Kevin J. Anderson

první Hvězdy smrti: císařské stíhačky na obou stranách a i tehdy zápasil se silným tažným paprskem. Ale tehdy letěl ve vlastní lodi a mohli se schovat v tajném skladovacím prostoru Falconu, Teď tu nebyly ani žádné uniformy, které by mohli ukrást. Na sobě měli jen vězeňské termální oděvy používané pro práci v kesselských dolech na koření. „Neuděláme moc dobrej dojem,” poznamenal Kyp. Čtyři hvězdné destruktory se vznášely nad shlukem vzájemně propojených kusů skály přímo uprostřed Chřtánu. Níže pod souostrovím asteroidů obíhaly trosky skeletů a další konstrukce.

Han znovu přemýšlel, co bylo tohle všechno zaě. Vojenské shromaždiště? Tajná základna? Proě by Impérium plýtvalo takovým množstvím palebné sily na ochranu skupinky balvanů tam dole?

Tažný paprsek vyzvedl raketoplán do Gorgonina hangáru a dopravil ho do odděleného přístaviště. Když raketoplán dosedl, zaslechl Han slabé sténání a tikání jako chór mechanických vzdechů úlevy zle zřízené lodi. Ozbrojení stormtroopeři spěchali na místa. Běželi ve vyrovnaných řadách, které prozrazovaly neustálý dril a dobrou úroveň výcviku. Měli starší modely blasterových pušek a drželi je připravené k palbě.

„Radši bysme měli zjistit, co chtěj,” řekl Han. „Napadá někoho nějaká

zářná myšlenka?”

„Jen samý ponurý,” zavrtěl Kyp tmavovlasou hlavou.

Han si rezignovaně povzdechl. „Pojďme ven společně. Ruce vzhůru a pohybovat se velice pomalu.”

Chewbacca zabruíel, že se mu nijak zvlášť neprotiví zemřít v boji, kdyl

je tak jako tak popraví.

„To nevíme,” namítl Han. „Tak pojďte.” Chewbacca, který z nich vzbuzoval největší strach, zaujal místo upro-I střed, zatímco Han a menší Kyp Durron kráčeli po stranách. Vyšli ven ! a vzdali se. Stormtroopeři na trojici okamžitě namířili zbraně. Han přemýšlel, čím si mohl zasloužit takový nepolevující řetězec smůly.

Na znamení k pozoru se zadní řady stormtrooperů prudce napřímil* a přiložily zbraně k rameni, zatímco řady vpředu dál bez nejmenšího zachvění mířily na zajatce. Han sledoval, jak se dveře v zadní části hangár, odsunuly a dovnitř vkráčela vysoká žena doprovázená na každé straně tělesným strážcem.

Měla štíhlou postavu a precizní pohyby. Na sobě měla šedozelení -kombinézu a černé rukavice. Rázně kráčela vpřed a těm kolem sebe věno-vala malou pozornost, jako by byli pouhé příslušenství. Pohled upřela ni zajatce.

Hledání Jedi

159

ni

po ramenou a mizela za jejími zády, takže nebylo možné určit její délku. Vlasy měly barvu žhavé mědi a zdálo se, že praskají elektřinou - jako by žily vlastním životem. Oči měla zelené a pronikavé jako turbolaserové výboje.

Šla přímo k nim. Han spatřil insignie u jejího límce, a to ho vyvedlo z míry, protože poznal hodnost plného admirála. Když byl mladý, navštěvoval Han sám imperiální akademii a věděl, že žena, která dosáhla hodnosti admirála, bylo něco dosud neslýchaného. Císař Palpatine měl známé předsudky vůči ne-lidem, ale vůči ženám uplatňoval mnohem rafinovanější diskriminaci. Zřídka povyšoval i ty, které prošly tvrdými zkouškami. To, že měla tahle žena hodnost plného admirála - obzvláště velícího malé flotile hvězdných destruktorů třídy Imperiál -, bylo něco opravdu nevšedního. Han okamžitě přešel do střehu. Tohle byl někdo, koho nebylo radno brát na lehkou váhu.

Zastavila se u konce rampy a chladně pohlédla vzhůru na ně. Její rysy byly tak jemně řezané a tak chladné a tvrdé, jako by šlo o sochu. Když promluvila, její rty se sotva pohnuly.

„Jsem admirál Daala. Velím flotile chránící stanici Chřtán.” Postupně po každém z nich šlehla zelenýma očima. „Vy tři jste až po uši v potížích.”

17

Uzziuke a Artoo toho měli málo na

práci, zatímco Lando Calrissian vedl Lady Luck ke Kesselu. Balvan, který tvarem připomínal brambor, halil mlžný opar unikající atmosfér) a na jeho blízké orbitě plul rozrytý měsíc bývalé posádky.

„Vítá vás rajská zahrada galaxie,” řekl Lando.

Luke pomyslel na svoji domovskou planetu Tatooine, na Dunové moře. Velkou propast Carkoon a Jundlanské pustiny. „Viděl jsem horší,” řekl. Artoo zapípal na souhlas.

Lando se naklonil blíž k průzorům.

„No jo, ale hele, nedělejte žádný ukvapený soudy. Ještě jsme tohle místo neviděli zblízka.” Otevřel komunikační kanál. Jestli měl Kessel dobrou detekční síť, posádka na stanici by měla Lady Luck zaměřit v okamžiku, kdy vystoupili z hyperprostoru. „Nazdar, Kessele! Poslouchá mé někdo? Hledám kohosi jménem Moruth Doole. Mám pro něj obchodní nabídku. Prosím odpovězte.”

„Kdo je to?” ozval se polekaně znějící hlas. „Identifikujte se.”

„Jmenuju se Tymmo, a jestli se chcete dozvědět něco víc, ať se mě Doole zeptá sám.” Lando se zazubil na Luka. Měli dojem, že když použijí falešného jména švindlíře ze žblžích dostihů, jejich misi to dodá ještě trochu ironie. „Mimochodem, můj společník a já máme nějaký peníze, kte-Hledání Jedí 16n

rejch se chceme zbavit - půl milionu kreditů, abych byl přesnej - takže běž a sežeň Doola.”

Reproduktor zůstal zticha, zatímco komunikační důstojník se s někým evidentně radil. Potom přišla odpověď: „Posíláme vám parametry pro zachování orbity, pane, ech, Tymmo. Držte se těch instrukcí přesně. Náš energetický štít je v současné době funkční a dezintegruje vás, pokud se pokusíte o nepovolené přistání. Rozumíte?”

Luke se podíval na Landa a oba dva pokrčili rameny. Lando promluvil do komunikačního kanálu: „Počkáme přímo tady, až Doole vyvalí koberec na uvítanou. Ale když mu to bude trvat moc dlouho, odletim utratit peníze někam jinam.” Propletl si prsty za hlavou a pohodlně se v pilotním křesle opřel. Kessel visel dole pod nimi a vyplňoval průzory. Landovým úkolem bylo vemluvit je na nejrůznější místa, zatímco Luke měl mít oči a jediské smysly otevřené a pátrat po jakékoli stopě po Hanovi.

Než opustili Coruscant, připravili si falešné osobní profily. Odstranili z nich jakoukoli zmínku o Nové republice, ale ponechali dost náznaků pochybných styků a špinavých transakcí na to, aby poskytovaly dosvědčující důkaz. Luke měl zůstat bezejmenný, bude-li to vůbec možné.

Z reproduktorů konečně vyrazil skřehotavý hlas: „Pane Tymmo? Tady je Moruth Doole. Znám vás?”

„Zatím ne… ale mám pořádnej a likvidní kreditní účet, kterej říká, že byste moh chtít.”

Slyšeli bublavé nadechnutí. „A co by to mohlo znamenat? Můj komunikační důstojník říkal něco o půl milionu kreditů.”

„Nedávno mTto parádně vyšlo na umgulskejch žblžích dostihách. Hledám podnik, do kterýho bych ty kredity investoval, a vždycky jsem si myslel, že v těžbě koření se dá přijít k penězům. Jste ochotnej si promluvit?”

Doole se stěží odmlčel. „0 půl milionu si určitě stojí za to promluvit. Pošlu pro vás leteckej doprovod. Provedou vás bezpečným koridorem v energetickým štítu.” „Těším se, až se setkáme tváří v tvář,” Doole vydal jen syčivý žabí zvuk.

* Lando nechal Lady Luck na přistávací plošině Imperiálního nápravného zařízení, obklopenou hlídkovými vozidly, pozemními transporty a jinými loděmi, které byly vykuchané na fungující součástky. Byl oblečený v nádherných šatech, usmíval se a oči mu zářily. Luke vedle něho měl na sobě nevýraznou kombinézu, ze které byly odstraněny všechny insignie.

Oddíl oblečený ve směsici brnění stormtrooperů a vězeňských uniformách vedl Luka, Landa a Artoo-Detoo k ohromné lichoběžníkové stavbě

162 Kevin J. Anderson

nápravného zařízení. Hrozivě se tyčící masa věznice působila na Lukovy zostřené smysly, jako by pulzovala roky bolesti a trestů. Zůstával zticha a ve střehu. Alespoň že doprovod nechal zbraně v pouzdrech a choval se k nim tak vřele, jak jen dokázali.

Jeli výtahy, které v trubicích šplhaly po šikmé přední stěně věznice. Luke skrz transpariocel pozoroval, jak se před nimi bezútěšně rozprostírají kesselské pustiny.

Když se výtahy otevřely do zrcadlivé spodní konstrukce administrativy, stráže jim pokynuly, aby je následovali. Halami pospíchali úředníci, byrokrati a ošuntěle vyhlížející funkcionáři, kteří vypadali, že jsou zaměstnaní víc, než je jim milé. Luke přemýšlel, jestli Doole tenhle ruch zinscenoval jako působivé představení pro Landa - ale horečné pobíhání se zdálo víc zmatené než účinné.

Samotný Moruth Doole se s nimi setkal v jedné z chodeb. Podsaditý obojživelník si promnul rozšiřující se ruce a neobratně se jim uklonil hlavou. Mechanická vymyšlenost, která mu zakrývala jedno oko, se opakovaně zaostřovala.

„Vítejte, pane Tymmo!” prohlásil Doole. „Dovolte, abych se omluvil za ten zmatek tady. Nevybral jste si na návštěvu moc dobrou dobu. Včera jsem při nehodě v jedné chodbě přišel o svého pobočníka a svého šéfa hlavní směny. Prosím, omluvte mě, pokud se budu zdát poněkud… nervózní.”

„To je naprosto v pořádku,” ujistil ho Lando a potřásl Doolovou nataženou rukou. „Sám jsem byl administrátorem několika velkejch těžebních podniků. Občas nechce ani samotná planeta spolupracovat.”

„Naprostá pravda!” souhlasil Doole, otevírající a zavírající ústa jako mladý rawwk žadonící o jídlo. „Zajímavý pohled na věc.”

„Doufám, že to neštěstí příliš neuškodilo vaší produkci koření,” vyzvídal Lando.

„Ach, těžba se hned zase naplno rozběhne.”

Lando ukázal na Luka: „Můj společník je tu, aby mi pomohl prověřit detaily těžby a poradil mi, jaký má jako investice potenciál.” Zhluboka se nadechl. „Vím, že jsem vás musel překvapit. Povězte mi, je tu nějaká část vašeho podniku, do které bych mohl investovat?”

Doole jim pokynul, aby ho následovali k jeho kanceláři. Jeho vesta z ještěří kůže se v kolísavém světle chodeb vlnila. „Pojďte dál a promluvíme si o tom,” řekl.

Kolébal se vpřed a otáčel hlavu ze strany na stranu, jako by měl potíže vidět, kam jde. Uvnitř kanceláře bývalého správce jim posuňkem naznačil, aby se posadili. Artoo otálel vedle Luka.

Ten se rozhlížel po kanceláři a všiml si muže zmrazeného v karbonitu.

Hledání Jedí 163

který visel na jedné zdi. Kontrolky podpory života na ovládacím panelu byly všechny pohaslé. „Váš přítel?” zeptal se.

Doole ze sebe vyrazil syčivé zasmání. „Bývalý protivník. Býval tu správcem věznice, než naše malá revoluce vnesla do odvětví těžby koření nefalšovaný kapitalismus.” Ztěžka se posadil za pracovní stůl. „Můžu vám nabídnout nějaké občerstvení?”

Jakmile byl usazený, složil Lando ruce do klína. „Raději bych si nejdřív promluvil obchodně. Když budou naše jednání vypadat slibně, možná to můžeme oslavit skleničkou.”

„Dobrý pravidlo,” souhlasil Doole a znovu si zamnul ruce. „Tak tedy, už od vaší transmise si to přebírám v hlavě a docela dobře tu můžu mít něco, co by mohla bejt perfektní investice. Čirou náhodou se stalo, že krátce před smrtí náš šéf směny objevil neobyčejně bohaté ložisko glítterstimu. Bude stát pořádnou sumu peněz a hodně úsilí provést ve zhroucené chodbě opravy, ale zisk může bejt větší než vaše nejdivočejší sny.”

„Já mám nějaký docela dost divoký sny,” řekl Lando a vyslal svůj nejširší úsměv.

Luke je přerušil strohým, nedůvěřivým hlasem: „To jsou poněkud extravagantní tvrzení, pane Doole. Dovolil byste naší jednotce Artoo, aby se napojila do vaší sítě a podívala se na přehled vašich zisků a ztrát za, řekněme, poslední dva roky? To mi poskytne konkrétní údaje, na kterých mohu založit svá doporučení panu Tymmovi.”

Doole se při žádosti, aby odhalil své záznamy, začal ošívat, ale Lando vytáhl z kapsy kreditní převodovou kartu: „Můžu vás ujistit, že droid vaši datovou síť nijak nepoškodí, a rád bych vám dal malou zálohu, pokud by vás to uklidnilo. Řekněme pět tisíc?”

Doole byl lapen mezi vlastní přání uchránit si informace důvěrné povahy a potřebu zdát se před potenciálním velkým investorem otevřený - nemluvě o tom, že chtěl i pět tisíc kreditů.

„Řekl bych, že by to šlo. Ale můžu vašemu droidovi dát přístup jen na pět minut. Víc času by na nalezení těch informací neměl potřebovat.”

Luke přikývl. „To bude stačit, děkuji.” Artoo stejně neměl marnit úsilí prověřováním zfalšovaných výkazů o ziscích a ztrátách. Měl okamžitě začít s pátráním po jakémkoli záznamu o Hanu Solovi, Chewbaccovi nebo Millennium Falconu.

Artoo s hučením vyjel vpřed a zapojil se do portu terminálu vedle Doolova stolu. Jeho paže datového připojení se otáčela a pronikala k informacím ukrytým v počítači vězeňského komplexu.

Zatímco čekali, pokračoval Lando v rozhovoru s Doolern: „Chtěl bych se podívat na všechny aspekty těžby a produkce koření. Jsem si jistej, že

164 Kevin J. Anderson

můžete hned zařídit prohlídku. Prohlídli bysme si přímo, jak podnik funguje. Včetně těch vašich zřícenejch chodeb - možná bych chtěl investovat do oprav, jestli to vypadá na velkej zisk.”

„Ech,” zarazil se Doole a díval se za něj, jako by hledal výmluvu. „Jak jsem řekl, teď není moc dobrá doba. Snad bysme se mohli dohodnout na vhodnější době, kdy byste se vrátil -” Doole rozpřáhl placaté ruce.

Lando výmluvně pokrčil rameny a vstal, jako by chtěl odejít. „Chápu. Jestli nemáte zájem, můžu jít někam jinam. Tyhle peníze mě pěkně pálej na úctě. Chci s nima něco udělat, hned teď. Na dalších planetách jsou jiný doly na koření.”

„Ach, ale ty dávají ryli, ne glitterstim -” „Pořád jsou výnosný.”

Artoo se odpojil a zaštěbetal na Luka. I když Luke droidovu jazyku rozuměl jen částečně, slyšel dost na to, aby věděl, že Artoo nenašel Hana ani nic obzvlášť inkriminujícího, pokud šlo o Doola. Jestli informační databáze obsahovaly nějaký záznam o Fakonu, byly vymazány.

„No, tak co si myslí váš droid?” zeptal se Doole, když zaslechl pípání. „Nezjistil nic neobvyklého,” odvětil Luke. Vyměnil si s Landem sklíčený pohled.

Doole se rozzářil a vstal. „Tak dobře. Chápu vaše znepokojení, pane Tymmo. V obchodních záležitostech musejí mít občas nepříjemnosti přednost. Nechtěl bych, abyste opustil Kessel s nějakými pochybnostmi. Pojďte, ukážu vám linku, kde se zpracovává koření, a potom uspořádáme prohlídku nově otevřených chodeb.”

* # *

Vznášedlo je po povrchu dopravilo ke vstupní šachtě do zhroucených tunelů. Když se vřítili do úzké spirálovité chodby, Luke a Lando se bezděčně sehnuli.

„V době, kdy to tu ještě úplně ovládalo Imperiální nápravný zařízení, tady probíhala nezákonná těžba,” zvýšil Doole hlas, aby přehlušil zvuk uhánějících motorů. „Pachatele chytili a tahle přístupová šachta se uzavřela, dokud to nedávná lavina zase všechno neotevřela.”

Doole je vzal dolů do rozlehlé jeskyně, kde se zřítila část stropu. Dolů tryskalo bledé světlo a ozařovalo otevřené prostory. Dělníci rozvěsili po obvodě světla, zatímco bušili do rozbité skály a její kusy odváželi. Po sluji se motala asi třicetičlenná četa, podpírala stěny a odklízela suť. Chodby vedoucí z jeskyně byly uzavřeny přenosnými pneumatickými dveřmi, které zbytek tunelů ponechaly v temnotě.

„Tohle je vzácná příležitost, pane Tymmo,” řekl Doole. Poté, co jim ukázal místnost na zpracování koření, kde slepé larvy balily glitterstim.

Hledání Jedí 165

byl stále hovornější. „Koření se musí těžit v naprosté tmě, takže skoro nikdy nemáme příležitost vidět chodby v přímým osvětlení. Ale lavina sem vpustila sluneční světlo, který všechen tenhle glitterstim stejně zničilo. Ostatní šachty jsme uzavřeli, abysme ochránili zbytek.” „Takže co se tady doopravdy stalo?” zeptal se Lando. „Tektonická porucha,” odpověděl Doole.

Luke viděl zčernalé stopy, kde kamenné stěny poznamenaly silné blasterové výstřely, a věděl, že za tímhle je mnohem víc než obyčejná seismic-ká aktivita.

Ucítil z Landa vlnu leknutí a strachu. „Co je to za věc!” ukazoval Lando na druhou stranu jeskyně.

Pohřbené pod hromadou ostrého kamení vyčuhovaly do všech stran desítky sklovitých jehlicovitých nohou. Kulovitý trup byl posetý vybouleninami, které se podobaly zakaleným drahokamům - očima zeskelnatělýma smrtí. Zbytek těla se zdál být složený výhradně z tesáků. Padající kusy kamení tvora rozdrtily a jeho bičíkovité nohy ležely nakřivo, jako by se po-susil balvany odhodit.

Doole došel pyšným krokem k mrtvole. „Tohle, přátelé, je patrně věc, která vytváří koření. Je to první takový tvor, se kterým jsme se setkali, ale hluboko v chodbách musej bejt další. Chystáme se sem přivézt xenobiolo-ga, aby ho prozkoumal. Většina jeho těla se zdá bejt tvořená samotným glitterstimem a vlákna, který vytahujeme ze stěn v chodbách, používá jako pavučinu.” Doole se zarazil těsně předtím, než by se padlého monstra dotkl.

Strážný, který na pitvu dohlížel, se k nim připojil. Botou šťouchl do jedné ze špičatých křišťálových nohou. „Chceme zjistit, jestli dokážeme z pavučinových vaků a snovacích bradavek mrtvoly extrahovat surový glitterstim,” řekl.

Doole trhavě zakýval hlavou nahoru a dolů. „Nebylo by to něco? Naprosto čistý glitterstim!”

Lando vyhýbavě přikývl. Luke hrál svou roli a sháněl se po dalších informacích: „Takže jaký má tohle dopad na bezpečnost práce? Chytil ten tvor nějaké horníky?”

„Ano, pár jich zabil včetně šéfa směny a mýho asistenta - ty, o kterejch jsem vám říkal. Kolik těl jste zatím našli?” zeptal se Doole strážné-

ÍO.

„Tři čerstvá a dvě stará - a myslíme si, že jich zabil o něco víc. Pořád Je nezvěstnej jeden velkej Wookiee a nějaký další vězni.”

Doole se na strážného zlostně zamračil, ale na tvář se mu rychle vrátil falešný úsměv.

-166 Kevin J. Anderson

Luka při těch novinách zamrazilo. Samozřejmě, nebylo možné vědět, I zda byl zmíněný Wookiee Chewbacca - Impérium získalo z wookieeského domovského světa Kashyyyku velké množství otroků a mnoho z těch, kdo I přežili, mohlo být docela dobře posláno na Kessel. Luke zachytil Landův I pohled a druhý muž naprosto neznatelně zavrtěl hlavou. „Velice zajímá- I

vé,” řekl Lando.

„Pojďte, je tu toho k vidění víc,” vykroěil Doole zpátky ke vznášejícím I

se vozům. „Doufám, že na vás tohle všechno dělá dojem.”

„To rozhodně ano,” potvrdil mu Lando. „Máte tady úžasnej podnik, Moruthe.”

Luke zůstal zticha. Celý den napínal smysly a pátral po nějaké ozvěně Hana nebo Chewbaccy, ale nenašel nic. Spousta jiných se tu utápěla v bolesti a utrpení, ale neobjevil žádnou známku těch, které hledal.

Han Sólo nemusel na Kessel nikdy dorazit a rozhodně tady už nebyl. Alespoň ne živý.

17

A

dmirálská kajuta na hvězdném

destruktoru třídy Imperiál byla prostorná a účelná a po více než tteaal let byla Daaliným jediným domovem.

Rok za rokem operovala v prázdnotě, jako vždy sama, a řídila Mp» •ledními instrukcemi, které Tarkin před odletem vydal, aniž od velkomoi-La dostávala jakékoli další informace. Obrovské zakřivení Chřtánu rušilo »šechno vysílání holonetu z vnějšku. Její flotila byla odříznutá od n řta i posádka na čtyřech hvězdných destruktorech podlehla rutině, ale Daala >e svém sevření nepolevovala. Bála se uvažovat o událostech venku v ga—axii a věřila alespoň tomu, že se může spoléhat na Impérium a jeho neo-kebná pravidla, občas krutá, ale vždy jednoznačná.

Ale teď, když s ní lomcoval zmatek, byla ráda, že je její kajuta uzavřela a zamčená, tichá a prázdná, takže ji takhle nikdo neuvidí. Úplně by jí lk) zničilo reputaci. Všechno bylo v zajetých kolejích, než vyslechli ty nové

Ifcézně…. Daala vyvolala záznam a znovu si ho přehrála, přestože tu sekvenci slepovala už nespočetněkrát. Dokázala nehlasně vyslovovat ta slova, zatímco !<• zajatec říkal. Tenhle maličký obrázek ale nemohl vyjádřit, jaký účinek ni mělo, když tomu byla osobně přítomna. Ten muž, Han Sólo, seděl připoutaný v děsivém zkrouceném křesle

168 Kevin J. Anderson

a kolem něj byly omotané ocelové trubice a dráty a roury. Přístroje vypadaly ostře a zlověstně - většina z nich nesloužila jinému účelu, než zvětšit zajatcovu hrůzu, a v tom ohledu se projevily jako účinné.

Na záznamu stála Daala vedle velitele Kratase, kapitána své vlajkové lodi Gorgony. Cítila zajatcův strach, ale jeho chování bylo samé chvástání a jízlivost. Zlomit ho nebude těžké.

„Řekněte nám, odkud přicházíte,” řekla Daala. „Je už Povstalecká ali-J ance rozdrcená? Co se přihodilo v Impériu?” „Jděte si políbit Hutta!” vyštěkl Sólo.

Daala chvíli strnule zírala, potom pokrčila rameny a kývla na Kratase Velitel stiskl tlačítko na ovládacím panelu a jedna z kovových tyčí umístěná příčně přes výslechové křeslo začala bzučet.

Svaly v Sólově levém stehně se začaly cukat, křečovitě sebou škubaly. Noha mu vyléda nahoru a zase dolů. Křeče se zhoršovaly. Na tváři měl rozpačitý, zmatený výraz, jako by nemohl pochopit, proč se jeho tělo najednou chová tak podivně. Neovladatelné stahy mu pod kůží napínaly svaly. Daala se usmála.

Kratas poupravil jeden z ovládacích prvků a Sólo sebou trhnul, protože svaly na levé straně jeho hrudního koše také zachvátily křeče. Jeho tělo se napjalo, ale křeslo mu bránilo v pohybu. Sólo potlačil výkřik.

Stahy nebyly ani tak bolestivé, jako byly k zešílení. Daala přišla na to. že nejúčinnější výslechová technika bylo prostě vyvolat v obličeji nepolevující tik, který způsobil, že oči stále, zas a znovu celé hodiny neustále

mrkaly.

„Povězte nám o Impériu,” řekla znovu.

„Impérium je v odpadním lisu!” vykřikl Sólo. Daala viděla bělma jehol očí, jak se snažil podívat se dolů na neposlušné svaly svých nohou. „Císaři je mrtvěj. Zemřel při výbuchu druhý Hvězdy smrti.”

Daala i Kratas prudce zvedli hlavy. „Druhá Hvězda smrti? Povězte mi o ní.”

„Ne,” řekl Sólo.

„Ano,” řekla Daala.

Kratas změnil nastavení dalšího tlačítka. Tyče ve složitém křesle si rozbzučely a Solova pravá ruka sebou začala škubat. Prsty mu začaly hmatat po hladkém kovu, cukaly sebou a třásly se. Sólo se snažil dívat všuo*

najednou.

„Druhá Hvězda smrti?” zeptala se Daala znovu.

„Pořád se ještě stavěla, když jsme spustili řetězovou reakci v jejím jáo ru. Darth Vader s císařem byli na palubě.” Sólo se vzpíral, ale vypadai to, že ho těší takovou zprávu oznámit.

Hledání Jedi 169

„A co se stalo s první Hvězdou smrti?” zeptala se Daala. Sólo se zašklebil. „Tu Aliance vyhodila do povětří taky.” Daala byla natolik skeptická, že mu nevěřila úplně. Zajatec by řekl cokoli, zejména vzdorovitý jako byl tenhle. Ale v hloubi duše se obávala, že to může být pravda - protože to vysvětlovalo další věci, například roky mlčení.

„A co velkomoff Tarkin?”

„Je na miliardu atomů rozptýlenej po systému Yavin. Shořel se svojí Hvězdou smrti. Zaplatil za životy všech lidí na Alderaanu, planetě, kterou zničil.”

„Alderaan je zničený?” pozvedla Daala obočí.

Kratas zesílil energii, která křeslem vibrovala. Na čele se mu objevily drobounké perličky potu. Daala věděla, co se veliteli honí hlavou: během všech těch let odloučení pokládali za samozřejmé, že císař udrží své železné sevření, že flotila všemocných hvězdných destruktorů a tajná Hvězda smrti upevní imperiální nadvládu po celé galaxii. Stará republika vydržela tisícero generací. A Impérium…. mohlo opravdu padnout jen po několika desetiletích?

„Jak dlouho je od výbuchu druhé Hvězdy smrti?” „Sedm let.”

„Co se od té doby stalo?” Daala se konečně posadila. „Řekněte mi všechno.” -\_

Zdálo se ale, že Sólo nabral vnitřní sílu a zatvrdil se. Tmavýma, zlostnýma očima na ně nasupeně hleděl. Daala si povzdechla. Bylo to jako nacvičené představení, které museli odehrát. Kratas měnil nastavení, dokud nebylo celé Solovo tělo zmítající se, křečemi zachvácená masa škubají-ích svalů, jako kdyby v něm probíhala bouře. Vězeň postupně prozradil celý příběh: mluvil o dalších bitvách, občan-é válce, velkoadmirálu Thrawnovi, vzkříšeném císaři, příměří na Baku-, strašných střetnutích, ve kterých bylo slábnoucí Impérium zas a znovu ráženo - dokud Kratase nenechala, aby ho propustil. Hlasité bzučení esla náhle ustalo a Han Sólo se vyčerpaně zhroutil, šťastný, že je osvo-zen od útoku vlastních svalů.

Daala pokynula ven ze dveří zadržovací cely a přivolala lesklého černé-výslechového droida, který pomalu vlétl dovnitř. Podkožní jehly se mu tlumeném načervenalém světle leskly jako šípy. Sólo se snažil couvnout Daala mu v očích viděla strach.

„Tak,” řekla. „Teď výslechový droid potvrdí všechno, co jste nám řekl.” stala a odešla.

Později se dozvěděla, že Sólo mluvil o všem pravdu. O samotě ve své

170 Kevin J. Anderson

Hledání Jedi

171

kajutě vypnula admirál Daala záznam. Hlava jí duněla hlodavou, pulzující bolestí, jako by jí po vnitřku lebky škrábaly tupé nehty.

Jedna členka vědeckého personálu na stanici Chřtán se dozvěděla, že ěerstvý zajatec byl na palubě dokončené Hvězdy smrti, a požádala, aby si s ním mohla promluvit. Daala jí pošle tenhle záznam výslechu - potom, co ho patřičně upraví, samozřejmě. Občas bylo nemožné tyhle vědecké primadony udržet šťastné. Měly tak omezený rozhled.

Právě teď měla Daala větší starosti. Musela se rozhodnout, jak s těmihle novými informacemi naložit.

Stála ve své kajutě, stála mezi dvěma vysokými zakřivenými zrcadly, ve kterých se odrážel obraz jejího těla od hlavy až k patě. Na její šedozelené uniformě nebyla vidět žádná rýha, jen upravené záhyby a téměř neviditelné švy. Díky nekompromisnímu režimu cvičení a drilů během svého dlouhého poslání ani o trochu nepřibrala na váze. Přestože teď vypadala starší ] a přísnější, její zevnějšek jí stále dělal radost.

Lesklé admirálské insignie nosila Daala hrdě nad levým ňadrem: řadu šesti jasně červených obdélníčků umístěnou nad řadou modrých obdélníčků. Pokud věděla, byla jedinou ženou, která kdy v Imperiální flotile takovou hodnost nosila. Bylo to mimořádné povýšení udělené přímo samotným velkomoffem Tarkinem a bylo možné, že o něm císař ani nevěděl. Zcela jistě nevěděl o stanici Chřtán.

Vlasy barvy mědi jí volně spadaly na ramena, vlnily se jí po zádech aJ pod bedra. Před více než deseti lety přiletěla Daala na stanici Chřtán s je-žatými vlasy, ostříhaná nakrátko - to byla součást ponížení, kterému Imperiální vojenská akademie vystavovala kandidáty ženského pohlaví.

Poté, co se za ní zavřel Chřtán, však bylo Daale Tarkinovým přímvr rozkazem svěřeno velení. Hloupé a samoúčelné regule už pro ni nic ne-1 znamenaly. Jako gesto své nezávislosti si odmítla stříhat vlasy - hodnotí měla svá privilegia. Měla pocit, že by to Tarkin schvaloval. Ale teď \n.

Tarkin mrtvý.

Otočila se, ztlumila světla a potom aktivovala dveře. Venku se její d. tělesní strážci vyšvihli do pozoru a dál upřeně hleděli před sebe. Přes odloučenost stanice Chřtán od světa vyžadovala Daala nejvyšší výkonno-t. pravidelné drily a taktická cvičení. Byla vyškolena ve stylu imperiálníft* vojska - přestože systém udělal všechno pro to, aby potlačil její ambic?,

držela se Daala jeho zásad.

Pod brněním byli dva strážci dobře stavění a atraktivní. Po velkomotfil Tarkinovi si ale Daala žádného milence nenašla. Po něm úplně stačiW

představy.

„Doprovoďte mě do hangáru pro raketoplány,” řekla, když vešla

chodby. „Poletím dolů na stanici.” Dlouhými kroky vyrazila pryč, ale slyšela, jak strážci pochodují se zbraněmi v pohotovosti za ní. „Informujte velitele, který má službu, že mám schůzku s Tolem Sivronem.” Jeden ze strážců nezřetelně promluvil do komlinku v přilbě.

Kráčela chodbami a přemítala o složitosti své lodi, o svých vojácích,

0 pomocném personálu. V imperiální flotile byl jediný hvězdný destruktor domovem třiceti sedmi tisíc členů posádky a devadesáti sedmi stovek vojáků, ale kvůli utajení stanice Chřtán jí Tarkin přidělil jen kmenový stav posádky - lidi bez rodin, bez vazeb k vnějšku, některé rekrutované ze světů zpustošených bitvami, které Impérium svádělo ve svých počátcích.

I když však byla její posádka podrobená tuhé disciplíně, byla tu uvězněná už jedenáct let bez dovolenek, bez jiného odpočinku a rekreace, než jaký poskytovaly skrovná zábavní zařízení dostupná na palubě. Její vojáky už unavovaly zábavní knihovny - byli roztěkaní, znudění a rozzlobení, že jsou tak dlouho ve stavu pohotovosti beze zpráv z vnějšku. Byli dobře vyzbrojení a toužili vyrazit ven a něco udělat - stejně jako Daala samotná.

Na Daalin povel čekala síla šedesáti turbolaserových baterií, šedesáti iontových děl a deseti projektorů tažných paprsků, z nichž jeden byl právě použit k zajetí potlučeného imperiálního raketoplánu. V hangárech nesla samotná Gorgona šest eskader stíhaček TIE, dva útočné raketoplány třídy Gamma, dvacet kráčejících kolosů AT-AT a třicet průzkumných kolosů AT-ST.

Stanici Chřtán obíhaly tři další stejné lodě, Mantkore, Basilisk a Hydra, také pod Daaliným velením. Před lety vzal moff Tarkin Daalu osobně do loděnic Kuat Drive Yards, aby se podívala na své čtyři hvězdné destruktory ve výstavbě.

Tarkin s Daalou prolétali v malém inspekčním raketoplánu kolem obrovských superstruktur sestavovaných na oběžné dráze. Oba převážně mlčeli a zírali na obrovitost projektu. Kolem nich se to ve vesmírném prostoru čile hemžilo drobnými světélky dělníků, dopravních plavidel, tavičích pecí na odpad a tvarovačů nosníků.

Tarkin jí položil ruku na rameno a stiskl ho silou ocelových strun. „Daa-lo,” řekl, „dávám ti takovou sílu, že s ní můžeš seškvařit kteroukoli planetu.”

Teď, na palubě hvězdného destruktoru Gorgona, vstoupila admirál Daa—

1 la do osobního výtahu, který ji a její tělesné strážce dopravil z velitelských kajut pod velitelskou věží do jednoho z hangárů. Když se dveře odsunuly, neohlásila svůj příchod. Potěšilo ji, když viděla, jak se její jednotky hemží kolem stíhaček TIE, raketoplánů a vozidel údržby. I po tolika letech nudy udržoval její personál všechny systémy naprosto funkční.

Pouhé měsíce po dokončení stanice Chřtán si Daala povšimla neurčité-

172 Kevin J. Anderson

ho neklidu, který se posádky zmocňoval. Byla si jistá, že to bylo zčásti kvůli ní. Velel jim jediný vlajkový důstojník ženského pohlaví a měli za úkol hlídat skupinu vědců na nejchráněnějším místě v galaxii: její jednotky začaly být laxní. Avšak několik názorných poprav a ustavičné hrozby udržovaly Daalinu posádku trvale ve stavu napětí, tříbily její dovednosti a stalo se jí nemyslitelným, že by se vyhýbala svým povinnostem.

Tahle taktika byla jednou z Tarkinových nejdůležitějších lekcí. Ovládat spíše prostřednictvím strachu ze síly než silou samotnou. Daala měla k dispozici 180 000 lidí, v to nepočítaje konstruktéry zbraní v samotné stanici Chřtán. Nechtěla s nimi plýtvat.

Přelétla hangár pohledem odshora dolů. Vlasy barvy roztaveného kovu jí volně padaly za záda. Uvnitř elektromagnetické klece, jež celou loď zakrývala, trápili technici imperiální raketoplán Endor, se kterým přiletěli čerství vězňové. Endor - co to bylo za jméno? Nikdy dřív ten termín neslyšela. Technici budou nejspíš kontrolovat služební značení, poziční majáky a soubory letových záznamů.

Daala na okamžik zvažovala, že potlučený raketoplán vezme dolů k To-lu Sivronovi, vedoucímu vědci na stanici Chřtán. Pravděpodobně by ho to natolik vylekalo, že by jí pro jednou věnoval pozornost. Ale to by bylo dětinské gesto. Nechala techniky pokračovat v práci a dala raději přednost imperiálnímu raketoplánu Edkt.

„Tohle můžu řídit sama,” řekla svým tělesným strážcům. „Odejděte.” Během cesty dolů chtěla být chvíli o samotě. Věděla, co Sivron řekne, ai se dozví, co je nového. Tentokrát ale nedovolí, aby mu to prošlo.

Strážci se stáhli zpět a na stranu, zatímco Daala stoupala po rampě ¦ raketoplánu. Pracovala rychlými, navyklými pohyby: zapnula motory, projela si automatizovaný předstartovní kontrolní seznam. Na ucho a spánek si připevnila úchyty sluchátka s mikrofonem a poslouchala svůj směroví vektor, zatímco zvedala Ediet z plošiny a potom s ním střelhbitě prolétl* magnetickými štíty, které chránily hangár před vakuem.

Obklopoval ji barevný, smrtící obal plynů, které se ve vírech stáčely d* nekonečných jícnů černých děr. Dole visela stanice Chřtán: shluk planetek natěsnaných přesně uprostřed gravitačního ostrova. Povrchy pustých balvanů se na několika místech dotýkaly a navzájem se dřely. Obrovskél mosty a pásy držely asteroidy na jejich místech. Plovoucí shluk balvan* spojovaly přístupové trubice a transportní dráhy.

Pod vedením velkomoffa Tarkina dopravili imperiální stavitelé balvany vesmírným prostorem a po dráze plné překážek dovnitř Chřtánu. Uvnm asteroidů byly vyhloubeny obytné místnosti, laboratorní prostory, hangáry určené k montáži prototypů a shromaždbvací sály.

Hledání Jedí

173

Pokud obyvatelům předvedeme zbraň tak mocnou a tak obrovskou, že ji neohrozí žádný myslitelný útok, zbraň v bitvě nezranitelnou a nepřemožitelnou, stane se pro Impérium symbolem. Daala četla koncept komuniké, které Tarkin poslal císaři, když prosazoval budování superzbraní. Možná bychom potřebovali jen hrst takových zbraní, abychom si podmanili tisíce světů, každý z nich obývaný miliony a miliony bytostí. Taková zbraň musí mít sílu dostatečnou na to, aby zlikvidovala celý systém, a strach, který vyvolá, bude dostatečně velký, abyste vládl galaxii, aniž by kdokoliv protestoval.

Poté, co získal souhlas, využil Tarkin coby velkomoff svých nových pravomocí k sestavení tohoto supertajného výzkumného střediska, kde mohl izolovat nejbrilantnější vědce a teoretiky a přikázat jim, aby pro císaře vyvíjeli nové zbraně. Jelikož si Tarkin přivlastnil zásluhy za všechno, aniž uváděl své zdroje, císař samotný o existenci stanice nevěděl.

Dělníci a stavitelé, kteří zařízení vybudovali, nastoupili na loď, která je měla odvézt zpátky, a pokládali svoji práci za skončenou. Daala jim však navigační počítače osobně přeprogramovala na nesprávný kurz z Chřtánu. Místo aby odlétli na svobodu, vřítili se přímo do tlamy černé díry. Žádné nedotažené konce.

Tajemství stanice Chřtán bylo uchráněno. Poté, co Tol Sivron a jeho týmy prokázaly realizovatelnost původního konceptu Hvězdy smrti, vzal Tarkin jednoho z nejdůležitějších vědců na stanici, Bevela Lemeliska, do Vnějšího okraje, aby dohlížel na vlastní konstrukci prvního výrobního modelu Hvězdy smrti.

Tarkinova poslední promluva k vědcům v Chřtánu byla výzvou: „Výborně. A teď vytvořte ještě mocnější zbraň. Překonat Hvězdu smrti se může zdát neuskutečnitelné, ale musíme si udržovat převahu. Musíme mezi obyvateli Impéria udržovat pocit strachu. Hvězda smrti je strašlivá. Vymyslete něco horšího. To je smyslem vaší existence.”

Tarkin jim dal devět let, aby mu vyvinuli nepřekonatelnou zbraň další generace. A teď, protože byl po smrti a nikdo jiný nevěděl, že stanice Chřtán vůbec existuje, mohla Daala činit vlastní rozhodnutí, plánovat vlastní postup.

Konečně se dostala do gravitačního pole středového administrativního asteroidu a zajistila Edkt v doku. Stála vedle raketoplánu, zhluboka dýchala prašný, výfukovými plyny ztěžklý vzduch a už si přála, aby mohla být zpátky na lesklé a sterilní palubě Gorgony. Rychle se vypořádá s To-lem Sivronem a vrátí se.

Oddíl stormtrooperů přidělený k pozemní službě přichvátal, aby jí poskytl případnou pomoc. „Pojďte se mnou,” nařídila. Dojem síly umlčí jakékoli námitky, které by vědecký administrátor mohl mít.

174 Kevin J. Anderson

Neohlásila svůj příchod, ale rovnou prošla předpokoji, kde vyplašila nejrůznější úředníky a administrativní asistenty. Stormtroopeři se postavili do pozoru. Úředníci na ně zírali. Potom se pozvolna znovu usadili a zdrželi

se jakýchkoli vzplanutí.

„Direktore Sivrone, potřebuji s vámi mluvit,” řekla Daala, když vstoupila do jeho kanceláře. „Mám nějaké důležité noviny.”

Kancelář vědeckého administrátora byla přecpaná, ale samými nepatřičnými věcmi. Tol Sivron, který byl více byrokrat než vědec, po teoreticích a designérech požadoval, aby stavěli koncepíní modely a maliěké prototypy svých nápadů. Sivron si je nechával na policích, na nábytku, ve výklencích. Daala soudila, že si s nimi ve chvílích nudy hrál.

Po kanceláři se povalovaly haldy návrhů, návrhových studií, pravidelných hlášení o postupu práce a tabulek optimalizovaných parametrů, které vědecký administrátor vyžadoval v tištěných kopiích. Jeho úředníci tyto zprávy studovali a potom sepisovali své vlastní zprávy, ve kterých je shrnovali a přidávali odkazy na stále další a další dokumenty. Daala nevěřila, že administrátor některé z nich četl.

Tol Sivron se otočil v křesle, aby se na ni se znuděným výrazem podíval: „Noviny? Žádné noviny jsme tu neměli celé desetiletí.”

Sivron byl Twilek, bledý a bezvlasý, se dvěma bičíkovitými výrůstky, které mu volně visely z hlavy. Chapadla mu spadala na ramena jako dva pijaviění úhoři bez kůže, kteří mu sají krev z týla lebky. Sivronova blízko u sebe posazená prasečí očka a ústa plná špičatých zubů Daalin odpor ještě zvyšovaly. Twileci všeobecné měli špatnou pověst - slézali se s pa-šeráky a sloužili jako poskoci mocným zločincům, jako byl Jabba Hutt. Přestože měla Daala zřídka pochybnosti o Tarkinových rozhodnutích, nechápala, jak tu Tol Sivron získal svoje místo.

„Nu, dnes noviny máme. Zajali jsme tři vězně, kteří se vmotali do Chř- I tanu v ukradeném imperiálním raketoplánu. Všechny jsme je podrobili I přísnému výslechu a nemám důvod pochybovat o pravdivosti těchto informací, jakkoli se mohou zdát nepříjemné.” „A jaké jsou tedy ty nepříjemné informace?”

Daala si zachovala naprosto nehybnou tvář: „Císař je mrtvý. Povstalci zvítězili. Několik vojenských diktátorů se pokusilo spojit Impérium znovu dohromady, ale následkem byla jen dlouholetá občanská válka. V galaxii je teď nejdůležitější vládou nová Republika.”

Sivron se v křesle zděšeně napřímil. Hlavové výrůstky se mu v nervózním gestu svinuly za krkem. „Ale jak se to mohlo stát? S naším návrhem

Hvězdy smrti -“

„Velkomoff Tarkin jednu Hvězdu smrti postavil, ale povstalcům se poHledání Jedi

175

dařilo ukrást plány a nějak objevili vadu, vyústění tepelné šachty, která jednomu malému stíhači umožnila přístup k jádru reaktoru. Povstalci zničili Hvězdu smrti a zabili Tarkina.”

„Vyberu tým, aby prohlédl plány, takže budeme moct tuhle vadu odstranit!” vyhrkl Sivron, pro kterého to byla otázka hrdosti. „Okamžitě!”

„Jak to teď něčemu pomůže?” vyštěkla Daala. „Tarkin měl s sebou venku Bevela Lemeliska. Potom, co byla první Hvězda smrti zničena, požádal sám císař Lemeliska, aby navrhl větší model a tentokrát odstranil známou vadu. Druhá Hvězda smrti se stále ještě stavěla, když ji povstalci zničili.”

Sivron se zamračil, jako by se snažil přijít na to, jak vyřešit problém, který už byl starý několik let. Jak se roky táhly a zprávy z vnějšku nepřicházely, vysílal skrz planoucí stěny Chřtánu automatické sondy, které se měly samy zničit a které v sobě nesly pulzy kódovaných transmisí: nejnovější informace pro Tarkina. Daala měla přísné rozkazy neopouštět stanici Chřtán, a tak čekali. A čekali.

Daalinou zásadní chybou bylo, že přecenila schopnosti svého učitele Tarkina. Absolvovala Imperiální vojenskou akademii na Caridě, jedno z nejtvrdších výcvikových zařízení pro vojenskou službu v Impériu. Vynikala v každém učivu, v soubojích porazila množství válečníků, při simulovaných taktických cvičeních využila svých strategických dovedností ke

zničení celých armád.

Ale protože byla žena a protože důstojníci ženského pohlaví byli v imperiální vojenské službě mimořádně vzácní, caridská akademie přidělovala Daale obtížné a nevděčné úkoly, zatímco povyšovala méně nadané muže - muže, které sama opakovaně přemohla - do vysokých postavení. Frustrovaná Daala si v počítačových sítích vytvořila falešnou o? - pseudonym, pod kterým mohla činit doporučení, jimž bylo nasloucháno. Poté, co se několik těchto skutečně radikálních myšlenek vyplatilo, přiletěl moff Tarkin na Caridu, aby brilantního nového taktika našel - ale místo toho odhalilo jeho pátrání Daalu.

Naštěstí byl Tarkin novátorštější a méně předpojatý než císař. V tichosti přidělil Daalu ke svému osobnímu štábu, vzal ji do teritorií Vnějšího okraje ke své flotile hvězdných destruktorů a dovolil jí, aby pracovala s ním.

Stali se z nich milenci, dvě podobné mysli, zatvrzelé a nemilosrdné. Přestože byl starší než ona, měl Tarkin moc a osobní kouzlo, které Daala obdivovala. Byl vyzáblý a vytrvalý ve své tiché zlovůli a měl tak velkou sebedůvěru, že nehnul brvou ani v přítomnosti Dartha Vadera.

Aby Daalu udržel ve skrytu, dal jí velkomoff Tarkin čtyři hvězdné destruktory a pověřil ji úkolem střežit stanici Chřtán. Ale teď, když od zajatců získala nové informace, se všechno změnilo. Všechno.

176 Kevin J. Anderson

Sivron na ni zíral a v očích mu doutnala zlost. „Kde jsou ti zajatci teď?”

„Ve vězeňských celách na palubě Gorgony. Zotavují se z… náročnosti výslechu.”

„Co když je někdo přiletí hledat?” Otočil se a rychle se podíval z transpariocelového okna ve stěně kanceláře.

„Byli to uprchlíci z kesselských dolů na koření. Neměli ponětí, kam to letí. Bude se předpokládat, že se ztratili ve Chřtánu - sama nedokážu pochopit, jak průlet shlukem vůbec přežili.”

„Proč jste se jich prostě nezbavila?” zeptal se Sivron.

Daala si s námahou zachovala trpělivost. Tohle byla další ukázka Twi-‘lekovy krátkozrakosti. „Protože jsou naše jediné spojení s vnějškem za posledních deset let. Qwi Xux už požádala o rozhovor s vězni, aby se jich zeptala na podrobnosti o skutečné Hvězdě smrti. Možná z nich budeme potřebovat vytáhnout další informace - než se rozhodneme, co udělat dál.”

Sivron zamrkal prasečíma očkama. „Udělat dál? Co tím chcete říct? Co můžeme udělat?”

Zkřížila ruce na prsou. „Můžeme vzít nový Drtič sluncí a zničit Novou republiku systém po systému.” Bez mrknutí na něj zelenýma očima upřeně hleděla.

TwFlek se ošil. „Ale Drtič sluncí ještě není dokončený! Stále jsou tu testy, která je potřeba provést, hlášení, která je třeba založit -“

„Otálíte už dva roky. Kvůli své byrokracii a pošetilosti máte zpoždění. Velkomoff Tarkin se nevrátí a vy už nemáte záminku k dalším odkladům. Potřebuju tu zbraň teď a vezmu si ji.”

V mysli se jí stále přehrávala slova, která jí Tarkin řekl, když byli na prohlídce v Kuat Drive Yards. Dávám ti takovou sílu, že s ní můžeš seškvarit kteroukoli planetu. A s nově zkonstruovanou zbraní, Drtičem sluncí, by mohla Novou republiku srazit na kolena.

„Pokud mluví Sólo pravdu,” řekla, „potom by moje flotila mohla být nejsilnějším pozůstatkem imperiálního loďstva.” Vzala do ruky jeden ze Sivronových malých modelů. „Nemůžeme tu dál prostě jen čekat. Teď je řada na nás, abychom jim ukázali, co dovedeme.”

aridský velvyslanec přiletěl se

svým doprovodem na nedávno opravenou západní přistávací plošinu, daleko od Císařského paláce. Jeho diplomatický raketoplán vypadal jako lesklý černý brouk a ježil se zbraněmi, které byly na dálku neutralizovány, než bylo lodi dovoleno přiblížit se ke Coruscantu.

Na přistávací plošině čekala s plným oddílem novorepublikové čestné stráže Leia, aby velvyslance Furgana uvítala. Vítr zesílil a dul kolem wso-kých staveb, jako by se snažil caridskou delegaci zatlačit zpátky ve směru, kterým přiletěla. Leia na sobě měla formální státní roucho a na něm insignie ozbrojených sil Aliance.

Carida byla se svým mocným vojenským výcvikovým střediskem jednou z nejdůležitějších pevností stále věrných Impériu. Kdyby se Leie podařilo rozlousknout problém, jak s ní zahájit jednání, na její bravurní kousek by se jen tak nezapomnělo. Ale caridský systém bude těžko rozlousk-nutelný drahokamový plod, zejména s neomaleným a ledově chladným velvyslancem, jako je Furgan.

Průlez raketoplánu se se syčením otevřel, jak se ven vyřinul hustší caridský vzduch. Dolů po rampě pochodovali dva stormtroopeři. K ramenům měli přiložené ceremoniální blasterové pušky opatřené bajonety. Jejich bílá zbroj se blyštěla úzkostlivě pečlivým leštěním. Pohybovali se jako

17B Kevin J. Anderson

droidi. Sešli z rampy a ukročili do stran. Potom ztuhli na místě, zatímco je dolů následovala druhá dvojice stormtrooperů, která pak čekala na konci

rampy.

Velvyslanec Furgan se tvářil důležitě a na zavalitých nohou sestupoval dolů jako do rytmu ceremoniální hudby. Jeho uniforma byla pokropená větším množstvím vyznamenání, insignií a stužek, než mohl kdokoli za celý život vůbec získat.

Poté, co za velvyslancem sestoupili další dva důstojníci stormtrooperů. se Furgan zhluboka nadechl. Hleděl do dálky a Leiu ignoroval. „Ach. vzduch Imperiálního Centra.” Otočil se k čekajícímu uvítacímu výboru a pozvedl hustá, převislá obočí. „Ačkoli je teď trochu zakyslý. Nakažený

rebelií.”

Leia poznámce nevěnovala pozornost. „Vítejte na Coruscantu, velvyslance Furgane. Jsem ministryně zahraničních věcí Leia Organa Sólo.”

„Ano, ano,” řekl Furgan netrpělivě. „Čekal jsem, že po svých slovech o nesmírné důležitosti Caridy Mon Mothma pošle na uvítanou víc než nižší úřednici. Urážka vmetená přímo do tváře.”

Leia musela sáhnout po jednom z Lukových uklidňujících cvičení, je-diské technice pročišťující mysl, která jí umožnila potlačit nával zlosti. „Vidím, že jste si neudělal čas na to, abyste se seznámil se strukturou naší vlády, velvyslance. I když je Mon Mothma prezidentkou Nové republiky, skutečným řídícím orgánem je kabinet, jehož zřejmě nejvýznamnější rameno tvoří osoba ministra zahraničních věcí a mně podřízené diplomatické sbory.”

Přiměla se přestat, rozhněvaná na Furgana, že ji takhle dráždí, a rozhněvaná na sebe, že se jím nechala vmanipulovat do malicherných her. Mon Mothma jí nařídila, aby vůči velvyslanci projevovala veškerou diplomatickou zdvořilost. Přála si, aby tam vedle ní byli Han nebo Luke.

„Mon Mothma má velké množství jiných povinností, ale zařídila, že se s vámi později během dne krátce osobně setká,” řekla Leia. „Přál byste si. abych vás do té doby doprovodila do vašeho apartmá? Možná byste po cestě rád nějaké občerstvení?”

Když k ní Furgan obrátil pohled, vypadaly jeho oči jako malé přezrálé bobule. „Do mého apartmá půjdou nejdřív moji tělesní strážci. Prohlédnou každý coul těch pokojů, každý přístroj, každou stěnu i podlahu a odstraní skrytá odposlouchávací zařízení a vražedné nástrahy. Zbývající stráže budou neustále se mnou. Jídlo a pití mi zajistí z našich vlastních zásob, aby mě ochránily před jakoukoli možností otravy.”

Leia byla jeho nařčeními zděšena. Přiměla se nenaléhat, že jeho počínání není nutné, protože to by mu bezpochyby hrálo přímo do ruky. Místo

Hledání Jedi 173

toho mu nabídla slabý shovívavý úsměv. „Samozřejmě, pokud se díky takovým věcem cítíte lépe….”

„A mezitím,” pokračoval Furgan, „bych chtěl okamžitě provést Císařským palácem. Zařiďte prohlídku. Konám tuto pouť, abych spatřil domov svého císaře a vzdal mu hold.”

Leia zaváhala. „Neplánovali jsme -“

Furgan zvedl ruku. Stormtroopeři vedle něho se vyšvihli do ještě topor-nějšího pozoru. Velvyslanec udělal krok blíž k Leie, jako by se snažil vypadat hrozivě. „Bez ohledu na to prohlídku zařídíte.”

*

To odpoledne stála Mon Mothma ve ztemnělé audienční síni a čekala u podstavce s ovládáním holoprojektoru. I když měla tisícero jiných povinností k vyřízení, Carida se zdála nejpravděpodobnějším možným ohniskem odporu vůči stabilitě Nové republiky. Vysvětlila Leie, že pokládá obětovaný čas za investici, která měla zabránit možné válce.

Aniž se pohybovala, Mon Mothma jakoby vyplňovala místnost svou tichou, impozantní přítomností. Leia nikdy nepřestala obdivovat sotva patrnou, ale nepopiratelnou sílu, jíž se Mon Mothmě dařilo dávat najevo i bez jediského výcviku.

Leia následovala velvyslance Furgana dolů po rampě k podstavci holoprojektoru. Nevrle se ohlédl za sebe ke vchodu do místnosti, kde čekali jeho osobní strážci. Furgan trval na tom, že je vezme s sebou, a Mon Mothma trvala na tom, že do své blízkosti nepustí ani neozbrojené imperi-ální stormtroopery. Mocenský zápas byl krátký a prudký, ale nakonec Mon Mothma stormtrooperům povolila, aby čekali na dohled od velvyslance, třebaže mimo síň.

Dosáhla však také zdánlivě nevýznamného ústupku. Požadovala po stormtrooperech, aby na dobu strávenou v její blízkosti sňali své přilby. Vojáci stáli odmaskovaní a své lebkám podobné helmy drželi v podpaží, takže bylo vidět, že jsou to lidé, mladí kadeti, kteří na sobě sice měli zbroj, ale anonymita jim byla odebrána.

„Zůstaňte, kde jste, velvyslance Furgane,” řekla Mon Mothma, aniž ho formálně pozdravila. „Ráda bych vám něco ukázala.”

Holoprojektor se zatetelil a místnost zaplnila známá galaxie, miliardy hvězdných teček rozhozených ve zvířených ramenech po celé uzavřené síni. Jakmile se rozptýlený oceán hvězd zaostřil, světla se automaticky ztlumila. Stormtroopeři ve dveřích natahovali krky, aby se podívali vzhůru na obrovský obraz. Jak Mon Mothma, tak velvyslanec Furgan se na podlaze místnosti zdáli bezvýznamní.

„Tohle je naše galaxie,” řekla Mon Mothma. „Pečlivě jsme vyznačili

180 Kevin J. Anderson

každý zaznamenaný systém. Tyto hvězdy -” mávla rukou a po ramenech galaxie se zatřpytila záplava modři - „už odpřísáhly věrnost Nové republice. Jiné zůstaly neutrální, ačkoli nikoli nepřátelské naší věci.” Mezi hvězdami se objevila trocha zelené.

„Potemnělá oblast je to, co zbývá z říše Ssi-ruuků,” ukázala na skvrnu pokrývající íást jednoho spirálního ramene. „Ještě jsme jejich světy zcela neprozkoumali, i když je to už sedm let od doby, kdy se síly Impéria a Aliance spojily, aby vetřelce vytlaěily.

A nakonec,” blížila se Mon Mothma k závěru své řeči, „víme o těchto systémech, které zůstávají stále loajální vůči padlému Impériu.” Po obraze se rozprášil mnohem menší stříkanec červené, soustředěný zejména poblíž galaktického jádra, z něhož vyslal své síly vzkříšený císař. Jak vidíte, vaše podpora se rychle vytrácí.”

Zdálo se, že na Furgana to dojem neudělalo: „Na mapu může malovat

tečky každý.”

V duchu rozzuřená Leia žasla, jak poklidně Mon Mothma zvládla situaci. Její hlas nezesílil, jen se na Furgana zadívala svýma klidnýma, hlubokýma očima. „Můžete si kdykoli promluvit s kterýmkoli velvyslancem z těchto světů a přesvědčit se o jejich loajalitě.”

„Velvyslanci se dají podplatit stejně snadno, jako se dají změnit barvy

na promítané mapě.”

Tentokrát se hlas Mon Mothmy jen trochu zostřil: „Neexistují úplatky, které mohou změnit fakta, velvyslance Furgane.”

„Pokud je tomu tak, pak musí být někdy změněna fakta samotná.” Leia se nedokázala zdržet toho, aby zakoulela očima. Svým způsobem to bylo zábavné, ale vypadalo to jako ztráta času. Furgan byl stejně nezměnitelný jako člověk zmrazený v karbonitu.

*

Celý planetární povrch Coruscantu byl pokryt vrstvami a zase vrstvami budov, přestavěných, zbouraných a znovu přestavěných. Galaktické vlády se v průběhu tisíciletí měnily, ale Coruscant byl vždycky politickým centrem.

Složité uspořádání zástavby a tyčící se kovové a transpariocelové věžičky znesnadňovaly předpověď počasí. Nepředvídané bouře se tu a tam sbíraly z vody, která se vypařovala z milionů větracích průduchů. Srážela se. stoupala z lesa mrakodrapů a způsobovala nevelké bouřky, které chrlilv déšť dolů na tvrdý povrch staveb.

Zatímco se nejrůznější diplomaté shromažďovali v botanických zahradách Nebeská báň na recepci velvyslance Furgana, zapleskal na průhledné tabulky náhlý příval dešťových kapek a zakryl jasnou drapérii coruscantských světel.

Hledání Jedí 181

V dálce blízko obzoru stál jako něco mezi katedrálou a pyramidou přestavěný Císařský palác. Byly na něm vidět stopy mnoha rozdílných období. Leia nechtěla, aby se Furganova recepce konala na jakémkoli místě, které by připomínalo bohatství a majestátnost poraženého císaře.

Botanické zahrady Nebeská báň se nacházely na rovné střeše osamoceného mrakodrapu. Obrovské terárium vybudoval starorepublikový filan-trop, který zbohatl založením Galaktické zpravodajské agentury. Bylo to pečlivě opatrované místo s oddělenými úseky, které obsahovaly různá prostředí a vystavovaly jinde vyhynulou anebo exotickou flóru z nejrůznějších systémů v galaxii.

Leia s Threepio a svými dvěma dětmi v závěsu dorazila, právě když začal déšť padat na průhledný strop. Procházela dveřmi, jako by se chtěla bránit a s ospravedlněními na jazyku. Věděla, že na fádní diplomatické recepci mohla přítomnost dvojčat způsobit rozruch, ale bylo jí to jedno.

Furgan ji celý den komandoval, stěžoval si, neustále se něčeho dožadoval a vůbec se choval neslušně. Vzdala se veškerého času, který chtěla strávit s dvojčaty, aby byla s velvyslancem, a došla k rozhodnutí, že už to za to trápení nestojí. Mohla být důležitým členem vlády Nové republiky, ale byla také matkou, která se stále pokoušela přizpůsobit se novým nárokům na svůj čas. Když se ve svém apartmá převlékala na recepci, potlačovaná zlost v ní rostla a kypěla. Když bude stejně pořád pryč, mohla Jacena a Jainu rovnou nechat s Winter!

Ostatně, doprovázel je Threepio, a to byl protokolární droid. Mohl dávat pozor na dvojčata a také vypomoci s jemnými detaily recepce a také s překladem, bude-li to nutné.

Od té doby, co se Han ztratil, se často trápila, až jí bylo téměř špatně od žaludku. Luke s Landem ještě neposlali žádnou zprávu. Potřebovala mít ve svém životě nějaký pevný bod. Téměř doufala, že bude mít někdo námitky proti tomu, že dvojčata přivedla, aby mohla vypěnit.

Když prošla dveřmi, Furganovi šašci v bílém brnění ji zastavili. Stormtroopeři, kteří byli stále bez přileb, vypadali, že je jim nepříjemné setkat se s ní tváří v tvář, ale neústupně jí stáli v cestě. Za nimi stál v pozoru -tejný počet novorepublikových stráží a stormtroopery sledoval.

„Co je za problém,” - vrhla rychlý pohled na stormtrooperovy insignie a úmyslně si je špatně vyložila - „poručíku?”

„Kapitáne,11 opravil ji. „Kontrolujeme každého. Bezpečnostní opatření proti úkladným vrahům.”

„Vrahům?” zopakovala a rozhodla se, že bude raději pobavená než rozčilená. „Ach tak.”

Jeden ze stormtrooperů vytáhl ruční skener a ve snaze najít skryté zbra—

1B2 Kevin J. Anderson

ně s ním přejížděl kolem Leiina těla. Leia se prohlídce s ledovým chladem podvolila. „Je to pro velvyslancovo bezpečí,” řekl stormtrooper. Nesouhlasně pohlédl na Jacena s Jainou. „Nebyli jsme informováni, že budou přítomné děti.”

„Máte snad strach, že velvyslance Furgana zavraždí jedno z nich?” Leia upírala pohled na mužovu odkrytou, bledou tvář a mračila se, dokud neuhnul pohledem. „To příliš nesvědčí o vašich schopnostech osobního strážce, že, kapitáne?” To, jak se neklidně ošíval, stálo za všechny nepříjemnosti, které jí mohl způsobit, pomyslela si.

„Jenom rutinní opatření.” Kapitán oskenoval Jacena s Jainou a bylo na něm vidět, jak je mu nepříjemné, že to musí udělat. Když svoji povinnost vykonal, pořád ještě nechtěl ustoupit stranou. Leia zkřížila ruce na prsou. „A teď co?”

„Váš droid, paní ministryně,” řekl kapitán. „Musíme provést kompletní systémovou kontrolu. Mohl by mít programování zabijáckého droida.” „Já, pane?” ozval se Threepio. „No tedy! To nemůžete myslet vážně.” Leia obrátila oči v sloup při pouhém pomyšlení, že by afektovaný droid mohl být úkladným vrahem. „A jak dlouho tahle kompletní systémová kontrola potrvá?” I

„Ne dlouho.” Kapitán vzal jiný skener, ze kterého visely nezapojené

kabely.

„Paní Leio, já protestuji!” V hlase Threepio byla slyšet záchvěv paniky. „Pokud si vzpomínáte, už jsem v minulosti byl zákeřně přeprogramován’. Už nikdy nechci znovu spoléhat na nějakou cizí sondu.”

Leia promluvila k droidovi, ale pohledem se zavrtávala do očí kapitána stormtrooperů. „Nech ho, ať to udělá, Threepio. A jestli bude tvůj program jen nepatrně pozměněn, bude tenhle muž zodpovědný za galaktický incident, který by mohl docela dobře vést k válce - válce, ve které by jeho vlastní domovský systém Carida byl prvořadým cílem spojených sil Nové republiky.” „Budu velice opatrný, ministryně,” řekl stormtrooper. „To tedy budete, pane!” vyžadoval Threepio. 1

Když se jim konečně podařilo dostat se do prostor recepce, z deště se stalo pokapávání. Po cestách pro návštěvníky se potulovali lidé a prohlíželi si uchvacující a prapodivné tvary cizokrajné květeny. Když hosté prošli silovými poli, která tvořila bariéry mezi prostředími, vlhkost a teploto se drasticky změnily, aby měly rozličné druhy rostlin odpovídající podmínky k růstu. Maličké štítky uváděly odborné názvy napsané tuctem odlišných abeced. 1 Jacen a Jaina se drželi matčiných rukou a užasle zírali na lidi oděné do diplomatické parády a na exotické rostliny ze vzdálených světů.

Hledání Jedí 183

V jasné pouštní scenérii uprostřed sálu nabízel monstrózně veliký chapadelnatý kaktus předkrmy. Mával silnými stonky sem a tam a na dlouhých ostnech měl nabodnuté malé sendviče, plátky ovoce, párečky a sladké pečivo. Hosté z nich občerstvení strhávali, kdykoli chapadelnatý kaktus mávl jejich směrem.

Podsaditý velvyslanec Furgan se zdál být středem pozornosti, ale každý se na něho spíše díval po očku, než aby s ním mluvil přímo. Leia, která si uvědomila své politické povinnosti, vzdychla a vykročila k němu. Děti spěšně ťapaly vedle ní.

Furgan upřel zrak na dvojčata a vypil sklenku, kterou držel. Sledovala, jak prázdnou sklenici přidržel u cestovní lahve opatřené pumpičkou, kterou měl na pravém boku. Furgan stiskl tlačítko a nastříkal si novou sklenku medově nazelenalé tekutiny. Samozřejmě, pomyslela si Leia, každý, kdo je paranoidní ohledně jedů, by si přivezl vlastní zásobu. Na levém boku měl identickou láhev.

„Tak, ministryně Organo Sólo, tohle jsou tedy ta slavná jediská dvojčata? Jacen a Jaina jste je myslím pojmenovala, že? Nemáte také třetí dítě jménem Anakin?”

Leia zamrkala, zneklidněná, že toho Furgan ví o její rodině tolik. „Ano, nejmladší děťátko je někde jinde - v bezpečí a chráněné.” Věděla, že rozhodně nemohl odhalit polohu skryté planety, ale mateřský instinkt její obavy zesiloval.

Furgan Jainu pohladil po hlavě. „Doufám, že je obě dobře chráníte. Byla by hanba, kdyby se z takových roztomilých dětí staly politické figurky.”

„Jsou v naprostém bezpečí,” řekla Leia a náhle se cítila bezmocná. Nespouštěla velvyslance z očí a otočila dvojčata čelem vzad. „Vezměte Threepio a běžte si teď hrát.”

„Bude to pro ně velice poučná zkušenost, paní Leio,” řekl Threepio i popoháněl děti, aby se šly podívat na vystavené rostliny.

Furgan pokračoval ve svém rozhovoru s Leiou. „Pokud chcete znát můj názor, je velká škoda, že se císaři nepodařilo vyhubit všechny Jedi. Nedokončené úkoly vždycky nakonec působí potíže.”

„A proč se rytířů Jedi tolik bojíte?” zeptala se Leia. I když se jí takový •měr rozhovoru nezamlouval, mohla by z Furgana vytáhnout nějaké informace.

Velvyslanec dlouze upil ze své sklenky. „Můj názor je, že se svojí sofis-kovanou technologií bychom se neměli krčit ve strachu z čarodějnictví

bizarních mentálních schopností, které náleží jen několika náhodným

incům. Připadá mi to elitářské. Rytíři Jedi? Byli jako silácké opory sla—

staré vlády.”

18a Kevin J. Anderson

Hledání Jedí

185

Leia se pusum uu uuun. v Síle velice nadaný, stejně jako Darth Vader. V čem jsou tak odlišní?”

„Císař má právo na zvláštní schopnosti,” odpověděl Furgan, jako by konstatoval něco samozřejmého. „Koneckonců, je to císař. A z Vadera se nakonec vyklubal zrádce. Jak tomu rozumím, byl to on, kdo císaře ve skutečnosti zabil. 0 to větší důvod postavit takové schopnosti mimo zákon.”

Leia věděla, že musel vidět Lukovu široko daleko vysílanou řeč k radě. „Nicméně, rytířům Jedi se přežít podařilo,” řekla, „a celý řád bude obnoven. Můj bratr se o to postará. Během několika let zaujmou noví rytíři Jedi tutéž roli jako ti staří. Budou to ochránci Republiky.”

Jaká škoda,” odvětil Furgan a otočil se, aby vyhledal jinou konverzaci.

ale zdálo se, že s ním nikdo mluvit nechce.

*

Threepio ztratil dvojčata z očí takřka okamžitě. Děti se rozhodly, že si budou mezi vystaveným rostlinstvem hrát na schovávanou, podlezly zábradl. příliš nízké na to, aby si s ním Threepio poradil, a potom se vzájemně honily v prostorách označených NEVSTUPOVAT. Když na ně droid volal. aby se vrátily, projevila se u Jacena s Jainou selektivní porucha sluch

a dál uháněli pryč.

Pronásledoval je skrz háj sliznatých stromů, které mu celý naleštěn)

Leia sledovala, jak od ní náhle ustoupil. Protože nevěděla, co by mohl udělat, celá se napjala, připravená na všechno.

Těch několik málo rozhovorů zajíkavě ustalo. Všechny oči se obrátily ke caridskému velvyslanci. Mon Mothma si povídala s generálem Janem Dodonnou, starým taktikem, který naplánoval útok na první Hvězdu smrti. Zvedla obočí, zvědavá, co Furganova výzva k tichosti znamená. Jan Dodonna přestal vyprávět. Ruce mu zůstaly uprostřed gesta a také on upřel pohled na velvyslance.

Furgan vzal svoji prázdnou sklenku a nechal ji klesnout k boku, kde ji tentokrát naplnil z cestovní láhve na levé straně. Leia přemýšlela, jestlipak už vyprázdnil pravou láhev.

Zvedl sklenici do výšky a udělal jeden krok k Mon Mothmě. Široce se usmíval. Leia to nevěřícně sledovala. Chystal se snad hulvátský velvyslanec pronést přípitek?

Furgan se rozhlédl po uzavřené Nebeské báni, aby se přesvědčil, že mu všichni věnují pozornost. Dokonce i nepravidelný déšť ustal. „Všichni,

ř^do jste zde shromážděni, slyšte. Jako caridský velvyslanec jsem byl mocněn hovořit za Imperiální vojenské výcvikové středisko, svou planetu celý svůj systém. Tudíž vám všem musím doručit zprávu.” Zvedl hlas a pozvedl sklenici. „Mon Mothmo, jež se nazýváte vůdkyní Nové republiky -” Se škodolibým šklebem jí obsah své sklenice vychrstl

plášť těla pokapaiy ž,lutýmJ^^ obličeje. Medově zelená tekutina sejí rozstříkla po tvářích, po vlasech,

””” riKdl, J y ¦ …… .7 lvy … v ____t ___1 .1 …1. T… r\ 1 . ¦• 1 .-1

stopy, které mohl sledovat. Zděšeně zanai

je vedou do prostoru, který obsahuje „Masožravé rostliny”.

’” zhrozil se a představoval si, že už krvežíznivé křoviru h dětí. Než však mohl si .jenův pronikavý chichot, jeho sestry. Použil směrové lokátory a přichvátal zpátky

(o hrudi. Zděšeně zavrávorala dozadu. Jan Dodonna ji chytil za ramena přidržel ji. Ústa měl užasle otevřená. Novorepublikové stráže u dveří okamžitě tasili zbraně, ale nějak se jim

Ach Dropána!’ huuíu «, n f^——-—- ‘ . ,

Á ko^/malých dětí. ^^SZ^S^^dařdo nevystřelit, lechl Threepio Jacenuv P • , znátkv do středu výstavy. „- odsuzujeme vaše odporné povstání zločinců a vrahů. Snažili jste se na

rT^vT r”h delnatého kaktusu a hrála -i ně zapůsobit počtem jiných slabomyslných systémů, které se k vaší Alianci Dvojčata seděla upros starala Nějakým způsobem iřidaly, ale žádné množství lůzy nemůže smazat vaše zločiny vůči Impériu.”

s mávajícími vějířovitými listy. rny se středové masy jem-Mrštil prázdnou sklenici na podlahu a podpatkem rozdrtil střepy. „Cari—

bezstarostně pronikla za špičaté bodce a uae ^ ^ ^ ^^ ^ ^, takzvané Noyé republice «

ných nových chlupů podušku. vylezte’” nařídil Three-Mávnutím sebral svůj doprovod a vyrazil pryč. U vchodu si shromáždě-

„Pane Jacene a paní Jaino, okamžitě^^^ ^ ^ ^ zélMúl ú stormtroopeři triumfálně nasadili bílé přilby zpátky na hlavu, skryli své

pio přísným hlasem, „i íusi ^^ a nasiec]ova[; velvyslance ven. Novorepublikové stráže za nimi zírá-

a zamávala mu. , . , , hl děti z veliké rostliny zachi* r-Zbraně měly připravené, ale nevěděly, co udělat.

Threepio nervózně přemyslel, jas dv r po otfeseném tichu propukl day y klokot pobouřeného hovoru Leia utí.

ala k prezidentce. Dodonna už Mon Mothmě utíral navlhlé šaty. Na tváři jí schnul lepkavý nápoj, ale Mon Mothma přesto Leie věnovala

nit, aniž by uvolnil některé z předkrmů.

v nuce gan jednat

„Věnujte mi prosím pózo:

most!” zvolal.

Do konverzace se vloudila mezera ten dru pauzy, teryas Fulcený úsměv. Do sílící změti rozhořčených hlasů řekla: „Nu, tím, že jsme ných společenských situacích. Během třena zacai vei , ~w…..

zkusili, jsme nic neztratili, že?

186 Kevin J. Anderson

Zklamaná Leia nebyla schopná odpovědi.

Přes okolní hluk k ní dolehl tenounký hlásek Threepio: „Promiňte, paní

Leio?”

Leia se horečně rozhlížela po dvojčatech. Strachovala se, že je Furgan během odvrácení pozornosti nějak unesl, ale ulevilo se jí, když spatřila, jak Jacen s Jainou stojí s tvářemi přitisknutými na zakřivené okno a dívají se ven na siluetu Imperiál City proti obloze.

Nakonec si koutkem oka povšimla zlaté paže, která poplašeně mávala sem a tam. Threepio se nějak zamotal do vystaveného chapadelnatéhc kaktusu. Dokonce i z druhé strany místnosti Leia viděla, jak zle byl jeho kovový povrch poškrábaný. Předkrmy ležely roztroušené po podlaze.

„Mohl by mi někdo pomoci vyprostit se z téhle rostliny?” volal Threepio. „Prosím vás?”

Jan Sólo jakoby se topil v hustém

sirupu zlých snů. Nemohl utéct před bolestivým výslechem pod vlivem drog, ve kterém na něj zírala porcelánově krásná tvář admirála Daaly a prala do něj otázkami.

„Jen ho položte támhle,” řekl trylkující ženský hlas. Ne Daalin.

Jeho tělo vlekli po podlaze jako zavazadlo.

„Máme rozkaz držet stráž,” ozval se zastřený hlas filtrovaný přes přilbu stormtrooperů.

„Tak si tedy držte stráž, ale dělejte to někde jinde než v mé laboratoři. Chci si s ním promluvit v klidu.” Znovu ten ženský hlas.

„Pro vaši vlastní ochranu -” začal stormtrooper. Han cítil, jak ho pustili na podlahu. Zdálo se, že si jeho končetiny nevzpomínaly, jak se ohýbat.

„Ochranu? A co udělá - vypadá, že nemá dost energie ani na to, aby kýchnul. Jestli jste mu v hlavě nechali nějaké nepomíchané vzpomínky, chci je prozkoumat bez jakýchkoli cizích zásahů.”

Han cítil, jak ho zase zvedají vzhůru. Ruce měl složené za sebou. K zádům se mu přitiskl chladný a hladký kámen. „Ano, ano,” řekl ženský hlas, „přivažte ho ke sloupu. Určitě budu v bezpečí. Slibuju, že zůstanu z dosahu jeho tesáků.”

Slyšel, jak pochodující boty stormtrooperů opouštějí místnost. Jeho my—

188 Kevin J. Anderson

si začala pracovat dlouho předtím, než jeho tělo přišlo na to, jak reagovat. Pamatoval si části výslechu, ale ne všechno. Co admirálu Daale řekl? Srdce se mu rozbušilo. Vyzradil nějaká důležitá tajemství? Znal vůbec nějaká

důležitá tajemství?

Byl si docela jistý, že jí řekl o hlavních událostech pádu Impéria a vzestupu Nové republiky - ale to nezpůsobilo žádnou škodu a mohlo by to dokonce vést ku prospěchu. Kdyby Daala věděla, že nemá šanci, možná by se vzdala. A kdyby banthy měly křídla…

Jeho oči se konečně zdráhavě otevřely a dovolily tak světlu, aby vrazilo dovnitř. Škubnul sebou, když se mu začal vracet zrak, ale nakonec jeho oči zaostřily. Nalézal se v prostorné místnosti, nějaké laboratoři nebo analytickém středisku, ne ve své vězeňské cele na Gorgoně. Slyšel zpěv

a zvuk fléten.

Otočil hlavu a spatřil štíhlou cizinku stojící před zařízením, které vypadalo jako kombinace klávesového nástroje a terminálu pro zápis dat. Slyšel její hlas, když se přela se stormtrooperem. Broukala si složitou řadu tónů a její prsty hrály na klávesy. Před ní se utvářel otáčející se plán trojrozměrného trojúhelníkovitého objektu. Vypadal jako skleněný střep na vrchu přikrytý čtyřstěnem a s nějakým druhem energetického článku visícím z dolního hrotu. S každým tónem, který žena zadala, se na složitén.

schématu objevily další linky.

Han si přejel jazykem v ústech a pokusil se promluvit. Chtěl říct: „Kdo jste?” Ale jeho rty a hlasivky nechtěly spolupracovat. Zvuky mu z úst vyšly spíš jako „Doooo cteeee?” 1 Cizinka kolem trojrozměrného hranatého obrazu vylekaně zatřepala štíhlýma rukama. Potom tanečním krokem doběhla tam, kde ležel Han, Na pracovním plášti měla štítek, do něhož byla vyražená její podobizna a hologramy toho druhu, který se používal pro zámky chráněné šifrou.

Byla přitažlivá - humanoidní, vysoká a štíhlá. Její pokožka měla namodralý nádech a její jemné vzdušné vlasy vypadaly jako pramence perleťových pírek. Když promluvila, byl její hlas vysoký a ostrý. Oči měla velké a sytě modré. Zračil se v nich výraz neutuchajícího úžasu.

„Cekala jsem, až se probudíte!” řekla. „Mám pro vás tolik otázek. Jr pravda, že jste skutečně vkročil na první Hvězdu smrti a že jste viděl druhou, když se stavěla? Povězte mi, jaké to bylo. Všechno, na co si vzpomenete. Každý detail by pro mě byl jako poklad.” I Blábolené otázky se na něj valily příliš rychle, než aby je dokázai vstřebat. Co měla Hvězda smrti s čím společného? To bylo před deseti

lety!

Han raději zaměřil pohled za ni. Na druhé straně širokého okna plái>

Hledání Jedí 189

pastelově zbarvené plyny a vířily kolem nenasytných tlam černých děr. Vysoko nahoře napočítal v orbitální formaci všechny čtyři hvězdné destruktory. To znamenalo, že musel být někde v malém shluku planetek uprostřed gravitačního ostrova.

A byl sám. Ani Kyp, ani Chewbacca tu neskončili spolu s ním. Doufal, že alespoň přežili Daalin příšerný výslech. Pohyboval ústy a znovu se snažil zformovat slova: „Kdo jste?”

Cizinka se jednou dlouhoprstou rukou dotkla svého štítku. „Jmenuji se Qwi Xux. A vím, že vy jste Han Sólo. Četla jsem tištěný přepis hlášení, které jste podal admirálu Daale.”

Hlášení? Myslela výslech v mučícím křesle, které mu působilo v celém těle křeče?

Celé chování Qwi Xux se zdálo povrchní a nesoustředěné, jako by věnovala jen malou pozornost detailům, zatímco svoji mysl zaměstnávala něčím jiným. „Tak tedy, povězte mi prosím o Hvězdě smrti. Jsem celá nedočkavá poslechnout si, co si pamatujete. Jste první osoba, s níž můžu mluvit, která tam skutečně byla.”

Han uvažoval, jestli mu mozek pořád pletou výslechové drogy, nebo jestli skutečně existuje důvod, proč by s ním někdo chtěl mluvit o zničené Hvězdě smrti. A proč by měl téhle císařské vědkyni vůbec něco říkat? Vyzradil něco důležitého Daale? Co kdyby vzala své čtyři hvězdné destruktory a zaútočila na Coruscant?

„Už mě vyslýchali.” Potěšilo ho, když slyšel, že jeho slova tentokrát zněla dost zřetelně, aby jim bylo rozumět.

V jedné namodralé ruce zvedla Qwi krátký tištěný dokument. „Chci znát vaše skutečné dojmy z ní,” pokračovala. „Jak zněla? Jaké to bylo, chodit po chodbách? Povězte mi všechno, na co si vzpomenete.” Ve stěží potlačovaném rozrušení zalomila rukama. „Ne.”

Jeho odpověď Qwi očividně natolik šokovala, že udělala krok vzad a překvapeně melodicky vyjekla. „Ale to musíte! Jsem tu jedním z nejdůležitějších vědců.” Ústa jí ve zmatku zůstala pootevřená. Začala chodit kolem sloupu, kde byl přivázaný, čímž Hana donutila, aby otočil hlavu. Z té námahy málem omdlel.

„Čemu to prospěje, zatajovat informace?” ptala se Qwi. „Informace jsou pro všechny. Stavíme na znalostech, které máme, přidáváme k nim a zane-háváme větší odkaz svým nástupcům.” Qwi mu připadala neskutečně naivní. Han uvažoval, jak dlouho asi byla ukrytá uprostřed shluku černých děr. „Znamená to, že svoje informace sdílíte s každým, kdo o to požádá?”

190 Kewin J. Anderson

Qwi kývla na souhlas. „Tak to na stanici Chřtán funguje. Je to základ

veškerého našeho výzkumu.”

Hanovi se stěží podařilo vítězoslavně se usmát. „Dobře, tak mi řekněte, kde jsou moji přátelé. Přiletěl jsem sem s mladíkem a Wookieem. Podělte se se mnou o tu informaci a pak uvidíme, na co si vzpomenu o Hvězdě

smrti.”

Z Qwiiny neklidné reakce poznal, že se ještě nikdy nemusela zabývat něčím jiným než jednoznačnými záležitostmi. „Nevím, jestli vám to můžu říct,” odvětila. „Nepotřebujete to vědět.”

Hanovi se podařilo pokrčit rameny. „Tak to potom vidim, jak moc pro vás vaše vlastní etický zásady znamenaj.”

Qwi letmo pohlédla ke dveřím, jako by uvažovala, jestli přece jenom

nezavolat stormtroopery.

„Podle zdejších stanov mám jakožto vědkyně přístup k veškerým datům, která potřebuju. Proč mi neodpovíte na několik jednoduchých otázek?”

„Proč mi neodpovíte vy? Nikdy jsem vaše stanovy nepodepsal. Nejsem

vám ničim zavázanej.”

Han čekal. Upíral na Qwi zrak, a ta se ošívala. Nakonec vytáhla datapad. Zadávala žádost a zároveň si broukala.

Podívala se na něj velkýma, sytě modrýma očima, které rychle mrkaly. Její vlasy vypadaly jako zářivý vodopád jemného prachového peří, který se jí valí k ramenům. Když znovu zahvízdala, poskytl datapad odpověď.

„Váš wookieeský společník byl přidělený k pracovní četě v sektoru údržby strojní údržby. Fyzik, který dřív řídil vývoj a implementaci konceptů, na wookieeské dělníky nikdy nedal dopustit. Nechal jich asi sto vzít z Kashyyyku a převézt sem, když se stanice sestavovala. Mnoho nám jich nezbývá. Víte, práce tam je těžká a nebezpečná.”

Han změnil polohu, ačkoli pro něj stále bylo těžké pohybovat se. Slyšel zvěsti, že wookieeští otroci byli přiděleni k práci na vlastní stavbě první Hvězdy smrti. Ale Qwi o těchhle věcech mluvila s prostou otevřeností. „A co můj druhej přítel?”

„Někdo jménem Kyp Durron - je to on? Je pořád na palubě Gorgony ve vězeňském bloku, maximální stupeň ostrahy. Moc tu ze zápisu jeho hlášení nevidím, takže jim toho očividně neměl moc co říct.”

Han se zamračil a snažil se informace nějak zhodnotit, ale Qwi znovu ožila. „Tak dobře, podělila jsem se s vámi o informace, které jste chtěl Teď mi povězte o Hvězdě smrti!” Přistoupila k němu blíž, ale stále zůstá

vála daleko z jeho dosahu.

Han obrátil oči v sloup, ale neviděl žádný důvod, proč ne. Hvězda smrt

Hledání Jedi 191

byla zničena už dávno a její plány byly v bezpečí pod zámkem uvnitř chráněného datového jádra bývalého Imperiálního informačního střediska.

Han Qwi pověděl o chodbách a o zvucích. Nejvíc věděl o hangáru, vězeňském bloku a lisu na odpadky, ale nevypadalo to, že ji tyhle detaily příliš zajímají.

„Ale viděl jste jádro? Propulsní systémy?”

„Je mi líto. Já jsem jen blokoval nepřítele, zatímco někdo jinej vyřazoval z provozu generátory tažnejch paprsků.” Sešpulil rty. „Proč vás tohle všechno vůbec tak zajímá?”

Zamrkala. „Protože já jsem většinu Hvězdy smrti navrhlal”

Než si mohla všimnou Hanovy šokované reakce, přeběhla k nedaleké stěně a pohnula několika spínači, které část kovového plátování zprůhlednily. Jeho úzký výhled na zářící plyny náhle nahradilo závratné panoráma. Spatřil další nashromážděné balvany, které tvořily stanici Chřtán.

„Vlastně máme pořád přímo tady u stanice její prototyp.”

Zatímco Qwi mluvila, za zkráceným horizontem nejbližší planetky se jako smrtící východ slunce objevila gigantická drátěná koule velká jako kterýkoli z asteroidů. Prototyp vypadal jako obrovská armilární sféra. Kruhové prstence měl spojené na pólech a roztažené tak, aby si byly oporou. V holé konstrukci a nástavbách viselo usazené ohromné jádro reaktoru a superlaser, který byl schopný zničit planetu.

„Tohle jsou jen ty účelné části,” hleděla Qwi s obdivem v očích z okna. „Jádro, superlaser a reaktor, bez propulsního systému hypermotorů. Neměli jsme důvod přidávat podpůrné konstrukce a ubytovací paluby pro vojáky a administrativu.”

Han znovu získal hlas: „Funguje to?”

Qwi se na něj usmála. Oči jí zářily. „Ach ano, funguje výtečně!” *

Kyp Durron si připadal jako zvíře lapené v kleci. Civěl na jednotvárné stěny vězeňské cely, kde byl zavřený. Osvětlení přicházelo úzkými štěrbinami stropní mříže, příliš jasné a příliš narudlé, než aby bylo jeho očím příjemné. Seděl na lůžku, zíral do zdi a snažil se nepřemýšlet.

Tělem mu stále pulsovala zbylá bolest. Výslechový droid na jeho těle zákeřně pátral po místech výrazně citlivých na bolest a tlumil účinky en-dorfinů, takže se sebenepatrnější škrábnutí zdálo jako agónie. Ostré podkožní jehly byly jako oštěpy, když se mu zabodávaly do těla. Drogy oslabující vůli mu proudily žilami jako láva.

Prosil své vzpomínky, aby vyzradily nějakou maličkost, kterou vyslýchající shledají zajímavou, jen aby to zastavilo výslech - ale Kyp Durron nebyl nikdo, jen nešťastný vězeň, který strávil většinu života na Kesselu.

192 Ke vin J. Anderson

Nevěděl nic, co by císařským stvůrám mohl prozradit. Nakonec došli k závěru, že jim je k ničemu.

Zíral na samopřípravnou porci jídla, kterou dostal skrz dveře. Otevřením víčka balíčku samovolně ohřál hlavní chod z tvarovaných bílkovin a ochladil syntetický ovocný dezert. Zakrátko se nádobí samotné začalo rozpadat a mohlo se sníst jako zákusek. Ale Kyp neměl na jídlo ani pomyšlení.

Myšlenky mu znovu zalétly k nesnadné situaci Hana Sóla. Na rozdíl od Kypa věděl Han o Nové republice hodně a měl mnoho tajemství, která mohl prozradit. Hanův výslech byl jistě mnohem důkladnější než ten jeho. A péče admirála Daaly byla horší než cokoli, co Kyp zažil během let v Im-periálním nápravném zařízení. Hluboko v dolech na koření alespoň věděl, jak se vyvarovat toho, aby na sebe upozornil.

Od osmi let žil Kyp na Kesselu a vypořádával se s tamními pravidly, mučivou prací, bídnými podmínkami za starého císařského režimu nebo za vlády řetězce uzurpátorů a otrokářských magnátů, jako byl Moruth Do-ole. Jeho rodiče byli mrtví, jeho bratr Zeth odvedený pryč na akademii stormtrooperů, ale Kyp se naučil, jak se držet při zemi, jak přežít, jak vydržet.

Až do příchodu Hana Sóla však nepřemýšlel o útěku. Han mu ukázal, že malá, odhodlaná skupinka se mohla osvobodit z vězeňských okovů. To. že se uvnitř Chřtánu dostali do ještě horší situace, se nezdálo podstatné.

Když řídil ukradený raketoplán, používal svých nezralých schopností.

aby je bezpečně provedl shlukem černých děr. Během let následujících

potom, co ho sešlá Vima-Da-Boda naučila základy jediských dovedností.

využíval své spřízněnosti se Silou pramálo. 1

Tvář Vimy-Da-Body si pamatoval jako svraštělou a leprózní. A měla ve

zvyku choulit se v koutě - stahovala kolem sebe stíny, jako by se chtěla

skrýt před obrovskýma slídivýma očima. Padlá Jedi měla špatné svědomí.

které ji dusilo jako nějaký povlak, ale než ji císařští odvlekli pryč, využila

času na to, aby Kypa naučila pár věcí. „Máš velké nadání,” řekla mu při

jedné ze svých posledních krátkých lekcí. i

Kyp tomu věnoval malou pozornost, až doteď.

Upřeně hleděl na své nedotčené jídlo. Možná že kdyby se soustředil, kdyby zaměřil své schopnosti na manipulaci s něčím, na pohnutí s malým předmětem, mohl by té dovednost využít k útěku. 1

Útěk! To slovo se mu rozeznělo v srdci a vyvolávalo obrazy naděje. Nebyl si jistý, jak udělal, co udělal. Vycítit nejlepší trasu ztemnělými chodbami s kořením mu připadalo úplně přirozené. Když řídil raketoplán skrz oblaka žhavého plynu, naslouchal záhadnému šeptajícímu hlasu, kterV

Hledání Jedi 193

ho řídil. Zatáčel a měnil kurz, točil a vířil s lodí, kdykoli se to zdálo správné.

Ale teď, když potřeboval Sílu použít, nevěděl, kde začít.

Upřel zrak na slabounkou fólii pokrývající instantní pokrm a pokoušel se ji ohnout. Tlačil svou myslí a představoval si, jak se tenký kov kroutí a mačká do kuličky - ale nestalo se nic. Kyp přemýšlel, kolik z nesouvislého žvanění Vimy-Da-Body byly jen obyčejné pověry a projevy pomatenosti.

Jeho rodiče neměli žádné zvláštní schopnosti. Na Deyeru, kolonii v systému Anoat, byli oba dva sdílnými a otevřenými místními politiky. Když se doslechli o rostoucím povstání proti císařovým nesmlouvavým metodám, rozhodli se působit zevnitř a ozývat se proti Palpatinovi, aby ho spíše umfrnili, než zcela svrhli. Hlasitě protestovali proti zničení Alderaanu - ale jejich snahy způsobily jen to, že byli oba dva se svými syny Ze-them a Kypem zatčeni.

Kyp si pamatoval na tu noc hrůzy, kdy stormtroopeři roztavili dveře rodinného domu, i když byly odemčené. Ozbrojení vojáci vpochodovali dovnitř a kopáním převraceli křehký nábytek vypěstovaný z vláken. Kapitán stormtrooperů přečetl skrz hlasový filtr v přilbě příkaz k zatčení a obvinil Kypový rodiče z velezrady. Potom stormtroopeři vytáhli blastery a oba užaslé dospělé omráčili. Kypův starší bratr Zeth se je snažil chránit, takže ho vojáci omráčili také.

Kyp mohl jen nevěřícně zírat na tři zhroucená těla. Slzy mu tekly po tvářích, zatímco mu stormtroopeři kolem zápěstí zavírali paralyzační pouta. Stále nedokázal pochopit, jak ho mohli považovat za hrozbu, protože mu v té době bylo jenom osm let.

Kypa a jeho rodiče odvezli na Kessel, zatímco čtrnáctiletého Zetha odvlekli jako rekruta s vymytým mozkem na Imperiální vojenskou akademii na Caridě. Už nikdy o Zethovi neslyšeli.

Po více než roce propukly na Kesselu obrovské vnitřní nepokoje. Došlo k vězeňským vzpourám, císařští byli svrženi a moc převzali otrokářští magnáti. Kypovi rodiče během pozdvižení zemřeli, popraveni za to, že byli ve špatné chvíli na špatné straně. Kyp přežil díky tomu, že se skrýval, že se stal tichým a neviditelným. Hnil ve tmě chodeb osm let a teď utekl.

Jenom aby ho znovu chytili.

Vypadalo to, že tak či onak se císařští vždycky objevili, aby překazili, o co se snažil. Na Deyeru ho stormtroopeři odvlekli z domova. Na Kesselu ho uvrhli do dolů na koření. Teď, když s Hanem konečně utekli, se kolem něj znovu stáhli stormtroopeři.

Kypová zlost se soustředila do jediné střely. Znovu se pokusil použít

194 Kevin J. Anderson

svou schopnost na jídelní tác. Zatlačil a do očí mu spadla kapka potu, která mu rozmazala výhled. Pohnul se tác, poskočil trochu? V placičce tvarovaných bílkovin, která tvořila hlavní chod, spatřil důlek. Udělal ho on? Možná byla klíčem k zaostření jeho latentních schopností zlost. Přál si, aby Vima-Da-Boda strávila v dolech víc času jeho výukou. Soustředil se na stěny, na své stísněné podmínky. Musel objevit nějaký způsob, jak utéct - Han už dokázal, že se to dá provést.

Kyp si slíbil, že pokud se mu podaří uniknout, najde někoho, kdo ho naučí, jak tyhle tajemné schopnosti používat. Už nikdy nechtěl být tak

bezmocný.

*

Han se díval na křehkou, ptáčkovi podobnou cizinku Qwi Xux a z nějakého důvodu si ji nedokázal představit jako projektantku Hvězdy smrti. Ale na stanici Chřtán pracovala dobrovolně a svou roli věcně přiznala.

„Co dělá taková hodná holka jako vy na místě, jako je tohle?” řekl konečně.

„Dělám tohle. V tomhle vynikám.” Qwi nepřítomně přikývla, jako by si rozmýšlela odpověď. „Tady mám příležitost poprat se s největšími tajemstvími kosmu. Vyřešit otázky, o kterých jiní tvrdili, že jsou neřešitelné. Vidět, jak moje odvážné myšlenky nabírají tvar. Je to velice vzrušující.”

Han to pořád nedokázal pochopit: „Ale jak se ti to stalo? Proč jsi tady?”

„Ach, tohle!” řekla, jako by otázce náhle porozuměla. „Moje domovská planeta byl Omwat, ve Vnějším okraji. Moff Tarkin vzal z různých měst deset malých omwatských dětí. Umístil nás do táborů intenzivního nuceného vzdělávání a snažil se z nás vychovat velké designéry a řešitele problémů. Já jsem byla nejlepší. Byla jsem jediná, kdo dokázal projít celýir. výcvikem. Byla jsem jeho výhra a za odměnu mě poslal sem.

Zpoěátku jsem pracovala s Bevelem Lemeliskem na realizaci Hvězdy smrti. Když jsme plány dokončili, vzal Tarkin Bevela pryč a mě tu nechal, abych vytvářela novější a lepší koncepty.” 1

„Oukej,” řekl Han, „takže se tě zeptám znova: proč tohle děláš?” Qwi se na něj dívala, jako by najednou zhloupnul. „Je to ta nejzajímavější práce, jakou si dokážu představit. Mám na výběr ze zajímavých problémů a obvykle jsem úspěšná. Co víc bych mohla chtít?”

Han viděl, že mu pořád nerozuměla. „Jak se ti to může líbit, práčova’

na takovejchhle věcech? Vždyť je to strašný!” 1

Qwi udělala další krok dozadu. Vypadala zmateně a dotčeně. „Co tím

chcete říct? Když se nad tím zamyslíte, je to fascinující práce. Jednín

z našich konceptů bylo upravit existující zařízení molekulárních pecí na

Hledání Jedi

195

autonomní ,plenitele světů’, kteří by mohli brát suroviny z povrchu planety, dodávat je do svých obrovských automatizovaných palubních továren a vyrábět užitečné stroje. Jsme na tu myšlenku docela pyšní. Odvysílali jsme Tarkinovi návrh krátce potom, co s sebou odvedl Bevela.” Hlas se jí vytratil. „Zajímalo by mě, co se s tím nápadem vůbec stalo.”

Han užasle zamrkal. Děsivá flotila plenitelů světů zaútočila na domovskou planetu admirála Ackbara, a než byly ty monstrozity zničeny, část krásného vodního světa zpustošily. „Plenitele světů už postavili,” zamumlal Han, „a velice účinně je využili.”

Qwiina tvář se rozzářila. „Ach, to je úžasné!”

„Ne, to neni!” zařval jí do obličeje. Uskočila dozadu. „Víš, k čemu se tvoje vynálezy používaj? Máš vůbec ponětí?”

Qwi ustoupila a znovu se napřímila, aby se bránila. „Ano, samozřejmě. Hvězda smrti se měla využívat k rozbíjení pustých planet, aby umožnila přímou těžbu těžkých kovů uvězněných v jádru. Plenitele světů by byli autonomní továrny očesávající asteroidy nebo neplodné světy a vyráběli by širokou řadu věcí, aniž by znečišťovali obydlené planety.”

Han výsměšně zasupěl a zakoulel očima. „Jestli věříš tomuhle, uvěříš čemukoli. Poslechni si ty jména! Hvězda smrti, plenitel světů - to nezní jako něco pro mírovej ekonomickej rozvoj, že ne?”

Qwi se zamračila a obrátila se k tomu zády: „Ach, co na tom záleží?”

„Prvnim cílem Hvězdy smrti byla planeta Alderaan - domovskej svět mý ženy! Ta věc zabila miliardy nevinnejch lidí. Plenitele světů vypustili na obydknej svět, Calamari. Stovky tisíc lidí zemřely. Ty tvoje výkonný továrny vyráběly stíhačky TIE a další ničivý zbraně, nic jinýho.”

„Nevěřím vám.” Hlas jí nezněl přesvědčeně.

„Byl jsem tam! Proletěl jsem troskama Alderaanu, viděl jsem devastaci na Calamari. Nečetla jste to v zápisu mýho výslechu? Těchhle podrobností se ode mě admirál Daala dožadovala zas a znova.”

Qwi zkřížila štíhlé namodralé paže na prsou. „Ne, to v resumé vašeho hlášení, kterému tak melodramaticky říkáte ,výslech’, nebylo.”

„Tak to jste nedostala celej záznam,” řekl Han.

„Nesmysl. Mám právo na veškerá data.” Upřeně si hleděla k nohám. „Kromě toho, já jen vyvíjím koncepce. Starám se o to, aby fungovaly. Pokud někdo venku mé vynálezy zneužívá, nenesu za to odpovědnost. Je to mimo rámec toho, co dělám.”

Han vydal nic neříkající zvuk a dusil v sobě vztek. Její slova zněla nacvičeně, jako něco, co jí vtloukli do hlavy. Zdálo se, že ani nepřemýšlí o tom, co říká.

Qwi přeběhla zpátky k panelu s trojrozměrným displejem. Začala si

196 Kevin J. Anderson

broukat a mačkat klávesy, aby zaostřila dlouhý hranatý obraz, který vytvářela, když Han otevřel oči. „Chtěl byste vidět, na čem teď pracuju?” zeptala se, úzkostlivě se snažíc vyhnout se jakékoli zmínce o předchozí diskusi.

„Jistě,” odpověděl Han, protože se bál, že až s ním Qwi nebude potřebovat mluvit, pošle ho zpátky do vězeňské cely.

Ukázala na obraz malého plavidla. Bylo čtyřstranné a protáhlé - vypadalo jako dlouhý odštěpek ohniplošného drahokamu. Han na diagramu viděl pilotní kabinu s dostatečným prostorem pro šest lidí. Strategická místa zdobily malé lasery. Spodní část dlouhé špice nesla podivnou toroidní anténu.

„Právě teď pracujeme na posílení pláště,” řekla Qwi. „I když loď není o mnoho větší než jednomístný stíhač, potřebujeme, aby byla naprosto odolná proti útoku. Toho docílíme s pomocí nového kvantového krystalického pláště. Jen několik vrstev atomů je v něm na sebe naskládáno tak hustě, jak jen fyzika dovolí, a naneseno na povrch dalšího tenkého filmu, zrovna tak pevného, ale fázově posunutého. Můžeme si tak být jisti, že lodi nic neublíží. Nezůstane na ní ani škrábnutí.”

Han kývl k laserovým palebným stanovištím. Ze svého místa, kde byl přivázaný k pilíři, měl špatný výhled. „Tak proč přidávat výzbroj, když je loď nezničitelná?” Představil si, jak flotila těchhle věcí nahrazuje stíhačky TIE. Malá jednotka nezničitelných útočných plavidel by mohla vlétnout do jakékoli flotily Nové republiky a lodě beze spěchu rozkouskovat.

„Tahle loď je vysoce manévrovatelná a dost malá na to, aby ji nezaznamenal celosystémový sken, ale stále by mohla narazit na nějaký odpor. Nezapomeňte, že Hvězda smrti byia velikosti malého měsíce. Tohle dosáhne obratností toho, co Hvězda smrti vykonávala hrubou silou.”

V Hanovi se probudil mrazivý strach a nechtěl znát odpověď na svoji další otázku. Jak mohla tuhle malou loď srovnávat s Hvězdou smrti? Nedokázal se ale přimět, aby se nezeptal: „A to je co? Co to dělá?”

Qwi na obraz pohlédla s posvátnou úctou, hrdostí a strachem. „Tedy, ve skutečnosti jsme s tím ještě neprovedli zkoušky, ale první model v pln* velikosti je v podstatě dokončený. Říkáme tomuhle konceptu Drtič sluw - malý, ale ohromně silný. Jedna nevelká, nezranitelná loď vypustí do hvězdy modulovaný rezonační projektil, který v jádru spustí řetězovou reakci a vyvolá vzplanutí supernovy i v případě hvězd s nízkou hmotností. Přímočaré a prosté.”

Zděšený Han nedokázal přijít na nic, co by mohl říct. Hvězda smrti ničila planety, ale Drtič sluncí mohl zničit celé sluneční soustavy.

1 i uke a Lando stáli s Moruthem

Doolem vysoko uvnitř jednoho z kesselských atmosférických komínů. Drželi se rezavého zábradlí na okraji můstku a hleděli dolů do závratné hloubky. Nakláněli se do komínu a dýchali vyráběný vzduch, který se řinul do nebe. Lukovi to připomínalo velkou vzduchovou šachtu v Oblačném Městě. »

Doole křičel do okolního hukotu: „Podle jedny starý císařský studie je v kůře Kesselu dost surovin jen na to, abysme při naší současný spotřebě udrželi atmosféru v rovnováze na jedno dvě století.” Pokrčil vystouplými rameny tak, že s nimi křečovitě zaškubal. „Před pár lety byla výroba vyšší, takže tu otroci mohli chodit a dejchat vzduch - ale jakej má smysl něco lakovýho dovolit?”

Lando chápavě přikývl, jako by měl stále zájem. Luke neřekl nic. Doole byl jejich průvodcem celý den, a mluvil dokonce víc než rozvláční senátoři na Coruscantu. Chtěl půl milionu Landových kreditů, a tak dál a dál vychvaloval přednosti Kesselu jako nějaký zástupce z planetární obchodní komory.

Všude, kam je Doole vzal, nastražil Luke své jediské smysly a zapátral

nějaké známce Hana nebo Chewbaccy. Necítil ale v Síle žádné šimrání,

dné vlnění přítomnosti svých přátel. Možná byli nakonec skutečně mrtví.

198 Kevin J. Anderson

Lando pokračoval v rozhovoru s Doolem a křičel do ženoucího se větrného proudu, který stoupal komínem: „Než dojde vzduch, může se tu toho hodně změnit. Na čem záleží je to, čeho dosáhnete během svýho života.”

Doolovo syčivé zasmání pohltil okolní hluk. Natáhl se vzhůru a položil Landovi ruku na rameno. „Myslíme stejně, pane Tymmo. Koho zajímá, co se stane, až z nás bude vesmírnej prach? Radši bych Kessel úplně vyždímal, dokud ho mám v hrsti.”

Vypadá to, že máte tak obrovskej podnik. Proč ho pořád provozujete sólo?” zeptal se Lando.

Doole sebou při slově „sólo” trhnul a Luke věděl, že Lando si ten výraz pečlivé vybral. Rybetovu reakci zaznamenali oba dva. „Co tim myslíte?” zeptal se Doole.

„No, když císařská konfiskace koření skončila, čekal bych, že otevřete všechny trhy a seženete si tisíc obchodních zástupců, aby produkt rozšířili. Jabba Hutt je mrtvěj. Proč jste se nespojili se sjednocenejma pašeráka-ma pod vedením Talona Karrda a Mary Jade? To muselo vašim ziskům uškodit.”

Doole na Landa namířil jeden gumovitě zakončený prst. „Naše zisky ohromně vzrůstaj, když teď máme všechen glitterstim, ne jen to, co se nám podaří ukrást císařskejm pod nosem. A potom, co jsme tak dlouho trpěli císařským útlakem, jsem se nechtěl dostat do stejný situace s Novou republikou. Každej ví, že Jade a Karrde jsou jenom loutky.”

Když však viděl Landovy pochybnosti, mávnul rukama: „Ach, ale samozřejmě o tom uvažujeme. Ve skutečnosti jsem už mluvil s ministryní z Nový republiky a navázal linii komunikace, která může víst ke spojenectví.”

„To zní jako dobrá zpráva,” řekl Lando neutrálním hlasem.

Doole je vedl po můstku zpátky k přístupovému otvoru, kde čekal Ar-too. Zavřel za nimi těžké dveře a na okamžik se zastavil, aby jejich uši přivykly náhlému tichu. „Jak vidíte, hodně se toho tady mění,” řekl.i „Vybral jste si správnou dobu, kdy se přidat, příteli.”

„Pokud se rozhodnu investovat,” odvětil Lando neústupně. „Ano, ano, pokud se rozhodnete investovat. Pravda je taková, panr Tymmo, že by tohle mohlo bejt dokonce ještě důležitější. Po Skynxnexo^é smrti budu potřebovat novýho, ehm, asistenta na řízení dolů.”

Lando si přehnaně sebevědomým gestem za sebou načechral plaš:’ „Pokud investuju půl milionu kreditů, Doole, čekal bych, že budu sffl partner než asistent.”

Doole se mu bezmála poklonil k nohám. „Samozřejmě. Nepodstatné drobnosti se můžou vyřídit později. Budu taky potřebovat nového šéf

I

Hledání Jedí

199

směny. Možná by měl o tu práci zájem tady váš společník?” Podíval se na Luka. Vaječně bílé oko měl přimhouřené.

Luke Rybetovi pohlédl do mechanického oka a ve snaze vyšťourat z Doolova mozku nějaká tajemství se zadíval do zaostřovacích čoček. Řekl: „Budu si to muset rozmyslet.”

Doole ho ignoroval a soustředil pozornost zpátky na Landa. „Tak tedy, viděli jste tu už prakticky všechno. Je tu ještě něco, co vám můžu ukázat?”

Lando se podíval na Luka, a ten se na chvíli zamyslel. Stále ho trápily myšlenky na rozrytý měsíc a vojenskou základnu, která se na něm nacházela. Jestliže Han nebyl na Kesselu samotném, možná byl uvězněný na měsíční základně.

„Nemáte obavy z útoku pozůstatků Impéria?” zeptal se Luke. „Nebo konsolidačních sil Nové republiky?”

Doole nad poznámkou mávl rukou. „Máme vlastní obranu. Nedělejte si starostí.”

Ale Luke si nedal říct a snažil se, aby působil jako opatrný obchodní partner. „Pokud budeme investovat, měli bychom tu údajnou obranu vidět. Víme o energetickém štítu, který po sobě zanechalo Imperiální nápravné zařízení. Ale máte nějakou flotilu?”

Doole začal prskat, ale Lando se ujal vedení hovoru: „Moruthe, jestli je tu něco, co nechcete, abysme viděli…”

I, „Ne, ne, to neni vůbec žádnej problém. Budu jen muset sehnat raketoplán na cestu nahoru na měsíční základnu. Nechci, abyste si mysleli, že jmáme co skrejvat!”

Doole odběhl pryč, aby zařídil cestu raketoplánem, a nechal Luka Landem, aby si vyměnili skeptické pohledy.

*

Landovi se myšlenka nechat Lady Luck na přistávací plošině Imperiálho nápravného zařízení nelíbila, ale Doole si dál hrál na laskavého hos-

* ele, Zatímco se zvedali v raketoplánu s krátkým doletem, snažil se Luke

“‘tele mlčky utěšit, ale Lando se stále díval z malého okénka, jako by

ou loď už neměl nikdy spatřit.

Měsíc Kesselu se blížil. Vypadal jako obrovská vykotlaná koule, z níž la většina horniny vyhloubena, aby se do ní umístil rozsáhlý vnitřní -gár a obrovské generátory a vysílače, které vytvářely obranný energe-ký štít obklopující planetu.

Když přistáli, Moruth Doole si to vymašíroval z raketoplánu a pokynul . aby ho následovali, a to tak netrpělivě, až to v Lukovi probouzelo zvě-ost. Doole stál a čekal na ně, zatímco se Artoo sunul dolů po rampě

200 Ke vín J. Anderson

a do gigantické jeskyně. Za průhlednou clonou zadržující atmosféru viděl Luke hvězdy a pomalu se pohybující proužky plynu kroužícího kolem

shluku ěerných děr.

Doole vypadal, že je na obrannou flotilu pyšnější než na jakýkoli jiný aspekt svého kesselského podniku. „Pojďte za mnou.”

Kolébal se po kamenné podlaze hangáru a vedl je podél mnoha a mnoha řad stíhačů seřazených ve zdánlivě náhodném pořadí. Míjeli lodě, které Luke důvěrně znal, a jiné tak neobvyklé, že je ani nebyl schopen identifikovat. Využil svých znalostí bojového pilota, aby flotilu zhodnotil: X-win-gy, Y-wingy, silné corellianské korvety, jediný B-wing, T1E Fightery, TIE Interceptory, ětyři TIE Bombery, několik dělových ělunů Skipray, útočné raketoplány třídy Gamma. Ve vesmíru se jako zvláštní prémie kolem zubatého otvoru v měsíci vznášely větší útočné lodě - tři křižníky třídy Carrack, dvě velké fregaty třídy Lancer a jediný loronarský útočný křižník.

„Když jsme vyhnali Impérium,” řekl Doole, „určil jsem za nejvyšší pri-j oritu obrannou flotilu. Koupil jsem každou stíhačku, kterou jsem našel. bez ohledu na její stav, a najal jsem zkušený mechaniky z Corellianskýh’

sektoru na Nar Shaddaa.”

Roztáhl žabí rty a zašklebil se. „Zrovna před dvěma dny jsme znova zprovoznili energetickej štít. Můžu si teď pořádně oddychnout. Když jsou už štíty konečně nahoře a v záloze čeká naše nová flotila, je Kessel v bezpečí a nezávislej. Můžeme určovat cenu glitterstimu napříč galaxií, anii by nám v tom někdo bránil.”

„To je vážně spousta lodí,” souhlasil Lando. „Udělalo to na mě dojem.” Luke si vzpomněl, jak velké měla Nová republika potíže získat dostatečné množství válečných lodí během guerillových tažení admirála Thrawna. Jestliže Moruth Doole tahal za nitky, kde jen mohl, aby získal každou fungující loď v sektoru, nebylo divu, že byl přísun tak skromný.

„Proti pirátům jdoucím po koření bysme se měli bejt schopný ubrán.‘_

nemyslíte?” prohodil Doole.

Šli dál podél řad shromážděných lodí. Lando najednou ztuhnul a Luki od něho ucítil nával otřesených emocí. Artoo začal divoce štěbetat. Luk se rozhlížel po okolí, dokud nespatřil jednu modifikovanou nákladní li corellianské výroby - loď, která rozhodně vypadala povědomě. „Co se děje?” zeptal se Doole a díval se dolů na droida. Landovi chvíli trvalo, než znovu nabyl rozvahu. Zaťukal klouby svrchní kupoli Artoo. „Nejspíš zbloudilý kosmický záření. Těmhle staré astromechanickejm jednotkám tu a tam odejde nějakej okruh.” Polkl. „M hl bych si se svým asistentem na chvíli promluvit v soukromí, Moruthe?” „Ech, ach, samozřejmě.” Doole taktně couval. „Půjdu se ujistit, že

Hledání Jedi

201

chanici připravujou raketoplán na náš návrat na Kessel.” Otočil se k Lu-kovi a pokusil se do svého chování vpravit žertovný tón: „Ale ne abyste svýmu šéfovi vymlouval investici do našeho podniku!”

V okamžení, kdy se Doole dostal z doslechu, Lando rozčileně kývl směrem k nákladní lodi: „To je Falcon, Luku! Znám ho, jako krabbex svoji ulitu!”

Luke se na loď podíval. Sám ji poznával, ale chtěl pádnější důkaz. „Jseš si naprosto jistej?”

„Je to Falcon. Nezapomeň, že mi patřil, než mi ho Han v partii sabaccu ukradl. Když se podíváš, uvidíš navrchu protáhlou jizvu, kde jsem urazil subprostorovou anténu, když jsem se snažil pláchnout z Hvězdy smrti.”

Luke si také všiml spálených míst po nedávném vesmírném střetnutí. „Mohli změnit značení a vymazat paměťové jádro. Existuje nějaký jiný způsob, jak to můžeme ověřit?”

„Jen mě dostaň do kokpitu. Han na lodi proved určitý modifikace, o kterejch nebude nikdo jinej vědět.”

Když se Doole vrátil, Lando řekl: „Můj asistent se chce přesvědčit, že jste na těchhle lodích prováděli důkladnou údržbu. Jestli se o ně nestaráte, tak jako obranná flotila za moc nestojej. Co se podívat dovnitř jedny náhodně vybraný… řekněme ta corellianská loď támhle.”

Doole vypadal překvapeně. Vrhl rychlý pohled na Falcon. „Tahle? Ech, máme spoustu špičkovejch stíhačů, který můžete zkontrolovat. Tahle je tak trochu… starej krám.”

Lando zahrozil prstem: „Když pro nás vyberete loď vy, Moruthe, tak to

bude proti celýmu smyslu namátkový kontroly, nemám pravdu? Otevřete

- No tak.”

Doole neochotně použil vnější ovládání a to spustilo rampu Falconu.

indo se ujal vedení a Luke ho následoval. Artoo se šinul tak blízko za

loolem, že mu div nevjel na paty.

Uvnitř Lando zamířil do kokpitu, zdánlivě proto, aby prověřil systémy, áskyplně přeběhl prsty po pošpíněných a odřených plochách, stiskl ně-tolik spínačů. „Stabilizátor iontovýho proudu vykazuje optimální stav, tejně tak generátor stázovýho pole. Půjdeme zpátky a zkontrolujeme sergetickej konvertor? Ty věci jsou nechvalně známý tim, že v corellian-:ejch frachťákách přestávaj fungovat.”

Lando couval úzkou chodbou vedoucí z kokpitu do ústřední obytné sek-lodi. Zahnul vlevo ke vstupní rampě a opatrně vstoupil na pláty hlavní luby. Z ovládacích panelů otevřel skryté zámky, a když podpatkem dupl příslušné pláty, nadskočily a odkryly sedm tajných komor, které Han ibně nainstaloval pod podlahu jako úložné prostory pro pašované koření.

SOS Kevin J. Anderson

Hledání Jedi

S03

„Mám tě, Doole, ty parchante!” popadl ho Lando za žlutý nákrčník. „Cos udělal s Hanem a Chewbaccou?”

Doole se zdál naprosto užaslý. Rozšiřujícíma se rukama máchal ve vzduchu. „0 čem to mluvíte?” zaskřehotal. Zatímco se Lando zabodával pohledem do Rybetových obrovských očí, zajel Doole jednou rukou pod vestu a prudce vytáhl malý příruční blaster. Luke to viděl a okamžitě zareagoval: hbitě zatlačil svojí myslí a použil Sílu, aby Morutha Doola od Landa odhodil.

Blaster vystřelil a smrtící paprsek se začal odrážet po chodbě Falconu. Doole spadl dozadu, potom se ale vyškrábal na nohy. Znovu po nich vypálil, ale jeho mechanické oko nemělo čas se zaostřit a paprsek šel mimo. Doole se vrhl dolů po rampě a řevem svolával stráže. Mechanické oko mu spadlo a s kovovým řinkotem se kutálelo po podlaze. Vyděšeně se za ním drápal a slepě po něm tápal rukama.

Luke prásknul do ovládání dveří: zvedl rampu a uzavřel průlez. „Měl jsme si ho nechat jako rukojmí,” řekl. „Teď bude o hodně těžší se odsuc

dostat.”

Doole strhl venku poplach. Stráže se hnaly mezi seřazenými loděmi, vytahovali blastery a připevňovali si zbroj.

„Artoo, běž k počítači!” rozkázal Luke droidovi. Lando skočil do křesla u řízení. „Pochybuju, že můžeme pro Hana ještě něco udělat. Musíme se vrátit a říct to Leie. Pak může na Kessel vyšla: kompletní okupační jednotku. Vezmem si to tady pořádně pod skener s vysokým rozlišením.”

„Pokud se odsud dostaneme živí,” podotkl Luke. „Artoo,” zavolal Lando, „připoj se ke kopilotově počítači a napíchni se na ovládání hangáru.” Astromechanický droid dal štěbetáním naje\» ochotu pomoci a rozjel se k panelu navigačního počítače.

Venku v hangáru se rozezněly bezpečnostní sirény. Lidé pobíhal všechny strany, aniž věděli kam. Lukovi bylo okamžitě jasné, že tihle žoJ-dáci mají se vzájemnou spoluprací mnohem méně zkušeností než ten nej^ neschopnější císařský regiment. Ale v okamžiku, kdy Lando zvedl 1”” z přistávací plochy, měli všichni jednoznačný cíl. „Artoo, vypni to dveřní pole!” vykřikl Lando. S použitím manévrovacích trysek se s lodí začal pomalu sunout vp a jak se zvedali přes ostatními shromážděné stíhače, nabíral rychlost, loti pospíchali do svých lodí, připravení na vesmírnou bitvu. Zdálo se velké lodě na orbitě kolem měsíce si situace ještě nejsou vědomy.

Lando zrychlil k širokému otvoru vedoucímu z hangáru do vesmíru viditelný štít nemohli vidět. Artoo pípal a hvízdal, ale nebyly to požiti zvuky. „Vypni to pole!” naléhal Lando.

Datová přípojka Artoo se bzučivě otáčela, jak pracoval s počítačem hangáru a snažil se vyhnout se kontrolám hesla.

„Potřebujeme ten štít vypnout teď, Artoo!”

Naskočily zadní trysky Falconu. Trhlo to s nimi dopředu a zrychlovali. „No tak,” řekl Lando lodi. „To dokážeš. Udělej to ještě naposledy, pro Hana.”

Artoo triumfálně zapípal okamžik předtím, než se prohnali otvorem. Luke sebou cuknul, ale štít zmizel právě včas.

Na velkých bitevních lodích kotvících na orbitě se začaly rozsvěcet poplašná světla. Rozehřívaly se zbraňové systémy, zaměřovači moduly začaly sledovat záměrné body.

Millennium Falcon vylétl do vesmíru a za ním rychle vzlétaly kesselské síly, aby ho pronásledovaly.

L_l ol Sivron, nahrbeny ve svém tmavém rouchu, přišel navštívit Qwi Xux do místnosti, ve které prováděla své výzkumy. Dlouze, syčivě se nadechl. Zíral na její přístroje a jeho hlavové výrůstky sebou neklidně škubaly. TwiTecký administrátor vzbuzoval dojem, že do skutečné laboratoře nikdy předtím nevkročil - což Qwi připadalo zvláštní, protože měl na starost celou stanici.

Qwi atonálním kráknutím přerušila své hudební kalkulace. „Direktore Sivrone! Co pro vás mohu udělat?”

Tol Sivron vyžadoval pravidelné psané zprávy, studie o uskutečnitelnosti konceptů a resumé o postupu práce. Pořádal každotýdenní setkání vědců, aby se prostřednictvím otevřené a podnětné výměny informací podělili o své nápady a výsledky své činnosti. Ale neměl ve zvyku vykonávat návštěvy.

Šoural se po místnosti, šťouchal do věcí, hnětl si klouby a díval se na běžné vybavení, jako by jím byl hluboce zaujat. Přejel konečky prstů s drápy po kalibrační stupnici analyzátoru namáhání svarů a mumlal; „Mmm hmmm, dobrá práce!” Jako kdyby Qwi běžný přístroj sama vynalezla.

„Jen jsem vás přišel pochválit za to, jak důsledně odvádíte výbornoi práci, doktorko Xux.” Sivron si pohladil jeden z červovitých hlavových vy

Hledání Jedí 205

růstků, které měl přehozené kolem krku. Potom jeho hlas zpřísněl. „Doufám ale, že už hodláte skončit s těmi svými nekonečnými repeticemi v projektu Drtič sluncí. Jsme za stanoveným datem velkomoffa Tarkina, to přece víte, a zanedlouho budeme muset začít jednat. Trvám na tom, abyste sepsala závěrečnou zprávu a dala do pořádku veškerou dokumentaci. Co nejdříve ji dodejte do mé kanceláře.”

Qwi se na něj přivřenýma očima zlostně zadívala. Odevzdala mu už pět různých „závěrečných” zpráv, ale Sivron ji pokaždé požádal, aby zopakovala určitou simulaci nebo přezkoušela strukturní svary ve kvantovém plášti Drtiče sluncí. Nikdy neudal žádný důvod a Qwi získala dojem, že zprávy stejně nečetl. Kdyby to záleželo na ní, byl by Drtič sluncí připravený k použití před dvěma lety. Začínal ji nudit a chtěla postoupit k nějakému novému projektu, který by mohla začít úplně od začátku a znovu se vrátit k příjemné a nápadité práci.

„Dostanete tu zprávu nejpozději dnes večer, direktore Sivrone!” Prostě mu znovu pošle kopii té poslední.

„Výborně, výborně,” řekl Sivron a znovu si pohladil hlavový výrůstek. „Jen jsem se chtěl přesvědčit, že je všechno v pořádku.”

Proč? pomyslela si Qwi. Nikam neodlétáme. Nesnášela, když do její práce administrátoři a vojáci pořád strkali nos. Tol Sivron bez dalšího slova odešel.

Qwi za ním upřeně hleděla a potom aktivovala zřídka využívaný bezpečnostní zámek na dveřích. Vrátila se ke svému zobrazovacímu terminálu a pokračovala ve snaze prolomit zeď hesel před sebou. Koneckonců, opravdu měla ráda zajímavé problémy.

Qwi nemohla přestat myslet na to, co jí řekl Han Sólo. Zpočátku to byla nová záhada k rozluštění, ale potom konečně začala dávat pozor. Všechny prototypy, které vyvinula, pro ni byly abstraktní koncepce proměněné skrze matematickou hudbu a geniální intuici ve skutečnost. Pořád si říkala, že nevěděla, nebo že jí bylo jedno, k čemu se její vynálezy používají. Zcela jistě to mohla vytušit, ale tomu se snažila vyhnout. Nechtěla to vědět! Takové myšlenky potlačovala, ještě než mohly vyjít na povrch. Qwi Xux ale nebyla hloupá.

Hvězda smrti se měla využívat k lámání vyčerpaných, pustých planet, a tak umožnit přístup k surovinám hluboko v jádru. Jistě! Vymyslela si tu výmluvu později? Plenitelé světů měly být obrovité přesouvající se továrny, které by nabíraly nepotřebné kusy horniny a vyráběly stovky cenných komponentů k průmyslovému využití. Jistě! Tarkín s ní byl po dobu nesmírného tlaku jejího původního výcviku. Věděla, čeho je ten člověk schopen. A nový Drtič sluncí byl - „Co?” zvedl tehdy Han hlas natolik, že to její

206 Kevin J. Anderson

citlivé uši zabolelo. „Při samotný galaxii, k čemu jinýmu by se dal Drtič sluncí použít než fe naprostýmu zničení všeho živýho v systémech, který se cí-sařskejm nelíběj? Nemáš ani žádnou falešnou výmluvu jako těžba horniny. Drtič sluncí má jen jedinej účel: přivodit smrt nespočetnu nevinnejch lidí.

Nic víc.”

Ale Qwi rozhodně nemohla mít na svých rukou odpovědnost za životy. To nebyla součást její práce. Ona jen sestavovala plány, pohrávala si s návrhy, řešila rovnice. Působilo jí radost objevovat něco, co se předtím považovalo za nemožné.

Na druhou stranu, byla si dokonale vědoma toho, co dělá… i když předstíraná naivita poskytovala takovou pěknou výmluvu, takovou dokonalou ochranu před vlastním svědomím.

V databankách stanice objevila Qwi úplné „hlášení” Hana Sóla - chráněné heslem, které snadno prolomila. Kompletní video namísto pouhého přepisu. Sivron s Daalou jí z něho opravdu hodně zatajili - ale proč?

Když celé to mučení sledovala, nevěřila svým očím. Jakživ netušila, že od něj získali informace takovým způsobem! Slova na papíře se zdála tak klidná a plná ochoty spolupracovat.

Ale na hlubší, profesionální úrovni byla na admirála Daalu rozzuřená. Přístup k datům byl údajně otevřený všem vědcům na stanici. Za dvanáct let ve shluku černých děr ji neodmítli jedinou žádost o informace! Ale tohle bylo ještě horší. Neodepřeli jí jen přístup k celému záznamu - oklamali ji, aby věřila, že Hanovo hlášení neobsahovalo žádná další data. ‘

Ale informace jsou od toho, aby se sdílely! pomyslela si Qwi. Jak můžu pracovat, když nemám náležitá data?

Qwi měla pramalé potíže proniknout nejrůznějšími hesly. Nikdo od ní očividně nečekal, že se bude obtěžovat a podívá se sem. Se znechuceným údivem četla celý záznam: zničení Alderaanu, útok na Yavin 4, léčka přichystaná pro povstaleckou flotilu nad Endorem, obrovská nemocniční loď a transporty rozprášené superlaserem druhé Hvězdy smrti na mikrometeo-roidy.

„K čemu sis myslela, že budou?” zeptal se tehdy Han. Qwi při tom pomyšlení zavřela oči.

Soustřeď se na problém. To byla mantra jejího dětství. Ničím jiným se nenech rozptylovat. Vyřešit problém byla ta jediná důležitá věc. Vyřešit problém znamenalo samotné přežití….

Pamatovala si, že jako dítě strávila dva roky ve sterilním a tichém pro^ středí orbitální edukační koule nad svým domovským světem Omwatem Qwi bylo deset standardních let. Byla stejně stará, jako jejích dalších de vět souputníků. Každého z nich vybrali z jiné omwatské plástvovité ušed

Hledání Jedi

207

losti. Z orbity vypadaly oranžové a zelené kontinenty neskutečně. Byly zastřené mračny a posázené jamkami kaňonů - zdaleka ne jako čisté mapy, které viděla dřív.

Ale vedle Qwiiny edukační koule obíhal osobní hvězdný destruktor moffa Tarkina. Byla to pouze loď třídy Victory, ale dost silná na to, aby dolů na Omwat dštila smrt a zkázu, pokud by studenti neuspěli.

Dva roky byl pro Qwi život nekonečným řetězcem školení, zkoušení, školení, zkoušení. Nemělo to jiný účel, než do poddajných mladých omwatských myslí nacpat veškeré znalosti technických oborů - nebo jim během toho nechat prasknout mozek. Tarkinův výzkum prokázal, že omwatské děti byly schopné úžasných mentálních výkonů, jestliže k nim byly náležitým způsobem a dostatečnou silou nuceny. Většina mladých myslí by se pod tlakem zhroutila, ale některé se vynořily jako vzácné klenoty, brilantní a kreativní. Moff Tarkin chtěl tu možnost vyzkoušet.

Vyzáblý, jako ocel tvrdý muž stál v průběhu důležitých zkoušek ve slavnostní uniformě a upíral zrak na přeživší omwatské děti, zatímco se potýkaly s problémy, které nebyli schopni vyřešit nejlepší designéři Impéria. Qwi si pamatovala, jak vyděšení byli, když jeden z jejích spolužáků, mladík jménem Pillik, náhle v jakémsi záchvatu padl na podlahu, chytil se za hlavu a začal křičel. Podařilo se mu s pláčem se vyšplhat na kolena, ale pak už se ho chopily stráže. Když ho táhly pryč, stále se natahoval po svém papíru s testem a křičel, že chce práci dokončit.

Qwi a její tři dosud žijící spolužáci mlčky přešli k oknu edukační koule, aby mohli sledovat, jak turbolasery z hvězdného destruktoru třídy Victory jako trest za Pillikovo selhání vymazaly z povrchu jeho plástvovitou usedlost.

Qwi se nemohla trápit důsledky. Pokud by její soustředění ochablo, všichni by zemřeli. Musela všechnu starostlivost zamknout někam stranou. Matematické problémy byly prosté a bezpečné. Měly se řešit prostě proto, že to byly problémy. Nemohla si dovolit myslet na nic jiného, než na stávající abstraktní otázku.

Nakonec byla Qwi ze skupiny jediná, komu se podařilo výcvik dokončit. Nedostalo se jí žádné výuky biologických vědních oborů, aby si v paměti ušetřila místo na více fyziky, matematiky a inženýrství. Tarkin ji rychle přepravil na novou stanici Chřtán a svěřil ji individuální výuce velkého inženýra Bevela Lemeliska. Od té doby byla v Chřtánu.

Problémy se musely řešit prostě proto, že to byly problémy. Kdyby si dovolila rozptylovat se pocity, staly by se strašné věci. Pamatovala si na hořící omwatská města, která z orbity mžikala jako vzdálené táborové ohně, a na

208 Kevin J. Anderson

laserem způsobené ničivé požáry, které zachvátily savany jejího světa - ale musela dokončit příliš mnoho výpočtů, upravit příliš mnoho návrhů.

Qwi si konejšila svědomí tím, že kladla odpovědnost na druhé. Ale pravda byla taková, že to ona vytvořila zařízení, která přímo zapříčinila zánik celých civilizací, zkázu celých světů. S Drtičem sluncí mohla ničit sluneční soustavy stisknutím tlačítka.

Qwi Xux měla o čem přemýšlet a měla toho hodně. Nevěděla ale, jak si při takovýchhle úvahách počínat. Tohle byl úplně nový a jiný druh problému, na který bylo třeba najít odpověď.

Chewbacca stál jako socha. Odmítal se pohnout a vybízel dozorce, jen ať svůj energetický bič zkusí znovu použít.

Dozorce to udělal.

Chewbacca zařval. Do kůže se mu zařízla bolest a nervy se mu svíjely v dozvucích šlehnutí. Zvedl chlupaté paže. Vřela v něm touha vytrhat tlustému flegmatickému muži z kulatého trupu končetiny.

Čtrnáct stormtrooperů na něj namířilo své Mastery.

„Vracíš se do práce, nebo mám intenzitu posunout ještě vo pár stupňů vejš?” Dozorce si poklepal rukojetí energetického biče do dlaně a s neslaným nemastným výrazem upřeně hleděl na Chewbaccu. Mužova pokožka byla jakoby zaprášená a bezkrevná - jako kdyby pod kůží nikdy nebyl ani náznak života.

„Kdykoli jindy bych si možná vychutnal tě zkrotit, Wookiee. Jsem tu čtrnáct standardních roků s celou bandou wookieeskejch otroků. 0 pár z nich jsme za tu dobu přišli, ale zlomil jsem je všechny a teď poslouchaj rozkazy a pracujou. Jenže admirál Daala vyžaduje, aby bylo do zejtřka všechno v prvotřídním stavu na mobilizaci.”

Syčícím zeleným koncem biče švihl do vzduchu Chewbaccovi před obličejem a ožehl mu tak nějakou srst. Chewbacca ohrnul černé rty a zavrčel.

„Teď nemám čas na nějaký hry,” řekl dozorce. Jestli ztratím ještě něja-kej čas tim, že tě budu muset ukázňovat, vyhodím tě do vesmíru. Rozumíš?”

Chewbacca uvažoval o tom, že mu zařve do obličeje, ale dozorce vypadal, že to myslí vážně. Přinejmenším musel Chewbacca přežít dostatečně dlouho na to, aby zjistil, co se stalo s Hanem. Kdysi dávno ho Han zachránil před jinými zotročiteli a Wookiee měl vůči tomu muži stále dluh života. Tiše zavrčel na znamení toho, že se podvoluje.

„Dobře, a teď se vrať k tomu útoěnýmu raketoplánu!”

Chewbacca měl na sobě šedý pracovní overal s kapsami na hydrokiíče a náčiní na diagnostiku motorů. Žádný z nástrojů nebylo možné použít jako zbraň - to už si Chewbacca ověřil.

Hledání Jedí 209

Útočný raketoplán třídy Gamma zabíral značnou část Gorgonina níže umístěného hangáru. Chewbacca měl malý datablok, na kterém byly zaznamenané konfigurace projektoru tažného paprsku a generátorů deflektorních štítů. Na jiných lodích už dřív pracoval a Falcon znal díky mnoha okamžitým opravám, které museli s Hanem provádět, skrz naskrz. Se specifikacemi na databloku se o údržbu desetiletí staré císařské technologie mohl snadno postarat.

Na zádi útočného raketoplánu zkontroloval výfukové trubice pohonných reaktorů a s nelibostí prověřil ložiště blasterových děl. V přední části lodi umožňoval velitelské posádce přístup do lodi příhodně umístěný vstupní průlez, ale Chewbacca se rozhodl pro komplikovanější cestu: trhnutím otevřel jednu ze skládacích výpustí, ze kterých při ztečích ve vesmíru proudili stormtroopeři jednotek nula-G.

Uvnitř měl přístup do strojní úrovně, kde se vrtal v energetických modulátorech a systémech podpory života. Potlačil nutkání vytrhat obvody a zařízení poškodit - dozorce by ho okamžitě popravil a takovou nevýznamnou sabotáží by ničeho nedosáhl. Třebas jen nepatrné poškození by při iniciační kontrolní proceduře bylo pravděpodobně objeveno.

Spartánská pasažérská sekce útočeného raketoplánu obsahovala jen lavice pro jednotku spacetrooperů a také energeticky spojená oddělení pro jejich objemná nula-G brnění. Vpředu zapnul a zkontroloval přístrojovou desku, provedl zkoušku dvojice tandemových letových počítačů… a přemýšlel o tom, že vytrhá křesla, na kterých sedávalo pět členů velitelské posádky.

Venku v hangáru Gorgony tlustý dozorce křičel a švihal do vzduchu. Když od ostatních zastrašovaných wookieeských otroků zaslechl výkřiky agónie, ucítil Chewbacca nával vzteku. 0 svých spoluzajatcích nic nevěděl - drželi ho v oddělené cele a nesměli spolu mluvit. Přemýšlel, jak je to dlouho, co se tihle vyčerpaní otroci dotýkali větví svých domovských stromů.

„Do práce!” ječel dozorce. „Dneska toho potřebujeme spoustu udělat! Jenom na Gorgoně tři sta lodí!” A Chewbacca věděl, že další tři hvězdné destruktory měly stejné množství stíhaček TIE, dělových člunů a útočných raketoplánů.

Chewbacca sevřel pěst kolem zdviženého příklopu skladovacího prostoru a znatelně ho ohnul. Chtěl vědět, proč admirál Daala trvala na tak zoufalém spěchu.

* Nechat se postrkovat stormtroopery se Qwi Xux nelíbilo. Během let strávených na stanici Chřtán se naučila strnulé vojáky v bílé zbroji igno—

210 Kevin J. Anderson

rovat. Jako stroje pochodovali po chodbách na nekonečných cvičeních a ve formacích, které nedávaly vůbec žádný smysl. To měli všichni vadnou paměť nebo co? Jak se jednou něco naučila, nepotřebovala neustále cvičit, cvičit, cvičit. Qwi už jim teď věnovala pramalou pozornost - dokud jeden oddíl nevkráčel do její laboratoře. Trvali na tom, že musí jít s nimi.

Jen chvíli předtím skončila svá nedovolená pátrání v databázích a deaktivovala bezpečnostní zámek na dveřích laboratoře. Neměla žádný důvod si myslet, že stormtroopeři měli nějaké podezření, a přesto cítila panický strach.

Vojáci se kolem ní sevřeli jako ochranná bublina a vedli ji po obkládaných chodbách. „Kam mě to vedete?” podařilo se jí konečně se zeptat.

„Admirál Daala si vás přeje vidět,” odpověděl kapitán skrz hlasový filtr v přilbě.

„Ach. A proč?”

„To vám bude muset říct sama.”

Qwi spolkla studený knedlík, který se jí utvořil v krku, a nechala si do hlasu vstoupit povýšený tón: „Proč za mnou nemohla přijít sama?”

„Protože admirál Daala je velice zaměstnaná osoba.”

„Já jsem taky velice zaměstnaná osoba.”

„Ona je náš velící důstojník. Vy ne.”

Qwi už se dál na nic neptala. V tichosti je následovala, zatímco ji přístupovou trubicí vedli do jiného asteroidu v hlavní konglomeraci a potom v hangáru do malého raketoplánu.

Když dorazili na palubu hvězdného destruktoru Gorgona, nedokázala se Qwi zdržet toho, aby fascinovaně třeštila oči. I když obrovské lodě visely na nebi nad stanicí Chřtán, kam až její paměť sahala, měla Qwi zřídka příležitost vstoupit na jejich palubu. Její eskorta ji odvedla přímo na Gorgonin můstek.

Lichoběžníková velitelská věž se zvedala vysoko nad klínovitým trupem a nabízela panoramatický výhled po rozsáhlé krajině lodi. Qwi stála a zírala předním průzorem ven směrem k pospojovanému souboru balvanů, který tvořil stanici Chřtán. Na okamžik si vzpomněla na to, jak se dívala z orbitální edukační koule, když moff Tarkin vymazával z povrchu omwatská města hluboko pod nimi….

Velitelská posádka se hemžila kolem svých stanovišť zabraná do práce, jako by byla uprostřed důležitého cvičení. V chodbách kolem pochodovali svižným krokem stormtroopeři. Vzduchem se sypaly překrývající se zprávy z interkomů. Qwi se divila, jak mohli být vojáci po deseti letech nicnedělání tak zaměstnaní.

Admirál Daala stála u svého velitelského panelu a upírala pohled na

Hledání Jedi 211

vražedné kroužící plyny, které ji dělily od vnějšku. Její elegantní, dokonalou postavu viděla Qwi zakrytou záplavou kaštanových vlasů, které jí jako živoucí pokrývka volně spadaly dolů po zádech. Když se k ní Daala otočila čelem, zůstaly některé vlasy tam, kde visely, zatímco ostatní prameny opsaly oblouk za jejími zády.

„Chtěla jste mě vidět?” zeptala se Qwi. Pronikavý hlas se jí chvěl, přestože se snažila svoji nervozitu ovládnout.

Daala se na ni na chvíli zadívala a Qwi měla dojem, že je pokládána pod zvětšovací sklo a čeká ji pitva. Potom se zdálo, že ji Daala náhle poznala: „Á! Vy jste Qwi Xux, v čele projektu Drtič sluncí?”

„Ano, admirále.” Na okamžik se odmlčela a potom vyhrkla: „Udělala jsem něco špatně?”

„To nevím. Udělala?” opáčila Daala a obrátila se zpátky k širokému oknu, ze kterého hleděla ven na své ostatní lodě. „Nemůžu z Tola Sivrona dostat žádnou spolehlivou informaci, takže vám to řeknu přímo. Jestli vám na Drtiči sluncí ještě zbývá nějaká práce, dokončete ji teď. Mobilizujeme flotilu.”

Daala si Qwiino šokované ticho špatně vyložila. „Nemějte starosti -schválím jakoukoli pomoc, kterou budete potřebovat, ale všechno musí být za den hotové. Měla jste o dva roky déle, než vám velkomoff Tarkin dal. Je na čase Drtič sluncí použít.”

Qwi se zhluboka nadechla a snažila se, aby se jí myšlenky v hlavě divoce neroztančily. „Ale proč teď? Nač takový spěch?”

Daala se k ní prudce otočila s kyselým výrazem na tváři. „Získali jsme nové informace. Impérium leží venku raněné a nechráněné a my tady nemůžeme jen tak sedět a čekat. Máme čtyři hvězdné destruktory - celou flotilu, o které povstání nic neví. Protože prototyp Hvězdy smrti není schopen cestování hyperprostorem, je nám v téhle operaci k ničemu - ale budeme mít Drtič sluncí. Váš krásný Drtič sluncí.” Světlo žhavých plynů venku se Daale třpytilo v očích. „S ním můžeme Novou republiku zničit systém po systému.”

Všechna Hanova varování se Qwi v hlavě opakovala jako hlasité výkřiky. Měl ve všem pravdu.

Daala ji propustila a Qwi nejistě klopýtala, zatímco ji stormtroopeři odváděli zpátky k čekajícímu raketoplánu. Bude se muset rozhodnout dřív, než čekala.

‘^

eie v jejím bytě před očima projížděly obrazy planet. Statistiky, obyvatelstvo, zdroje - neosobní data. která musela vstřebat a zhodnotit, aby se mohla rozhodnout. Většinu světů zavrhla okamžitě. Jiné označila jako možnosti. Zatím ji nic nepraštilo do očí jako dokonalé místo, kde by Luke mohl založit svoji akademii Jedi.

Nezdála se to být tak obtížná žádost, protože Nová republika obsahovala tolik možných planet. Našla Dantooine jako nový domov pro přeživší kolonisty z Eol Sha - proč ji místo pro akademii dělalo takové potíže?

Poté, co potkala Lukovy první dva studenty a viděla, jak neobvyklí byli. nabyla Leia podezření, že jediská studia budou vyžadovat naprostou izolaci. Předchozí den znovu mluvila s Gantorisem a Streenem. Její sebedůvěf>-dvakrát neprospělo, když zjistila, že se oba cítí bídně a opuštěně. Kéž b) se Luke brzo vrátil -as Hanem!

Když přemýšlela o jiných místech, uvažovala Leia o tom, jak Yoda cvičil Luka na bažinaté planetě Dagobahu, světě zcela prostém jiného inteligentního života. Její bratr bude pro své studenty chtít něco podobného.

Dobrá, co takhle Dagobah samotný? pomyslela si a položila si špičku prstu na dolní ret. Bažiny ukrývaly Yodu po staletí a Dagobah nepochybné

–—1

Hledání Jedi 213

byl odříznutý od hlavního proudu galaktické dopravy… ale také na něm nebyly žádné vhodné budovy a zařízení. Museli by akademii postavit úplně od základů. Kdyby Leia povolala stavební sbory, mohla to mít hned hotové - ale nebyla si jistá, že to je správná odpověď. Z nějakého důvodu měla pocit, že správné místo ji prostě praští do očí. Protože obnova rytířů Jedi znamenala tolik, bude Luke ohledně vhodného místa velmi vybíravý. Jenom ho ještě nenašla.

Komunikační sada zabzučela. Znovu. I když bylo teprve časné dopoledne, ztratila už přehled o tom, kolikrát byla vyrušena. S povzdechem se ohlásila a spatřila, jak se ve středovém ohnisku utváří obraz dalšího nevýznamného funkcionáře.

„Paní ministryně,” řekl funkcionář, „omlouvám se, že vám volám domů, ale potřebujeme, abyste rozhodla o výběru pokrmů pro bimminiský banket. Poslední termín je dnes. Na výběr jsou spásavčí plátky s kyselou omáčkou, nerfí medailónky se sladkými houbami, grilovaný dewback -“

„Vezmu si nerfí medailónky. Děkuji!” Vypnula přijímač a uklidnila se. Potom se vrátila k obrazům planet.

Jacen se v ložnici hlasitě rozvzlykal a jeho sestra se k němu za okamžik přidala. Threepio konejšivě vrkal a potom začal další ze svých ukolébavek, která je rozplakala ještě hlasitěji. Jedna Leiina část se chtěla rozběhnout do dětského pokoje, aby se podívala, co se děje, zatímco jiná její část chtěla prostě utěsnit dveře, aby měla trochu větší klid.

Ráno po recepci v botanických zahradách ulehla dvojčata s nachlazením. Slabá horečka, překrvení sliznic, všeobecná rozmrzelost - ten druh běžného a lehčího onemocněni, kterým budou dvojčata bezpochyby trpět několik dalších let - ale Leia je nechtěla prostě ponechat v péči Threepio. Po nějakém dodatečném naprogramování se ukázalo, že protokolární droid je schopný se o dvouleté děti postarat. Ale Leia se tím cítila ohrožená. Byla jejich matka. I když to pro ni znamenalo řadu nových povinnosti, nechtěla, aby je droid hlídal pořád, bez ohledu na to, jak kvalifikovaný byl jeho program. Děti už strávily s Winter takovou část svého života, že Leia chtěla ztracený čas dohonit - jen kdyby jí její politické povinností lály příležitost!

Než mohla vyvolat soubor o další planetě, kterou by mohla vzít v úvahu, zabzučela komunikační sada znovu. „Co je?” ozvala se a upínala se při lom ke každičkému kousku zdvořilosti, který jí ještě zbýval. Úředník, jehož obraz se objevil, byl cizinec a Leia ho nepoznávala.

„Ach, paní ministryně, volám z kanceláře zastupujícího náměstka ministra průmyslu. Bylo mi řečeno, že byste mohla poskytnout doporučení, naký druh hudby by bylo vhodné hrát během příletu ishitibského delegáta.”

214 Kevin J. Anderson

Hledání Jedí

215

Leia na okamžik znovu zvážila dobu, kdy byla zajatkyní Jabby Hutta. Slizký vládce zloěineckého podsvětí po ní alespoň nepožadoval nic víc, než aby seděla a krásně vypadala….

Ještě než se odhlásila, přišla zpráva od admirála Ackbara. I když měla calamarianského admirála ráda, bylo pro těžké ovládnout se a nevybuch-nout. Jak měla něco udělat, když ji pořád takhle rušili?

„Dobrý den, admirále - můžu vám pomoci rychle? Jsem právě uprostřed poměrně velkého projektu.”

Ackbar vlídně přikývl a jako projev zdvořilosti otočil své velké rybí oči vpřed. „Samozřejmě, Leio. Omlouvám se za vyrušení, ale chtěl bych vás poprosit o poznámky k řeči, kterou jsem právě napsal. Jak víte, mám ji zítra přednést před kabinetem a vy jste souhlasila, že mi poskytnete data o novém rozdělení pásem velvyslaneckých sektorů ve zpustošených oblastech Imperiál City. Napsal jsem řeč bez vašeho přispění, ale ty informace potřebuji ještě dnes. Jasně jsem vyznačil, kam je třeba, abyste doplnila své mínění. Bylo by možné -“

„Samozřejmě, admirále. Je mi líto, že jsem nebyla pozornější. Pošlete mi ji prosím na moji osobní síťovou adresu a hned se do toho dám, slibuji-“

Ackbar kývl lososově zbarvenou hlavou. „Děkuji a znovu se omlouvám

za vyrušení. Nechám vás vrátit se k práci.”

Když se odhlásil, nedokázala Leia nic než sedět s očima zavřenýma a doufat v několik tichých okamžiků. Ve chvílích klidu si ale začínala dělat příliš velké starosti o Hana….

Ozval se domovní zvonek. Leia div nezaječela.

Ve dveřích stále ve splývavých bílých šatech Mon Mothma. „Dobry den, Leio. Nebude ti vadit, když půjdu dál?”

Leia se zakoktala a snažila se znovu se uklidnit. „Ech, jistě, prosím!” Mon Mothma ji nikdy nenavštěvovala, nikdy neprojevila ani tu nejslabší náchylnost jen tak se přátelsky zastavit. Přestože byla prezidentka klidná a tichým způsobem charismatická, vždycky se od každého distancovala.

V raných dnech povstání vedla Mon Mothma na půdě senátu pře s Leii-ným otcem Bailem Organou. Byla tehdy nově zvolenou senátorkou, buřiř-kou požadující prudké a radikální změny, které zkušeného a cynického Baila Organu děsily. Nakonec však spojili své síly, aby se postavili senátoru Palpatinovi v jeho snaze stát se hlavou Republiky. Když selhali a Palpatine se prohlásil za „císaře”, začala Mon Mothma mluvit o otevřené vzpouře. Zděšený Bail Organa neviděl nutnost takového kroku až do doby po Ghormanském masakru, kdy si konečně uvědomil, že Republika, které tak dlouho sloužil, je skutečně mrtvá.

Smrt Baila Organy a zničení Alderaanu Mon Mothmu hluboce zasáhly. Nikdy však nenaznačila, že si přeje se s dcerou svého dávného protivníka spřátelit. „Co pro vás můžu udělat, Mon Moťhmo?” zeptala se Leia.

Mon Mothma se rozhlédla po jejím bytě a upřela pohled na široké záběry alderaanské krajiny umístěné na zdech: na lučiny, organicky vyhlížející věžatá města, podzemní usedlosti. Zdálo se, že jí v očích objevil neznatelný záblesk slz.

„Dozvěděla jsem se, že jsou tvé děti nemocné, a chtěla jsem nabídnout útěchu.” Upřela na Leiu přísný pohled. „A také jsem se dozvěděla, že se Han s Chewbaccou vůbec nevrátili ze své kesselské mise. Kéž by ses to přede mnou nesnažila utajit. Můžu něco udělat?”

Leia pohlédla dolů. „Ne. Lando Calrissian a můj bratr Luke už se odletěli porozhlédnout, co se jim podaří vypátrat. Doufám, že se brzy vrátí a přivezou nějaké zprávy.”

Mon Mothma přikývla. „A také jsem tě chtěla pochválit za tvoji práci. Nebo je možná lepší slovo utěšit tě.”

Leia nedokázala skrýt překvapení. „Recepce pro velvyslance Furgana byla katastrofa!”

Mon Mothma pokrčila rameny. „A myslíš, že by si někdo mohl vést lépe než ty? S Cariďany sis počínala naprosto adekvátně. Některé bitvy se prostě nedají vyhrát. Vzhledem k jejich potenciálu způsobit galaktická jatka si myslím, že nechat si do obličeje vychrstnout pití je poměrně nepodstatný debakl.”

Leia musela se slabým úsměvem připustit, že má prezidentka pravdu. „Kdyby se mi jen podařilo najít místo, kde by mohla sídlit Lukova akademie Jedi, měla bych pocit, že v celém tomhle marastu dělám nějaké pokroky.”

Mon Mothma se usmála. „Také jsem o tom přemýšlela - už od té doby, co Luke přednesl svoji řeč. Myslím, že bych měla návrh.” Leiiny tmavé oči se rozšířily překvapením: „Ale jistě, povídejte!” Mon Mothma ukázala na datový terminál v Leiině pokoji. „Mohu?” Leia ji pohybem ruky vybídla, ať zařízení použije. Přestože byla Mon Mothma celý život politickou, pustila se do práce v databázi. Očividně byla víc než zvyklá provádět vlastní pátrání.

Když v projekční zóně vykrystalizovaly obrazy nové planety, ucítila Leia, jak se jí zmocňuje rozechvělé vzrušeni. V srdci jí rostlo přesvědčení, ie tohle je to pravé místo. Divila se, jak to, že přehlédla něco tak samo-ifejmého.

„Považ,” řekla Mon Mothma s úsměvem. „Má všechno, co jen Luke lůže potřebovat - soukromí, vhodné podnebí a budovy už jsou na místě.”

216 Kevin J. Anderson

„Je to perfektní! Nevím, proč mě to samotnou nenapadlo.” Komunikační sada znovu zabzučela.

„Co?” vyštěkla Leia na volajícího. Uvědomila si, že se měla víc ovládat, ale dospěla až na konec své zápalné šňůry. Mon Mothma zůstala u datového terminálu a přihlížela z prostoru mimo zorné pole.

Volající se také obešel bez taktu: „Potřebujeme vaši zprávu hned teď, ministryně Organo Sólo. Komise pro orbitální trosky se radí o likvidaci vraků kolem Coruscantu. Dnes ráno jste se měla zúčastnit našich jednání -“

Leia ve funkcionáři poznala místopředsedu komise Andura. „Můj asistent už všechny mé dnešní schůzky zrušil. Omlouvám se, že jsem se nemohla dostavit.”

„Obdrželi jsme váš vzkaz o zrušení účasti, ale neobdrželi jsme vaši zprávu. Souhlasila jste, že sepíšete resumé a na tomto zasedání nám ho rozdáte. Máte zpoždění! Kvůli nemocným dětem Nová republika nepřestává fungovat.”

Leia viděla rudě. Vzpomněla si, jak stála v Jabbově paláci, v ruce držela pulzující termální detonátor a čekala, až vybuchne a všechny je zabije.

Pět, čtyři, tři, dva…

Nějak se dokázala ovládnout. Možná že jí den strávený s velvyslancem Furganem zpevnil krunýř. „Možná jsem ministryně zahraničních věcí, pane Andure, ale jsem také matka. Musím zvládat oba úkoly - nemůžu obětovat jeden ve prospěch druhého. Moje děti mě teď potřebují. Komise může počkat.”

Dotčený místopředseda zvýšil hlas: „Bylo by mnohem snazší naši poradu dokončit, kdybyste byla tady a nehrála si doma na zdravotní sestru-Nemohla jste si najmout lékařského droida, aby se o ty usmrkané nosy v»-šich dětí postaral? Zabýváme se tu důležitým problémem ovlivňující* osud veškeré vesmírné dopravy, která ke Coruscantu přilétá nebo \*

opouští.”

Leia ztuhla. „Já se tu taky zabývám důležitým problémem! Jak ode nj můžete čekat, že se budu starat o celou galaxii, když se nepostarám ad o vlastní rodinu? Pokud chcete bezduchou oddanost povinnostem bez zif mu o lidi, měl jste zůstat se starým Impériem!” Natáhla se k ovládaly „Mou zprávu dostanete v pravý čas, pane Andure.” Vypnula ho, než ma

znovu promluvit.

Na konci svého výbuchu se Leia zhroutila do přizpůsobivého křd a náhle si vzpomněla na svou návštěvnici. Tvář jí zalil šarlat rozpaků.

„Ta komise se setkává každý týden a není důvod, proč by nemohli p čkat napříště,” bránila se a hlas jí vřel potlačovaným vztekem. „Vážně i nechám žádná důležitá jednání přijít nazmar. Znám své povinnosti.”

Hledání Jedí

Mon Mothma přikývla a podělila se s ní o jeden ze svých klidných, srdečných úsměvů. „Ovšemže ne, Leio. Chápu to. Nedělej si s tím hlavu.” Ve způsobu, jakým se na ni prezidentka dívala, se zdálo být něco jako nový a překvapivý respekt.

Leia si povzdechla a pohlédla na obraz planety na datovém terminálu. „Možná bych se měla vytratit a sama v akademii Jedi strávit několik měsíců, jen co ji Luke uvede do pohybu - ale vím, že se mi to nikdy nepodaří. Vzít si dovolenou z Imperiál City je asi tak snadné, jako odkráčet od černé díry. Státní záležitosti mi spolknou celý den.”

Přistihla se, že si stěžuje, a rychle dodala: „Ale obnovení řádu rytířů Jedi je samozřejmě velmi důležité. Mám potenciál používat Sílu a stejně tak dvojčata. Ale důkladný výcvik zabere spoustu času a soustředění -dvě věci, kterých se mi zřejmě nedostává.”

Mon Mothma se na ni vážně dívala a potom jí stiskla rameno: „Nedělej si takové starosti. Čekají na tebe další důležité věci.”

I an se ve vězeňské cele se zasténáním převalil. Tvrdé výstupky na povrchu jeho kavalce - Han o nich uvažoval jako o „nepohodlnejch pruhách” - dělaly ze spánku noční můru. Probudil se ze sna o Leie, asi jediné radosti, jaké se mu za poslední th týdny dostalo. Shora pronikalo mdlé načervenalé světlo. Bolely ho z ně; oěi, ale užiteěné osvětlení neposkytovalo.

Mrkáním otevřel oěi. Slyšel, jak se za dveřmi jeho cely hýbají lidé, řinkot bot stormtrooperů o mřížoví v podlaze, tlumené hlasy. Někdo zadal) vstupní kód a kybernetický zámek cvaknul.

Posadil se. Náhle byl ve střehu. Tělo ho bolelo, v mysli mu po výslechoJ vých drogách stále ještě huěelo, ale když se dveře otevřely, celý se napja> Neměl ponětí, o co tu šlo, ale byl přesvědčený, že se mu to nebude líbit. Dovnitř vniklo světlo z chodby a vedle ozbrojeného stormtroopera st* Qwi Xux. Vypadala trýzněná a týraná vlastními myšlenkami, což u Ha, vyvolalo samolibý úšklebek. Doufal, že nemohla hodně dlouho usnov když se dozvěděla, k jakým niSivým účelům byly její vynálezy použity. ^ be samu klamat mohla, ale jeho ne.

„Copak, vrátila jste se, abyste probrala pár dalších morálních probii mů, doktorko? Mám bejt vaše svědomí?”

Qwi zkřížila lehce namodralé ruce na prsou. „Admirál Daala mi povdÉ

Hledání Jedi 219

la znovu vás vyslechnout,” řekla chladně, ačkoli její řeč těla jejímu tónu neodpovídala. Otočila se ke strážnému a její perleťové vlasy se v tlumeném světle chodbě zatřpytily. „Doprovodil byste mě dovnitř k výslechu, poručíku? Obávám se, že by vězeň nemusel spolupracovat.”

„Jistě, doktorko Xux,” řekl strážný a následoval ji do cely. Dveře za sebou nechal částečně zasunout.

Zatímco k ní byl otočený zády, vytáhla Qwi z kapsy pracovního pláště Master, namířila ho na strážného a vystřelila omračující výboj. Vlnící se oblouky modrého světla ho obklopily a potom pohasly, když se zhroutil na

I podlahu. Han vyskočil na nohy. „Co to děláte!” Qwi překročila padlého stormtroopera. Předchozí den se zdála křehčí. Těžká blasterová pistole z císařské výbavy vypadala v její jemné ruce obrovská. „Admirál Daala mobilizuje za méně než den celou flotilu. Plánuje vzít Drtič sluncí a své čtyři hvězdné destruktory a zničit Novou republiku. Na dnešní odpoledne je také naplánována exekuce vašeho přítele Kypa Durrona.” Pozvedla pírkovitá obočí. „Dává to dostatečnou záminku, proč odtud co nejrychleji utéct?”

Hanovi se točila hlava. V tu chvíli dokázal myslet jen na shledání s Kypem a Chewbaccou a potom na návrat na Coruscant, aby zase mohl být s Leiou a dvojčaty. „Nemám sjednaný žádný schůzky, který bych nebyl ochotnej zrušit.” „Výborně,” řekla Qwi. „Nějaké otázky?”

Han se ušklíbl a začal si navlékat svůj převlek, stormtrooperovo brnění. „Ne, jsem zvyklej tohle dělat.”

*

Kyp dovedl ve vzduchu vycítit rozdíl - první znamení, že jeho snaha soustředit Sílu skutečně k něčemu vedla. Pozorně sledoval každou slabou změnu vzdušných proudů, líných pachů kolem cely a také v myriádě sla—

Ibounkých zvuků, které se ozývaly skrz kovové stěny. Když svoji mysl natáhl neviditelným předivem Síly, dokázal Kyp ze stráží vycítit vzedmutí, kdykoli procházely kolem jeho cely. Ucítil popích-nutí pokaždé, když někdo dveřmi prostrčil tác s jídlem. Ale jejich postoje se změnily. Po celé lodi byl schopný zachytit slabé vlnky aktivity, napětí a rostoucí úzkosti. Něco se mělo stát.

Co bylo ale podstatnější, Kyp znal hlubší pravdu, ze které se mu svíraly jtroby. Emoce strážného postaveného předchozí spánkovou periodu vedle jeho dveří byly tak jasné. Kyp Durron neměl být součástí činnosti, kterou ¦ ězdné destruktory chystaly, ať už byla jakákoli. Mladík z kesselských

220 Kevin J. Anderson

dolů na koření nemohl poskytnout žádné užitečné informace. Neměli důvod nechávat ho naživu.

Admirál Daala už naplánovala Kypovu popravu. Nezbývalo mu mnoho času. Rty se mu stáhly dozadu a na tváři se mu objevila vzteklá grimasa. Celý život se ho Impérium snažilo zabít a teď se mu to mělo podařit.

Když za dveřmi zaslechl hlasy, ucítil příval jejich znepokojení, houstnoucí násilné záměry za popředím jejich myslí. Neměl se jak bránit! Zoufalý Kyp přiložil hlavu na chladnou kovovou plochu dveří a snažil se z hovoru rozeznat několik vybraných slov.

„- určený k popravě dnes odpoledne.”

„…vím. Máme… odvést. Admirál… oprávnění přímo tady.”

„…nezvyklé. Proč… chcete?”

„Test zbraní… cíl… novou koncepci… důležitý pro novou výzbroj flotily… hned!”

„…potřebuju výslovný… jen obecné oprávnění.”

„Ne… stačit!”

Hlasy sílily, ale Kyp už dalším slovům nerozuměl. Snažil se rozluštit hovor tří hlasů, které mluvily všechny najednou.

Připravil se vyrazit v tu chvíli, kdy se dveře odsunou. Věděl, že ho okamžitě srazí střelba z blasterů - ale alespoň to skončí a zastřelí ho, jak si určí on sám, ne Impérium.

„Nejdřív… ověřit u… Počkejte -“

Kyp náhle zaslechl ránu a tlumený výstřel. Do dveří narazil nějaký těžký předmět. Kyp sebou trhnul dozadu a dveře se bleskově otevřely.

Mrtvý stormtrooper, který držel stráž, se mu s klapotem bílého brnění pozpátku svalil do cely. Ze spoje v pase křehké uniformy stoupala z kouří- j cí díry pára.

Dovnitř vstoupil další stormtrooper, který držel ještě teplou blasterovou pistoli. Vedle něj stála štíhlá cizinka, která vypadala křehce, ale zároveň rozhořčeně.

„Doufám, že tohle bylo dostatečný oprávnění,” řekl stormtrooper a sundal si přilbu.

„Hané!” vykřikl Kyp.

„Vážně nesnáším byrokracii,” řekl Han a šťouchl nohou do mrtvého

strážného. „Myslíš, že ti ta uniforma bude, chlapče?”

*

„Ne, nechci žádného z těch starých a pomalých!” vyštěkla Qwi na dozorce wookieeské pracovní čety. V zúženém zorném poli své přilby Han sledoval, jak křehká žena hraje roli přísné a netrpělivé výzkumnice.

Obtloustlý muž přelétl své chlupaté svěřence pohledem. Qwiin výstup

Hledání Jedi 221

ho nezastrašil - jako by byl zvyklý, že na něj vědecké primadony křičí. Dozorcova tvář vypadala jako bledý, vlhký jíl.

Han se ošil. V těsné uniformě se potil. Přilba měla čichové filtry, ale zbroj byla pořád cítit tělesným pachem předchozího vlastníka. Stormtroopeři ve stanici Chřtán ve svých uniformách žili a vnitřek dezinfikovali pravděpodobně mnohem méně často, než leštili vnějšek.

Dozorce pokrčil rameny, jako by se ho Qwiina netrpělivost netýkala. „Tyhle Wookiové tady víc než deset let tvrdě pracujou. Co byste vod nich čekala? Jsou všichni pomalý a k ničemu.”

Han viděl, že většina ostatních Wookiů potulujících se po hangáru měla nepravidelnou srst a ohnutá záda, takže byli sehnutí téměř do výšky člověka. Otroci vypadali, jako by jejich vůle byla během let kruté poroby zlomena.

„Nechci vaše výmluvy slyšet,” řekla Qwi. Pohodila hlavou a nadýchané perličky jejích vlasů se zatřpytily. „Dostali jsme rozkaz udělat spoustu práce, než flotila vypluje, a potřebuju Wookieeho, který má nějakou energii. Dejte mi toho nového vězně. Ten to zvládne.”

„To neni dobrej nápad,” svraštil dozorce bledé čelo. „Je vzpurnej a musela byste po něm práci překontrolovat. Nedá se mu věřit, že se nepokusí o sabotáž.”

„Je mi jedno, jak moc se může vzpírat!” štěkla Qwi. „Aspoň při práci neusne.”

Na druhé straně hangáru vystoupil ze stísněných prostor útočného raketoplánu třídy Gamma vysoký Wookiee. Napřímil se a rozhlédl se po hangáru. Han se musel přemoci, aby si nestrhl přilbu a nevykřikl Chewbaccovo jméno. Wookiee vypadal, že je připravený zaútočit a stěží se ovládá, aby nepropadl sebevražednému běsnění. Holýma rukama by Chewbacca dokázal rozmontovat pět nebo šest stíhaček TIE, než by ho stormtroopeři dostali. Dozorce se na něj podíval, jako by se rozmýšlel.

„Mám oprávnění od samotného admirála Daaly,” oznámila Qwi a podala mu svinutou vytištěnou kopii opatřenou Daalinou pečetí. Han vrhl pohled na ostatní stormtroopery, kteří ve strojovém parku drželi stráž. Nemohl uplatnit stejné násilné „oprávnění”, které použil, aby Kypa Durrona vytáhnul z jeho cely.

Kyp - na sobě měl menší ze dvou ukradených uniforem stormtrooperů - stál bez hnutí vedle Qwi Xux. Han věděl, že mladík musí být hrůzou bez sebe, ale Kyp se vyšvihl do pozoru a udělal všechno, co Han doporučil. Han cítil, jak se ho uvnitř zmocňuje hřejivý pocit, a doufal, že se odtud Kyp dostane a bude mít normální život, jaký si zaslouží.

„Dobře, ale berete si ho na vlastní nebezpečí,” řekl dozorce konečně.

222 Kevin J. Anderson

„Nebudu za to zodpovědné], jestli zničí, na čem ho necháte pracovat, ať už je to cokoli.” Hvízdl a pokynul dvojici stormtrooperů, aby Chewbaccu přivedli. Wookiee zlostně zavrčel a tvrdýma, temnýma očima se nasupeně rozhlížel kolem sebe. Hana nepoznal a ani Qwi Xux neznal. Rozzlobený dalším úkolem na ně upíral planoucí pohled.

„Trochu víc spolupráce!” zařval dozorce a potom šlehl energetickým bičem a vypálil Chewbaccovi přes lopatky kouřící pruh.

Wookiee zavyl a hrozivě zavrčel, ale nějak se dokázal ovládnout. Ostatní stormtroopeři vytahovali blastery, připravení omráčit ho, kdyby začal běsnit. Han se napjal a zaťal pěsti, jak jen obrněné rukavice dovolily. Víc než cokoli jiného chtěl dozorci vrazit generační rukojeť energetického biče do chřtánu a zapnout ji na plný výkon.

Ale místo toho stál v pozoru, nic nedělal, nic neříkal. Jako správný

stormtrooper.

Všichni čtyři vykráčeli z hangáru. Dozorce je ignoroval. Přešel k ostatním zajatým Wookiům a začal kolem sebe energetickým bičem švihat hlava nehlava, aby si vybil zlost. Han cítil, jak se mu svírá žaludek.

Chewbacca se pořád rozhlížel ze strany na stranu, jako by pátral po příležitosti k útěku. Han jenom doufal, že se dostanou někam, kde budou mít soukromí, než se veliký Wookiee rozhodne všechny je roztrhat.

Dveře se zavřely a oni zůstali v ostře osvětlené bílé chodbě. „Chewie!” vykřikl Han a stáhl si přilbu. Po dýchání kysele páchnoucími čichovými filtry mu sladce voněl i Wookieeho pižmový pach.

Chewbacca zaskučel radostným překvapením a sevřel Hana v obrovitém objetí, ovinul ho chlupatými pažemi a zvedl ho z podlahy. Han zalapal po dechu a byl vděčný za ochranu, kterou mu poskytovalo brnění. „Dej mě dolu!” dostal ze sebe a snažil se nesmát se. „Jestli tě někdo uvidí, bude si myslet, že mě vraždíš! Nebyl by to blbej důvod, proč se nechat zastřelit?” Chewbacca souhlasil a položil ho zpátky na podlahu. „A teď co?” zeptal se Han Qwi.

„Jestli s námi dokážete v nějaké lodi odletět, můžeme uprchnout,” odpověděla Qwi.

Han se zeširoka usmál. „Jestli je to náš jedinej problém, tak máme to nejtěžší za sebou. Dokážu řídit jakoukoli loď - jen mi dejte možnost.” „Tak to bychom odtud měli zmizet,” řekla. „Dochází nám čas.”

* Když vstoupili na palubu raketoplánu zpátky dolů na stanici Chřtán, nemohl se Han už na nic ptát. Obklopeni dalšími stormtroopery, kteří si strnule hleděli svého, nemohl ani on, ani Kyp s Qwi mluvit. Vypadalo to. že nenucená konverzace je zakázaná.

Hledání Jedi 223

Qwi se nervózně vrtěla, dívala se po stěnách raketoplánu a úzkými okny, kterými byla vidět smrtící bariéra Chřtánu s jeho tajnými cestami -pokud dokáží utéct.

Han si zoufale přál znovu vidět Leiu a dvojčata. Stále více vyplňovaly jeho myšlenky a zaměstnávaly ho ve chvílích, kdy měl soustředit každý střípek pozornosti na nebezpečí kolem sebe. Toužil znovu držet Leiu v náručí - ale myslet na ni, když měl na sobě uniformu stormtroopera, jako by cit špinilo.

Vedle něho seděl Kyp, za maskou stormtroopera nečitelný. Ale očnice přilby se nepřestávaly otáčet k Hanovi, jako by mladík hledal ujištění. Han litoval, že toho nemůže nabídnout víc - ale Qwiin plán neznal.

Proč se vraceli do stanici Chřtán místo toho, aby prostě ukradli loď a vystřelili do vesmíru? Bude to krkolomná jízda, bez ohledu na to, kde začnou - a Daaliny přípravy k útoku byly každou hodinou blíž dokončení.

Han musel Novou republiku varovat před katastrofou, která ji měla potkat. Nejdřív byl znepokojený koncentrací vesmírných sil kolem Kesselu -ale flotila čtyř hvězdných destruktorů a tajné zbraně ze stanice Chřtán vypadaly nekonečně hůř než cokoli, co Moruth Doole spráskal z hromady starého železa.

Chewbacca měl na sobě overal mechanika a vypadal jako dělník, kterému rozkázali provést údržbu nějakého vybavení dole v jedné z laboratoří. Vrčel si pro sebe, spokojený, že je zase spolu se svými přáteli, ale dychtivý jednat.

Qwi zůstávala uzavřená a štíhlé namodralé ruce měla složené v klíně. Han přemýšlel, jestli ve svých obviněních její naivity a zlé povahy její práce nezašel příliš daleko. Kéž by věděl, co si Qwi myslí.

Když raketoplán přistál v jednom z asteroidů stanice a stormtroopeři vystoupili, vedla Qwi Hana, Kypa a Chewbaccu pryč z hangáru ve skále tunelem dost vysokým na to, aby umožňoval pohyb lodí. „Tudy,” nasměrovala je.

Han nepoznával, kam je vede. „Nejdeme zpátky do vaší laboratoře, doktorko?”

Qwi ztuhla uprostřed kroku a pak se k němu otočila: „Ne, to už nikdy.” Potom šla dál.

Když došli k vysokým kovovým dveřím, které střežili dva stormtroopeři v pozoru, vytáhla Qwi znovu svůj štítek a na okamžik ukázala vyražené hologramy. Stormtroopeři se napřímili do pozoru.

„Otevřete mi,” rozkázala Qwi.

„Ano, doktorko Xux,” řekl hlavní strážný. „Váš štítek, prosím.”

Se stěží potlačovaným úsměvem mu štítek podala. V Hanovi začal narůstat neklid. Tyhle stráže znaly Qwi od pohledu a ona se teď zdála uvolněnější, než byla během ostatních částí jejich útěku. Byla tohle nějaká

224 Kevin J. Anderson

lest? Ale k čemu? Han a Kyp se obrátili jeden k druhému, ale kvůli přilbám stormtrooperů zůstávaly jejich výrazy nečitelné.

„Wookiee je tady, aby obstaral těžkou údržbu motorů - úplnou výměnu chladící směsi před zítřejším nasazením flotily,” povídala Qwi. „Tihle dva strážní jsou speciálně vycvičení, aby mu zabránili dělat problémy. Tenhle Wookiee už dřív nějakou škodu způsobil a my si nemůžeme dovolit zpoždění.” Han se snažil nekrčit se. Qwi mluvila příliš rychle a prozrazovala

tak svoji nervozitu.

„Jen mi dejte příslušná oprávnění,” řekl strážný. „Znáte běžný postup.” Projel její štítek skenerem, aby Qwi zanesl do registru, a potom jí ho podal nazpět. Zdál se bezstarostný, jako kdyby byl rád, že je přidělený sem a ne doprostřed horečných příprav na nasazení.

Qwi přešla k datovému terminálu dveří a zadala požadavek. Potom stormtrooperovi podala zase tištěnou kopii oprávnění od admirála Daaly. Han byl zvědavý, kolikrát ještě ten samý kus papíru použije.

„Tady, je to schválená pracovní žádost o Wookieeho s poznámkou ohledně zvláštního dohledu. Povolil to sám Tol Sivron.”

Strážný pokrčil rameny. „Jako obvykle. Jen oskenuju služební čísla těchhle dvou vojáků. Potom můžete jít dovnitř.” Zadal Hanovo a Kypovo číslo a potom aktivoval ovládání dveří.

Velké ocelobetonové dveře se s drhnutím odsunuly do stran a odhalily hangár ozářený levitujícími koulemi světla. Shora vnikal dovnitř širokými, obdélníkovými střešními okny strašidelný svit vířících plynů kolem Chřtánu. Qwi vstoupila do místnosti a celé její chování se změnilo, jako by se jí náhle zatajil dech. Han, Kyp a Chewbacca ji následovali.

Strážný zapracoval s ovládáním. Dveře se znovu zasunuly a uzavřely je uvnitř. Qwi se viditelně uvolnila.

Han vytřeštil oči vzhůru na loď jako na žádnou, kterou kdy viděl. Tohle plavidlo bylo menší než Milknnium Falcon, protáhlé a fasetované jako dlouhý odštěpek krystalu. Jeho repulzory ho držely ve vzpřímené poloze a k otevřenému průlezu vedl opravdový žebřík. V rozích faset se ježily

obranné lasery.

Ochranný plášť byl mnohobarevný a tetelil se jako neustále se měnící jezírko oleje a tekutého kovu. Na spodní špici byl posazený podivně rozmazaný torus nezměrně silného transmitéru rezonančních torpéd. Přestože nebyl o mnoho větší než stíhač, hučel Drtič sluncí smrtícím potenciálem.

„Ukradneme tohle?” vykřikl Han.

„Samozřejmě,” odpověděla Qwi Xux. „Je to největší zbraň, jaká kdy byla vynalezena, a já její konstrukcí strávila osm let života. Nečekal jste, že ji tu nechám pro admirála Daalu, že ne?”

odsuěteiné motory Millennium

Fakonu byly rozpálené doběla a loď se řítila pryč od posádkového měsíce Kesselu. Za ní se hnal roj stíhaček a kropil vesmírný prostor mnohobarevnou střelbou z blasterů. Velké válečné lodě se jako spící obři probuzení bodavým hmyzem začaly pomalu vsouvat do Fakonovy letové dráhy.

Lando Calrissian dělal, co mohl, aby se soustředěné blasterové palbě vyhýbal. „Podsvětelný motory jsou na tom pořád optimálně. Buď ho Han pro změnu udržoval s opravdovým mechanikem, nebo ho Doole dal pro svoji flotilu do pořádku,” řekl. „Tak se podíváme, jak dobře fungujou zbraňový systémy.”

Za nimi svištěla dvojice vosích Z-95 Headhunterů a střílela po nich ze spojitě pálících baterií trojitých blasterů. Těsně za nimi se držely tři otlučené Y-wingy s dlouhým doletem.

Luke se prudce obrátil a překvapeně hvízdl. „Headhuntery! Nemyslel jsem si, že je někdo ještě používá!”

„Doole si nejspíš nemoh dovolit bejt vybírávej,” poznamenal Lando.

Fakon se otřásl několika přímými zásahy z blasterů. Čerstvé a plně nabité štíty však zatím držely.

Lando vysunul blasterové dělo příklopem na spodní straně lodi a vystřelil zpátky na pronásledovatele. Po dlouhých pěti výstřelech se Landovi

^

226 Kevin J. Anderson

podařilo zasáhnout kryt trysky jednoho Y-wingu, a donutit ho tak, aby se odpojil z formace a zamířil za opravami.

„Jeden dole - už jich zbejvá asi jen tisíc,” oznámil Lando. Z-95 Headhuntery do nich bušily opětovnou blasterovou palbou, jako by Falcon trestaly.

„Leť dolů blízko k planetě a otři se o atmosféru,” řekl Luke. „Spálíme je o energetickej štít.”

Lando nastavil kurz k neforemnému světu a zároveň si stěžoval: „My energetickej štít taky nemáme jak zjistit. Jak víš, že se o něj sami nerozbi-jem?”

„Máme lepší reakce než oni.”

Lando se nezdál přesvědčený. „Už jsem do energetickýho štítu jednou skoro vlítnul - během útoku na Hvězdu smrti. Netoužím si to zopakovat.” „Věř mi,” řekl Luke.

Kessel před nimi rostl, posetý dolíčky a zahalený nadýchanou aureolou unikajícího vzduchu. „Blížíme se.”

Luke svíral opěradlo pilotního křesla a oči měl zpola zavřené. Dýchal pravidelně a natahoval se mimo sebe. Cítil pulzující energii, kterou jako ochranný povlak generoval posádkový měsíc. „Neusínej mi tady, Luku!” „Leť dál.” Headhuntery se hnaly střemhlav za nimi se zbývající dvojicí Y-wingů

po stranách.

„Zadní deflektorní štít začíná cejtit, jak to do nás perou,” oznámil Lando. „Jestli se tyhle maníci ještě trochu přihlížej, vlítnou mi do trysek!”

„Připrav se,” upozornil ho Luke.

Kessel jim teď vyplňoval celý průzor. Vřel divokými bouřemi řídkého vzduchu a nad krajinou se v čarách táhly tenounké chuchvalce z početných atmosférických továren.

„Jsem připravenej, jsem připravenej! Stačí říct a -“

„Zvedni to, teď!”

Landovi pomohlo napětí zareagovat jako odpružený katapult. Přitáhl si řízení a strhl Fakon ostrým přemetem přímo vzhůru. Všechny čtyři útočící lodě tím naprosto překvapil. Narazily do neviditelného energetického štítu a rozstříkly se v oblaka vzníceného paliva a ionizovaného kovu.

„Minuli jsme ho aspoň o pár metrů,” Luke. „Uvolni se, Lando.”

Artoo zapípal a Luke mu, když se podíval na výraz Landovy tváře, odpověděl: „Ne, Artoo, nemyslím, že ho zajímá přesná vzdálenost.”

Letěli přímo nad atmosférou po těsné orbitě, která je vedla okolo pólů Kesselu. Od okraje planety se zvedala opona hvězd, zatímco pod nimi se

Hledání Jedi 227

hnala krajina. Potom se v šílené snaze uniknout vrhli v oblouku zpátky do vesmíru.

Vlétli přímo do vlny stíhačů řinoucí se z posádkového měsíce.

Lando překvapeně vyjekl a odpálil z předních hlavní dvojici třaskavých střel Arakyd. Hustota blížících se lodí byla tak velká, že dokonce i náhodné výstřely dvakrát zasáhly a zlikvidovaly stíhačku TIE a dělový člun, zatímco mračno rozpálených trosek zničilo těžce ozbrojený B-wing.

„Neměli bysme se moc nafukovat jen proto, že jsme vyřídili pár lodí. Mám už jen šest střel.”

„Teď se nevzdáme,” řekl Luke.

„Ne, jen chci říct, že utíkáme, ne bojujeme. Aspoň že motory jsou v perfektnim stavu,” povídal Lando. „Fakon nebyl takhle hejčkanej od tý doby, co jsem ho vlastnil já.”

„Jak rychle se odtud můžeme dostat?” zeptal se Luke.

Artoo, připojený vedle kopilotova křesla, zaštěbetal a zapípal. Luke vrhl pohled dolů a na navigačním panelu spatřil řady blikajících červených světel. „A jé.”

„Co říká?” dotazoval se Lando. Šlehl pohledem od lodí proudících kolem předního průzoru k malému astromechanickému droidovi. „Co je s nim?”

„Navigační počítač nefunguje,” odpověděl Luke.

„No tak ho sprav!”

To už se Luke hnal kolem ohybu v chodbě, aby zvedl přístupový panel k Fakonovu navigačnímu počítači. Vrhl rychlý pohled na přístrojové desky a ucítil, jak mu srdce klesá do černé díry hluboké jako Chřtán. „Vyndali souřadnicový modul. Není tady.”

Lando zasténal. „No tak co teď budeme dělat?”

V odpověď na Landovy třaskavé střely se kesselské stíhačky zformovaly do sevřenějších skupin a zaútočily na Fakon smrští blasterových výbojů. Luke si musel před oslepujícími záblesky těsně minuvších a odkloněných zásahů zakrýt oči.

„To nevím, ale radši bysme to měli udělat co nejrychleji.” *

„Jsou z Nový republiky!” soptil vztekle Moruth Doole a dusal sem a tam. „Vrátěj se a všechno ohlásej!” Urovnal si pomačkaný žlutý nákrčník, aby se uklidnil, ale nefungovalo to. Chtěl uprchlíky rozmačkat jako dva brouky k zakousnutí. Špehové a zrádci! Vodili ho za nos, lhali mu, vysmívali se mu.

„Vyšlete všechny lodě, co máme!” zavřískal do otevřeného kanálu, na kterém vysílal svým jednotkám. Dokázal se dostat do velitelského středis—

228 Kevin J. Anderson

ka na posádkovém měsíci. „Obkličte je, rozdrťte je, perte to do nich. Je mi jedno, co to bude stát.”

„Vyslat všechny lodě možná není dobrá strategie,” odpověděl jeden z kapitánů. „Piloti neznají formace a jen se budou jeden druhýmu plíst do cesty.”

Doolovo mechanické oko leželo na kusy roztroušené po jeho ovládacím pultu a Rybet neviděl dostatečně dobře na to, aby ho složil zpátky dohromady. Nejasným zaostřením jednoho napůl slepého oka nebyl Doole schopen nesouhlasícího žoldnéře rozpoznat.

„To je mi jedno! Nechci je ztratit, jako jsme ztratili Hana Sóla!” Praštil měkkou pěstí do pultu a části jeho mechanického oka se rozřinčely. Primární čočka nadskočila, sklouzla z okraje a roztříštila se na podlaze.

*

Fakon se hnal přímo ke Chřtánu a Kessel nechával za sebou.

„Budeme v pořádku,” řekl Luke. „Můžu použít Sílu, abych nás provedl bezpečnou cestou skrz.”

„Pokud nějaká bezpečná cesta vůbec existuje,” zamručel Lando.

Lukovi vystupoval na čele pot. „Máme nějakou jinou možnost? Nemůžeme se ukrýt nikde jinde, nemůžeme předhonit všechny ty stíhačky a bez navigačního počítače nemůžeme do hyperprostoru.”

„Tolik skvělejch alternativ,” utrousil Lando.

Konečně mobilizované velké lodě vyrazily za nimi a pálily výboje z iontových děl dostatečně silné na to, aby pročistily cestu pásem asteroidů. Svými dvaceti čtyřhlavňovými laserovými děly utkaly dvě velké fregaty třídy Lancer před Fakonem smrtící síť. Ale Lancery byly pomalé a Fakon zvyšoval svůj náskok.

Ostatní velké lodě nějakým způsobem předvídaly jejich únik do shluku černých děr a směřovaly před ně. Lando se opíral do motorů Fakonu. „No tak, no tak! Jen ze sebe vymáčkni ještě trochu rychlosti.”

Deset systémových hlídkových lodí - původně navržených se zřetelem k co nejvyšší rychlosti, aby bojovaly s pašeráky a piráty - se prohnalo kolem Fakonu, seřadilo se a vytvořilo blokádu. Ale v trojrozměrné rozlehlosti vesmíru dokázal Lando jejich sevřením proklouznout. Všude kolem nich šlehaly laserové výboje.

„Naše štíty jsou na tom bledě,” oznámil Lando.

Tři lehké křižníky třídy Carrack - velikostí napůl mezi fregatami třídv Lancer a většími dreadnaughty, jako byly ty v Bel Iblisově ztracené Temné sík - utvořily trojstranné kleště: zprava, zleva a svrchu.

Fakonu těsně v patách připlouval zubatý ovoid loronarského útočného křižníku - největší plavidlo kesselské flotily. Když pronásledovaný frach—

Hledání Jedí

229

ťák pronikl sítí systémových hlídkových lodí, absorboval útočný křižník be poškození zbloudilou palbu určenou Fakonu Y

které! údZ í? ”” SŤ* Ť ^^ * ^Mé h^ ^ Které k mm pluly Artoo zaplpal něco, co nedokázal přeložit ani Luke

^ečeho takovýhleho by letěl Je„ úpl„ej **. prohlásit Vší „Tak to jen doufejme, že to nejsou taky idioti,” opáčil Luke.

Admirál Daala stála ve velitelské

věži na můstku hvězdného destruktoru Gorgona, hleděla ven na svou flotilu a cítila, jak v ní narůstá energie. Čas se nachýlil! Impérium mohlo padnout, ale s ním odešli všichni ti, kdo po ní šlapali. Teď mohla ukázat, co v ní je. Daala mohla bojovat sama za sebe.

Upřeně hleděla na rozmazané barvy Chřtánu a seskupení pospojovaných balvanů, které zplodilo zbraně pro její útok. Hydra, Basilisk a Manticore se ve formaci připravovaly a čekaly, až budou moci prudce a s vražednou přesností vtrhnout do galaxie. Nová republika padne na kolena.

Sama neměla žádný zájem vládnout někdejšímu Impériu - Daala nikdy žádné takové aspirace neměla. Právě teď bylo jejím hlavním záměrem způsobit jim bolest. Olízla si rty. Dlouhé vlasy jí těžce splývaly po zádech, hadovité jako démon, po kterém byla pojmenována její vlajková loď. Velkomoff Tarkin by byl pyšný.

Velitel Kratas, muž, který řídil subsystémy Gorgony, na ni promluvil od komunikačního terminálu. „Admirále Daalo, mám tu naléhavou zprávu z vězeňského podlaží!”

„Z vězeňského podlaží? 0 co jde?”

„Vězňové Han Sólo a Kyp Durron uprchlí! V Sólově vězeňské buňce byl

Hledání Jedi

231

nalezen jeden omráčený strážný a další je mrtvý v Durronově cele. Oběma bylo svlečeno brnění. Pokoušíme se teď vyslechnout toho, který přežil.”

Daala cítila, jak nával zlosti zatlačuje dychtivost, která jí zpívala v žílách. Napřímila se, zvedla obočí a soustředila na Kratase upřený pohled: „Vysledujte služební čísla těch ukradených uniforem. Možná se někde zapsali.” Její rozkazy přicházely jako staccato laserové palby.

Kratas konzultoval svůj terminál a promluvil do komlinku. Daala sepjala ruce za zády, začala se procházet a štěkala posádce můstku rozkazy. „Okamžitě dejte dohromady pátrací četu. Pročesáme každou palubu na Gorgoně. Nemohli se dostat z lodi. Nemají kam jinam jít.”

„Admirále!” ozval se Kratas. „Přeživší strážný tvrdí, že Sóla přišla navštívit jedna vědkyně ze stanice. Qwi Xux. Strážný prohlašuje, že doktorka Xux měla oprávnění přímo od vás.”

Daale poklesla čelist. Potom sevřela rty do bezkrevné, ocelové čáry. „Prověřte Wookieeho! Zjistěte se, co se s ním stalo.”

Kratas se poradil s databází. „Dozorce říká, že nový wookieeský vězeň byl podroben rekvizici a odveden za úkolem s vyšší prioritou.” Polkl. „Tím, kdo si ho vyžádal, byla Qwi Xux. Znovu použila váš autorizační kód.”

Daaliny nozdry se rozšířily, ale pak ji jako náraz asteroidu napadla další myšlenka. „Ach ne!” dostala ze sebe. „Jdou po Drtiči sluncí!”

*

Ve střeženém hangáru, kde byli o samotě s Drtičem sluncí, šplhal Han

do průlezu. „Nevzpomínám si, kdy jsem musel naposledy použít žebřík,

abych se dostal do lodi! Dost primitivní na takovou sofistikovanou zbraň.”

„Funguje to,” lezla Qwi po příčkách za ním. „Sofistikovanost je uvnitř.

Všechno ostatní je jen paráda okolo.”

V kokpitu se Han usadil do pilotního křesla a pohlédl na řízení. „Všechno vypadá označený, jak má bejt, ačkoli rozmístění je trochu divný. K čemu je tohle? Moment, přijdu na to.”

Kyp se dostal na vršek žebříku, zastavil se a sundal si přilbu. „Ty filtry v tý masce ale smrděj!” prohlásil a potom se zřejmým potěšením mrštil lebce podobnou helmu na podlahu místnosti. Klapala a poskakovala jako uťatá hlava. Kypový tmavé vlasy byly zkroucené potem a pomačkané stísněnou přilbou, ale na tváři mu zářil široký úsměv.

Chewbacca se zhoupnul do kabiny - sklonil hlavu a protáhl se úzkým průlezem. Podíval se na střešní okna ve stropě místnosti a potom zavrčel na přízrak hvězdného destruktoru, který jim obíhal nad hlavou.

Han svoji helmu upustil na podlahu kokpitu. Kyp ji odkopnul z cesty pod sedadlo. Han sáhl na navigační počítač Drtiče sluncí a zapnul ho.

232 Kevin J. Anderson

„Tahle věc je v lepšim stavu než ten císařskej raketoplán, co jsme ukradli. Jsou všechny souřadnice vpálený do databáze, doktorko?”

Qwi přikývla, škrobeně se posadila a připoutala se. „Drtiě sluncí je připravený k použití celá léta. Jen jsme čekali na rozkazy z Impéria. Dobře že se nikdo nevrátil, viďte?”

Han sešpulil rty a prohlížel si řízení. „Všechno tu vypadá docela standardně,” řekl. „Nebudu mít moc času si to vyzkoušet.”

Chewbacca vydal ohlušující wookieeské zařičení. Han zdola slyšel, jak se těžké obrněné dveře s drhnutím otvírají, a potom klapot kroků, když se do místnosti vřítil oddíl stormtrooperů.

Kyp stál u dveří a vystrčil úzkým průlezem hlavu. „Už jsou tady!”

„Zavři ten průlez, chlapče!” vykřikl Han. „Teď jsme tu zavřený až do konce! Chewie, našels už ovládání zbraní?”

Chewbacca v křesle kopilota přejížděl obrovskýma rukama po tlačítkách a cifernících. Konečně našel, co potřeboval, a zaskučel. Obranné lasery byly umístěné tak, že pokrývaly odlišné palebné výseče. Když testoval zaměřovači mechanismy, lasery se otáčely.

Do trupu Drtiče sluncí udeřila slabá zadunění - stormtroopeři vystřelili z blasterových pušek, ale nezpůsobili žádnou škodu. Han se podíval na Qwi. „Nemáme ani zapnutý štíty!”

„Tenhle plášť vydrží všechno, co proti nám mohou nasadit,” ujistila ho se samolibým úsměvem. „K tomu byl navržený.”

Han se zazubil a zakřupal klouby na rukou. „No, v tom případě si dopřejeme několik vteřin navíc a uděláme to, jak se patří.” Začal manipulovat s řízením a aktivoval repulzorové motory. Vnitřek Drtiče sluncí se za-houpal a celá loď vznášející se na repulzorovém polštáři se zvedla do vzduchu. Zvenku slyšeli slabé vřeštění poplachu.

„Chewie, zamiř ty laserový děla přímo nahoru. Vypálíme si pro sebe slavnostní salvu - přímo skrz strop!”

Wookiee si pro sebe něco zařičel. Potom, aniž čekal, až Han vydá rozkaz, vypálil ze všech zbraní Drtiče sluncí najednou. Kyp se vrhl ke svému křeslu a připoutal se. Qwi vyvalenýma očima zírala na strop kokpitu.

Střecha hangáru se pod náporem laserové energie roztrhla ven. Několik větších kusů kamení se zřítilo dolů a zařinčelo o trup Drtiče sluncí, ale většina stropních oken se rozlétla do vesmíru spolu s návalem vzduchu zevnitř, který se vyřinul do Chřtánu.

Stormtroopery, divoce máchající rukama a nohama, to průlomem vysálo. Byli jako trosky plující mezi úlomky horniny a transparioceli na nízké orbitě kolem nakupených balvanů. Jejich zbroj je mohla před masivní dekompresí na pár minut ochránit, ale všichni byli odsouzeni k záhubě.

Hledání Jedi 233

Han Drtič sluncí zvedl a rostoucí rychlostí prolétl únikovým otvorem, který vypálili ve stropě místnosti. Vystřelili do otevřeného prostoru a Hana se zmocnil radostný pocit, který necítil od té doby, co prvně přilétli na Kessel.

„Tak na tohle jsem teda zvědavej!” prohlásil. „Teď přijde ta zábavná část.”

# # * Admirál Daala hleděla z můstku Gorgony dolů na stanicí a cítila, jak se jí svírá žaludek. Celá léta bylo veškerou její povinností chránit to malé seskupení planetek a hýčkat vědce. Velkomoff Tarkin řekl, že tihle lidé mají ve svých rukou budoucí bezpečnost Impéria, a ona mu věřila.

Na caridské vojenské akademii po ní šlapali, uráželi ji, využívali ji. Tarkin ji před tím zachránil. Dal jí zodpovědnost a moc, kterou si zasloužila vlastními schopnostmi. Vděčila mu za všechno.

Pomstí ho tím, že zničí Novou republiku, nechá její hvězdné soustavy jednu za druhou proměnit v supernovy. Nemohli se nikam skrýt. Zároveň se trvale zapíše do historie galaxie jako vojevůdkyně, která uspěla tam, kde Impérium selhalo. Při té myšlence se Daaliny bledé rty zkroutily do ponurého úsměvu.

Jak se dívala, spatřila na jednom z balvanů stanice Chřtán chuchvalec výbuchu. Potom se kolem prohnal drobný tvar Drtiče sluncí. Charakteristicky hranatá skvrnka prchala ze zajetí planetky, která ji obsahovala.

„Bojová pohotovost!” vykřikla. „Mobilizujte všechny jednotky. Mají Drtič sluncí a nemůžeme je nechat, aby s ním odlétli. Je to naše nejcennější zbraň!”

„Ale… Admirále,” ozval se velitel Kratas. „Pokud mají technické zprávy pravdu, nelze Drtič sluncí ničím poškodit.”

„Musíme najít způsob, jak je zajmout. Mobilizujte ostatní hvězdné destruktory. Pokusíme se je zablokovat, odříznout jim cestu k úniku. Vypusťte dostatečné množství malých stíhačů, aby je úplně zaplavily.”

Zabodla se do Kratase pohledem. Zdálo se, že jí vlasy samy od sebe vstávají, jako by hrozily, že se z nich stane garota pro jeho hrdlo. „Dejte pozor, abyste to správně pochopil, veliteli. Je mi jedno, jak velké ztráty utrpíme, ale o Drtič sluncí nemůžeme přijít. Ta jedna zbraň je pro mě cennější než všech šest eskader stíhačů TIE na palubě tohohle destruktoru. Dostaňte ji zpátky za každou cenu.”

*

Tři hvězdné destruktory se stahovaly za ukradeným Drtičem sluncí.

„Netrvalo jim dlouho pochopit, že se něco děje,” řekl Han.

Z hangárů Manticore a Gorgony se hrnula mračna stíhaček TIE a prou—

234 Kevin J. Anderson

dila k nim ve formacích tak hustých, že skrz ně Han neviděl. Blýskající a prskavé laserové výboje dopadaly jako bubnující kapky deště na přední průzor.

„Vždycky jsem chtěl zjistit, jestli bych dokázal letět se zavázanejma očima,” poznamenal Han.

„Co to dělají? Snaží se nás udolat, nebo jen zmást?” divila se Qwi. Bušení blasterových zásahů houpalo nepoškozeným Drtičem sluncí sem a tam. „Ne, ale můžou zničit naše povrchový zbraně - ve skutečnosti to už udělali,” zkontroloval Han údaje. „Všechny naše lasery jsou vyřazený.” „Prostě je musíme předhonit,” ozval se Kyp.

Další hvězdný destruktor, Basilisk, vypouštěl vlnu za vlnou z hangáru své eskadry stíhaček TIE.

„Ty lodě zapínej prostor, takže se nebudeme moct ani hnout!” Han trhnul řízením Drtiče sluncí a snažil se uhýbat, ale většinu času jen usilovně zavíral oči. „Kdo kdy slyšel o dopravní zácpě uprostřed shluku černejch děr?”

Kyp ho chytil za rameno: „Dávej pozor, Hané.” Třetí a čtvrtý hvězdný destruktor se zvedly mezi ně a vnější vesmír a zahradily jim cestu. Hydra vypálila ze svých ohromných turbolaserových děl. Soustředěnou palebnou sílu zaměřila na jedinou malou loď. Zbývající tři hvězdné destruktory se na ně tlačily zezadu, aby jim odřízly únikovou cestu bludištěm shluku černých děr.

„A teď co?” zeptal se Kyp. Prostor před nimi vyplňoval velký klínovitý tvar Hydry.

„Qwi, říkala jste, že tenhle plášť vydrží všechno, nebo ne?” zeptal se

Han.

„Všechno, s čím jsem ho mohla otestovat.”

„Tak jo, držte se. Je čas zrychlit. Podíváme se, co tahle luxusní hračka dokáže.” Stáhl ovládací páky dozadu. Nenadálá síla zarazila čtyři uprchlíky do sedadel a Drtič sluncí vyrazil vpřed, přímo k Hydře.

Obrovská bitevní loď rostla a rostla, vyplňovala jim celé zorné pole a pořád se ještě zvětšovala. Šlehaly po nich velké zelené turbolaserové výboje, ale děla nedokázala upravovat své záměrné body dostatečně rychle, aby kompenzovala to, že se loď žene přímo na ně.

„Hané, co to děláš?” vykřikl Kyp.

„Věř mi,” řekl Han. „Nebo vlastně věř jí,” kývl na Qwi. „Jestli zvorala svý zkušební měření, bude z nás všech jedna velká organická palačinka!”

Řítil se k nim Hydřin lichoběžníkový můstek, měli ho přímo v cestě. Jedna sebevražedná stíhačka TIE do Drtiče sluncí narazila, aby ho vychýlila z kurzu, ale jenom vybuchla, jakmile narazila do neproniknutelného

Hledání Jedí 235

kvantového pláště. Pro Hana nebyl problém chybu v trajektorii kompenzovat.

„Pozor!” vyjekla Qwi.

Řítili se k císařské bitevní lodi a výhled jim teď zaplňovaly detaily věže můstku. Han dokonce viděl okna můstku a maličké postavičky velitelské posádky, některé strnulé hrůzou, jiné zběsile prchající.

„Hané!” zaječeli Qwi a Kyp jednohlasně. Chewbacca vydal bezeslovné zaburácení.

„Přímo do chřtánu!” řekl Han.

Obrněný Drtič sluncí se jako střela prohnal řídícím můstkem Hydry. Za ním zůstával déšť poletujících trosek. Loď vystřelila na druhé straně a cestou ven rvala superstrukturu.

Náraz, hrůznost toho všeho a hluk jako tisíc gongů způsobily, že byli na čas jako zkoprnělí. Konečně Han zavýsknul. „Dokázali jsme to!” Z veliké bitevní lodi za nimi vyšlehly plameny.

„Jste blázen!” vyhrkla Qwi.

„Ještě mi neděkujte, doktorko,” opáčil Han.

Sťatá Hydra se hořící a neovladatelná otáčela dozadu a bezmocně klouzala do gravitační pasti jedné z černých děr. Z palub posádky vyrazila sprška záchranných člunů, ale slabé motory únikových kapslí nebyly schopné vyvinout dostatečné zrychlení, aby je dostaly z dosahu černých děr, a jejich dráhy se k nim začaly ve spirále stáčet.

Zatímco se umírající hvězdný destruktor nakláněl do nestabilní pasti Chřtánu, začaly nižší paluby a motory hyperpohonu vybuchovat. Mračna valících se plamenů se rozpínala a natahovala, mísila se s vířícím plynem; Hydra započala svůj nekonečný sestup do singularity.

„To nejtěžší nás teprve čeká,” prohlásil Han, když vlétal do oblaků ionizovaného plynu. „Oukej, Kype,” řekl. „Teď jsi u řízení na řadě ty. Dostán nás odtud.”

0 několik okamžiků později se ostatní tři hvězdné destruktory shromáždily za nimi a zahájily zuřivé pronásledování.

dmirál Daala na můstku Cargany

v hrůze sledovala, jak se Hydra hroutí do záhuby potom, co její velitelský můstek rozmetal náraz Drtiče sluncí. Jediný, kdo z bitevní lodě zůstane naživu, budou stíhači ze šesti eskader TIE. Jinak bude celá posádka ztracená.

Přestože její výraz byl jako vytesaný do ledu, pálily Daalu v očích neu-roněné horké slzy. Tisíce lidí se řítily na smrt, zatímco Hydro padala jako velký zabitý drak do černého víru.

Drtič sluncí, třpytící se k zuřivosti dohánějící nepřemožitelností, se prohnal troskami a jako šíp se neuvěřitelně rychle přibližoval k vnější stěně Chřtánu.

„Za nimi!” štěkla Daala. „Pronásledování v plném rozsahu!”

Selhání na ni dopadlo jako kovadlina. Skrývala se ve Chřtánu příliš dlouho, drilovala své vojáky, proháněla je cvičeními a simulacemi - ale nestačilo to. Ve své první skutečné bitvě přišla Daala o čtvrtinu své flotily - proti čtyřem uprchlým vězňům!

Velkomoff Tarkin by jí prudce vlepil ránu do obličeje a zbavil by ji hodnosti. Tváře ji pálily imaginárním úderem. „Budou litovat dne, kdy nás na sebe vypustili!” zašeptala.

Ale bez Drtiče sluncí se její plány šířit v Nové republice zkázu rozpad-

/&

Hledání Jedí 237

nou. Zhluboka a ostře se nedechla. Teď není čas panikařit. Rychle přemýšlej. Učiň rozhodnutí. Zachraň situaci.

Komunikační plošina se zatetelila a objevil se obraz Tola Sivrona. Transmise kmitala statickými poruchami způsobenými laserovou palbou, která blýskala kolem nich. „Admirále Daalo! Pokud máte v úmyslu nasadit flotilu do akce, trvám na tom, abyste vědce ze stanice Chřtán vzala s sebou.”

Daala se neobtěžovala otočit se a podívat se na Twilekův obraz. Dál sledovala Hydřinu ohnivou smrt. Myslela na všechny rozepře, které s administrátorem měla - na Sivronovu neschopnost, jeho odklady, jeho výmluvy, jeho neústupné, donekonečna protahované vyžadování zpráv a testů. „Jste odkázaní sami na sebe, Sivrone. Je čas, abychom splnili svoji povinnost imperiálních vojáků.”

Tol Sivron si rozrušeně přehodil hlavové výrůstky přímo za sebe. „To nás tady prostě necháte bez obrany? A co rozkazy, které vám velkomoff Tarkin dal? Máte nás chránit! Alespoň tu nechtě jeden hvězdný destruktor.”

Daala zavrtěla hlavou a její měděné vlasy se kolem ní rozlétly. „Tarkin je mrtvý a teď činím veškerá rozhodnutí já. Potřebuju každý ždibec palebné síly, abych Nové republice zasadila smrtelnou ránu.”

„Admirále Daalo, musím trvat -“

Daala prudce vytáhla blasterovou pistoli, kterou měla na boku, a namířila ji na Sivronův obraz na komunikační plošině. Kdyby byl Twi’lek na můstku osobně, zabila by ho. Ale nezničí v návalu zlosti cenné vybavení. Blasterem dál mířila přímo na Sivronův obraz, jako by mu chtěla vyhrožovat, a vykročila vpřed. „Žádost zamítnuta, direktore Sivrone,” řekla a plošinu vypnula. Nerušené se otočila zpátky, aby pozorovala flotilu.

„Veliteli Kratasi, opustíme Chřtán a vydáme se pronásledovat Drtič sluncí. Povolejte zpět všechny eskadry stíhačů TIE, ihned!”

Kratas vydal rozkaz a Daala sledovala, jak malé lodě proudí zpátky ke svým hangárům. Ošila se, protože se jí takové zdržení protivilo. „Nechtě všechny tři hvězdné destruktory napojit na stejný směrový počítač. Přesné souřadnice vyvolám ze svých osobních záznamů, kódovaných na mé heslo.”

Naposledy, kdy někdo opouštěl stanici Chřtán, to byli stavební inženýři - a ti dostali chybný kurz, který je odsoudil k pádu do jedné z černých děr. Tentokrát se ale admirál Daala s veškerou palebnou silou, kterou měla k dispozici, vrhne na nic netušící galaxii, připravená získat ji nazpět.

*

Drtič sluncí letěl po gravitačním ostří nože vírem Chřtánu a vibroval tisícem tlaků.

238 Kevin J. Anderson

Kyp Durron seděl u zjednodušeného řízení pod ostražitým dohledem Hana Sóla, ale Hana ani ve snu nenapadlo, aby Kypově intuici nějak překážel - bez ohledu na to, jak děsivá se cesta před nimi zdála.

Kyp měl oči zpola zavřené a vnitřním zrakem sledoval v nebezpečném labyrintu cestu do bezpečí. Trhl s lodí napravo, potom s ní smýkl dolů. Zoufale se snažil vyhnout se neviditelným překážkám. Han svíral pevným, uklidňujícím stiskem mladíkovo rameno. Horké plyny kolem nich žhnuly

jako pekelná pec.

Qwi Xux zírala na Kypa a jeho slepou pilotáž. Tmavě modré oči měla

rozšířené a tvář ochromenou děsem.

„Nedělejte si starosti,” řekl jí Han. „Kluk ví, co dělá. Jestli nás někdo může dostat skrz, tak on.”

„Ale jak to dělá?” Qwiin hlas připomínal vysoké tóny flétny, na kterou

hraje amatér.

„Žádným způsobem, kterej dokáže vaše věda vysvětlit. Nejsem si jistej, že sám Sílu chápu, ale nepochybuju o ní. Dřív jsem si myslel, že je to potrhlý náboženství, ale teď už ne.”

Závoje plynů se před nimi náhle rozevřely, odtáhly se stranou a odhalily černé nekonečno otevřeného vesmírného prostoru. Konečně byli venku

z Chřtánu!

*

Luke s Landem se na zběsilém úprku před kesselskými silami snažili proniknout shromážděnými velkými loděmi. Společně sebou trhli, kdykoli do štítů Falconu udeřil výboj.

Přímo přes cestu jim ležel mamutí zjev loronarského útočného křižníku a bránil jim v pochybném úniku do Chřtánu. Deset iontových děl umístěných na přední části křižníku po nich chrlilo zkázu.

Jeden výboj uhodil přesně do Milknnium Falconu a jeho systémy zablikaly. Z ovládacích panelů vyrazily jiskry. Lando sáhl po ovládání záložních systémů a zaječel na Luka: „Štíty nám selhávaj a tyhle hoši nechtěj

brát zajatce.”

„Jen nás dostaň do Chřtánu,” řekl Luke. „To je naše jediná šance.”

„Nikdy jsem si nemyslel, že budu tolik chtít, aby se stalo právě to!” nahrbil se Lando nad řízením. „Artoo, podívej se, jestli můžeš posílit přední štíty. Ten křižník to do nás bude pořádně prát, až budem prolítat kolem. Jedna dobrá trefa a jsme usmažený.”

„Počkej,” řekl Luke a přivřenýma očima se díval do vířících plynů před nimi. „Něco vylétá ven!”

Ze shluku vystřelila trnovitá silueta Drtiče sluncí a zanechávala za sebou ohon horkých plynů. O několik okamžiků později se z Chřtánu ja—

Hledání Jedi

233

ko hořící banthy vyřítily tři plně ozbrojené hvězdné destruktory třídy

Imperiál.

*

Hanovo úlevné vydechnutí se proměnilo ve zděšený výkřik, když před sebou spatřil shromážděnou vojenskou sílu kesselské bitevní flotily. Z jejích zbraní už šlehal oheň. „Odkud se všechny ty lodě vzaly? Nemůžou na nás přece pořád ještě čekat!”

Kyp, vyčerpaný náročným řízením lodi, řekl: „Hané, proč vždycky, když utečeme, skončíme v ještě horší situaci, než byla ta, kterou jsme opustili?”

„To je jen dobrý načasování, chlapče.” Praštil pěstí do obrněného ovládání. „Tohle neni fér! Už celý dny nás měli pokládat za mrtvý!”

Chewbacca zaskučel a bodnul chlupatým prstem k průzoru. Ukazoval na loď v předvoji shromážděných útočných sil. Millennium Falcon.

Hanův ret se zkroutil dolů. „Moji loď řídí nějakej všivej obchodník se slizem a já ho dostanu! Nemáme aspoň nějaký laserový dělo pořád ještě funkční?”

Chewbacca znovu zkontroloval řady přístrojů a odpověděl záporným zavrčením.

„Tak do nich narazíme, jako jsme to udělali s tim hvězdným destruktorem.”

„Hané,” ozval se Kyp, „mně připadá, že ty ostatní lodě Falcon pronásle-dujou. Střílej po něm.”

Han se naklonil dopředu, aby se lépe podíval. Qwi s Kypovým odhadem situace souhlasila. „Ta lehká nákladní loď se nezdá být součástí útočící flotily.”

K Falconu proudily zelené turbolaserové výboje ze systémové hlídkové lodě, velkého útočného křižníku a lehkých křižníku třídy Carrack. Hanův výraz se okamžitě změnil. „Hej, co se to tu děje? Moji loď by teda radši neměli zničit!”

Potom se za nimi vynořily Daaliny hvězdné destruktory deroucí se ze spárů Chřtánu.

„Podívej se na zadní monitory, Hané!” vyhrkl Kyp.

Hvězdné destruktory Gorgona, Basilisk a Manticore vypadaly jako nestvůry vyskakující ze skříně - obrovití démoni obtížení ničivými zbraněmi padlého Impéria.

Nesourodé síly kesselských žoldnéřů, které už laserovými děly pálily po Falconu, nalétly střemhlav do imperiální flotily. Některé lodě se odklonily stranou a otáčely se, aby zamířily zpátky k útočišti Kesselu. Jiné zpanikařily a zahájily palbu na hvězdné destruktory.

*

Admirála Daala se snažila řídit činnost celé své flotily z jediného stáno—

240 Kevin J. Anderson

viště na můstku. Setkání s cizími váleěnými loděmi na druhé straně Chřtánu ji šokovalo, ale zareagovala rychle: „Zvednout štíty! Byla to past. Povstalci tu číhali se svými jednotkami.”

Jak dokázal Han Sólo oklamat jejího výslechového droida? Dozvěděli se povstalci nějak o stanici a poslali Sóla dovnitř s vymyšlenou historkou, aby Daalinu flotilu vylákali ven, kde ji budou moci zničit?

Viděla, jak nepřátelská flotila zahajuje palbu na její lodě, ale s Daalinou palebnou silou se nemohla rovnat. Koneckonců, velkomoff Tarkin jí dal dostatečnou výzbroj, aby seškvařila celé planety.

„Bojová stanoviště! Rozprášíme tuhle lůzu jednou provždy.” Ukázala na seskupení stíhaček, které sejí rojilo přes cestu. „Palte!”

*

Když kolem nich spustila křížová palba, našli si Luke a Lando okamžik, aby se podívali jeden na druhého. „Tohle by mohla bejt naše příležitost odtud zmizet!” prohlásil Lando.

„Jo, ani by si nemuseli všimnout, že odlítáme,” přitakal Luke.

„Ale odkud se při vesmíru samotným vzaly ty hvězdný destruktory?”

Z komunikačních kanálů Falconu se náhle ozvalo pípnutí. Bylo výrazné, protože mezi varovnými zvuky přetěžovaných systémů a selhávajících štítů znělo tak nevinně. Artoo zahvízdal, aby na něj upozornil. Lando se podíval dolů.

„Dostáváme zprávu na Falconově soukromý komunikační frekvenci.” Zamračil se. „Jak by to moh někdo vysílat? Jak by někdo moh vůbec znát soukromej kód Faleonu?”

Potom z reproduktoru vyrazil rozhněvaný hlas Hana Sóla. „Ať už je to na Falconu kdokoli, radši byste měli mít setsakra dobrej důvod, proč řídíte moji loď!”

„Hané? Jsi to ty?” zeptal se Lando. Lukem projela náhlá vlna nadšení.

„Lando?” řekl Han po krátké odmlce. Chewbaccovo zaburácení přehlušilo v reproduktorech Hanův vlastní výkřik. „Co tady děláš?”

Ve vesmíru kolem nich se míhaly oslnivé jehlice světla, jak dvě flotily pálily ze svých zbraní. Jako soupeřící draci krayti v době páření se kesselské a císařské síly srazily v divoké a nespoutané vesmírné rvanici.

„Hané, poslouchej mě. Luke je tady taky,” říkal Lando. „Musíme se dostat z Kesselu, ale navigační počítač Falconu je mimo provoz. Nemůžeme skočit do hyperprostoru.”

Otřásl jimi výbuch z pravé strany, ale většina kesselských stíhačů soustředila svoji palebnou sílu na mnohem větší hrozbu Daaliny imperiální flotily. Přestože byly beznadějně slabší, tři křižníky třídy Carrack se seřadily a začaly pálit na Basilisk.

Hledání Jedi 241

Han na soukromém komunikačním kanálu mluvil s někým jiným za sebou a potom odpověděl Landovi: „Můžeme do vašeho navigačního počítače vyklopit souřadnice a potom poletíme v tandemu zpátky na Coruscant.”

Lando zkontroloval počítač, uviděl, jak jím projíždějí čísla, a vítězoslavně zvedl pěst: „Máme to! Artoo, připrav se.”

„Radši by ses měl postarat, aby moje loď byla v pořádku, Lando,” řekl Han. „Na můj signál.”

„Máš mý slovo, Hané.” Landovy ruce kmitaly po důvěrně známém řízení Falconu.

„Připravit na vstup do hyperprostoru!” nařídil Han.

Kesselské loďstvo mnohem větší hvězdné destruktory z obou stran obklopilo a zaútočilo na ně, bušilo do císařských lodí výboji z iontových děl a turbolaserových baterií. Hvězdné destruktory ale chrlily své eskadry stíhačů TIE, aby neorganizované síly z Kesselu zmasakrovaly.

„Na tvůj pokyn, Hané!”

„Šlápni na to!”

Poslední věc, kterou viděli, byl masivní loronarský útočný křižník vybuchující pod soustředěnou palbou Manticore a Gorgony. Dívali se, jak hořící vrak točí a naráží do hvězdného destruktoru Basilisk, takže se spodní strana klínovitého trupu prohýbá a začíná hořet.

Potom se vesmír vyplnil čarami hvězd.

hledání bylo přesně takové, jak

si ho Han představoval. Během dlouhého letu hyperprostorem zpátky na Coruscant strávil spoustu času tím, že o něm přemýšlel.

Leia s dvojčaty na něj čekala už ve chvíli, kdy Drtič sluncí a Millennium Falcon bok po boku dosedly na vysokou přistávací plošinu. Han vycouval z průlezu Drtiče sluncí a začal slézat po žebříku, ale Leia vyběhla kupředu a objala ho, ještě než se mu podařilo dostat se až dolů.

„Máš radost, že jsem zpátky?” zeptal se.

„Chyběls mi!” řekla a políbila ho.

„Já vím,” pověděl jí s rošťáckým úsměvem.

Dala si ruce v bok: „Cože? Já jsem ti nechyběla?”

Han se ostýchavě odvrátil. „No, nejdřív jsme havarovali na Kesselu, potom jsme uvízli v dolech na koření, pak nás zajala banda císařskejch uprostřed shluku černejch děr. Vážně jsem neměl moc -“

Když Leia vypadala, jako by se ho chystala praštit, odpověděl Han širokým úsměvem. „Ale během toho všeho si nepamatuju víc než asi dvě vteřiny, kdy se mi po tobě celým srdcem nestejskalo.”

Leia ho znovu políbila. Po rampě Falconu sjížděl Artoo a Threepio ho spěchal přivítat. „Artoo-Detoo! Jsem tak rád, že ses vrátil! Nevěřil bys, jaké potíže jsem měl, když jsi byl pryč!”

Hledání Jedi 243

Artoo zapípal něco, co se nikdo neobtěžoval překládat.

Kyp Durron a Qwi Xux sešplhali z Drtiče sluncí a zírali na nekonečné věže a věžičky Imperiál City, metropole lesknoucí se trasparioceli a slitin, která se táhla až k obzoru. Po nebi nad nimi blikala drobná světélka raketoplánů. „Tak tomuhle řikám město!” prohlásil Kyp s povzdechem.

Qwi vypadala, že je toho na ni příliš. Drtič sluncí měl být dopraven do maximálně zabezpečeného hangáru, kde ho budou studovat vědci Nové republiky. Qwi se nelíbilo, že ho musí opustit, ale neměla na výběr.

Han přešel ke svým dvěma dětem, poklekl a vzal Jacena s Jainou do náručí. „Hej, děcka! Pamatujete si na taťku? Už je to dlouho, co?”

Pocuchal jim vlasy a široce otevřenýma očima na ně zíral s úžasem, který cítil vždycky, když viděl, o kolik vyrostli mezi návštěvami, které na skrytou planetu Anoth Winter zařídila. Teď ale Jacenovy a Jaininy dva roky izolace a ochrany skončily a děti byly doma, kde měly také zůstat. Zvláštní ochrany už bylo třeba jen malému Anakinovi.

Jacen přikývl. O chvíli později pak přikývla i Jaina. Han si nebyl jistý, že jejich odpovědi věří, ale stejně je objal. „No, jestli si mě nepamatujete, pokusim se vám to odteďka vynahradit.”

*

Nafouknutý úředník v zářivé uniformě správního úřadu z nějakého jiného světa zahnal v salonku pro diplomaty Landa konečně do kouta. L řed-ník nesl pancéřovaný kufřík podobný tomu, který nosili finanční vyšetřovatelé, a měl tytéž upjaté způsoby člověka, který dostal úkol. jehož důležitost drasticky přeceňoval.

„Jste Lando Calrissian?” zeptal se úředník. „Už několik dní se vás snažím vypátrat. Velice jste mi moji práci ztížil,” chvátal kupředu.

Lando viděl, že se mu nepodaří vyklouznout zadním vchodem salonku. Han, který seděl u stolku vedle něho, zvedl obočí. Oba dva sem přišli, aby se uklidnili a odpoěinuli si po dlouhém hlášení, které odříkali vrchnímu velení Aliance. Salonek však naneštěstí sloužil byrokratům a politickým funkcionářům a nabízel pouze sladké nápoje. Han s Landem ty své pomalu upíjeli a snažili se nedělat grimasy.

Lando už slyšel zvěsti o vyšetřovali, který se ho snaží vystopovat, a až doposud se mu dařilo unikat mu. Bál se, že ho pronásleduje nějaký dlužník, nebo že jde o stížnost týkající se těžebního podniku na tibannový plyn, který opustil na Bespinu, nebo dolů na horký kov, o které nedávno přišel na Nkllonu.

„Ano, konečně jste mě chytil,” vzdychl Lando. „Co chcete? Tady v Imperiál City si můžu sehnat ty nejlepší právní zástupce v galaxii.”

„To nebude nutné,” řekl vyšetřovatel, s námahou zvedl na stůl svůj

244 Kevin J. Anderson

pancéřovaný kufřík a začal si hrát s kyberzámkem. „Budu rád, když se tohohle zbavím.”

Zvedl víko schránky a ven proniklo jiskřivé světlo. Ostatní lidé v místnosti se otáčeli a civěli.

Kufřík byl až po okraj naplněný pečlivě vyrovnanými balíčky ohniploš-ných drahokamů a lesknoucích se chrysopazů.

„Jsem z planety Dargul a toto je odměna, již vám vévodkyně Mistal dluží za bezpečný návrat svého milovaného chotě Dacka. Můžete si je nechat ocenit, ale bylo mi řečeno, že tyto drahokamy mají hodnotu přibližně jednoho milionu kreditů. Plus kufřík, který má cenu dalších čtyřiceti.”

Lando, nahnutý nad kufříkem a oslněný jeho obsahem, zíral. „Milion?”

„Milion, plus čtyřicet za kufřík.”

„Ale já jsem měl dostat jen polovinu odměny.”

Vyšetřovatel sáhl do kapsy. „Zapomněl jsem vám předat tohle. Je to kapsle se zprávou pro vás od Slishe Fondina, vlastníka žblžích stájí, kde jste pomohl zadržet našeho chotě Dacka.” Odevzdal Landovi malý obdélníkový předmět.

Lando ho zamračeně obrátil v ruce a potom přejel nehtem po rýze v jeho středu. Rozlousknul kapsli a obě poloviny ohnul dozadu, aby ji postavil rovně na stolek.

Ven se vyhoupl obraz majitele žblžích stájí. „Buďte zdráv, Lando Calrissiane. Vzhledem k tomu, že posloucháte tuto zprávu, budu předpokládat, že jste dostal svoji odměnu. Jsem rád, že mohu říct, že vaše doporučení nepopravit zločince Tymma se ukázalo jako prospěšné pro všechny zainteresované. Když vévodkyně Mistal dostala svého manžela Dacka zpátky, měla takovou radost, že trvala na tom, že vám vyplatí celou odměnu, a také nabídla, že pro mě na hlavním stadionu na Umgulu vybuduje dodatečnou žblokážkovou dráhu. Už najímáme tvůrčí inženýry, aby pro tuhle novou trať, která se na žádost vévodkyně Mistal bude jmenovat ,Dackova dráha’, navrhli ještě těžší žblokážky.

Posílám vám tyhle ohniplošné kameny a chrysopazy a doufám, že odměnu utratíte rozumně. Proč nepřiletět na Umgul a trochu si nezasázet? Bylo by mi potěšením dělat vám hostitele.”

Když se zpráva rozplynula v chomáčích světla, nedokázal Lando o mnoho víc než s otevřenými ústy zírat na své jmění.

Han se zasmál a potom malému vyšetřovateli pokynul, aby se posadil. „Přidejte se k nám a dejte si něco k pití. Vlastně, tady - můžete si vzít to moje! Stejně je na mě moc sladký.”

Vyšetřovatel zavrtěl hlavou a na tváři mu zůstával přísný výraz. „Ne, děkuji vám. Nemyslím, že by se mi to zamlouvalo. Raději bych se vrátil ke své práci.” S tím vyšetřovatel opustil salonek.

Hledání Jedi 245

Han Landa poplácal po rameni. „Co se všema těma penězma uděláš? Pořád uvažuješ o tom, že je investuješ do těžby koření?”

Lando se vrátil do reality, jako by se trochu bránil. „Hrozně nerad to říkám, ale když nás Moruth Doole prováděl, tamní potenciál na mě docela udělal dojem. Koření má taky spoustu dobrejch využití - naprosto legitimní alternativy v psychologický terapii, kriminálním vyšetřování, komunikaci s cizíma druhama, dokonce i jako umělecká inspirace a zábava. Tos přece věděl, jinak bys sám za starejch časů koření nepasoval.”

„To máš pravdu.”

Ale Landova představivost se problémem dál zabývala. „Nechápu, proč musej doly na koření fungovat jako nějakej otrokářskej podnik. Spousta by toho mohla bejt automatizovaná. I kdyby tam těch energopavouků pobíhalo víc, mohli bysme dole v hlubokejch chodbách prostě použít supra-chlazený droidy. Žádná velká investice. Nevidím v tom problém.”

Han na něho skepticky pohlédl, loknul si sladkého nápoje a zkrabatil rty. „Mm-hmm.”

„Kromě toho,” pokračoval Lando, „mám zájem o novou loď. Lady Luck jsem musel nechat trčet na Kesselu. Už ji nikdy nemusím dostat zpátky. Co mám za takovejch okolností dělat?”

Když viděl chtivé pohledy ostatních v salonku, zaklapnul víko pancéřovaného kufříku. „No, v každým případě je báječný bejt prostě zase solventní!”

*

„Všichni dovnitř!” zvolal Wedge Antilles uvnitř rozléhajícího se vesmírného přístavu v Imperiál City. „Připravte se k odletu.”

Poslední novorepublikoví kolonizační specialisté, sociologové a instruktoři pro přežití vlekli po rampě středního transportu své osobní batohy. Devadesát metrů dlouhá loď zabírala skoro celý hangár v zásobovacím sektoru, ale jejich skupina potřebovala transport dostatečně velký na to, aby přepravil kolonisty z Eol Sha s jejich skrovným majetkem a také zásoby nezbytné pro zbudování nového domova na Dantooine.

Wedge pozorně sledoval závěrečné detaily celé operace a projížděl si na datapadu kontrolní seznam. Tohle byl alespoň lepší úkol než bourání zdemolovaných budov - prozatím. Byl rád, že znovu poletí, i když to byl jen pomalý transport a ne stíhač.

Věděl ale, že v blízké budoucnosti čekají obtížnější úkoly. Admirál Da-ala a její tři imperiální hvězdné destruktory zpustošily systém Kessel a zmizely do hyperprostoru. Nová republika vyslala své nejlepší pátrače, aby zjistili, kam se odlétla ukrýt. Han neústupně tvrdil, že bude určitě podnikat ničivé guerillové útoky, při kterých vyskočí z hyperprostoru a sežehne nějakou namátkou vybranou planetu. Ze řetězu utržená kanonýrka

246 Kevin J. Anderson

jako Daala se nebude držet nějaké předvídatelné celkové strategie. Celá Nová republika se musí mít na pozoru.

Chewbacca vyžadoval, aby ke stanici Chřtán vyrazily okupační síly Nové republiky a osvobodily ostatní wookieeské otroky. Vrchní velení Aliance také chtělo dostat do rukou jakékoli další plány a prototypy, které v tajné laboratoři pro vývoj zbraní zůstávaly. Dát si pohov a posbírat, co zbylo. Tak to bysme měli za sebou, pomyslel si Wedge. Teď to bude o hodně zajímavější.

Ale právě teď bylo jeho úkolem dostat lidi z Eol Sha do bezpečí na jejich nový domovský svět.

Když bylo na palubě všechno v pořádku, všiml si Wedge Gantorise stojícího o samotě vedle zásobovacích kontejnerů nakupených u stěny. Vysídlený vůdce kolonie vypadal vysoký a silný, ale zdálo se, že neví, jak při pohledu na odlet přesidlovací lodě reagovat.

„Žádný strach,” zavolal Wedge, „vezmeme tvoje lidi do nového domova. Potom, co strávili celý život mezi sopkami a zemětřeseními, jim bude Dantooine připadat jako ráj.”

Gantoris přikývl a svraštil hladké čelo. „Pozdravujte je ode mě.”

Wedge mu zamával. „Jen běž a ať je z tebe nejlepší z nových rytířů Jedi!”

*

Luke hleděl Kypu Durronovi hluboko do očí a pátral po jádru rytíře Jedi. Mladík sebou cuknul, ale Lukův pohled dál opětoval. „Jsi nervózní, Kype?” zeptal se Luke. „Trochu. Měl bych být?”

Luke se usmál, když si vzpomněl, jak se před Yodou holedbal, že se nadcházejícího jediského výcviku nebojí. „Budeš,” řekl tehdy Yoda, „budeš se bát!”

Han poplácal Kypa po rameni a přerušil je: „Měls ho vidět, když svištěl tmavejma důlníma chodbama. A se zavřenejma očima nás navigoval přímo skrz Chřtán! Tenhle kluk má obrovský nadání, Luku.”

Luke přikývl. „Sám jsem se chystal ten trik se Chřtánem provést. Vím, jak těžké to muselo být.”

„Znamená to, že mě vezmete do svý akademie Jedi?” zeptal se Kyp. „Chci vědět, jak tuhle svoji schopnost používat. Když jsem seděl v cele na hvězdným destruktoru, slíbil jsem si, že už nikdy nebudu bezmocnej.”

Luke vytáhl senzorová pádélka z plochého krystalu a zdrojovou skříňku starého císařského skeneru, který se kdysi používal k detekci potomků Jedi. „Nejdřív zkusíme tenhle skener.” Rozmotal kabely a napřáhl krystalová pádélka z obou stran kolem Kypa. „Nebude to bolet, nebo tak něco. Jenom to zmapuje potenciál tvých smyslů.”

Zapnul skenovací spínač na ovládací skříňce a dolů po Kypově těle

Hledání Jedi 247

přejela úzká linka měděné červeného světla, zatímco před nimi te » ném směru objevil menší obraz ceněného skenovacího papnka• digitalizoval svoji analýzu Kypa Durrona.

Kypová reprodukce visela ve vzduchu omývaná bledě modrou konám, kterou Luke objevil u ostatních se skuteči -m nadáním

aura sílila a slábla, splétala se, tmavla, světlala, prokvétala červení a potom se celá pomíchala.

„Co to znamená?” zeptal se Kyp.

„Je dobrej, že jo?” Vypadalo to, že Han dychtí po tom. aby bvl jeho chráněnec přijat.

Luke se divil nezvyklému znázornění. Byl znepokojený, protože nevěděl, jak si ho vyložit. Mihotání mohlo být následkem vadného skenovacího zařízení, jelikož se s přístrojem zacházelo nešetrně a už ho nebylo možné kalibrovat - nebo to možná bylo tím, že se kvůli námaze a tlaku, kterým byl tolik let vystaven, Kyp ještě docela nevrátil ke svému plnému potenciálu.

„Vidím tu hodně velké nadání. Hodně velké,” řekl Luke a Kyp si při tom ujištění oddechl. „Chtěl bych zkusit jeden další test.”

Luke natáhl ruce, aby se dotkl vlnitých černých vlasů na Kypově hlavě. „Nech ho udělat, co potřebuje,” pošeptal Han mladíkovi. „Věř mu.”

Luke zavřel oči a vyslal úponku myšlenek do hlubší části Kypový mysli, kde se ukrývaly tajemné prvotní vzpomínky a nechávaly jen málo místa pro vědomé myšlenky. Luke sáhl dovnitř, k osamocené uzlině v jeho podvědomí. Zatlačil -

- a náhle se ocitl vržený dozadu, odhozený jako nějaké chmýří v bespinské větrné smršti. Na druhé straně místnosti dopadl přímo na záda a zalapal po dechu.

Han s Kypem se k němu rozběhli, zatímco se snažil zvednout se na loktech. Zavrtěl hlavou, aby si ji pročistil.

„Promiňte!” omlouval se Kyp. „Nevím, co jsem to udělal! Nesnažil jsem se o to! Čestně!”

„Co se stalo?” ptal se Han. „Co to pro Kypa znamená?”

Luke zamrkal a potom se na ostatní usmál. „O mě si nedělejte starosti. Sám jsem to spustil.” Zavrtěl hlavou. „Kype, ty máš úžasné nadání.”

Vstal a stiskl mladíkovi ruku. „V mé akademii cvičit rozhodně můžeš. Jen doufám, že budu vědět, jak se s tím vypořádat, až své schopnosti naplno ovládneš!”

WCMJDJeX

Duke Skywalker, mistr Jedi, stál

na vrcholu Velkého chrámu na čtvrtém měsíci Yavinu.

Pod jeho nohama se nacházel prázdný trůnní sál a hlavní audienční síň se stropními světlíky otevřenými slunci. Zahalený v novém jediském plášti a se světelným mečem u pasu Luke cítil, jako ho omývá teplo. Z bujného pralesa dole stoupaly jako pára kořenité, prodlévající pachy a vůně.

Starobylé trosky, jež po sobě zanechal vymizelý druh Massassiů, se táhly do dáli v podobě velkých pravidelných staveb, které byly nyní zarostlé nenasytnou džunglí. Luke stál na vrcholu zikkuratu, který byl kdysi, když byla na Yavinu 4 umístěna povstalecká základna, do výše čnícím hlídkovým stanovištěm.

Na nebi vyplňovala většinu jeho výhledu mohutná koule bledě oranžové barvy: hrozivě se rýsující planeta Yavin. Nadmutý plynný obr byl pro povstaleckou základnu štítem, když se první Hvězda smrti po oběžné dráze přesouvala do pozice, ze které by mohla vypálit ze svého planetárního su-perlaseru. Yavinskou základnu povstalci opustili už před lety. Mnoho z rozpadlých kamenných budov však bylo stále možné využít.

Teď, když byla ze zajetí vypuštěna moc flotily ze Chřtánu a očekávalo se drancování admirála Daaly, Nová republika zoufale potřebovala silný

Hledání Jedi

249

vliv doplňující pouhou vojenskou sílu, potřebovala skupinu strážců, kteří by v galaxii udržovali pořádek.

Luke měl v úmyslu okamžitě shromáždit, koho jen bude moci - nejen Gantorise a Streena, ale také Kypa Durrona, Maru Jade, několik datho-mirských čarodějek, Kama Solusara a další, se kterými se od bitvy u En-doru setkal. A pátrání po nových lidech s jediským nadáním se bude muset zintenzivnit. Potřeboval kandidáty a potřeboval jich co nejvíc.

Vrchní úrovně některých massassiských staveb s plochou střechou byly dostatečně čisté, aby na nich Luke mohl se svou lodí přistát. Na širokém dvoře, který Aliance kdysi používala jako startovací plošinu, seděl Lukův starý X-wing a ochládal v mlze stoupající z yavinské džungle.

Když Mon Mothma s Leiou Lukovi opuštěnou povstaleckou základnu nabídly, s radostí se té příležitosti chopil.

Aby zahájil vlastní výcvik, pokusil se v duchu znovu stvořit všechna cvičení, která ho Yoda učil na Dagobahu, i lekce, se ktervmi začal Obi-Wan Kenobi. Luke měl také starodávný jediský holocron. vizuální historickou databází, kterou Leia vzala z pevnosti vzkříšeného císaře. Studoval informace ze skryté pokladnice jediského vědění na Dathomiru. Mél mnoho nástrojů a jeho studenti v sobě nosili bránu k veliké moci.

Luke si ale znovu dělal starosti. Kdyby jeden z jeho studentů - nebo víc než jeden! - přešel na temnou stranu, měl by sám dostatečné schopnosti, aby ho přivedl nazpět? A kdo byl ten „temny muž”, který se objevoval v Gantorisových snech s proroctvími záhuby?

Jak se Luke rozhlížel po široké vyhlídce na neprostupnou di síinu. spatřil silné vypálené jizvy, kde prales poničily ohně. Ekologie mísíce ale úder živelně oplatila a zahojila se. Husté shluk

listých keřů, massassiských stromů a popínavých kapradin zahlcovaly zemi v neprostupné změti, která se táhla, kam až dohlédl. Ruíih ji jen roztroušené trosky chrámů vykukující z porostu.

Cizí stavby, které po sobě zanechali Massass: nich tajemství a vlastního vědění. Luke zamrkal a ucítil sílu krajiny kolen sebe, zázračnost a tajemnost toho všeho. Nemohl se cl> přivážet své studenty.

Bylo to dokonalé místo, kde bude moci cvičit nový řád rytířů Jedi.

KEVIN J. ANDERSON (*1962) řadu let pracoval jako technický editor a autor v rozlehlém vládním výzkumném centru v Lawrence Livermore National Laboratory. Trvá na tom, že toto pracoviště nijak nesouvisí se stanicí Chřtán v trilogii Akademie Jedi. Je též autorem další dvacítky sci-fi a fantasy knih včetně tří, které napsal ve spolupráci s Dougem Beasonem (např. Operace Trinity). Přispěl do románových sérií na motivy Akt X a Herbertovy Duny. Jeho díla se často objevují na seznamech nejlepší scifi tvorby roku, stejně jako v předběžných nebo konečných nominacích na cenu Nebula či Bram Stoker.

Kromě tří románů v Akademii Jedi a románu Darksaber se podílel na několika dalších projektech Star Wars včetně knihy The Illustrated Star Wars Universe, což je obrazová publikace s pětadvaceti novými ilustracemi od malíře Ralpha McQuarrieho, které ukazují každodenní život na různých planetách v galaxii Hvězdných válek. Editoval tři povídkové sborníky, Tales from the Mos Eisley Cantina, Tales of the Bounty Hunters a Ta-les from Jabba’s Paláce.