Kapitola

1

Drtič sluncí se do caridské soustavy ponořil jako vražedný nůž do nic netušícího srdce.

Kyp Durron, starší, než prozrazoval jeho věk, se s planoucíma tmavýma očima soustředěnýma na nový cíl hrbil nad ovládáním. Se silou superzbraně - a také mocných technik, kterým ho naučil jeho přízračný učitel Exar Kun - zničí všechno, co bylo hrozbou pro Novou republiku.

Jen před několika málo dny zahubil v mlhovině Kotel admirála Daalu a dvojici jejích hvězdných destruktorů. Na okraji mračna po explozi vypustil z Drtiče sluncí jedno z pouzder na zprávy o velikosti rakve, aby celá galaxie věděla, komu toto vítězství náleželo.

Za svůj druhý cíl si Kyp vybral Imperiální vojenské výcvikové středisko na Caridě.

Vojenská planeta byla vcelku velký svět s vysokou gravitací, která měla zocelit svaly potenciálních stormtrooperů. Nezkrocené kontinenty poskytovaly patřičnou škálu prostředí k výcviku: arktické pustiny, neprostupné deštné pralesy, rozštěpené skalní útesy a pouštní terény s vysušenou půdou, hemžící se jedovatými mnohonohými plazy.

Carida jako by byla pravým opakem Kypová poklidného domovského světa Deyeru, kde se svou rodinou žil na hladině klidných terraformovaných jezer ve městech na vorech - ale to klidné období skončilo už před lety, když se Kypovi rodiče rozhodli protestovat proti zničení Alderaanu. Stormtroope-ři kolonii rozdrtili, odvlekli Kypa a jeho rodiče do kesselských dolů na koření a jeho staršího bratra Zetha odvedli do výcvikového střediska stormtrooperů.

Y

8 STAR WARS

Teď, když se nacházel na oběžné dráze nad vojenskou planetou, měl Kyp ve tváři kamenný, zatvrzelý výraz člověka, který prošel běsnícím ohněm vlastního svědomí. Pod očima měl tmavé kruhy. Nečekal, že po tolika letech najde svého bratra ještě naživu - ale chtěl se dozvědět pravdu.

A jestli tam Zeth nebyl, měl Kyp dostatečnou moc na to, aby zničil celou caridskou sluneční soustavu.

Před týdnem zanechal Luka Skywalkera na vrcholu Velkého chrámu na Yavinu 4 na prahu smrti. Uloupil konstrukční parametry Drtiče sluncí z mysli jeho naivní tvůrkyně Qwi Xux. A výbuchem zničil pět hvězd, aby spálil admirála Daalu a její dva hvězdné destruktory. Daala se v poslední chvíli snažila explodujícím hvězdám uniknout, ale marně. Tlaková vlna byla tak mohutná, že v okamžiku, kdy plameny zachvátily Gorgonu, Daalinu vlajkovou loď, dokonce způsobila výpadek obrazovek Drtiče sluncí.

Od toho drtivého vítězství nabrala Kypová posedlost na prudkosti, a tak se hyperprostorovou rychlostí vydal za svým cílem, zlikvidovat Impérium…

Caridský obranný systém zachytil Drtič sluncí v okamžiku, kdy Kyp vstoupil na oběžnou dráhu. Rozhodl se odvysílat jim své ultimátum, než se impe-riální ozbrojené síly pokusí o nějakou hloupost. Začal vysílat na všech frekvencích.

„Volám Caridskou vojenskou akademii,” spustil a snažil se, aby jeho hlas zněl hlubší. „Tady pilot Drtiče sluncí.” Pátral v paměti po jméně toho velvyslaneckého kašpara, který na Coruscantu způsobil diplomatický incident, když Mon Mothmě vychrstl do tváře sklenku s pitím. „Chci mluvit… s velvyslancem Furganem a probrat s ním podmínky vaší kapitulace.”

Planeta pod ním neodpovídala. Kyp upřeně sledoval komunikační systém a čekal, až se z reproduktoru ozve nějaký zvuk.

Na přístrojové desce zablikala varovná světla, když se Cariďané pokusili Drtič sluncí zaměřit tažným paprskem, ale Kyp s rychlostí zvýšenou jedis-kými schopnostmi manipuloval ovládáním a nahodile osciloval po oběžné dráze tak, aby ho nedokázali zachytit.

„Nejsem tady, abych si s vámi hrál.” Kypová ruka se sevřela v pěst a udeřila do komunikačního zařízení. „Carido, jestliže během následujících patnácti sekund neodpovíte, vystřelím do jádra vašeho slunce torpédo. Myslím, že jste se schopnostmi této zbraně obeznámeni. Rozuměli jste?”

Začal nahlas odpočítávat. „Jedna… dva… tři… čtyři…” Když napočítal jedenáct, z komunikátoru se ozval příkrý hlas.

„Narušiteli, posíláme vám sadu souřadnic na přistání. Držte se jich podle pokynů, nebo budete zničen. Ihned po přistání předáte vládu nad lodí stormtrooperům.”

Nositelé Síly 9

„Zřejmě nechápete, o co tu jde,” řekl Kyp, když se konečně obtěžoval přestat smát. „Dejte mi velvyslance Furgana, a tím myslím hned, nebo se vai netární soustava stane nejnovějším místem, které galaxii opravdu oslní. I vyhodil do povětří celou mlhovinu, abych zlikvidoval dva imperiální bitevní křižníky, myslíte, že bych nebyl schopen zničit jednu mrňavou hvězdu, abvch zbavil galaxii planety plné stormtrooperů? Dejte mi Furgana, a na obraz.”

Holopanel zakmital a posléze se objevil široký a plochý obličej Furgana. kterak odstrkává komunikačního důstojníka. Kyp velvyslance poznal podle huňatého obočí a tlustých nafialovělých rtů.

„Co tu pohledáváš, povstalce?” zavrčel Furgan. „Nejsi v takovém postavení, aby sis mohl klást podmínky.”

Kyp obrátil oči v sloup. Trpělivost už mu začínala docházet. „Teď mě dobře poslouchejte, Furgane. Chci zjistit, co se stalo s mým bratrem Zethem Durronem. Asi před deseti lety ho odvedli z planety Deyer a dopravili sem. Až tu informaci budete mít, promluvíme si o podmínkách.”

Furgan ho propaloval pohledem a svraštil obočí. „Impérium s teroristy nevyj ednává.”

„V tomhle nemáte na výběr.”

Furgan se ošil a konečně ustoupil. „Bude chvíli trvat, než tak stará data vyhledáme. Udržujte současnou pozici na oběžné dráze, ověříme to.”

„Máte na to jednu hodinu,” řekl Kyp a ukončil spojení.

Na Caridě, v hlavní citadele vojenského výcvikového střediska, pohlédl velvyslanec Furgan na komunikačního důstojníka a sešpulil rty, které se barvou podobaly čerstvým modřinám. „Prověřte tvrzení toho kluka, poručíku Daurene. Chci znát schopnosti té zbraně.”

Precizním vojenským krokem, který Furganovy vyvolal podél páteře mrazení obdivu, dovnitř vpochodoval poručík stormtrooperů. „Podejte hlášení,” poručil velvyslanec.

Z reproduktoru zabudovaného v helmě se ozval stormtrooperův zesílený hlas. „Plukovník Ardax hlásí, že útočná skupina je připravena vyrazit k planetě Anoth,” oznámil. „Na dreadnaught Vendetta bylo naloženo osm vozidel MT-AT společně s plným stavem vojáků a výzbroje.”

Furgan zabubnoval prsty o naleštěnou přístrojovou desku před sebou. „Na únos jednoho děcka a zneškodnění jediné ženy, která ho hlídá, se to zdá být přemrštěné úsilí -jenže tohle jejediské dítě, a já nehodlám podceňovat obranu, kterou tam povstalci mohli rozmístit. Řekněte plukovníku Ardaxovi, ať se se svým oddílem připraví k okamžitému odletu. Mám tu jednu drobnou nepříjemnost, která se musí vyřešit - a pak můžeme vyrazit za odchytem té mladičké, tvárné náhrady za císaře.”

lO STAR WARS

Stormtrooper zasalutoval, otočil se na podpatku vycíděné boty a vyšel dveřmi ven z místnosti.

„Pane velvyslance,” ozval se komunikační důstojník pročítající údaje, „podle zpráv dodaných naší špionážní sítí je nám známo, že povstalci měli nějaký čas ve vlastnictví ukradenou imperiální zbraň s názvem Drtič sluncí, která je teoreticky schopna vyvolat výbuch hvězdy. A před necelým týdnem jsme zaznamenali záhadnou vícenásobnou supernovu v mlhovině Kotel -přesně jak ten narušitel tvrdí.”

Furganem projel záchvěv očekávání, protože se jeho podezření potvrdilo. Kdyby se kromě jediského děcka ještě navíc zmocnil Drtiče sluncí, měl by mnohem větší moc než kterýkoliv z rozhádaných válečných lordů v systémech Jádra! Carida by se snad i mohla stát centrem vzkvétajícího nového Impéria - s Furganem coby regentem v čele.

„Zatímco je pilot Drtiče sluncí rozptylován a očekává zprávy o svém bratru,” řekl Furgan, „zahájíme útok v plné síle za účelem vyřazení jeho plavidla. Takovou příležitost si nesmíme nechat uniknout.”

Kyp sledoval chronometr Drtiče sluncí a s každou uplynulou chvílí byl čím dál vzteklejší. Kdyby stále nedoufal, že dostane zprávu o Zethovi, už dávno by vypustil jedno ze zbylých čtyř rezonančních torpéd do caridského slunce, stáhl se k okraji soustavy a díval se, jak vybuchuje ve žhnoucí bílou supernovu.

S přívalem statiky se před ním objevila projekce caridského komunikačního důstojníka s lítostivým, ale věcným výrazem ve tváři. „Pilotovi Drtiče sluncí -jste Kyp Durron, bratr Zetha Durrona, kterého jsme odvedli z kolonie Deyer?” Důstojník mluvil ztěžka a každé slovo vyslovoval s až přehnanou pečlivostí.

„Už jsem vám to řekl. Co jste zjistili?”

Komunikační důstojník jako by se na okamžik rozostřil. „S lítostí vám oznamuji, že váš bratr nepřežil základní vojenský výcvik. Naše cvičení jsou velice náročná a jsou sestavena tak, aby odradila všechny kromě těch nejlepších kandidátů.”

Kypovi zahučelo v uších, jako by slyšel zvuk valící se vody. Sice takovou zprávu očekával, ale potvrzení v něm vyvolalo vlnu zoufalství. „Jak… za jakých okolností zemřel?”

„Zjistím to,” řekl důstojník. Kyp čekal a čekal. „Během horského výcviku přežití byli on a jeho tým zaváti nečekanou sněhovou vánicí. Jsou tu jisté náznaky toho, že podstoupil hrdinskou oběť, aby ostatní členové týmu přežili. Mám tu v souboru veškeré detaily. Jestli chcete, mohu vám ho poslat.”

Nositelé Síly 11

„Ano,” řekl Kyp. V ústech měl sucho. „Pošlete mi všechno.” Vybavil se mu obraz jeho bratra: dva chlapci házející do vody malé rákosové lodičky a sledující, jak plují k močálům - pak výraz na Zethově tváři, když do jejich domova vtrhli stormtroopeři a odvlekli ho.

„Bude to chvíli trvat,” říkal komunikační důstojník.

Kyp sledoval, jak se data posouvají po obrazovce. Vzpomněl si na Exara Kuna, starodávného pána ze Sithu, který mu odhalil mnoho věcí, jež mistr Skywalker vyučovat odmítal. Zpráva o Zethově osudné smrti jakoby v Kypovi zpřetrhala poslední vlákna jeho křehkého sebeovládání. Teď už ho nemohlo nic zastavit.

Nebude mít s vražednou Caridou žádné slitování. Vytrhne tenhle císařský trn Nové republice z paty a pak se vydá svrhnout významné imperiální diktátory, kteří shromažďovali vojska poblíž galaktického jádra.

Čekal, až se Zethova složka celá nahraje do paměti Drtiče sluncí. Potrvá dlouho, než všechna ta slova vstřebá, než si vybaví každý detail ze života svého bratra, ze života, který měli prožít spolu…

Z tenkého závoje atmosféry na okraji planety se vynořila bojová skupina čtyřiceti stíhačů TIE a řítila se k němu. Na opačném obzoru se objevilo dalších dvacet uzavírajících obchvatný manévr. Ten trik se Zethovou složkou byla jen zdržovací taktika, která ho měla zaměstnat, zatímco Cariďané zahájí útok!

Kyp nevěděl, jestli se tím nechat pobavit, nebo rozzuřit. Přes tvář mu přelétl chmurný úsměv, který ale vzápětí zmizel.

Stíhačky TIE přilétaly a pálily salvy laserových výbojů, které měly patrně za cíl vyřadit jeho loď z provozu. Kyp slyšel, jak při dopadu bubnovaly o trup, ale kvantový vrstvený plášť dokázal odolat i turbolaserové palbě hvězdného destruktoru.

Jeden z pilotů TIE navázal s Kypem spojení. „Jste obklíčen. Nemáte šanci uniknout.”

„Fakt lituju,” řekl Kyp, „ale bílý vlajky mi právě došly.” Prostřednictvím senzorů vyhledal TIE v čele, která mu tu zprávu poslala. Zaměřil ji obrannými lasery a vypálil salvu, která projela napříč plochým solárním panelem stíhače. TIE se rozlomila v oranžovobílý ohnivý květ.

Ostatní stíhače zahájily ze všech stran odvetný úder. Kyp je zaměřil svými obrannými lasery a vybral si pět obětí. Tři se mu podařilo zasáhnout.

Využil extrémní pohyblivosti Drtiče sluncí a se zrychlením vyrazil vzhůru v okamžiku, kdy zbývající TIE spustily skrz šířící se exploze první vlny jeho obětí odvetnou palbu. Kyp se hlasitě rozesmál, když se v křížové palbě dva stíhače zasáhly navzájem.

Hněv se v něm vzedmul jako hradba a nabýval na síle. Rezervoár jeho moci rostl. Poskytl Cariďanům dostatečné varování, větší, než si zasloužili. Přednesl své ultimátum a Furgan poslal útočné lodi.

12 STAR WARS

„Tohle je poslední chyba, kterou kdy uděláte,” řekl.

Stíhače TIE pokračovaly v palbě a téměř pokaždé minuly. Laserové výboje se odrážely od pláště lodi, aniž působily nějaké poškození. Piloti zřejmě neuměli pořádně mířit a střílet. Nejspíš trávili všechen svůj čas výcvikem v simulátorech a ve skutečné vesmírné bitvě nikdy nebojovali. Kyp se místo toho spoléhal na Sílu.

Opětoval palbu a zničil další stíhač, ale pak usoudil, že pokračovat v bitvě mu nestojí za námahu. Měl před sebou větší cíl. Když se odpoutal od oběžné dráhy a nastavil kurz ke hvězdě v srdci soustavy, vyrazily za ním jako blesk dva rychlé TIE Interceptory.

Jediné poškození, které by snad mohli Drtiči sluncí způsobit, bylo zničit jeho malá laserová děla. Daale se kdysi podařilo vnější zbraňové systémy Drtiče sluncí vyřadit, ale novorepublikoví inženýři škody opravili.

Další TIE s proraženým trupem explodovala a vyvrhla přitom do vesmíru vzduch, který okamžitě zmrzl. Kyp proletěl jako šíp jejími troskami a zamířil přímo ke slunci. Přeživší císařští se řítili za ním a nepřestávali v palbě. Nevšímal si jich.

V mysli se mu pořád dokola přehrávala představa Zetha, zmrzlého a plného beznaděje během výcviku pro armádu, do které nikdy nechtěl vstoupit. Jediný způsob, jak mohl Kyp tu vzpomínku otupit, bylo očistit celou planetu ohněm; takovým ohněm, který mohl zažehnout jen Drtič sluncí.

Aktivoval palebné systémy rezonančních torpéd. Z toroidního generátoru na spodní straně Drtiče sluncí měla být v plazmovém výboji oválného tvaru vypuštěna vysokoenergetická střela.

Naposledy Kyp vystřelil tato torpéda do veleobrů v mlhovině. Caridské slunce byla jen obyčejná žlutá hvězda, ale i tak dokázal Drtič sluncí v jádru vyvolat řetězovou reakci…

Jak se Kyp hnal k planoucí kouli žlutého ohně, z chromosféry se po něm natáhly třepotající se protuberance. Plazmové vlny vynášely na povrch žhavé shluky plynu, kde se ochlazovaly a nořily se zpět do vroucích hlubin. Tmavé sluneční skvrny vystupovaly nápadně jako kazy. Zamířil na jednu takovou skvrnu, jako kdyby to byl střed terče.

Připravil rezonanční torpédo k odpálení a našel si čas, aby se ohlédl. Pronásledující TIE se od něj vzdálily; nechtěly se dostat k spalujícímu slunci tak blízko.

Před Kypem zablikaly zabezpečovací systémy, ale ten je ignoroval. Když se ovládací systém rozsvítil zeleně, stiskl odpalovací tlačítka a vystřelil syčící zelenomodrý elipsoid do nitra caridského slunce. Zaměřovači mechanismy torpéda samy naleznou jádro a vyvolají nezvratnou nestabilitu.

Nositelé Síly 13

Kyp se opřel do pohodlného pilotního sedadla a vydechl úlevou a odhodláním. Právě překročil bod, za nímž nebylo návratu.

Při vědomí, že je jen otázkou času, než bude vojenská akademie konečně zničena, by měl mít povznesenou náladu. Ale ani to vědomí nedokázalo odplavit žal, který cítil nad ztrátou svého bratra.

#**

Citadelou vojenského výcvikového střediska ječel alarm. Stormtroopeři pobíhali po dlážděných chodbách a zaujímali nouzová postavení na strategických místech, jak byli vycvičeni, třebaže tak úplně nevěděli, co by měli vlastně dělat.

Tvář velvyslance Furgana ztuhla v komickém výrazu ohromení. Jeho vyboulené oči vypadaly, jako by měly každou chvíli vypadnout z důlků. Rty třel o sebe, zatímco pátral po vhodných slovech. „Jak ale mohly všechny naše -tíhače TIE minout?”

„Neminuly, pane,” odvětil komunikační důstojník Dauren. „Vypadá to, že Drtič sluncí má nějaký neproniknutelný plášť, mnohem lepší než jakékoli itíty, se kterými jsme se doposud setkali.

Kyp Durron dosáhl našeho slunce. I když jsou zaznamenané údaje rušené koronálními výboji, zdá se, že odpálil nějaký druh vysokoenergetického projektilu.” Polkl. „Myslím, že víme, co to znamená, pane.”

„Pokud je to nebezpečí reálné,” odfrkl Furgan.

„Pane -” Dauren zápolil s narůstající nervozitou. „Musíme předpokládat, le reálné je. Nová republika byla vlastnictvím takové zbraně zcela zřetelně znepokojená. Hvězdy v mlhovině Kotel skutečně vybuchly.”

Hlas Kypa Durrona, který zazněl naráz ze všech interkomů, je přerušil. .Carido, varoval jsem vás - ale vy jste se rozhodli mě obelhat. Teď přijměte, co jste na sebe sami přivolali. Podle mých výpočtů bude trvat dvě hodiny, než jádro vašeho slunce dosáhne kritického stavu.” Na úder srdce se odmlčel. „Tolik času máte k evakuaci planety.”

Furgan udeřil pěstí do stolu.

„Pane,” ozval se Dauren, „co budeme dělat? Mám začít organizovat evakuaci?”

Furgan se nahnul nad panel, aby přecvakl spínač a přepnul kanál do hangáru v dolním shromaždišti citadely. „Plukovníku Ardaxi, neprodleně dejte nastoupit svůj oddíl. Naloďte se na palubu Vendetty. Útočná skupina bude na Anoth vyslána během jedné hodiny a já poletím s ní.”

„Ano, pane,” přišla odpověď.

Furgan se otočil ke komunikačnímu důstojníkovi. „Jste si jistý, že je bratr loho kluka mrtvý? Není tu nic, co bychom mohli použít jako páku?”

Dauren zamrkal. „Nevím, pane. Řekl jste mi, abych ho zdržel, tak jsem si tymyslel příběh a poslal mu falešný soubor. Chcete, abych to prověřil?”

14 STAR WARS

„Samozřejmě že chci, abyste to prověřil!” zařval Furgan. „Kdybychom mohli jeho bratra použít jako rukojmí, možná bychom toho kluka mohli donutit, aby účinek té superzbraně neutralizoval.”

„Hned to bude, pane,” řekl Dauren a začal prsty bušit do datapadů.

Šest Furganových velitelů výcviku, přivolaných kvílícím poplachem, na-pochodovalo do řídícího střediska a energicky zasalutovalo. Furgan, který byl menší postavy než jeho důstojníci, sepnul ruce za zády, vypjal hruď a oslovil je.

„Proveďte inventarizaci všech funkčních plavidel na Caridě. Úplně všech. Musíme nahrát datová jádra z našich počítačů a naložit tolik personálu, kolik pobereme. Pochybuji, že zvládneme evakuovat všechny, výběr bude tudíž proveden na základě hodnosti.”

„To jen tak opustíme Caridu bez boje?” namítl jeden z generálů.

Furgan na něj zaječel: „Naše slunce co nevidět vybuchne, generále! Jak s tím hodláte bojovat?”

„Evakuace na základě hodnosti?” pípnul Dauren a vzhlédl od panelu. „Ale já jsem jenom poručík, pane.”

Furgan s chmurným výrazem shlédl na muže shrbeného nad ovládacími panely. „To by vám tedy mělo dodat tím větší motivaci najít bratra toho kluka a donutit ho, aby to torpédo odvolal!”

Kyp zpola polarizovaným průzorem sledoval, jak se zbylé stíhaěe TIE stahují a míří zpátky ke Caridě. Spokojeně se pousmál. Bude to pěkná podívaná, sledovat panický úprk Cariďanů, zatímco se budou snažit pobrat z celé planety všechno cenné.

Celých dalších dvacet minut pozoroval proudy lodí startujících z hlavní citadely: malé stíhače, velké osobní transporty, vesmírné čluny StarWorker a jeden hrozivě vyhlížející dreadnaught.

Kyp se zlobil sám na sebe, že císařským dovolil odtáhnout s sebou tolik výzbroje. Byl si jistý, že ji nakonec použijí proti Nové republice. V tuhle chvíli ho ale těšilo, že sluneční soustavu zničí.

„Neuniknete,” zašeptal. „Několik z vás se možná odsud dostane, ale všichni neuniknete.” Pohlédl na chronometr. Teď, když hvězda začala pulzovat nestabilitou, dokázal přesněji určit, jak dlouho bude trvat, než slunce vybuchne. Cariďanům zbývalo dvacet sedm minut, než udeří první tlaková vlna.

Proud lodí se postupně vytrácel a už jen málo polorozpadlých plavidel se snažilo vymanit z gravitační studny. Carida zřejmě nebyla loděmi dostatečně vybavena; většinu jejího špičkového vybavení už nejspíš zrekvíroval vel-koadmirál Thrawn nebo nějaký jiný vojenský diktátor.

Nositelé Síly 15

Holopanel zablikal a posléze se objevil obraz komunikačního důstojníka…Pilote Drtiče sluncí! Tady poručík Dauren, volám Kypa Durrona - toto je výjimečný stav, mám naléhavou zprávu!”

Kyp si docela dobře dovedl představit, že kdokoliv, kdo zůstal na Caridě, by mohl chtít něco naléhavě sdělit! Dal si s odpovědí načas, jen aby si vychutnal, jak se komunikační důstojník potí. „Ano, co si přejete?”

„Kype Durrone, objevili jsme vašeho bratra Zetha.”

Kyp si připadal, jako by mu někdo vrazil světelný meč do srdce. „Cože? Řekli jste, že je mrtvý!”

„Pečlivě jsme to prověřili a nakonec jsme ho ve svých souborech přece jen našli. Je umístěn tady v citadele a nepodařilo se mu dostat se na transport z Caridy! Dal jsem ho zavolat ke svému komunikačnímu stanovišti. Za chvíli tu bude.”

, Jak je to možné!” dožadoval se Kyp vysvětlení. „Říkal jste, že zemřel při výcviku! Mám tady ty soubory, co jste mi poslal.”

„Zfalšovaná informace,” řekl poručík Dauren na rovinu.

Kyp křečovitě přitiskl víčka k sobě, když mu horké slzy vstoupily do očí a zamlžily zrak: náhle pocítil ohromnou radost nad tím, že jeho bratr stále žije, a vztek proto, že se dopustil té nejzásadnější chyby - věřil tomu, co mu rísařští namluvili.

Vrhl pohled na chronometr. Dvacet jedna minut do exploze. Kyp se opřel do ovládání Drtiče sluncí a jako laserová střela vyrazil zpátky k planetě. Pochyboval, že mu zbývalo dost času na záchranu bratra, ale zkusit to musel.

Zíral na odpočítávající časový displej. Oči ho pálily a cítil, jak jím projel otřes pokaždé, když přeskočilo další číslo.

Trvalo mu pět minut, než se dostal zpátky ke Caridě. V těsném oblouku masivní planetu obkroužil a přeletěl hranici mezi dnem a nocí. Zamířil k malému seskupení pevností a budov, které tvořily imperiální výcvikové ftředisko.

V malém holografickém poli se znovu objevil poručík Dauren a vtáhl do zorného pole stormtroopera v bílé zbroji. „Kype Durrone! Prosím odpovězte!”

„Jsem tady,” řekl Kyp. „Letím pro vás.”

Komunikační důstojník se otočil ke stormtrooperovi. „Dvacet jedna dvanáct, sundejte si přilbu.”

Stormtrooper si váhavě, jako kdyby něco takového už dlouhou dobu neudělal, stáhl přilbu. Zůstal stát a mžoural do nefiltrovaného světla, jako kdyby se na svět kolem sebe díval vlastníma očima jen zřídka. Kyp spatřil srd-cervoucí podobu, která mu připomínala tvář, již vídal, kdykoli se podíval na ucadlivou desku.

„Uveďte své jméno,” poručil Dauren.

16

STAR WARS

Nositelé Síly 17

Stormtrooper zmateně zamrkal. Kyp přemýšlel, jestli nebyl nadrogovaný. „Dvacet jedna dvanáct,” řekl stormtrooper.

„Ne služební číslo, jménol”

Mladý muž drahnou chvíli mlčel, jako kdyby se probíral zašlými, nevyužívanými vzpomínkami, než konečně vyrukoval se slovem, které znělo spíš jako otázka než odpověď.

„Zeth? Zeth Dur… Durron.”

Kyp ale nepotřeboval, aby mu říkal své jméno. Pamatoval si opáleného, šlachovitého mladíka, který plaval v deyerských jezerech a dokázal chytat ryby do malé ruční síťky.

„Zethe,” zašeptal. „Už letím.”

Komunikační důstojník zamával rukama. „Nestihnete to,” řekl zoufale. „Musíte zastavit torpédo z Drtiče sluncí. Přerušit řetězovou reakci. To je naše jediná naděje.”

„Nemůžu to zastavit!” odpověděl Kyp. „Nic to nedokáže zastavit.”

Dauren zaječel: „Když to neuděláte, všichni tu zemřeme!”

„Pak tedy zemřete,” řekl Kyp. „Všichni si to zasloužíte. Kromě Zetha. Letím pro něj.”

Jako blesk proletěl horní vrstvou caridské atmosféry. Rozžhavený vzduch se perlil po stranách superzbraně, jak před ní čelo tlakové vlny rozevíralo clonu. Za ním se šířily aerodynamické třesky.

Povrch planety se blížil závratnou rychlostí. Kyp přeletěl nad rozpraskanou a větrem ošlehanou pustinou posetou drsnými červenými skalami a rozlámanými kaňony. Daleko v otevřené poušti spatřil geometrické tvary, zřetelné dráhy silnic postavených imperiálními ženisty.

Drtič sluncí se jako meteor přehnal nad shlukem bunkrů a kovových baráků. Ojedinělí stormtroopeři pochodovali na cvičeních, aniž si byli vědomi toho, že jejich slunce má každou chvíli vybuchnout.

Na chronometru zbývalo sedm minut.

Kyp si vyvolal zaměřovači obrazovku a našel hlavní citadelu. Jeho lodí cloumal odpor vzduchu a pohazovaly s ní prudké poryvy větru, ale Kyp na to nedbal. Na povrchu kvantového pláště doutnaly plamínky vznícené atmosféry.

„Udejte přesnou polohu,” řekl Kyp.

Komunikační důstojník se rozvzlykal.

„Vím, že jste v hlavní budově citadely!” křičel Kyp. „Kde přesně?”

„V horních patrech nejjižnější věže,” odpověděl Zeth precizně ve vojenském stylu, když znovu vklouzl zpět do stormtrooperského výcviku.

Kyp spatřil ježaté štíhlé věže vojenské akademie zvedající se z náhorní plošiny poseté kamením. Jeho skenery promítly zvětšený obraz citadely a vyznačily věž, kterou Zeth uvedl.

Zbývalo pět minut.

„Zethe, připrav se. Letím k vám.”

„Zachránit nás oba,” řekl Dauren.

V Kypově nitru se cosi hnulo. Komunikačního důstojníka, který mu lhal, vyvolal v něm zoufalství a dotlačil ho k rozhodnutí zničit Caridu, chtěl ponechat napospas jeho osudu. Chtěl nechat poručíka zahynout v bouři spalujícího slunečního ohně - ale ten člověk mu protentokrát mohl pomoci.

„Běžte na otevřené prostranství. Budu tam ani ne za minutu. Na střechu se nedostanete včas, takže ji hodlám odstřelit.”

Dauren přikývl. Zeth konečně překonal svůj zmatek a řekl: „Kyp? Můj bratr? Kype, jsi to ty?”

Drtič sluncí přeletěl jako blesk nad zubatými minarety a vížkami caridské citadely. Celou pevnost obepínala mamutí zeď. Na nádvoří se mezitím stovky prchajících vojáků nižších šarží tlačily do malých letounů, které mířily vzhůru k obloze, třebaže bez hypermotorů neměly žádnou šanci peklu supernovy uniknout.

Kyp prudce zpomalil, dokud nezůstal stát na místě nad citadelou. Náhle sebou Drtič sluncí hodil ze strany na stranu, když ho zaměřily automatické obvodové lasery a vystřelily.

„Vypněte obranný systém!” zaječel na komunikačního důstojníka. Zaměřováním a ničením obvodových laserů jen zbytečně ztrácel čas. Dvě palebná stanoviště vybuchla v oblaku rozvířeného kouře, ale třetímu, blasterové-mu dělu, se podařil přímý zásah.

Superzbraň se neovladatelně roztočila kolem své osy, až narazila do zdi jedné z vysokých věží. Kypovi se podařilo znovu získat kontrolu a zvednout plavidlo vzhůru. Teď nebyl čas vybíjet si zlost. Nebyl čas na nic jiného než dostat se k věži.

Kyp uviděl, jak chronometr přeskočil ze ětyř minut na tři.

„Schovejte se!” vykřikl. „Chystám se rozbít střechu.”

Namířil na věž jednou ze svých zbraní a vystřelil - ale objevilo se jen hlášení CHYBA. Laserové dělo bylo při kolizi s věží poškozeno. Kyp zaklel a otočil loď, aby mohl použít jiný laser.

Po krátké řízené dávce se střecha věže protavila dovnitř. Kusy umělého kamene a kovové výztuhy se rozprskly do vzduchu. Kyp nahodil tažný paprsek, aby trosky vytáhl dřív, než se stačily probořit do nižších pater.

Přesunul Drtič sluncí nad kouřící kráter, který býval střechou. Zamířil skenery dolů a spatřil dva muže, jak se derou zpoza stolů, za kterými se ukryli.

Dvě minuty.

Kyp se vznášel nad nimi. Kdyby s lodí klesl níž, mohli by dosáhnout na žebřík vedoucí k poklopu, po kterém mohli vyšplhat do bezpečí chráněného Drtiče sluncí. Únikovou trasu už měl Kyp naprogramovanou.

UHERSKÉ HEADIŠTĚ

18 STAR WARS

Zatímco se k nim Kyp snášel, poručík Dauren se postavil a plastocelovým úlomkem udeřil Zetha do týla. Zeth klesl na kolena, potřásl hlavou a reflexivně vytáhl blaster. Komunikační důstojník se rozeběhl k žebříku, ale Kyp -rozzuřený tím, co Dauren provedl - zvedl loď z jeho dosahu.

Komunikační důstojník se hrnul dopředu a máchal kolem sebe rukama. Vyskočil a snažil se dosáhnout na příčky žebříku, ale minul se a místo toho pleskl dlaněmi o trup. Z rozžhaveného kvantového pláště se po Kypově plamenném sestupu atmosférou stále ještě kouřilo. Dauren si popálil ruce a zaječel.

Dopadl zpátky na zem a otočil se právě včas, aby spatřil, jak na něj Zeth míří blasterem. S přesností danou stormtrooperským výcvikem Zeth zacílil a vystřelil. Komunikační důstojník byl odmrštěn dozadu a místo hrudi měl jen zčernalou díru. Zhroutil se do sutin.

Jedna minuta.

Kyp vmanévroval Drtič sluncí zpátky na místo a spustil žebřík; ale Zeth se zhroutil na kolena. Po týle mu stékala krev a špinila bílou zbroj stormtrooperů. Nemohl se hýbat. Komunikační důstojník ho zranil příliš vážně.

Kyp v záblesku inspirace zaměřil bezvládné tělo svého bratra tažným paprskem, zvedl ho ze země a přitahoval k Drtiči sluncí. Tohle bylo ono. Nechal ovládání a hnal se k poklopu. Bude ho muset otevřít, sešplhat po žebříku a vynést bratra nahoru. Natáhl se po uzávěrovém mechanismu, kterým se Drtič sluncí otevíral -

A tehdy slunce Caridy vybuchlo.

Tlaková vlna se prohnala atmosférou a nesla s sebou okamžitý spalující žár. Celá citadela se proměnila v bouři plamenů.

Drtič sluncí se převracel ze strany na stranu a Kypa to odmrštilo proti opačné stěně kokpitu. Skončil s obličejem přilepeným na jednom z vnějších průzorů. Spatřil pohasínající obraz Zethova těla, který se měnil ve slábnoucí siluetu, jak se přes Caridu převalila energie z hvězdy.

Kyp se vytáhl do sedadla pilota. Stále otřesený použil své jediské instinkty a nahodil podsvětelné motory. První vlna ze supernovy představovala okamžitou radiaci, částice o vysoké energii vymrštěné výbuchem hvězdy. Asi o minutu později měla dorazit vlna silnější radiace.

Když vlny druhého hurikánu energie zasáhly Caridu a roztrhly ji ve dví, Drtič sluncí až nebezpečně prudce zrychlil po předem nastavené únikové trase.

Kyp cítil, jak mu gravitace stahuje tvář v grimasu. Oči měl křečovitě zavřené a po spáncích mu tahem zrychlení stékaly slzy mučivé úzkosti.

Drtič sluncí vyrazil z atmosféry a vstoupil do hyperprostoru. A zatímco se hvězdy kolem něj protáhly do čar a supernova po něm naposledy sáhla plamennýma rukama, vydal ze sebe Kyp táhlý, zmučený výkřik zoufalství nad tím, co udělal.

Jeho křik se spolu s ním ztratil v hyperprostoru.

Kapitola

2

Leía Organa Sólo se na Yavinu 4 vynořila z Milfennium Falconu a sehnula hlavu, aby sestoupila po rampě. Pohlédla k tyčící se budově Velkého massassiského chrámu.

To ráno na pralesním měsíci bylo studené a ze země se zvedala mlha, ulpívala na nízkých korunách stromů a ovíjela se kolem kamenného zikkuratu jako tenký bílý rubáš. Pohřební rubáš, blesklo jí hlavou. Pro Luka.

Už uplynul týden od chvíle, kdy studenti z akademie Jedi objevili na vrcholu chrámu Lukovo nehybné tělo. Odnesli ho dovnitř a snažili se o něj pečovat - ale nevěděli, co si počít. Ani ti nejlepší novorepublikoví lékaři nenašli žádné fyzické poškození. Shodli se na tom, že Luke je stále naživu, ale v úplné stázi. Jejich testy ani sondy nezaznamenaly žádnou odezvu.

Leia mohla sotva doufat, že by sama něco zmohla, ale aspoň mohla u svého bratra být.

Dvojčata s dupotem sestupovala po rampě Falconu a soupeřila, které z nich dokáže malými botičkami udělat největší ránu. Han kráčel mezi Jacenem a Jainou a držel je za ruce. „Nedělejte rámus, vy dva,” řekl.

„Jdem se podívat na strejdu Luka?” zeptala se Jaina.

„Jo,” odpověděl Han, „aleje nemocnej. Nebude s várna moct mluvit.”

„Umřel?” zeptal se Jacen.

„Ne!” řekla Leia ostře. „Tak pojďte. Půjdeme dovnitř chrámu.” Dvojčata seběhla napřed dolů po rampě.

Leia přecházela přes mýtinu a pronikavá vůně džungle v ní vyvolala hřejivé a svěží vzpomínky. Spadlé stromy, tlející listí a vůně květin se mísily v silnou směs pachů. Prázdné rozvaliny jako místo pro Lukovu akademii sa-

20 STAR WARS

ma navrhla, ale zatím se jí nepodařilo je navštívit - a teď přišla jen kvůli tomu, aby se podívala na bratra vystaveného k poslední poctě.

„Na tohle se vůbec netěším,” zamumlal Han. „Ani trochu.” Leía se k němu natáhla a vzala ho za ruku. Uchopil ji a držel pevněji a déle, než by čekala.

Z chrámu se ze stínů časného rána pomalu vynořily postavy v pláštích. Rychle jich napočítala dvanáct. V jejich čele rozpoznala rezavě oranžový obličej Calamarianky Cilghal. Leia osobně objevila v rybí ženě jediské vlohy a naléhala na ni, aby vstoupila do Lukovy akademie. Cilghal se s využitím svých osvědčených diplomatických schopností podařilo během těch strašných dnů následujících po pádu jejich mistra Jedi udržet všech dvanáct studentů pohromadě.

Leia poznala další učedníky pohybující se neslyšně po provlhlé půdě: Streena, staršího muže s neupravenými vlasy porůznu zastrčenými pod jediskou kápí. Dříve dělal prospektora na Bespinu, byl to poustevník ukrývající se před hlasy, které slyšel ve své hlavě. Viděla vysokou Kiranu Ti, jednu z dathomirských čarodějek, se kterými se Leia s Hanem setkali během svých bouřlivých námluv. Kirana Ti předstoupila a věnovala dvojčatům zářivý úsměv. Sama měla dceru, která zůstávala v péči ostatních čarodějek na její domovské planetě a která byla jen asi o rok starší než dvojčata.

Leia také poznala Tionne, které po zádech roucha splývaly dlouhé stříbřité vlasy. Tionne byla studentkou jediské historie a zoufale si přála sama se stát rytířkou Jedi.

Následoval zatvrzelý Kam Solusar, dříve zkažený Jedi, kterého Luke přetáhl zpět na světlou stranu. A Dorsk 81, zaoblený cizinec s hladkou kůží, generaci za generací klonovaný, neboť společnost, ze které pocházel, věřila, že už vytvořila dokonalou civilizaci.

Leia zbývající hrstku učedníků Jedi nepoznávala, ale věděla, že Luke byl ve svém hledání Jedi vytrvalý. Volání stále znělo po celé galaxii a zvalo všechny, kdo měli nadání, aby se stali novými rytíři Jedi.

I když byl jejich učitel zrovna v komatu.

Cilghal pozvedla oploutvenou ruku. Jsme rádi, že jste mohla přijít, Leio.”

„Dobrý den, paní velvyslankyně,” pozdravila ji Leia. „Co můj bratr - došlo k nějaké změně?” Ztěžka kráčeli zpátky k tísnivému chrámu. Leia už dopředu tušila, jak bude znít odpověď.

„Ne,” zavrtěla Cilghal pravidelnou hlavou. „Ale možná, že svou přítomností dokážete něco, co jsme my nedokázali.”

Dvojčata vycítila vážnost situace. Zdržela se chichotání a ani zatuchlé kamenné místnosti neprozkoumávala. Jakmile celá skupina vstoupila do zše-řelého hangáru v přízemí, zavedla Cilghal Leiu, Hana a obě dvojčata k tur—

INlositelé Síly 21

„Jacene, Jaino, pojďte,” řekl Han a znovu je chytil za ruce. „Třeba můžete strejdovi Lukovi pomoct.”

„Co mužem udělat?” zeptala se Jaina. Průzračně hnědé oči měla doširoka otevřené a zračila se v nich naděje.

„To ještě nevím, zlatíčko,” řekl. „Jestli na něco přijdeš, dej mi vědět.”

Dveře turbovýtahu se plynule zavřely a zdviž začala stoupat do horních pater chrámu. Dvojčata se v náhlém neklidu přitiskla k sobě. Od té doby, co se jednou svezla až úplně dolů do polorozpadlých spodních pater Imperiál City, se strachu z turbovýtahu ještě úplně nezbavila. Ale jízda byla brzy u konce a všichni vystoupili do velké audienční síně Velkého chrámu. Sluneční světlo ze střešních oken zalévalo širokou promenádu z naleštěného kamene, která vedla k vyvýšenému pódiu.

Leia si vzpomněla, jak na tom pódiu stála před mnoha lety, když byla zničena první Hvězda smrti a ona předávala medaile Hanovi, Chewbaccovi, Lukovi a dalším hrdinům bitvy u Yavinu. Teď se jí ale zastavil dech. Han vedle ní vydal hluboké, bolestné zasténání, jaké od něj nikdy předtím neslyšela.

Na katafalku na konci místnosti ležel Luke - jako tělo vystavené k pohřbu v prázdné síni plné ozvěn.

Srdce se jí rozbušilo děsem. Chtěla se otočit, aby se na něj nemusela dívat - ale nohy ji donutily jít vpřed. Kráčela rychlým krokem, a než dosáhla opačného konce promenády, přešla do běhu. Han ji následoval a na každé ruce nesl jedno z dvojčat. Oči měl zarudlé od toho, jak se snažil zadržet slzy. Leia už cítila, jak má vlhké tváře.

Luke ležel pokojně zabalený ve svém jediském rouchu. Vlasy měl učesané, ruce složené přes hruď. Kůži měl šedou a jako z plastu.

„Ach, Luku,” zašeptala.

„Skoda že ho nejde jednoduše rozmrazit,” řekl Han, „jako tenkrát, když jste mě zachránili z Jabbova paláce.”

Leia vztáhla ruku, aby se Luka dotkla. Použila vlastních schopností v Síle a snažila se proniknout hlouběji, dotknout se jeho duše - ale cítila jen studenou díru, prázdnotu, jako kdyby to, co bylo Luke, chybělo. Nebyl mrtvý. Vždycky věřila, že by to nějak poznala, kdyby její bratr zemřel.

„Spí?” zeptal se Jacen.

„Ano… svým způsobem,” odpověděla. Nevěděla, co jiného říct.

„Kdy se probudí?” vyptávala se dál Jaina.

„To nevíme,” řekla. „Nevíme, jak ho probudit.”

„Třeba když mu dám pusu.” Jaina se vyšplhala a s mlasknutím políbila strýčka na nehybné rty. Leia na absurdní okamžik zadržela dech v naději, že

dětské kouzlo třeba mohlo zabrat. Ale Luke se ani nepohnul.

22 STAR WARS

Nositelé Síly

23

, Je studený,” zamumlala Jaina. Dívenka zklamáním svěsila ramena, když se strýček neprobudil.

Han sevřel Leiu kolem pasu tak silně, že to až bolelo, ale nechtěla, aby ji manžel pustil.

Jeho stav se už celé dny nijak nezměnil,” ozvala se Cilghal stojící za nimi. „Přinesli jsme sem s ním i jeho světelný meč. Našli jsme ho ležet na vrcholu chrámu vedle jeho těla.”

Cilghal zaváhala, pak předstoupila a pohlédla dolů na Luka. „Mistr Skywalker mi řekl, že mám vrozený talent léčit pomocí Síly. Sotva mě začal učit, jak mám své dovednosti rozvíjet - ale už jsem vyzkoušela všechno, co znám. Není nemocný. Fyzicky s ním není nic v nepořádku. Vypadá to, jako by strnul v jediném okamžiku, jako by jeho duše odešla a jeho tělo čekalo, až se vrátí.”

„Anebo,” řekla Leia, „čeká, až najdeme způsob, jak mu pomoci, aby se vrátil.”

, Já nevím jak,” řekla Cilghal slabým, chraplavým hlasem. „Nikdo z nás to neví - zatím. Ale možná, že když budeme spolupracovat, přijdeme na to.”

„Máte alespoň nějaké tušení, co se skutečně stalo?” zeptala se Leia. „Objevili jste nějaké stopy?”

Náhle v Hanovi vycítila záchvěv zmatku. Cilghal odvrátila pohled velkých calamarianských očí, ale Han odpověděl s ponurou sebejistotou. „Byl to Kyp. Tohle udělal Kyp.”

„Cože?” vyhrkla Leia, prudce se otočila a zahleděla se na něj.

Han ze sebe překotně chrlil odpovědi. „Když jsem s Lukem mluvil naposledy, říkal, že se o Kypa bojí.” Ztěžka polkl. „Říkal, že Kyp si začal zahrávat s temnou stranou. Ten kluk ukrad loď Mary Jade a někam se zdekoval. Myslím, že se sem vrátil a Lukovi se postavil.”

„Ale proč?” ptala se Leia. „Kvůli čemu?”

Cilghal pokývala hlavou, která jakoby pro ni byla příliš těžká. „Tu ukradenou loď jsme opravdu našli stát před chrámem. Ještě tam stále je, takže nevíme, jak znovu odletěl… pokud neutekl do džungle.”

,Je to pravděpodobné?” zeptala se Leia.

Cilghal zavrtěla hlavou. „My všichni studenti Jedi jsme spojili svá nadání a pátrali jsme po něm. Na Yavinu 4 jeho přítomnost necítíme. Musel nějakým způsobem odletět jinou lodí.”

„Ale kde by si opatřil jinou loď?” zeptala se Leia, ale pak si náhle vzpomněla na užaslé novorepublikové astronomy, kteří přinášeli naprosto neuvěřitelné zprávy o tom, že se celé seskupení hvězd v mlhovině Kotel naráz proměnilo v supernovy.

Hlas jí přešel v šepot. „Mohl by Kyp vyzvednout z jádra Yavinu Drtič sluncí?”

Han zamrkal. „Jak by jen moh něco takovýho dokázat?”

Cilghal ztěžka svěsila hlavu. „Jestli se to Kypu Durronovi podařilo, pak je jeho moc mnohem větší, než jsme se obávali. Není divu, že dokázal porazit mistra Skywalkera.”

Han se zachvěl, jako kdyby se bál přijmout to, o čem v skrytu duše věděl, že je pravda. Leia cítila, jak v něm vřou emoce. Jestli tam někde venku Kyp řádí s Drtičem sluncí,” řekl, „budu se muset sebrat a zastavit ho.”

Leia se prudce otočila a podívala se na něj. Myslela na to, jak se Han pokaždé po hlavě vrhal do potíží. „To už máš zase záchvaty velikášství? Proč to musíš být zrovna ty?”

„Já jsem jedinej, koho možná poslechne,” řekl. Pohlédl stranou na Lukův mrtvolně bledý obličej. Viděla, jak se mu třesou rty.

„Koukni, jestli Kyp neposlechne mě, tak neposlechne nikoho - a bude navždycky ztracenej. Jestli je jeho moc tak velká, jak si Cilghal myslí, pak ten kluk rozhodně není nepřítel, kterýho si Nová republika může dovolit.” Vykouzlil jeden z těch svých pokřivených úsměvů. „Krom toho, to já ho naučil všechno, co o řízení tý lodi ví. Nemůže mi nic udělat.”

***

Večeře s učedníky Jedi byla chmurná.

Han v potravinových syntetizérech Falconu připravil těžké corellianské jídlo. Leia oždibovala nějaké kořeněné, smažené proužky masa z woola-mandra, kterého Kirana Ti ulovila v džungli. Dvojčata se cpala patlavým ovocem a bobulemi. Dorsk 81 pojídal nepříliš lákavě vyhlížející pokrm, který tvořily intenzivně zpracované potravinové kostky.

Konverzace byla minimální, jen sotva o něco víc než vynucené zdvořilostní fráze. Všichni se báli hovořit o tom, co je doopravdy trápilo - až konečně Kam Solusar břitkým hlasem řekl: „Doufali jsme, že pro nás máte nějaké nové zprávy, paní ministryně Organo Sólo. Poraďte nám, co bychom tu teď měli dál dělat. Jsme učedníci Jedi bez mistra. Trochu jsme se toho naučili, ale ne tolik, abychom mohli dál sami pokračovat ve výcviku.”

Tionne se k němu přidala: „Nejsem si jistá, jestli bychom se vůbec měli pokoušet učit se věcem, kterým nerozumíme. Podívejte se, co se stalo Gantorisovi! Zahubila ho nějaká zlá věc, kterou nechtěně objevil. A co Kyp Durron? Co když nás k sobě temná strana přiláká, aniž bychom o tom vůbec tušili?”

Starý Streen vstal a zavrtěl hlavou. „Ne, ne. To on\ Je tady! Neslyšíte ty hlasy?” Když na něj všichni upřeli pohledy, Streen se opět posadil a shrbil ramena, jako kdyby se pokoušel schovat se pod svým jediským pláštěm. Po-potáhl nosem, a než pokračoval, odkašlal si. „Já ho slyším. Zrovna teď mi našeptává. Pořád na mě mluví. Nemůžu před ním utéct.”

24

STAR WARS

Nositelé Síly

25

V Leie se v tu ránu zvedla naděje. „Luke? Slyšíš Luka, jak k tobě mluví?”

„Ne!” Streen se k ní prudce otočil. „Temný muž. Tajemný muž, stín. Mluvil s Gantorisem. Mluvil s Kypem Durronem. Vyzařujete světlo, ale stín pořád zůstává, našeptává, mluví.” Streen si přitiskl ruce přes uši a stiskl si spánky.

„Tohle je příliš nebezpečné,” řekla Kirana Ti a svraštila obočí. „Viděla jsem na Dathomiru, co se stane, když velká skupina propadne temné straně. Zlé čarodějky na mé planetě páchaly strašlivé věci celá staletí - a galaxie byla ušetřena jen proto, že se neměly jak dostat do vesmíru. Kdyby se jim podařilo rozšířit své temné dílo z jedné hvězdné soustavy do druhé…”

„Ano, všichni bychom měli s jediskými cvičeními přestat,” řekl Dorsk 81 a zamrkal velkýma žlutýma očima. „Tohle nebyl dobrý nápad. Neměli jsme to ani zkoušet.”

Leia prudce udeřila oběma rukama do stolu. „Přestaňte s takovými řečmi!” okřikla je. „Luke by se propadal hanbou, kdyby své studenty slyšel říkat takové věci. S takovým přístupem se nikdy rytíři Jedi nestanete.”

Soptila vzteky. „Ano, jisté riziko tu je. Rizika budou vždycky. Sami jste viděli, co se stane někomu, kdo není dost opatrný - ale to prostě a jednoduše znamená, že musíte být opatrní. Nenechte se svést temnou stranou. Poučte se z oběti, kterou učinil Gantoris. Poučte se z pokušení Kypa Durrona. Poučte se z obětí, které podstoupil váš mistr ve snaze vás všechny ochránit.”

Vstala a jednomu po druhém se podívala do očí. Někteří uhnuli. Jiní její pohled opětovali.

„Jste nová generace rytířů Jedi,” pokračovala. „Je to velké břemeno, ale vy ho musíte nést, protože vás Nová republika potřebuje. Staří rytíři Jedi chránili Republiku po tisíce generací. Jak jen se vy můžete vzdát, když se objeví první překážka?

Právě vy musíte být nositeli Síly, ať už se svým mistrem Jedi nebo bez něj. Učte se tak, jako se učil Luke: krok za krokem. Musíte spolupracovat, objevovat věci, které dosud neznáte, bojovat s tím, s čím se bojovat musí. Ale jediná věc, kterou nesmíte udělat, je vzdát to!”

„Má pravdu,” řekla Cilghal tím svým k zešílení klidným hlasem. „Když to vzdáme, Nová republika bude mít proti zlu v galaxii o jednu zbraň méně. I kdyby někteří z nás selhali, my ostatní musíme uspět.”

„Udělej to, nebo to nedělej,” přidala se Kirana Ti, a Tionne frázi, kterou jim mistr Skywalker vštípil, dokončila. „Není žádné zkusit.”

Leia se s bušícím srdcem a rozhoupaným žaludkem pomalu posadila. Dvojčata na matku užasle hleděla a Han jí obdivně stiskl ruku. Zhluboka se nadechla a chtěla se uvolnit -

Když vtom jí náhle samotnou duší otřásl dusivý výkřik smrti. Znělo to jako lavina uvnitř Síly, křik tisíců a tisíců životů zahubených v jednom jediném

okamžiku. Ostatní studenti Jedi sedící kolem stolu a všichni, kdo byli citliví v Síle, měli ruce obemknuté kolem hrudi nebo se křečovitě drželi za uši.

Streen vydal táhlé zaúpění. „Je jich moc, strašně moc!”

Leie hořela krev v žilách. Neviditelné drápy jí bolestivě drásaly páteř, škubaly za nervy a do celého těla vysílaly prudká trhnutí. Obě jediská dvojčata plakala.

Han, zmatený tím, co viděl, uchopil Leiu za ramena a zatřásl s ní. „Co se děje, Leio? Co se stalo?” Očividně nic necítil. „Co je?”

Zalapala po dechu. „Byla to… velká porucha… v Síle. Právě se stalo něco strašného.”

Leiu zaplavila studená vlna hrůzy, když si vzpomněla na mladého Kypa Durrona, propadlého temné straně a nyní ozbrojeného Drtičem sluncí.

„Něco strašného,” zopakovala, ale další Hanovy otázky už zodpovědět nedokázala.

Kapitola

3

Síla prostupovala všemi věcmi a protkávala vesmír v neviditelnou tapisérii, která poutala tu nejmenší živoucí bytost k té největší hvězdokupě. Součinnost činila celek mnohem větším, než byl součet jeho částí.

A když se jedno z těchto vláken přetrhlo, vzruch se šířil celou sítí. Akce a reakce… velké rázové vlny, které zasáhly všechny, kdo byli schopni slyšet.

Zničení Caridy se s jekotem šířilo Sílou, a jak se odráželo od dalších citlivých myslí, postupně sílilo. Vzedmulo se v příboj, který udeřil -

A probudil.

*##

Smyslové vjemy se do Luka Skywalkera nahrnuly jako bouře a vysvobodily ho z dusivé nicoty, která ho svírala a věznila. Jeho poslední výkřik mu stále zněl v uších, ale teď se cítil podivně otupělý.

Poslední věc, kterou si pamatoval, byla, jak se kolem něj omotávají hadovité úponky černé Síly. Hadi sithské moci, kteří povstali na výzvu Exara Kuna a Lukova padlého učedníka Kypa Durrona, do něj zabořili své zuby. Luke se proti spojené síle těch dvou nedokázal ubránit. Snažil se použít světelný meč, ale i to selhalo.

Luke padal do bezedné jámy hlubší než všechny černé díry Chřtánu dohromady. Nevěděl, jak dlouho byl takhle bezmocný. Pamatoval si jen prázdnotu, jen chlad… než ho cosi vytrhlo a uvolnilo.

Teď, když ho naplnil náhlý lomoz smyslových vjemů, mu chvíli trvalo, než si utřídil a pochopil všechno, co viděl: zdi velké audienční síně, kosočtvercové kameny, průhledné dlaždice poskládané v hypnotizujících vzorech, dlouhou promenádu a prázdné lavice rozložené po podlaze jako zamrzlé vl-INIositelé Síly 27

ny, místo, kde kdysi celá Povstalecká aliance slavila vítězství nad první Hvězdou smrti.

Lukovi hučelo v hlavě a jímala ho závrať. Přemýšlel, proč se cítí tak lehký, ale potom pohlédl dolů - a pod sebou spatřil své tělo, jak stále leží natažené a nehybné, s očima zavřenýma, s tváří bez výrazu.

Lukovi se ohromením a nevěřícností zamlžil zrak, ale přinutil se znovu zaostřit na vlastní rysy. Spatřil sotva znatelné jizvy od střetu se sněžnou wam-pou na Hothu. Jeho tělo bylo pořád zahalené v hnědém jediském plášti, ruce měl lehce složené na prsou. Po boku mu ležel světelný meč - válec ml-čenlivé plastoceli, krystalů a elektronických součástek.

„Co se to děje?” řekl Luke nahlas. „Haló?”

Slova mu hučela v hlavě jako vibrující vysílání, ale ve vzduchu vůbec nezazněla.

Konečně Luke pohlédl na sebe - tu část sebe, která byla při vědomí -a spatřil nehmotnou podobu, jako nějaký přízračný odraz svého těla, jako kdyby podle své představy o tom, jak vypadal, sestavil hologram. Jeho pří-zračné paže a nohy jako by byly oděné ve splývavém jediském plášti, ale jeho barvy byly vybledlé a slabé. Celé to lemovala jiskřící modrá záře, která *e při pohybu roztančila.

V návalu hrůzy a úžasu Luke náhle věděl, co se stalo. Sám se několikrát <etkal s mihotajícím se duchem Obi-Wana Kenobiho a Yody a také svého otce, Anakina Skywalkera.

Takže byl mrtvý? Zdálo se mu to absurdní, protože se mrtvý necítil - ale neměl to k čemu přirovnat. Vzpomněl si, jak těla Obi-Wana, Yody a Anakina po smrti všechna zmizela: Obi-Wan a Yoda po sobě zanechali jen zmačkané staré pláště, Anakin Skywalker jen prázdnou zbroj Dartha Vadera.

Proč tedy zůstalo jeho tělo neporušené a leželo natažené na vyvýšeném pódiu? Mohlo být příčinou to, že ještě nebyl úplný mistr Jedi, zcela odevzdaný Síle - nebo snad nebyl doopravdy mrtvý?

Luke zaslechl zabzučení, když k horní síni dorazil turbovýtah. Ten zvuk ¦ mu zdál strašidelný a nepřirozený, jako kdyby ho vnímal jiným smyslem než sluchem.

Dveře turbovýtahu se otevřely. Artoo-Detoo vysunul přední nohu s kolečky a vyjel ven. Pomalu, téměř uctivě se pohyboval po naleštěné kamenné promenádě. Ubíral se k vyvýšené plošině.

Lukův chvějivý obraz stál před ležícím tělem ve stázi a s pocitem radosti ¦ledoval, jak se k němu malý astromech blíží.

„Artoo, ani nevíš, jak rád tě vidím!” řekl. Cekal, že droid v nespoutaném * zrušení zapípá. Ale Artoo nijak nedal najevo, že by Luka slyšel nebo jinak zaznamenal.

28

STAR WARS

„Artoo?”

Artoo-Detoo se vzhůru po rampě vykodrcal k Lukovu zahalenému tělu. Droid táhle, žalostně houkl, jako by tím chtěl vyjádřit hluboký žal - pokud droidi skutečně dokázali takové emoce cítit. Lukovi rvalo srdce, když viděl, jak se jeho mechanický přítel na jeho tělo dívá. Droidův optický receptor blikl z červené na modrou a zase zpátky.

Luke si uvědomil, že droid sbírá údaje a kontroluje stav jeho těla. Zapřemýšlel, jestli Artoo zaznamená nějakou odlišnost, když byl teď Lukův duch volný; ale droid nic takového najevo nedával.

Luke se pokusil přesunout k Artoo, dotknout se jeho lesklého válcovitého trupu. Chvíli mu trvalo, než přišel na to, jak přízračnýma „nohama” pohnout. Jeho duch klouzal po podlaze se závratnou lehkostí. Ale když Artoo pohladil, jeho ruka prošla skrz.

Necítil s plastocelovým trupem droida žádný kontakt, žádný vjem podlahy pod nehmotnýma nohama. Luke se v naději, že nějak ovlivní jeho senzory, pokusil projít skrz droida, ale Artoo dál nerušené sbíral data.

Droid znovu smutně houkl, jako by se loučil, a potom se otočil a pomalu se odkodrcal zpátky k turbovýtahu.

Luke na něj zavolal: „Artoo, počkej!” Ale nedával si mnoho nadějí, že ho droid uslyší.

Náhle dostal nápad: spíše než nehmotnýma rukama se natáhl v Síle. Vzpomněl si, jak s Gantorisem pomocí malých šťouchnutí v Síle chřestili kovovými anténami ve vzdušných troskách Tibannopolis na Bespinu.

Luke se neviditelně natáhl, aby zaklepal na trup Artoo, a doufal, že se mu podaří vyvolat hlasité břink, které by droidovi alespoň napovědělo, že něco není v pořádku. Zatlačil a veškerou nehmotnou silou udeřil, ale podařilo se mu jen cosi, co podle něj zaznělo na droidově kovovém pouzdře jako sotva slyšitelná rána.

Artoo se zarazil, ale zatímco Luke sbíral síly na další útok v Síle, droid se rozhodl nevysvětlitelným zvukem nezabývat a vjel do turbovýtahu. Jakmile byl uvnitř, otočil naposledy optický senzor na tělo svého pána, vydal táhlý, sestupný hvizd a pak se dveře rázem zavřely. Luke slyšel hučení kabiny klesající zpět do spodních pater Velkého chrámu.

Zůstal v rozléhající se velké audienční síni úplně sám - opět při vědomí, ale jen jako přelud a očividně bezmocný. Bude muset najít jiný způsob, jak stávající nepříjemnou situaci vyřešit.

Pohlédl střešními okny chrámu ven do černoty hluboké noci pralesního měsíce a přemýšlel, jak se zachránit.

Kapitola

4

Chewbacca s nedočkavým wookieeským zavytím pobízel poslední příslušníky oddílu zvláštních jednotek do zbývajícího pěchotního transportu. Ostatní transportéry létaly celý den nahoru na coruscantskou orbitu a zase ipátky dolů a přepravovaly výzbroj, vybavení a personál k útočné skupině, ilerá se už shromáždila ve vesmíru.

Silně vyzbrojená bitevní skupina sestávala z jedné doprovodné fregaty . čtyř corellianských korvet - což představovalo dostačující palebnou sílu k okupaci tajného imperiálního výzkumného zařízení, stanice Chřtán, a ke jdolání jakéhokoliv odporu ze strany zbraňových vývojářů, kteří tam uvízli. Poslední tři opozdilci chránění lehkou zbrojí vyběhli po rampě do transportu « upevňovali si na zádech nacpané torny. Chewbacca počkal, až se vojáci připoutají do sedadel a stiskl tlačítko VOLNO, aby zvedl nástupní rampu.

..Svou netrpělivostí ničemu nepomůžeš, Chewbacco,” řekl See-Threepio. .Napětí je už tak dost vysoké a ty situaci prostě ještě zhoršuješ. Už teď mám : Kle mise špatný pocit.”

Chewbacca si jeho poznámek nevšímal a zavrčel na něj. Celý netrpělivý droida zvedl a s kovovým zařinčením ho hodil do jediného dosud volného sela - které bylo naneštěstí hned vedle toho Chewbaccova. No tohle!” ohradil se Threepio, zatímco se svědomitě zahákl do popru-„Dělám, co mohu. Tohle není obor, který by odpovídal mé kvalifikaci.” ewbacca se usadil do sedadla, které nikdy nebylo navržené na to, aby alo pojmout tvora takových rozměrů. Osrstěná kolena si musel přitáh-bezmála až k hrudi. Přál si, aby mohl být s Hanem v Millennium Fal-ale Han a Leia odletěli za Lukem Skywalkerem a Chewbacca cítil, že

I

30 STAR WARS Nositelé Síly 31

jeho hlavní povinností je vydat se zachránit wookieeské vězně, kteří zůstali ve stanici Chřtán.

Ostatní členové útočného oddílu si na sedadlech poposedávali, rozhlíželi se kolem a v duchu si ještě jednou procházeli seznam vybavení a procedur. Pageova komanda, elitní útočná jednotka, měla na starosti většinu mise v přední linii a spousta novorepublikové palebné síly jim měla poskytovat podporu. Velitel zvláštních operací, generál Crix Madine, poskytl zvláštním jednotkám důkladnou instruktáž ohledně strategie plánované okupace. Vojáci byli plně vycvičeni a po všech stránkách kompetentní.

Chewbacca si jen přál, aby pilot neotálel a konečně už odstartoval

Jedi pana Luka zase mohl vidět s Artoo-Detoo. Už je to hodně dávno, co jsem se svým protějškem mluvil naposledy.”

Aniž zpomalil, přešel Threepio plynule na jiné téma. „Opravdu nevím, čím mám být na této vojenské výpravě užitečný. V boji jsem nikdy nebyl příliš zdatný. Nemám boj rád. Nemám rád vzrušení v jakékoli podobě, třebaže jsem ho, zdá se, zažil až dost.”

Když transport zamířil ke shromáždění bitevních lodí na oběžné dráze kolem Coruscantu, setrvačnost přimáčkla Chewbaccu hlouběji do nepříjemně malého sedadla.

Threepio mluvil a mluvil. „Samozřejmě chápu, že technicky vzato se ode

Z pružných rtů se mu vydral táhlý vzdech, když si stísněně vzpomněl na mě očekává, že pomohu roztřídit data v počítačích stanice Chřtán, a domní-Hana. Na příležitost osvobodit týrané wookieeské otroky ale čekal hodná vám se, že bych mohl být nápomocen při překládání řeči cizích vědců - ale dlouho, nenašel by se snad nějaký jiný droid, který by byl k tomuto druhu úkolů lé-

Když byli on, Han a mladík jménem Kyp Durron na stanici Chřtán zajati pe kvalifikován? Nebere s sebou snad generál Antilles celý tým hackerských admirálem Daalou, byl Chewbacca donucen pracovat s dalšími zajatými Wo-droidů, kteří mají získat zašifrované údaje? Pageova komanda jsou na tako-okii na palubách hvězdných destruktorů a dole ve stanici samotné. WookioJ »é věci experti. Proč je musím zrovna já doprovázet a dělat všechnu tu těž-vé byli vězněni déle než deset let, nutili je k těžké práci a veškerý vzdoi kou práci? Nepřipadá mi to spravedlivé.”

z nich vyprchal. V Chewbaccovi při pomyšlení na jejich zničené životy vře-Chewbacca vyštěkl úsečný příkaz. Threepio na něj stočil žluté optické sen-la krev v žilách. roly’ ^teré sv”% rozhořčením. „A nebudu mlčet, Chewbacco. Proč bych tě

Nedávno s pomocí pochybných překladatelských schopností Threepio po tom, co jsi mi v Oblačném Městě nasadil hlavu obráceně, měl poslouchat? oslovil Chewbacca radu Nové republiky. Naléhal na ni, aby nechala stanici Kdybys ses během příprav na sestavení této skupiny sám ozval, mohl jsi je Chřtán obsadit a osvobodila wookieeské vězně a zároveň zabránila tomu, abJ přesvědčit, aby mi dovolili zůstat s paní Leiou. Ale ty sis myslel, že bych mohl projekty nových zbraní padly do imperiálních rukou. Když Mon Mothma náj být pro tuto misi přínosem, takže mě teď zkrátka budeš muset poslouchat.” vrh podpořila, rada ho schválila. Chewbacca se s rozmrzelým povzdechnutím natáhl a stiskl vzadu na krku

S mechanickým zaskřípěním a zaduněním kovu o kov se přistávací vzpěj Threepio vypínač. Droid se zhroutil do předklonu a zmlkl: jeho slova se póry zatáhly do trupu. Transport sebou škubnul a vznesl se na repulzorech. Po- «upně zadrhávala, až utichla. tom se odpoutal od přistávací plošiny a stoupal k obloze. Pod nimi se třpyt; la metropole Imperiál City.

Threepio začal mluvit sám se sebou. Chewbacca žasnul nad tím, jak sofistikovaný musí elektronický mozek droida být, když neustále objevuje tolik věcí, na které si stěžovat.

Jednoduše nechápu, proč mi paní Leia nařídila, abych s tebou letěl. Vždi rád jakýmkoli způsobem posloužím, samozřejmě, ale mohl jsem jí běhen návštěvy pana Luka na Yavinu 4 značnou měrou pomoci s hlídáním dětí. Dá vat na dvojčata pozor mi šlo opravdu výborně, nemyslíš?”

Chewbacca zamručel. Threepio pokračoval: „Pravda, sice jsme je v H< lografické zoo vyhynulých živočichů ztratili, ale to bylo jen jednou a nak nec to všechno dobře dopadlo.” Otočil zlatou hlavu

byl zticha. Threepio ho nevnímal. „Bylo by pěkné, kdybych se na akader

Na palubě pěchotního transportu si Pageova komanda - proslulá svým intenzivním výcvikem, chladnokrevnou efektivitou a dokonalou profesionalitou - dovolila Chewbaccovi za jeho čin zatleskat.

Generál Wedge Antilles na velitelském můstku doprovodné fregaty Ya-taris hleděl do hlubin vesmíru. Od kovových trupů lodí jeho flotily se odráželo sluneční světlo. Požádal o velení této mise, protože se chtěl vrátit na •ísto, kde Qwi Xux strávila značnou část svého života - a kde se možná ¦řývalo i tajemství jejích ztracených vzpomínek.

Yavaris byla silná loď, a to navzdory poněkud křehkému dojmu, který na-••¦zovala dlouhá úzká část spojující oba hlavní komponenty. Hranatá kon-Hrukce na zádi fregaty obsahovala podsvětelné motory, hypermotory a reak—

Jejich zrychlení narůstalo. Chewbacca zavřel oči a zavrčel na droida, ab»*y> které poháněly nejen motory, ale i dvanáct turbolaserových baterií

¦ivanáct laserových děl. Na opačném konci úzkého přemostění byla dále—

32

STAR WARS

Nositelé Síly

33

ko od motorů mnohem větší velící sekce, jež se protahovala dolů v hranatou konstrukci obsahující velitelský můstek, ubikace pro posádku, skenery a nákladový prostor, ve kterém byly pro plánovaný útok přepravovány dvě plné eskadry stíhaíů typu X-wing.

Posádku doprovodné fregaty tvořilo přibližně devět set zkušených vojáků, zatímco zbytek flotily - čtyři corellianské korvety - měl po stu členech posádky na každé plavidlo.

Wedge si z čela odhrnul tmavé vlasy a stiskl hranatou čelist. V doku na fregatě přistál poslední pěchotní transport a přivezl zbytek pečlivě vybraných členů speciálních oddílů.

Han Sólo v hlášení uvedl, že hvězdné destruktory admirála Daaly, vylákané ze shluku černých děr, aby potom rozsévaly zkázu po celé galaxii, už stanici Chřtán nechránily. Drahocenné informace o zbraních a vědci uvnitř byli ponecháni bez obrany. Pravděpodobně. Wedge byl na překvapení připraven, a to zejména od kongregace imperiálních zbraňových vývojářů.

Wedge na velitelském můstku Yavaris zapnul interkom. „Připravit k odletu,” rozkázal. Čtveřice korvet se přeskupila do kosočtvereěné formace kolem doprovodné fregaty. Vpředu Wedge spatřil pulzující modrobílou záři. když se řady masivních motorů probraly k životu.

Obrovské motory korvet byly dvakrát tak velké jako obytné prostory a řídící sekce ve tvaru kladiva. V podobné korvetě kdysi dávno cestovala princezna Leia, když ji zajal Vader se svým hvězdným destruktorem a žádal, aby vrátila ukradené plány Hvězdy smrti.

Sledoval, jak se světlem protkaná noční polokoule Coruscantu odvrací od flotily, zatímco se odkláněli z oběžné dráhy a míjeli kovové dokovací stanice a těžká parabolická zrcadla, která směřovala zesílené sluneční světlo na zmrzlé oblasti vyšší zeměpisné šířky a ohřívala je.

Přál si, aby Qwi bývala zůstala s ním a pozorovala odlet, ale ta byla dole v jejich kajutě, znovu si přehrávala informační pásky a studovala… a studovala. Jelikož se jí paměť sama od sebe nevracela, měla Qwi v úmyslu mezery chybějícími informacemi co nejrychleji zaplnit.

Hluboce se jí také příčilo pozorovat planetu z oběžné dráhy. Wedge to stálo hodně nenápadného povzbuzování, než mu konečně prozradila, že jí ter, pohled připomíná mládí, kdy byla držena jako rukojmí v orbitální výcvikové kouli a moffem Tarkinem podrobována tvrdému školení. Byla nucena sledovat, jak hvězdné destruktory třídy Victory likvidují plástvovité usedlosti jejího lidu, kdykoli studenti nedokázali úspěšně splnit zkoušku.

Když pomyslel na ta zvěrstva, kterých se Impérium na křehké a půvabné Qwi dopustilo, zaťal Wedge bezděky zuby. Otoěil se k posádce můstku. „Při praveni ke skoku do hyperprostoru?”

„Kurz nastaven, pane,” odvětil navigační důstojník. Wedge se zapřísáhl, že udělá, co bude v jeho silách, aby naplnil Qwiin život radostí… jakmile dobudou stanici Chřtán. „Vpřed,” zavelel.

***

V chráněných nižších palubách Yavaris uvnitř kajuty bez oken upírala Qwi Xux zrak na obrazovku s výukovým programem a mrkala indigovýma očima. Procházela soubor za souborem a vstřebávala informace tak dychti-. é. jak tatooinská pouštní houba saje kapky vlhkosti.

Na desce jejího pracovního stolu stála malá krychle s Wedgovým holografickým portrétem. Často po ní vrhala pohledy, aby si připomněla, jak vypadá, kdo to je, kolik toho pro ni znamená. Žádnou ze svých vzpomínek si po Durronově útoku na její mysl nemohla být jistá.

Nejprve zapomněla na Wedge samotného, stejně jako na všechen čas, který spolu strávili. Celý zoufalý jí všechno převyprávěl, ukázal jí obrázky, vzal )i na stejná místa, které spolu navštívili na planetě Ithor. Připomněl jí sta-eniště Katedrály vichrů, které navštívili na Vortexu.

Něco z toho jí v hlubinách mysli vyvolalo prchavé pableskujíoí obrazy, dost na to, aby věděla, že tam kdysi byly… ale už je nedokázala uchopit.

Další věci, o kterých jí Wedge řekl, se jí do myšlenek prudce vracely * křišťálovou průzračností, jež stačila, aby jí do očí vehnala palčivé slzy. Kdy-i iliv se to stalo, Wedge byl u ní, aby ji držel v náručí a konejšil ji.

„Ať už to bude trvat jakkoli dlouho,” říkal, „pomůžu ti vzpomenout si. A jestli nedokážeme tvoji minulost znovu odkrýt… tak ti pomůžu vytvořit ti nové vzpomínky, které ta prázdná místa zaplní.” Pohladil ji po ruce t ona přikývla.

Qwi si přehrála pásky se svým proslovem před radou Nové republiky, kde trvala na tom, aby se zbavili Drtiče sluncí a přestali ho zkoumat. Členové ra-r< se nakonec zdráhavě usnesli projekt ukončit tak, že plavidlo ponořili do jdra plynného obra. Ale teď se zdálo, že takové řešení nebylo dostačující, íí >y superzbraň udrželo mimo dosah tak silného vzteku a odhodlání, jaké měl lk\ p Durron.

Zatímco si na holopásce přehrávala řeč, kterou ponesla, slyšela vlastní Has, ale nepamatovala si, že by ta slova říkala. Uložila si tu vzpomínku do

vy, ale byl to jen vnější pohled viděný a zaznamenaný někým jiným. Ztěž-

vydechla a přešla k dalšímu souboru. Byla to sice těžkopádná metoda, ale ela stačit.

Hodně z jejích základních vědeckých znalostí zůstalo neporušeno, ale ur-é věci byly pryč úplně: porozumění mnohým problémům, návrhy nových

ani a nové myšlenky, které vypracovala. Zdálo se, že když se jí Kyp pro—

34

STAR WARS

Nositelé Síly

35

hrabával v mozku a vyrval z něj všechno, co nějak souviselo s Drtičem sluncí, vymazal cokoliv, co pokládal za podezřelé.

Teď musela Qwi obnovit všechno, co šlo. Netrápilo ji, že byly vědomosti o Drtiči sluncí ztraceny. Už předtím se zapřísáhla, že nikomu nevyzradí, jak zbraň funguje - a teď už to nikomu vyzradit nemohla, ani kdyby chtěla. Bylo lepší, když byly některé vynálezy zapomenuty…

Flotila shromážděná k útoku na Chřtán, mířící k systému Kessel, byla na cestě už skoro jeden den. Qwi většinu času studovala a oddechu si dopřála, jen aby si promluvila s Wedgem, který ji přišel navštívit, když splnil všechny své povinnosti na můstku. Když jí přinesl jídlo, pojedli spolu, povídali si, trávili čas tím, že se jeden druhému dívali do očí.

Zatímco seděla u datového terminálu, přicházel k ní Wedge, hladil ji po útlých ramenou a masíroval je tak dlouho, dokud se jí napjaté svaly neuvolnily a nerozehřály se. „Pracuješ příliš tvrdě, Qwi,” řekl jí nejednou.

„Musím,” odpověděla mu pokaždé.

Vzpomněla si na své mládí, kdy zoufale studovala a pro uspokojení mof-fa Tarkina svůj poddajný mladý mozek plnila vědomostmi z fyziky a inženýrství a technologie zbraní. Tvrdý výcvik přežila jedině ona. Kypovo hrubé propátrávání její mysli v ní tyhle bolestivé vzpomínky na dětství zanechalo -vzpomínky, které by raději zapomněla.

Některé věci z datapásek nebo výukových programů znovu získat nemohla. Musela se vrátit do stanice Chřtán, do laboratoří, kde strávila tolik let. Jedině pak bude moci určit, které vzpomínky se jí vrátí a čeho se ze své minulosti bude muset navždy vzdát.

Zaznělo znamení z interkomu a kajutu zaplavil Wedgův hlas: „Qwi, mohla bys prosím přijít na můstek? Rád bych ti něco ukázal.”

Potvrdila svůj příchod a při zvuku jeho hlasu se usmála. Turbovýtahem vyjela nahoru do velitelských věží fregaty a vystoupila na můstek hemžící se činorodou aktivitou. Wedge se otočil, aby ji přivítal - ale její indigové oči přitahoval široký průzor na přídi Yavaris.

Chřtán sice viděla už předtím, ale stejně se jí ústa otevřela úžasem. Kolem okrajů bezedných černých děr se v kolosálním tanci barev řítil neuvěří telný vír ionizovaných plynů a supražhavého prachu.

„Vystoupili jsme z hyperprostoru u systému Kessel,” řekl Wedge, „a rázujeme se podél vektoru, po kterém vstoupíme dovnitř. Myslel jsem, že byi to chtěla vidět.”

Polkla knedlík, který se jí utvořil v krku, a vykročila vpřed, aby ho vzal; za ruku. Černé díry tvořily bludiště gravitačních studní a slepých hyper prostorových cest; spletitým labyrintem umožňovalo průlet jen několik má lo nebezpečně „bezpečných” tras.

„Stáhli jsme kurz z Drtiče sluncí,” pokračoval Wedge. „Doufám, že se nic nezměnilo, protože jinak nás všechny čeká velké překvapení, až se pokusíme dostat se skrz.”

Qwi přikývla. „Mělo by to být bezpečné,” řekla. „Tu trasu jsem překontrolovala.”

Wedge jí věnoval pohled plný vřelosti, jako by mu její potvrzení dodalo víc jistoty než všechny počítačové simulace dohromady.

Shluk černých děr byl neskutečnou astronomickou zvláštností. Celá tisíciletí se astrofyzici snažili odhalit jeho původ - jestli ke vzniku černých děr vedla nějaká vrtošivá galaktická kombinace, nebo zda shluk pro vlastní účely zkonstruoval jakýsi nesmírně starobylý a mocný druh.

Chřtán vyzařoval intenzivní radiaci a dokonce i teď k sobě kesselskou soustavu přitahoval, což mělo v budoucnu znamenat její záhubu. Pokud šlo ale o přítomnost, Impérium nalezlo uvnitř shluku stabilní ostrov a vybudovalo tam tajnou laboratoř.

„Tak do toho,” řekla Qwi a vyhlédla ven na zářivé plyny, které hořely neuvěřitelně pomalu. Musela se toho hodně dozvědět - a vyrovnat si nějaké účty. „Jsem připravena.”

Lodi útočné flotily se rozdělily a jedna po druhé zamířily do srdce shluku černých děr.

Kapitola

5

Jedno křídlo přestavěného Císařského paláce bylo přeměněno v útulek pro vodomilné Calamariany, ve vlhké ubikace pro ty, které s sebou přivedl admirál Ackbar a kdo byli vyškoleni jako jeho specializovaní mechanici pro údržbu vesmírných lodí.

Útulek byl vybudovaný z hladké plastoceli a tvrdého kovu tvarovaného tak, aby uvnitř tyčícího se paláce připomínal korálový útes. Některé z kruhových světlíků byly obrácené ven ke třpytící se siluetě Imperiál City, zatímco jiné ústily dovnitř do uzavřené vodní nádrže, která jako uvězněná řeka cirkulovala obytnými prostorami.

Hlasitý výron páry z generátorů vlhkosti Terpfena vytrhl z úzkostlivého rozjímání. Divoce se po svém bytě rozhlížel a kulaté oči se mu protáčely, ale ve stínech nic neviděl, jen třpytivé modré světlo, které probleskovalo okny ústícími do vody. Díval se, jak se korytem pomalu šine šedozelená hltavka a filtruje ze slané vody mikroorganismy. Kromě generátorů páry a bublajících provzdušňovačů ve stěnách nádrže žádný jiný zvuk ticho nenarušoval.

Terpfen ve své mysli nic neslyšel, žádný nátlak od imperiálních pánů z Ca-ridy necítil už déle než den a nevěděl, jestli se má bát… nebo doufat. Furgan si z něj obvykle tropil žerty a pravidelně se mu vysmíval, jen aby mu připomněl svou neustálou blízkost. Teď se Terpfen cítil sám.

Císařským palácem se šířily zvěsti. Z Caridy byly zachyceny nouzové signály a pak bylo veškeré spojem přerušeno. Do oblasti byli vysláni novorepublikoví průzkumníci. Jestliže byla Carida nějakým způsobem zničena, císařská nadvláda nad jeho mozkem byla možná přerušena. Terpfen by mohl být konečně volný!

Nositelé Síly 37

Během kruté imperiální okupace vodního světa Calamari byl Terpfen vzat do zajetí. Podobně jako mnozí jiní z jeho lidí byl Terpfen odvlečen do pracovního tábora a přinucen pracovat v zařízení, kde se stavěla vesmírná plavidla.

Ale Terpfenovi bylo souzeno podstoupit zvláštní druh výcviku. Byl přepraven na imperiální vojenskou planetu Caridu, kde protrpěl týdny mučení a kondicionování, při kterém mu xenochirurgové odebrali části mozku a nahradili je uměle vypěstovanými organickými obvody, které Furganovi umožňovaly Terpfena ovládat jako dokonale zamaskovanou loutku. Když byl propuštěn, špatně sešité jizvy na jeho nafouklé hlavě sloužily ja-znamení jeho útrap. Také mnoho dalších Calamarianů bylo během oku-~e surově mučeno, a tak Terpfena nikdo nepodezíral ze zrady. Celé roky se snažil svým imperiálním pánům vzdorovat, ale polovina moz-nebyla jeho a císařští dohlížitelé s ním mohli manipulovat, jak se jim htělo.

Sabotoval rozšířený B-wing admirála Ackbara, který se posléze zřítil na Vortexu a zničil vzácnou Katedrálu vichrů, což mělo za následek, že Ackbar upadl v nemilost. Na jiný B-wing Terpfen namontoval sledovací zařízení, které mu umožnilo objevit polohu utajené planety Anoth, kde žil v odloučení malý Anakin Sólo, chráněný před slídivýma očima a nebezpečnou všetečností. Terpfen tuto klíčovou informaci předal dychtivému velvyslanci Furganovi - právě teď se nejspíš Cariďané vydávali do útoku, aby se třetího je-kého dítěte zmocnili. Terpfen se postavil před okno, které vedlo z šerého bytu do akvária, a po-loroval hltavku, jak se pomalu sune kupředu. Jakýsi vodní dravec na ni střemhlav zaútočil; tloukl přitom ploutvemi zakončenými ostny a zubatými listmi. Predátor se vrhal na hltavku… a podobně se imperiální vojsko vrh-na bezbranné dítě a jeho jedinou ochránkyni Winter, jež kdysi bývala iinou blízkou společnicí a důvěrnicí.

„Ne!” třískl Terpfen ploutvovitýma rukama do tlustého skla. Vibrace zu-ého dravce vyplašily, a ten vystřelil pryč hledat jinou kořist. Protoplaz-tická hltavka pokračovala dál svou cestou, aniž si uvědomovala, co se prá-odehrálo, a pátrala v cezené vodě po mikroskopické potravě. Možná byli jeho caridští páni dočasně zaměstnáni jinými věcmi… ale jest-h Terpfen doufal, že něčeho dosáhne, musel se do toho dát teď. Zapřísáhl se, íe nebude dbát na to, jaké škody tím na svém mozku způsobí.

Ackbar samotný zůstával ve svém dobrovolném vyhnanství na Calamari a pracoval se svými lidmi na opravách plovoucích měst, která byla zpusto-lena během nedávného útoku admirála Daaly. Ackbar prohlašoval, že už ho •ovorepubliková politika nezajímá.

38 STAR WARS

Vzhledem k tomu, že útok měl být podniknut proti malému Anakinovi, měl Terpfen v úmyslu obrátit se přímo na Leiu Organu Sólo. Mohla by mobilizovat novorepublikové vojsko a překazit císařským plány. Jenže s Hanem Sólem právě odletěla na pralesní měsíc Yavin…

Terpfen tam bude muset letět za ní, neoprávněně se zmocnit vesmírné lodi a setkat se s ní tváří v tvář. Ke všemu se přizná a vydá se jí na milost. Možná ho dá na místě popravit, k čemuž ostatně měla plné právo. Ale i to by byl spravedlivý trest za škody, které už způsobil.

Pevně rozhodnut a odhodlán - alespoň na tak dlouho, dokud zůstával svým pánem - se Terpfen naposledy rozhlédl po svém bytě. Otočil se od oken do akvária, připomínajícího mu domovský svět, který opustil, naposledy pohlédl k fasetovanému obzoru s kilometrovými mrakodrapy, blikajícími přistávacími světly a lesknoucími se raketoplány stoupajícími k světelnému oparu, který překrýval noc.

Pochyboval o tom, že Coruscant ještě někdy spatří. **#

Na nějaké uskoky neměl čas.

Prostřednictvím vlastních přístupových kódů si Terpfen otevřel cestu do servisního oddělení vesmírných stíhačů a rázným, sebejistým krokem vešel dovnitř. Jeho tělesný pach byl protkán napětím, ale pokud bude jednat rychle, nikdo si ničeho nevšimne dřív, než už bude příliš pozdě.

Obrovská odletová vrata byla na noc uzavřená. U jednoho stíhače B-wing postávali dva calamarianští mechanici. Hlouček štěbetajících Ugnaughtů pracoval pod hypermotory dvojice X-wingů, které byly propojeny za účelem výměny dat z navigačních počítačů.

Terpfen se vydal k B-wingu. Jak se blížil, jeden z Calamarianů mu zasalutoval. Druhý, žena, se spustil z pilotní kabiny a shodil si z ramenou síťovou brašnu s nástroji. Terpfen si už předtím z vlastního terminálu ověřil stav tohoto stíhače a věděl, zeje připraven k odletu. Nepotřeboval se na nic ptát, ale posloužilo to k odvedení jejich pozornost.

„Byly opravy dokončeny podle plánu?”

„Ano, pane,” odpověděl Calamarian. „Jak to že jste tak pozdě ještě vzhůru?”

„Jen si musím vyřídit nějaké osobní záležitosti,” řekl a sáhl do kapsy pilotní kombinézy, kterou měl na sobě. Bleskově vytáhl blasterovou pistoli nastavenou na omráčení. Vystřelil v rozmáchlém oblouku a oba Calamariany modrými vlnami zasáhl. Muž se bez hlesu sesul na zem. Žena se v bezvědomí klátila na příčce žebříku a narážela do boku B-wingu. Konečně jí paže ochabla; prudce dopadla na tvrdou podlahu.

Ugnaughti u X-wingů ustali v klábosení a překvapeně zůstali stát; pak začali vřeštět. Tři se rozeběhli k poplašnému zařízení vedle ovládání vrat.

Nositelé Síly 39

Terpfen zamířil, znovu stiskl spoušť a výstřelem je poslal k zemi. Ostatní zvedli krátké a tlusté ruce na znamení, že se vzdávají, ale brát zajatce bylo pro Terpfena příliš riskantní, a tak je omráčil také.

Odhodlaně po hladké podlaze pospíchal k ovládání vrat. Ze smaltovaného odznaku na levé hrudi vytáhl ukrytý hackerský čip, který mu císařští poskytli před mnoha měsíci pro případ, že by musel rychle uprchnout. Teď ale Terpfen využíval imperiální technologii pro blaho Nové republiky.

Zastrčil malý kotouček do vstupní mechaniky a stiskl tři tlačítka po sobě. Elektronika zahučela, když načítala informace z čipu. Hackerský čip přesvědčil ovládání, že Terpfen má příslušné prioritní kódy a že má autorizaci jak od admirála Ackbara, tak od Mon Mothmy.

Těžká vrata se se zasténáním a zaduněním rozevřela. Před hangárem hvízdal noční vítr, v poryvech se stáčel dovnitř a přinášel s sebou lezavý vzduch.

Terpfen vykročil k opravenému B-wingu, zasunul své široké ruce pod paže ležícího Calamariana a odtáhl ho po hladké podlaze pryč. Položil mechanika vedle zhroucených těl Ugnaughtů.

Když Terpfen přenášel mechaničku, slabě zasténala. Paže, zlomená při pádu, jí visela v nepřirozeném úhlu. V Terpfenovi se na okamžik ozvaly výčitky svědomí a zaváhal, ale neúmyslnému zranění se nešlo vyhnout. Postačí pár hodin v bactové nádrži a bude zase jako rybička.

Tou dobou už bude Terpfen na cestě k Yavinu 4.

Vyšplhal se do pilotního sedadla B-wingu a zapnul ovládání. Všechny kontrolky se rozsvítily zeleně. Zavřel kryt kokpitu. Rychlostí, které motory B-wingu dokázaly vyvinout, by se na Yavin mohl dostat za rekordní čas. Nic mého mu nezbývalo.

Terpfen nemotorně vyhlížející plavidlo zvedl na repulzorech a nasměroval ho k otevřeným vratům.

Do uzavřeného kokpitu proniklo kvílení poplachu vibrující ze servisního sdělení. Terpfen otočil hlavu, aby zjistil, co se zvrtlo - a zahlédl dalšího Ignaughta, který se nejspíš schovával v kokpitu X-wingu. Osamělý L gnaught v panice vyklouzl ven a docupital k panelu spouštějícímu poplach.

Terpfen v duchu zaklel; věděl, že si musí pospíšit. Doufal, že se ven nebude muset probojovávat.

Zapnul manévrovací trysky a jako střela vyrazil z široké tlamy startovacího hangáru. Ukradený B-wing se bleskově vzdaloval od obrovských coruscantských věží a po strmé přímočaré trase zamířil na oběžnou dráhu.

Oklamáním novorepublikových bezpečnostních monitorů se nemohl zdr—

vat. Bude to vypadat, že je imperiální sabotér, který unáší stíhač. Kdyby zajali, vyslýchali by ho tak dlouho, až by bylo na záchranu malého Ana-i.na příliš pozdě. Terpfen spáchal proti své vůli mnoho špatností, ale teď

40

STAR WARS

Nositelé Síly

41

když byl od imperiální nadvlády konečně osvobozený, jakékoli selhání b V temnotě vesmíru se míhal kolem matně se třpytících úlomků kovu, re-bylo jeho vlastní vinou. Na nikoho jiného to svalovat nemohl. tktorových pouzder a plátů z trupů rozstřílených nákladních lodí. Proklouzl

Překvapilo a vyděsilo ho, jak rychle coruscantské bezpečnostní síly odnahoru nad spletenec nosníků a kolem z velké části netknutého plochého so-startovaly a začaly ho pronásledovat. V nízké výšce přelétly čtyři X-winglárního panelu ze zničeného stíhače TIE. a nasměrovaly se na jeho osamocený stíhač. Vpředu nad ním visel proražený trup velké lodi - loronarského útočného

Terpfenův komunikátor zabzučel. Jeden z pronásledujících pilotů k němikřižníku -, ze které potom, co její hypermotory následkem přímého zásahu promluvil: „B-wingu, dopustil jste se nepovoleného odletu z paláce. Okamwbuchly, zbylo sotva víc než kostra nosníků a rozštíply plášť, žitě se vraťte, nebo zahájíme palbu.” Terpfen se řítil k vraku s vědomím, že prostřelená dutina v jeho středu by-Terpfen jen přidal energii do štítů obklopujících jeho plavidlo. B-wing by la právě tak široká, aby přímo skrz ni mohl proletět B-wing. Dráhu si už do-jedním z Ackbarových cenných přispění k povstání a byl dokonalejší ne předu nastudoval a doufal, že riskantnost takového manévru přinutí jeho prastarší modely X-wingů. Terpfen jim mohl uletět z dosahu a pravděpodobni následovatele, aby se stáhli, a poskytne mu dostatek času na to, aby skočil přestát několik přímých zásahů - ale nebyl si jistý, jestli dokáže vydržet spo do hyperprostoru. léčný nápor palebné síly čtyř X-wingů. Aniž zpomalil, proletěl Terpfen zející dírou ve vraku útočného křižníku.

„Stíhači B-wing, tohle je vaše poslední šance,” řekl pilot X-wingu a vy Dva X-wingy se oddělily, dalšímu se podařilo následovat ho přímo po jeho střelil nízkokapacitní výboj, který se rozprskl o Terpfenovy štíty. Varovný vý trase. Čtvrtý se jen o mikron odchýlil a zavadil křídly o ostrou podpěru. X-střel B-wing pošťouchl, ale nezpůsobil žádné škody. -wing šel do vývrtky a narazil do trosek; jeho palivové nádrže explodovaly.

Terpfen prudce přidal rychlost a sepnul přídavné spalování, což ho katapul Terpfen cítil, jak mu děs zaryl své spáry do srdce. Vůbec nechtěl, aby ně-tovalo do světelného oparu na nízkou planetární orbitu, kterou jeho palubní na kdo kvůli němu zemřel.

Poslední X-wing visel těsně za ním a rozzuřený nad smrtí svého spolubo—

vigační systémy vyznačily silnými červenými čárami značícími nebezpečí.

Bitva za znovudobytí Coruscantu a svržení imperiálních frakcí vzájemně jovníka neustále pálil, válčících mezi sebou byla před rokem vyhrána jen za cenu neuvěřitelné destrukce. Mnoho zničených bitevních lodí zůstalo na nízké orbitě, kde se na hromadily v jedno obrovské smetiště. Pracovní čety je rozebíraly už celé měsíce, opravovaly ty, které šlo ještě zachránit, a zbytek posílaly dolů, aby př efektním sestupu shořel v atmosféře. Tato činnost však měla během kritick

Terpfen zkontroloval štíty a zjistil, že pod náporem začínají ochabovat. Nevyčítal pronásledujícímu pilotovi jeho zuřivost, ale ani se teď nemohl vzdát. Soustředil se na ovládací panely. Navigační počítač nastavil nejlepší kurz do -ystému Yavin.

Než mu štíty stačily zkolabovat, vyletěl Terpfen po přímém kurzu z orbi—

fáze formování Nové republiky nízkou prioritu. Po dobře vyznačených dra-tálního roje trosek ven. X-wing na něj znovu zaútočil a pálil po něm ze všech hách stále obíhala velká skládka trosek. ibraní. Jakmile Terpfen dosáhl otevřeného prostoru, nahodil hypermotory.

Jenže Terpfen prostudoval rozmístění pokroucených vraků už předen V jediném okamžiku se B-wing vrhl vpřed a ocitl se zcela mimo dosah pro-a vytvořil si vlastní orbitální mapu. Objevil nebezpečnou cestu bludištěm následujícího stíhače. Mezi bílými hvězdnými čarami, které vypadaly jako tak úzkou, že ji bude muset proletět bez nulové chybové tolerance - ale nej-kopí chystající se ho probodnout, Terpfen za tichého třesknutí zmizel v hy-spíš to byla jeho nejlepší příležitost. Byl si jistý, že poplach se rozezněl ve perprostoru. všech coruscantských bezpečnostních systémech a zanedlouho se k němt začnou slétávat celé eskadry stíhačů.

Terpfen nechtěl bojovat. Nechtěl způsobit další škody a úmrtí. Chtěl uniknout tak rychle a bezbolestně, jak jen to bude možné.

Když nechal příkrov atmosféry za sebou, byly mu X-wingy v patách a terJ už střílely naostro. Terpfen odmítal palbu opětovat, ačkoliv kdyby se mu podařilo jeden nebo více stíhačů poškodit, byl by jeho únik snazší. Ale nechtěl mít na svědomí smrt nevinného pilota. Už takhle se musel vyrovnat s tolika úmrtími.

Kapitola

6

Han Sólo držel Leiu v dlouhém objetí. Oba stáli před Millennium Falconem a nesnesitelná vlhkost džungle se jim lepila na kůži jako mokrý hadr. Han Leiu znovu objal a nasál její vůni. Koutky úst se mu zvedly v toužebném úsměvu. Cítil, jak se přitisknutá k němu třese - anebo se to možná třásly jeho ruce.

„Vážně už musím jít, Leio,” řekl. „Musím Kypa najít. Možná ho dokážu zastavit, než vyhodí do luftu další hvězdný soustavy a zabije ještě víc lidí.”

„Já vím,” řekla. Jen bych si přála, abychom to mohli zařídit tak, že bychom ta naše dobrodružství měli častěji spolul”

Han se neúspěšně pokusil o svůj proslulý bezstarostný úsměv. „Budu na tom pracovat,” slíbil. Pak ji dlouze a vášnivě políbil. „Příště už se nám to povede.”

Sehnul se a vzal do náručí dvojčata. Jacen a Jaina by očividně raději šli zpátky dovnitř a hráli si v chrámech.

Děti objevily malou smečku woolamandrů, kteří se uhnízdili v nepoužívaném křídle Velkého chrámu, a Jacen ve svých útržkovitých větách tvrdil, že s těmi tvory umí mluvit. Hana by jen zajímalo, co přesně ta chlupatá a hlučná, na stromech žijící zvířata chlapci odpovídala.

Couvl k nástupní rampě. „Víš, že potřebuju, abys tu zůstala v bezpečí s dětma,” řekl Leie. „A s Lukem.”

Přikývla. Tohle už spolu probrali. „Dokážu se o sebe postarat. A teď už běž. Jestli můžeš Kypa nějak zastavit, neměl bys tu ztrácet čas.”

Naposledy ji políbil, zamával dvojčatům na rozloučenou a zmizel v lodi.

Nositelé Síly

43

V otočném koktejlovém salonku ve výšinách Imperiál City vytáhl Lando Cal— <sian ovocný řapík ze svého nápoje dřív, než se stačil na dně sklenice zakořenit. Usrkl šumivé směsi ze své sklenky a usmál se přes stůl na Maru Jade.

„Určitě si už nedáš nic k pití?” zeptal se. S těmi exotickými vlasy, vyso-ivmi lícními kostmi, plnými rty a očima barvy vzácných drahokamů vypadala překrásně. První skleničky se sice ještě ani nedotkla, ale on se přesto snažil stále vyzařovat sebedůvěru.

„Ne, díky, Calrissiane. Máme před sebou nějaké to jednání.”

Za okny vyhlídkového salonku se třpytil bývalý Císařský palác, křišťálové .pže a mrakodrapy, které se natahovaly až k okraji atmosféry. Nad budovami poletovala vznášedla, zobrazovala zprávy v několika jazycích a převážela turisty, kteří chtěli pozorovat západ slunce a rozjasňující se světelný opar. Na obloze visela dvojice nestejně velkých měsíců a ozařovala rušné velkoměsto.

Místností se nesly hudební tóny vyluzované složitým, mnohavstevným i několikařadým klávesovým nástrojem, v jehož středu seděl nafialověle čer-nv tvor s mnoha chapadly. Chvějícími se brvami hrál na ohromující množství kláves najednou. Na neforemné hlavě měl místo očí strupaté bubínkové membrány různých rozměrů, takže byl schopen slyšet neuvěřitelnou škálu rvuků. Mával chapadly kolem sebe a hrál s nimi na horní klávesy, vyluzoval nižší rezonance a hrál tóny tak vysoké i tak hluboké, že je lidské ucho ani nedokázalo zachytit.

Lando polkl další doušek a s povzdechnutím a mírným úsměvem se opřel tady do křesla. Elegantní plášť vínově červené barvy si přehodil přes opěradlo. Mara Jade na sobě měla jen přiléhavou kombinézu; křivky jejího těla připomínaly riskantní trasy skrze složitou planetární soustavu.

Lando se na ni přes stolek podíval. „Takže, myslíš, že by Pašerácká aliance měla zájem o dohodu o distribuci glitterstimu z Kesselu?”

Mara přikývla. „Myslím, že to můžu zaručit. Moruth Doole dopustil, aby doly na koření upadly do skutečně žalostného stavu. Pašování z Imperiální-ho nápravného zařízení pro černý trh začalo jít na nervy každému pašeráko-I s kouskem sebeúcty, který se snaží vydělat si na živobytí. Bylo zapotřebí mocných kriminálních šéfů, jako býval Jabba, s dostatečně pevnou rukou, aby se to vyplácelo.”

„Mně se to vyplácet bude,” řekl Lando, sepjal ruce a položil je na stůl. _0d dargulský vévůdkyně jsem dostal odměnu milion kreditů, kterou můžu uvestovat do pozvednutí systému na mnohem sofistikovanější úroveň.”

„Co máš přesně v plánu?” zeptala se Mara a naklonila se k němu blíž.

Lando na to zareagoval tak, že se sám nahnul nad stůl a přiblížil své hnědé oči k jejím. Tep mu prudce zrychlil. Mara se zamračila a opět se napřímila. Stále čekala, až odpoví.

44

STAR WARS

Nositelé Síly

as

Odmítnutý Lando hledal vhodná slova. „Ehm, nemám zrovna tu věznici, kam Doole soustředil svoje operace, v lásce, ale myslím, že ji pro začátek můžu využít. Většina starýho nápravnýho zařízení by se rozebrala, ale budo-vy by se daly použít pro novou základnu.

A taky nehodlám využívat práci otroků. Myslím, že bysme mohli sehnat nějaký pracovní droidy. Na Nkllonu jsem se s nějakejma sofistikovanejma těžebníma systémama seznámil, a když použiju suprachladící zařízení, infračervený signatury nebudou přitahovat ty energopavouky, co předtím dělali tolik potíží.”

„Droidi nezvládnou všechno,” namítla Mara. „Budeš tam dole taky potřebovat nějaké lidi. Koho chceš na provoz podniku v tak odporném prostředí sehnat?”

„Odporným možná pro lidi,” řekl Lando, dal si ruce za hlavu a napřímil se, „ale ne pro některý jiný druhy. Konkrétně mám na mysli jednoho starýho přítele, Niena Nunba. V bitvě u Endoru mi dělal na Fakonu kopilota. Je to Sullustan, takový malý stvoření, který vyrostlo ve spleti chodeb a jeskyní na nehostinným vulkanickým světě. Doly na koření bude pokládat za luxusní letovisko!” Na Marin skeptický pohled jen pokrčil rameny. „Hele, už jsem s nim spolupracoval a věřim mu.”

„Zní to, jako že máš skoro na všechno odpověď, Calrissiane,” řekla Mara. „Ale zatím jsou to jen řeči. Kdy hodláš letět na Kessel a dát se do práce?”

„No, o svoji loď jsem přišel tam. Musim se dostat zpátky na Kessel, abych si Lady Luck vyzved a celej ten podnik spustil.” Nadzdvihl obočí. „Když už jsme u toho, nemohla bys mě tam hodit?”

„Ne,” Mara Jade vstala. „To nemohla.”

„No dobře. Sešla by ses se mnou za jeden standardní týden na Kesselu? Do tý doby už bych měl mít solidní povědomí o tom, jak to bude probíhat. Můžeme tak položit základy pro dlouhodobé a trvalé partnerství.” Opět se na ni usmál.

„Obchodní partnerství,” řekla, ale ne tak ostře, jak by mohla.

„Určitě nechceš přijmout pozvání na večeři?” zeptal se.

„Už jsem měla potravinovou tyčinku,” řekla a otočila se k odchodu. „Jeden standardní týden. Uvidíme se na Kesselu.” Obrátila se a odešla.

Lando za ní poslal polibek, ale to ona neviděla… což bylo nejspíš dobře.

Chapadlovitý hudebník za klávesovým nástrojem hrál tklivou melodii plnou neopětovaných emocionálních rezonancí.

***

Než vě špatně větraném zasedacím sálu rady oslovil shromážděné senátory, generály a Mon Mothmu samotnou, polkl Han Sólo knedlík, který se mu utvořil v krku.

„Moc často k tomuhle” - snažil se najít vhodná květnatá slova, kteří Le-.a používala při jednání s politiky - „k tomuhle, ehm, vznešenému shromáždění nehovořím, ale potřebuju pár informací, a to rychle.”

Mon Mothma se zesláble narovnala. Lékařský droid stojící poblíž obslu-loval tiché monitorovací přístroje a systémy podpory života napojené na pre-ndentčino tělo. Její kůže byla nasedla, jako kdyby už odumřela a každou -hvíli se měla odloupnout z kostí. S tím, jak postupně chřadla, se prezident-id vzdala veškeré snahy zakrýt chátrající zdraví.

Podle Leiy měla Mon Mothma s tou podivnou, zhoubnou nemocí před se-k jen pár týdnů života. Když ji ale Han teď viděl, moc by si nevsadil na to, te tak dlouho vydrží.

„Co přesně,” začala Mon Mothma - pak se zarazila, aby se zhluboka nadechla - „potřebujete vědět, generále Sólo?”

Han znovu polkl. Pravdu nemohl zatajit, třebaže to nerad připouštěl. „Kyp Durron býval můj přítel, ale nějak se zkazil. Napadl Luka Skywalkera. Zmocnil *¦ Drtiče sluncí a vyhodil do povětří mlhovinu Kotel, aby zničil flotilu admirála Daaly. Leia a všichni učedníci na Yavinu prošli něčím, co nazvali ,velkou poruchou v Síle’, a Leia je přesvědčená, že Kyp moh provést ještě něco dalšího.”

Generál Rieekan na Hana pohlédl unavenýma očima a drsným hlasem promluvil. Rieekan byl velitelem základny Echo na Hothu a těžké časy zalil už mnohokrát. „Právě se vrátili naši průzkumníci, generále Sólo. Váš pří-tp 1 opravdu Drtič sluncí znovu použil. Zničil caridskou sluneční soustavu, která byla sídlem imperiální vojenské akademie.”

Han cítil, jak mu vyschlo v hrdle, třebaže taková zpráva nebyla vzhledem i tomu, jak moc Kyp Impérium nenáviděl, nijak překvapivá.

„Tahle jatka musí přestat. Tohle překračuje dokonce i zvěrstva, která napáchal císař,” řekl stárnoucí stratég a generál Jan Dodonna. „Nová republika takovou barbarskou taktiku neuplatňuje.”

„Ale on ono!” vložil se do debaty Garm Bel Iblis „A eliminoval dva klí-

é imperiální cíle. I když nemusíme s Durronovými metodami souhlasit, jfho míra úspěšnosti není nic menšího než úžasná.”

Mon Mothmě se nějak podařilo sebrat sílu na tvrdý odsudek a přerušila • „Nedovolím, aby byl ten mladý muž prezentován… jako nějaký válečný hrdina.” Odmlčela se, aby se pořádně nadechla, a zvedla ruku zaťatou v pěst,

| dala znamení, že ještě neskončila. „To jeho osobní tažení se musí zara-Generále Sólo, dokážete Kypa Durrona zastavit?” Ze všeho nejdřív ho ale musím najít! Dejte mi informace, které prů-

umníci nashromáždili v mlhovině Kotel a u Caridy. Možná ho dokážu vy-ivat. Kdybych si s ním moh promluvit z očí do očí, jsem si jistej, že bych kluka dokázal přesvědčit, aby dostal rozum.”

46

STAR WARS

Nositelé Sfly

ATF

„Generále Sólo, máte přístup ke všemu, co budete chtít,” řekla Mon Moth

Han se snažil skrýt skeptický úsměv. „A Mara o tom partnerství ví, nebo

ma a položila roztažené dlaně před sebe na plochu ze syntetického kamene. P°u t0 jenom svalnatý řeěi jako kdyby se chtěla opřít. „Budete chtít… vojenský doprovod?”

„Ne,” zavrtěl hlavou, „to by ho mohlo vyplašit. Vezmu si Falcon a pole tim sám. Když budu mít štěstí, možná přiletím zpátky i s Drtičem sluncí.’ Pomalu se rozhlédl po zasedacím sále. „A tentokrát bysme se měli postarat, aby byl zničenej definitivně.”

¦***

Han naložil do Falconu veškerý náklad a už téměř dokončil mimořádné! luiyž se dostanu do tejdne na Kessel.” přípravy provedené na poslední chvíli, když za zády uslyšel hlas. „Hané, kamaráde! Nepotřebuješ s něčím pomoct?”

Ohlédl se přes rameno a spatřil Landa Calrissiana, jak si to k němu vykračuje napříč hangárem a shýbá se pod plochým křídlem X-wingu.

„Právě se chystám k odletu, Lando,” řekl. „Nevim, jak dlouho budu pryč

„Slyšel jsem,” řekl Lando. „Hele, proč mě nevezmeš s sebou? Budeš potřebovat kopilota, když je teď Chewbacca na tý výpravě do Chřtánu.”

Han zaváhal. „Tohle musim udělat sám. Nemůžu po nikom chtít, aby do toho šel se mnou.”

„Hané, musíš bejt šílenej, jestli chceš pilotovat Falcon sám. Nemůžeš vě dět, do jaký nebezpečný situace se dostaneš. Kdo bude sedět u řízení, až bu deš muset jít nahoru do dělový věže?” Lando nasadil svůj nejtriumfálnějš úsměv. „Musíš uznat, že já jsem jasná volba.”

Han si povzdechl. „Chewbacca by byl moje první volba - víš, ta chlupatá koule mi chybí. Aspoň se mě nepokouší o Falcon obehrát.”

„Aáá, vždyť už nic takovýho neděláme, Hané,” naléhal Lando. „Slíbil jsme si to, vzpomínáš?”

„Jak by ne,” zamručel Han. Lando ho při jejich poslední partii sabacci porazil a získal nárok na vlastnictví Falconu - a pak loď Hanovi vrátil, jer aby udělal dojem na Maru Jade. „Ale co tim sleduješ, ty starej piráte?” Hai nadzdvihl obočí. „Proč chceš tak strašně moc letět se mnou?”

Lando zašoupal nohama po vyleštěné podlaze hangáru. Na opačném konci místnosti, kde se kolem trupu rozmontovaného A-wingu tlačil tým mechaniků, nastartoval podsvětelný motor, zakvílel a pak škytl.

„Abych byl upřímnej… potřebuju se do tejdne dostat na Kessel.”

„Ale já se nechystám nikam poblíž Kesselu,” řekl Han.

Ještě ani nevíš, kam poletíš. Hledáš Kypa.”

„Bod pro tebe. Co na Kesselu?” zeptal se Han. „Netušil jsem, že se tam chceš vrátit tak brzo, zvlášť potom, co se stalo posledně. Já teda určitě ne.”

„Mara Jade se tam má se mnou za tejden sejít. Jsme partneři v novým podniku, jde o těžbu koření,” zazářil a přehodil si vínový plášť přes rameno.

Lando se zatvářil ublíženě. „Jasně že to ví… svým způsobem. Krom toho, kdvž mě dostaneš na Kessel, možná tam zase najdu Lady Luck a budu moct konečně přestat otravovat ostatní, aby mě svezli. Už to začíná bejt ohraný.”

Jo rozhodně,” souhlasil Han. „Tak jo, jestli se dostáném poblíž Kesselu,

mu tě tam - ale moje priorita je najít Kypa.”

Jasně, Hané. Samosebou,” řekl Lando a pak utrousil pod vousy: „Jen

Nositelé Síly

43

Kapitola

7

V podobě ducha zbaveného tělesnosti mohl Luke Skywalker jen přihlížet, jak jeho učedníci Jedi a jeho sestra Leia pochodují v zástupu dovnitř velké audienční síně. Artoo-Detoo se sunul s nimi jako doprovod a v tichosti se pomalu zastavil před plošinou, kde Luke ležel.

Učedníci Jedi se seřadili před nehybným tělem. S úctou shlíželi na jeho tělesnou schránku bez života, jako kdyby se účastnili pohřbu. Luke cítil, jak z nich proudí emoce: žal, zmatek, zkroušenost a hluboké obavy.

„Leio,” zavolal tím svým rozléhajícím se nadpozemským hlasem. „Leio!” zakřičel tak hlasitě, jak jen dokázal, ve snaze prolomit zdi jiné dimenze, které ho věznily.

Leia sebou škubla, ale zdálo se, že ho neslyšela. Natáhla se a uchopila ruku studeného těla. Slyšel ji, jak šeptá: „Nevím, jestli mě slyšíš, Luku, ale vím, že nejsi mrtvý. Cítím, že jsi pořád tady. Najdeme způsob, jak ti pomoci. Nepřestaneme to zkoušet.”

Stiskla bezvládnou ruku a rychle se odvrátila. Zamrkala, aby zahnala slzy, které se jí draly do očí.

„Leio…” vzdychl. Sledoval, jak ji učedníci Jedi následují zpátky do tur-bovýtahu. Znovu zůstal o samotě se svým paralyzovaným tělem mezi rozlehlými zdmi massassiského chrámu.

„Tak dobře,” řekl a začal hledat jiné řešení. Jestliže ho Artoo neslyšel, a jestliže Leia ani učedníci Jedi nedokázali poznat, že je přítomen, možná b) Luke mohl komunikovat s někým na stávající úrovni bytí - s dalšími třpytícími se duchy rytířů Jedi, se kterými už předtím rozmlouval mnohokrát.

„Bene!” zvolal Luke. „Obi-Wane Kenobi, slyšíš mě?”

Jeho hlas se nesl éterem. Se vší emocionální silou, kterou dokázal z hloubi duše vylovit, do ticha vykřikl: „Bene!”

Když se mu nedostávalo odpovědi, začalo v něm narůstat znepokojení, tak zkusil zavolat další. „Yodo! Otče - Anakine Skywalkere!” Cekal, ale nikdo se neozýval.

…Až ucítil, jak se ve vzduchu zavlnil chlad, jako když se pomalu rozpouští ledovec. Stěny se zachvěly slovy: „Neslyší tě, Skywalkere - zato já ano.” Luke se prudce otočil a spatřil, jak se ve zdi vytvořila puklina. Neustále avla s tím, jak ven vytékala smolně černá silueta a slévala se do podoby juže v kápi, jehož rysy byly teď, když ho Luke mohl spatřit v duchovní ro-ině, zcela zřetelné. Neznámý muž měl dlouhé černé vlasy, ztmavlou kůži čelo zdobené tetováním černého slunce. Jeho oči připomínaly úštěpky ob-idiánu a jejich pohled byl právě tak ostrý. Ústa měl zkroucená v krutém Šklebu, ve výrazu člověka, který byl zrazen a měl spoustu času na to, aby se mohl zabývat zahořklými myšlenkami. „Exar Kun,” řekl Luke a temný přízrak mu velice dobře rozuměl. „Líbí se ti mít duši uvězněnou mimo tělo, Skywalkere?” řekl Kun po-

• měšným hlasem. „Já jsem měl čtyři tisíce let, abych si na to zvykl. První jedno či dvě století jsou nejhorší.”

Luke ho propaloval pohledem. „Zkazil jsi mé studenty, Exare Kuně. Za-tinil jsi Gantorisovu smrt. Obrátil jsi proti mně Kypa Durrona.”

Kun se zasmál. „Možná to bylo selhání tebe jakožto učitele. Nebo jejich astní sebeklamné bludy.”

„Proč myslíš, že takhle zůstanu tisíce let?” zeptal se Luke.

„Nic jiného ti nezbude,” opáčil Exar Kun, „jakmile zničím tvé fyzické tělo. Uvěznit svou duši ve zdech tohoto chrámu byl pro mne jediný způsob, jak přežít, když nadešla konečná zkáza. Spojení rytíři Jedi zpustošili povrch Ya-nnu 4. Zahubili těch několik málo Massassiů, jež jsem nechal naživu,

• v ohnivém pekle zničili mé vlastní tělo. Má duše byla nucena čekat a čekat a čekat, až jsi sem nakonec přivedl é učedníky Jedi, učedníky, kteří byli schopni slyšet můj hlas, jakmile se lučili jak naslouchat.”

I Lukově mysli zazvonila ozvěna strachu, ale přinutil se, aby jeho hlas ¦aél klidně a statečně. „Nedokážeš ublížit mému tělu, Kuně. Nemůžeš se ni-ťrho hmotného dotknout. Sám jsem to zkoušel.”

..Ó, ale já znám i jiné způsoby, jak se bít,” řekl Kunův duch. „A měl jsem -konečná tisíciletí, abych se procvičil. Můžeš se spolehnout, že tě zničím, ivwalkere.”

Jako by se svým výsměchem skončil, vytratil se Kun jako dým skulinami -štěných dlaždicích a sestoupil do srdce Velkého chrámu. Luke Skywal—

50

STAR WARS

Nositelé Síly

51

ker zůstal po jeho odchodu o samotě, ale naplněný větším odhodláním než kdy předtím, že se z nehmotného vězení vysvobodí.

On už najde nějaký způsob. Jedi vždycky nějaký způsob najde.

Když dvojčata, která spala v postýlkách vedle ní, náhle propukla v pláč. Leia se s pocitem hrůzy probudila.

„To strejda Luke!” řekla Jaina.

„Chtějí mu ublížit,” dodal Jacen.

Leia se v tu ránu posadila zpříma na postel a po celém těle ucítila sled svištivých, mrazivých vibrací. S ničím podobným se dosud nesetkala. Spíš cítila než slyšela skučící vítr, stahující se bouři uvězněnou uvnitř chrámu -se středem ve velké audienční síni, kde ležel Luke.

Hodila na sebe dlouhý bílý plášť, přepásala si ho kolem pasu a vyřítila se do chodby. Několik dalších studentů Jedi, kteří také ucítili nedefinovatel nou hrůzu, se vynořilo ze svých pokojů.

Dvojčata vyskočila z postelí a Leia na ně zavolala zpátky: „Vy dva tu zůstaňte.” Pochybovala, že by ji poslechly. „Artoo, pohlídej je!” křikla na droi da, který s blikajícími světly zmateně projížděl chodbami.

„Do velké audienční síně,” zavolala Leia na učedníky. „Honem!”

Artoo se na dlažbě otočil čelem vzad a vrátil se do pokoje k dětem; droi-dovo zmatené pípání a trylkování se neslo chodbou až k Leie. Turbovýtah ji vyvezl nahoru. Když se zastavil a dveře se otevřely, obrovskou otevřenou mísť ností kvílel hurikán. Leia se vypotácela přímo doprostřed větrné smršti.

Horizontálními střešními okny ve zdech vysoko nad zemí proudily stude né přívaly vzduchu. Následkem prudkého poklesu teploty se všude třpytil ledové krystalky. Ze všech směrů se zvedal vítr a útočil na střed místnost! stáčel se do spirály a nezadržitelnou silou nabíral na rychlosti.

Streenel

Starý bespinský poustevník stál na okraji bouře a kolem něj vlál jeho hně dý jediský plášť. Rozcuchané šedé vlasy se mu svíjely kolem hlavy, jako bj byly nabité statickou elektřinou. Jeho rty mumlaly cosi nesrozumitelnéhi a oči měl zavřené, jako kdyby zakoušel nějakou noční můru.

Leia věděla, že ani ti mocnější Jedi nedokážou ovládat jevy ve velkém me řítku jako počasí. Mohli ale pohyboval předměty. Uvědomila si, že právě Streen dělá. Neměnil počasí, ale jednoduše pohyboval vzduchem, stahová ho ze všech směrů a vytvářel soběstačné, ale ničivé tornádo, které útočilo ní Lukovo tělo.

; silný vítr srážel stranou. Bouře ji trhnutím zbavila rovnováhy a náhle se ocitla ve vzduchu, jako hmyz se řítila proti kamenným stěnám. Přetočila se a uklidnila se natolik, aby dokázala použít svých schopností v Síle a odstrčit se stranou. Místo aby byla rozdrcena o kamenné bloky, jemně se snesla na zem.

Lukovo tělo zmítané hurikánem dál stoupalo vzhůru. Vítr ho roztočil jako mrtvolu vystřelenou z přechodové komory vesmírné lodi do hrobu v hlubinách vesmíru a jeho jediský plášť se omotal kolem něj.

Nezdálo se, že by si Streen byl vědom toho, co dělá.

Leia se znovu vrávoravě postavila na nohy a skočila. Tentokrát se nechala unášet kroužícími vzdušnými proudy a vylétla po okraji cyklonu směrem k bezmocnému bratrovi. Natáhla ruku a snažila se popadnout cíp jeho roucha. Cítila, jak její prsty uchopily hrubou látku a jak se pak spálily, když se I roucho vyškublo. Spadla zpátky na zem.

Luke byl vtažen do chřtánu tornáda a stoupal ke střešním oknům.

„Luku!” vykřikla. „Prosím, pomoz mi!” Neměla ani tušení, jestli ji slyšel, nebo jestli by vůbec mohl něco udělat. Napjala svaly na nohou a znovu vyskočila do vzduchu. Možná by na krátký okamžik mohla použít jediskou schopnost levitace. Luke to udělal už několikrát, třebaže ona sama tuhle do-ednost nikdy neovládla. Teď na tom ale záleželo víc než kdy předtím.

Jakmile se Leia vymrštila vzhůru, zmocnil se jí vítr. Vystoupala dostatečně vysoko, aby mohla dosáhnout na Lukovo tělo. Objala ho pažemi kolem pasu, obemkla své nohy kolem jeho kotníků, držela ho a doufala, že ho její tíha stáhne dolů.

Ale sotva začali klesat, vítr nabral na intenzitě, skučel a burácel. Leiina iaže od oslnivě prudkého mrazu znecitlivěla. Prudce vylétli ke stropu velké ludienční síně, k největšímu střešnímu oknu, ze kterého jako ostré kůly vi-tely zubaté rampouchy.

Leia si náhle uvědomila, co s nimi Streen hodlá provést, ať už vědomě nebo ne. Míli být vytaženi z Velkého chrámu, vrženi vysoko do nebe a pak se po mnohasetmetrovém pádu zřítit na špičaté větve pralesního baldachýnu.

Dveře turbovýtahu se otevřely. Z něj se vyřítila Kirana Ti následována Tionne a Kamem Solusarem.

„Zastavte Streena!” křičela Leia.

Kirana Ti bleskově zareagovala. Měla na sobě tenké, ale pružné brnění I červených šupinatých kůží dathomirských plazů. Ve svém domovském svě-té byla válečnicí, bojovala s pomocí necvičených a nevybroušených schop-•ostí v Síle, ale rovněž se dovedla bít i v boji zblízka.

Na dlouhých, svalnatých nohou se vymrštila vpřed a sklonila hlavu, když m vrhla do divokého vichru, který Streena obklopoval. Starý poustevník stál j»ko v tranzu a pomalu se otáčel kolem dokola. Paže se mu klátily podél bo—

a konečky prstů měl od sebe, jako by se snažil cosi polapit.

52 STAR WARS

Kirana Ti se zapotácela, když se do ní opřel vítr, ale prudce škubla hlavou do strany, roztáhla nohy a prsty na bosých nohou se zapřela o kamennou podlahu, aby k ní přilnula. Tlačila se kupředu proti větru a konečně se prodrala do klidové oblasti bouře. Povalila Streena na zem a zkroutila mu ruce za záda.

Streen vykřikl a otevřel oči. Zmateně se začal rozhlížet kolem sebe. Vítr okamžitě přestal dout. Vzduch se zklidnil.

Leia a Luke se z výšky od stropu řítili k nemilosrdným dlaždicím pod sebou. Luke padal jako hadrová panenka a Leia se snažila vzpomenout si, jak použít schopnost levitace, ale mozek jí v panice vypověděl službu.

Tionne a Kam Solusar vyběhli kupředu, vztáhli ruce a využili schopnosti, kterým se naučili. Necelý metr nad zemí si Leia uvědomila, že zpomaluje, a pomalu se vedle Lukova těla ve vzduchu zastavila. Oba se jemně snesli na podlahu. Leia k sobě Luka tiskla, ale její bratr nijak nereagoval.

Streen se posadil a Kam Solusar se rozeběhl ke Kiraně Ti, aby jí ho pomohl držet. Starý poustevník se rozplakal. Kam Solusar zaťal zuby a zatvářil se, jako kdyby chtěl starého poustevníka na místě zabít, ale Kirana Ti ho zadržela.

„Neubližuj mu,” řekla. „Nevěděl, co dělá.”

„Byl to zlý sen,” řekl Streen. „Mluvil ke mně temný muž. Našeptával mi. Nikdy mě nenechá být. Ve snu jsem s ním bojoval.” Streen se rozhlédl kolem a hledal u ostatních pochopení nebo podporu.

„Chystal jsem se ho zabít a všechny nás zachránit, ale vzbudili jste mě.” Konečně si Streen uvědomil, kde je. Rozhlédl se kolem velké audienční síně, až mu zrak padl na Leiu držící Luka.

„Oklamal tě, Streene,” řekla Kirana Ti tvrdě. „Nebojoval jsi s tím temným mužem. Manipuloval s tebou. Byl jsi jeho nástroj. Kdybychom tě nezastavili, zabil bys mistra Skywalkera.”

Streen se rozvzlykal.

Tionne na vyvýšené plošině pomohla Leie zvednout Luka zpátky na kamenný katafalk. „Nevypadá to, že by byl zraněný,” řekla Leia.

„Jen díky obrovskému štěstí,” řekla Tionne. Nahlas zauvažovala: „Myslíte, že se staří rytíři Jedi museli vypořádávat s podobnými nebezpečími.”

„Jestli ano,” řekla Leia, „doufám, že se ti podaří o tom objevit nějaké staré příběhy. Musíme se dozvědět, jak ti Jedi postupovali, aby své nepřátele porazili.”

Streen se postavil na nohy a vytrhl se ze sevření Kirany Ti a Kama Solu-sara. Výraz starého muže byl plný rozhořčení. „Musíme temného muže zničit,” prohlásil, „než nás všechny zabije.”

Leia ucítila, jak ji v srdci zamrazilo. Věděla, že Streen má pravdu.

Kapitola

8

Být administrátorem stanice Chřtán bylo i za normálních okolností veliké břemeno, ale Tol Sivron nikdy nepočítal s tím, že by se musel obejít bez im-;*riální pomoci. Teď stál v prázdném konferenčním sále, hladil si citlivé twi-Tecké hlavové výrůstky a díval se z průzoru na prázdný vesmír kolem utaje–ho zařízení.

Nikdy neměl admirála Daalu a její panovačné chování v lásce. Za ta léta,

byli zavření v Chřtánu, neměl Sivron nikdy dojem, že by snad chápala jeho úkol vyvíjet nové zbraně hromadného ničení pro velkomoffa Tarkina - je-buž byli oba ohromně zavázáni.

Daaliny čtyři hvězdné destruktory dostaly za úkol chránit Sivrona a nenahraditelné zbraňové vývojáře, ale Daala odmítala podřízené postavení, kte-p jí v řádu věcí příslušelo, přijmout. Dopustila, aby několik povstaleckých -zňů ukradlo Drtič sluncí a uneslo jednoho ze Sivronových nejlepších zbra-¦ výeh konstruktérů, vědkyni Qwi Xux. Pak Daala opustila přikázané sta-I n iště, vydala se ty špióny pronásledovat a jeho tu nechala samotného a bez •chrany!

Sivron přecházel po konferenčním sále sem a tam, nafouknutý pýchou i -kleslý zklamáním. Zavrtěl hlavou a dvojice červovitých hlavových vý–tků mu se zabrněním smyslových vjemů sklouzla po tunice. Uchopil jeden výrůstek a ztěžka si ho omotal kolem ramen.

Hrstka stormtrooperů, které tu Daala zanechala, se k ničemu nehodila. Tol Sivron sestavil úplný soupis vojáků: bylo jich sto dvacet tři. Vyplnil ofi-ní hlášení, shromáždil jejich služební záznamy, vytvořil souhrn informa—

které by se jednoho dne mohly k něčemu hodit. Zatím mu sice nebylo úpl-

54 STAR WARS

ně jasné, k čemu by se tyto informace mohly hodit, ale Sivron svou kariéru založil na sestavování hlášení a shromažďování údajů. Někdo to někde jednou shledá přínosným.

Stormtroopeři sice poslouchali jeho rozkazy - od toho byli koneckonců stormtroopeři -, ale on nebyl žádný vojenský velitel. Nevěděl, jak by měl vojáky rozmístit, kdyby stanici Chřtán kdy přepadli povstalečtí útočníci.

Poslední měsíc nutil vědce ve Chřtánu, aby se víc snažili vymýšlet lepší prototypy a funkční obranné systémy, sepisovali záložní plány a postupy pro případ nouze, navrhovali varianty a předepsané reakce na každou situaci. Naší nejlepší zbraní je být připraven, pomyslel si. Tol Sivron nikdy nepřestane být připraven.

Od svých výzkumných pracovníků si žádal častá hlášení o postupu prací a zdůrazňoval, že musí mít k dispozici ty nejaktuálnější údaje. Ve skladišti sousedícím s jeho pracovnou se vršily tištěné dokumenty a demonstrační modely nejrůznějších konceptů. Samozřejmě neměl čas na to, aby je pročetl všechny, ale pouhé vědomí, že tam jsou, ho uklidňovalo.

Zaslechl blížící se kroky a spatřil čtyři hlavní vedoucí divizí doprovázené na ranní instriktáž stormtroopery, kteří jim byli přiděleni jako tělesná stráž.

Tol Sivron se ani neotočil, aby je pozdravil, a namísto toho hleděl s rozechvělou pýchou na obrovskou kulovou kostru prototypu Hvězdy smrti, která jako měsíc sestavený z nosníků právě vycházela nad shlukem balvanů. Hvězda smrti byla největším úspěchem stanice. Velkomoffu Tarkinovi stačil jediný pohled na prototyp a na místě mu udělil medaili, kterou spolu s ním dostali i hlavní designér Bevel Lemelisk a jeho hlavní asistentka Qwi Xux.

Čtveřice divizních vedoucích se posadila k instruktážnímu stolu. Každv z nich si nesl horký nápoj a přežvykoval recyklované ranní pečivo. Všichni s sebou měli tištěný výstup ranního pořadu jednání.

Sivron se rozhodl, že schůze bude krátká a stručná - ne delší než dvě. možná tři hodiny. Neměli ostatně ani o čem diskutovat. Když se mu Hvězda smrti na své oběžné dráze ztratila nad hlavou z dohledu, otočil se ke svým čtyřem vrcholovým manažerům.

Doxin byl muž širší než delší a úplně holohlavý, s výjimkou velmi tenkého obočí, které vypadalo jako na čelo připálené tenké dráty. Rty měl tak tlusté, že když se usmál, dokázal by na nich udržet pero. Doxin měl na starosti projeky vysoké energie a jejich implementace.

Vedle něj seděla Golanda. Byla vysoká a měla hranatý, jestřábí obličej, špičatou bradu a orlí nos, který dával její tváři přibližný tvar hvězdného destruktoru. Celkově vzato byla krásná asi jako gundark. Golanda vedla sekci pro dělostřelecké inovace a taktické zbraně. Za těch deset let si nikdy nepřestala stěžovat, jak hloupé je provádět výzkum dělostřelby uprostřed shlu-iMositelé Síly 55

ku černých děr, kde kolísající gravitace mařila její výpočty a z každého testu udělala jen bezvýznamné cvičení.

Třetí divizní vedoucí, Yemm, byl démonicky vyhlížející Devaronian, kteří’ vynikal schopností pronést tu správnou věc ve správný čas. Dohlížel na dokumentaci a právní záležitosti.

Poslední z nich, sedící nejdál na opačném konci stolu, byl Wermyn, vysoký jednoruký hromotluk. Jeho kůže měla nafialověle zelený odstín, což vy-»olávalo otázky o jeho původu. Wermyn měl na starosti zdroje energie a tech—.ickou údržbu a udržoval stanici Chřtán v chodu.

„Dobré ráno, vážení,” řekl Tol Sivron, sedl si do čela stolu a zaťukal jeh-

•vitými drápy o jeho desku. „Vidím, že jste si všichni přinesli program. Výborně.” Zamračil se na čtveřici stormtrooperů, která stála přede dveřmi. „Kapitáne, jděte prosím ven a zavřete dveře. Tohle je soukromá schůze na nej-rvšší úrovni.”

Stormtrooper bez odpovědi pobídl své druhy ven a se zasyčením stlačeného vzduchu uzavřel dveře.

..Tak,” řekl Tol Sivron a zaštrachal v papírech, které měl před sebou. „Rád bych, abyste mi všichni podali hlášení o poslední činnosti svých divizí. Až prodiskutujeme možné důsledky všeho nového, můžeme přistoupit k uvažo-. iní o nových strategiích. Předpokládám, že všem členům tohoto zařízení byly rozdány revidované plány pro případ nouze.” Sivron pohlédl na Yemma, ¦uže přes papírování.

Devaronian se příjemně usmál a přikývl. Rohy na jeho hlavě se zhoup—

nahoru a dolů. „Ano, pane direktore. Každý obdržel tištěnou kopii celé-

třistapětašedesátistránkového dokumentu i s pokyny, aby si ho pečlivě etli.”

..Skvělé,” řekl Sivron a odškrtl si první bod programu. „Pro nové záležiti si vyhradíme čas na závěr schůze, ale teď bych rád pokročil dál. Pořád

ještě zbývá spousta hlášení, která si budu muset přečíst. Wermyne, mohl

¦te prosím začít?”

Jednoruký divizní vedoucí odbručel podrobné hlášení o stavu zásob, spo—

bě energie, očekávané životnosti palivových článků v reaktoru. Wermy-i dělalo starost jedině to, že jim začínaly docházet náhradní díly, a po—

boval, že by ještě někdy z vnějšku obdrželi nějakou zásilku.

Tol Sivron si tu skutečnost náležitě poznamenal do svého záznamníku.

Doxin, který byl na řadě, usrkl ze svého horkého nápoje a podal hlášení nové zbrani, kterou jeho vědci právě testovali. „Je to měnič krystalové fá-

kovu,” řekl Doxin. „Zkráceně MKFK.”

-Hmmrnm.” Tol Sivron si dlouhým drápem poklepal na bradu. „Musíme vslet nějaké působivější jméno, než to předložíme císařským.”

56 STAR WARS

„Je to zatím jenom pracovní akronym,” řekl Doxin zahanbeně. „Zkonstruovali jsme funkční model, i když výsledky, kterých jsme dosáhli, nejsou konzistentní. Testy nám ale daly důvod doufat, že se nám podaří implementace ve větším měřítku.”

„A co přesně to dělá?” zeptal se Tol Sivron.

Doxin se na něj zamračil. „Pane direktore, za posledních sedm týdnů jsem podal několik hlášení. Copak jste je nečetl?”

Sivron instinktivně škubl hlavovými výrůstky. „Jsem velmi zaměstnaný muž a nemohu si pamatovat všechno, co jsem kdy přečetl,” řekl. „Zvlášť projekty s tak nenápaditým názvem. Osvěžte mi paměť, prosím.”

Doxin při svých dalších slovech postupně ožíval: „Pole MKFK mění uspořádání krystalové mřížky kovů - například u trupů lodí. MKFK dokáže proniknout konvenčním štítem a proměnit pláty trupu na prášek. Skutečná fyzika je pochopitelně daleko komplikovanější. Tohle je jen resumé pro potřebu exekutivy.”

„Ano, ano,” řekl Sivron. „Zní to velice dobře. Co to bylo za problémy, na které jste narazili?”

„No, na testovací desce MKFK fungoval s účinností jen na přibližně jednom procentu jejího povrchu.”

„Takže to možná příliš užitečné není?” zeptal se Sivron.

Doxin zatlačil prsty na naleštěnou stolní desku a vydal tak pískavý zvuk. „To není tak úplně pravda, pane direktore. Ta jednoprocentní účinnost byla rozložená na velké ploše a na celém povrchu zanechala mikrotrhliny o velikostech špendlíkové dírky. Taková ztráta integrity by bohatě stačila ke zničení jakékoli lodi.”

Sivron vycenil zuby. „A, vynikající! Pokračujte dál ve výzkumu a ve vyplňování těch vynikajících hlášení.”

Golanda, žena s obličejem jako sekyra pověřená rozvojem dělostřelectva a taktickými inovacemi, hovořila o tříštivých rezonančních šrapnelech založených zčásti na výsledcích předběžných teoretických prací pro Drtič sluncí.

Yemm Golandino resumé přerušil - postavil se a vykřikl. Sivron se na něj zamračil. „Nové záležitosti ještě nejsou na řadě, Yemme.”

„Ale direktore!” vyhrkl Yemm a zuřivě ukazoval k průzoru. Ostatní divizní vedoucí rozrušeně vstávali.

Tol Sivron se konečně otočil a proti plynné oponě Chřtánu spatřil rýsující se siluety. Twi’lecké hlavové výrůstky se mu rozvinuly a natáhly se mu rovně za záda.

Ve Chřtánu se objevila flotila povstaleckých válečných lodí. Invazní vojsko, kterého se tak dlouho obával, nakonec dorazilo.

***

Nositelé Síly 57

Se dvěma corellianskými korvetami před přídí a dvěma na křídlech navedl generál Wedge Antilles doprovodnou fregatu Yavaris k nesourodému shluku balvanů, které tvořily stanici Chřtán.

Bledá a překrásná Qwi Xux stála na pozorovacím stanovišti vedle něj. Vypadala napjatá, ale přesto dychtivá důkladně prohledat své dřívější působiště, aby našla cokoli, co by jí mohlo dopomoci ke ztracené paměti.

„Stanice Chřtán,” řekl Wedge do komunikačního kanálu. „Mluví k vám íenerál Antilles, velitel okupační flotily Nové republiky. Prosím odpovězte, ibychom mohli projednat podmínky vaší kapitulace.”

Připadal si arogantní, když ta slova říkal, ale věděl, že protivníci nemohou jeho flotilu nijak odrazit. Obrana stanice ukryté uprostřed černých děr spočívala bez hvězdných destruktorů admirála Daaly, které ji měly chránit, spíše v nepřístupnosti než v palebné síle.

Jeho lodě se přibližovaly ke shluku balvanů a Wedge nedostával žádnou odpověď. Když se ale zpoza planetoidů vyhoupla holá kovová kostra prototypu Hvězdy smrti, nakrátko se ho zmocnil strach.

„Zvednout štíty!” řekl instinktivně.

Ale Hvězda smrti nevystřelila a ladně znovu odplula mimo zorné pole.

Jakmile se Wedgova flotila přiblížila, přivítala ji hustá síť laserových výbojů z malých budov a obytných modulů na zdeformovaných asteroidech. Jenom několik málo z nich zasáhlo a neškodně se odrazilo od štítů lodí.

„Tak dobrá,” řekl Wedge. „Dvě korvety. Jen chirurgický úder. Chceme odstranit ty obranné systémy, ne poškodit stanici jako takovou.” Letmo pohlédl na Qwi. „To místo ukrývá příliš mnoho důležitých dat, než abychom mohli nskovat, že o ně přijdeme.”

Wedge sledoval řady obrovských motorů na zádích nejpřednější dvojice korvet, které na asteroidy dštily ničivé střely. Jasně červené jehly se vrhaly dolů, aby balvany rozdrtily na prach.

„Tohle je až moc snadné,” řekl Wedge.

Od kapitána jedné z korvet přišel zoufalý signál. Jeho obraz, přenášený na ové frekvenci, se chvěl. „Něco se děje s naším trupem! Štíty neúčinkují.

to nějaká nová zbraň. Stěny trupu slábnou. Nedokážeme zaměřit, odkud -“

Přenos byl náhle přerušen a korveta se proměnila v kouli ohně a úlomků.

..Ustup!” vykřikl Wedge do otevřeného kanálu, ale druhá korveta se říti—

vpřed, rozhodnutá využít plného arzenálu dvojitých turbolaserových děl

páru protonových torpéd, která na ni byly speciálně pro tuto okupační misi nainstalována. „Kapitáne Ortolo! Stáhněte se!”

Kapitán druhé korvety odstřelil nejbližší planetoid. Protonová torpéda za-• ‘ela nespoutanou energií. Turbolaserové výboje vznítily těkavé plyny

hořlaviny a proměnily planetoid na rozžhavený prach.

58

STAR WARS

„To už nebude třeba, pane,” ozval se kapitán Ortola. „Klidně můžete vyložit útočné oddíly.”

Kvílející poplach vřeštěl po celé stanici Chřtán tak monotónně, že to To-lu Sivronovi ztěžovalo přípravu proslovu.

„Prosím o pozornost,” řekl do interkomu. „Pamatujte na dodržování předepsaných postupů pro případ nouze.”

Venku po bíle obložených chodbách spěchali stormtroopeři. Jejich kapitán na své muže křičel a na důležitých křižovatkách je rozestavoval do obranných postavení. Nikdo se neobtěžoval řídit se pečlivě sepsanými a odzkoušenými krizovými plány, nad jejichž přípravami Tol Sivron a jeho manažeři strávili tolik času.

Sivron rozmrzele zaskřípěl špičatými zuby a promluvil zvýšeným hlasem do interkomu: „Pokud potřebujete další kopie postupů pro případ nouze nebo pokud máte potíže nějakou najít, neprodleně kontaktujte svého divizního vedoucího. Zařídíme, abyste jednu obdrželi.”

Povstalecké lodě, visící nad stanicí Chřtán jako konstrukce z nějakého zlého snu, smetly obranné lasery stanice, jako by to byl pouhý hmyz.

Doxin seděl u mezilaboratorní komunikační stanice a zajásal, když spatřil jednu povstaleckou korvetu, jak se drolí a rozpadá v oblak rozdrcených kovových plátů, unikajícího paliva a chladících plynů.

„Funguje to!” křičel Doxin. „MKFK funguje!” Přitiskl si sluchátko k uchu. zaposlouchal se a obrovitými rty se zamračil. Když zkrabatil čelo na plešaté hlavě, vrásky se mu zvlnily nahoru až k temeni jako pásy zvrásněného terénu.

„Bohužel si podruhé už nevystřelíme, pane direktore. MKFK se zřejmě porouchal,” řekl Doxin. „Ale věřím, že úspěch dosažený na skutečném cíli prokázal, že je systém hoden dalšího vývoje.”

„To rozhodně,” přitakal Tol Sivron a obdivně pohlédl na expandující oblak trosek korvety. „Musíme uspořádat navazující schůzi.”

„Systém je v současnosti mimo provoz,” řekl Doxin.

Druhá povstalecká korveta za nepřetržité palby ze všech zbraní zaútočila a asteroid, v němž byly umístěny pracovny a laboratoře projektů vysoké energie, pohltily plameny.

„Zdá se, že je nepochybně vyřazen z provozu,” řekl Sivron.

Doxin byl hluboce zklamán. „Teď nebudeme moci provést analýzu výsledků palby,” povzdechl si. „Sestavit úplné hlášení bude bez skuteřných dat obtížné.”

Zařízením se rozlehlo hlasité buch. Tol Sivron vykoukl do chodby a jeho divizní vedoucí se shlukli, aby se podívali také. Po chodbách se stáčel šedobílý kouř a zahlcoval ventilační systémy.

Nositelé Síly

59

Obrazovky počítačových monitorů v konferenčním sále najednou vypadly. Když Sivron vstal, aby žádal vysvětlení, světla ve všech úřadovnách zhasla a nahradilo je slabě zelené záložní osvětlení.

S klapotem bot o dlážděnou podlahu vběhl dovnitř kapitán stormtrooperů.

„Kapitáne, co se stalo?” vyptával se Sivron. „Podejte hlášení.”

„Právě jsme úspěšně zničili hlavní počítačové jádro, pane.”

„Co že jste udělali?” zeptal se Sivron nevěřícně.

Kapitán úsečným hlasem pokračoval: „Potřebujeme vaše osobní kódy, •bychom získali přístup k záložním souborům, direktore. Ozáříme je, aby-thom vymazali tajné informace.”

„Je tohle v postupech pro případ nouze?” Tol Sivron se rozhlížel nalevo »apravo a hledal odpověď u vedoucích divizí. Zvedl výtisk příručky ozna-řené Postupy pro případ nouze. „Kapitáne, na které stránce jste to našel?”

„Pane, nesmíme dopustit, aby naše životně důležitá data padla do rukou povstalců. Zálohy v počítačích se musí zničit dřív, než se útočníci tohoto zařízení zmocní.”

„Nejsem si jistá, jestli jsme tuto eventualitu projednávali, když jsme tu pří-I lučku sepisovali,” Golanda pokrčila rameny, zatímco také listovala stránkami.

„Možná to budeme muset dát do dodatku,” nadhodil Yemm.

Wermyn vstal a svou jedinou masitou rukou listoval papíry. „Pane direktore, našel jsem něco v oddílu 5.4, ,V případě povstalecké invaze’, odstavec C. Pokud je při takové invazi pravděpodobnost obsazení stanice nepřítelem I íoká, mým úkolem je vést svůj tým na misi na asteroid s reaktorem a zni-feit chladící věže, takže se celý systém přehřeje nad kritickou mez a úplně ¦ničí jak tuto základnu, tak útočníky.”

..Výborně, výborně!” řekl Tol Sivron, když vyhledal náležitou stránku i -ám si to ověřil. „Dejte se do toho.”

Wermyn vstal. Jeho snědá nafialověle zelená kůže ještě víc ztmavla.

¦ -echny tyhle procedury byly sice schváleny, ale nějak mi není jasné, ja—

by měl být náš další krok. Jak se můj tým dostane do bezpečí? Vlastně, se kdokoli z nás dostane do bezpečí, až spustíme řetězovou reakci?”

Poplašené štěbetání v interkomu prořízl hlas stormtroopera: „Povstalečtí ci vstoupili do základny! Povstalečtí vojáci vstoupili do -” Slova utnulo knutí hluché statiky.

Vydejte rozkaz k evakuaci,” nařídil starostmi zmítaný Sivron. Korálkovi-, blízko u sebe posazenýma očima se upřeně díval z širokého vyhlídkové-

okna. Povstalecká plavidla bušila do stanice. Posléze se do výhledu vy-pla pableskující kovová kostra, armilární sféra o velikosti malého měsíce.

.Jen jděte a postarejte se o ty reaktory, Wermyne,” řekl Tol Sivron. „My

stáhneme a evakuujeme se na prototyp Hvězdy smrti. Můžeme proletět

60

STAR WARS

kolem a vyzvednout vás. Potom odsud unikneme. Necháme tu povstalce zemřít a své vzácné vědomosti vezmeme zpátky do Impéria.”

Poté, co si laserovými děly na přídi prostřílely cestu skrz zavřená hangárová vrata, přistály tři transporty přepravující novorepublikové útočné oddíly na centrálním asteroidu stanice. Jakmile transporty otevřely jako mechanická křídla své výstupní dveře, z oddělení pro cestující se vyvalily všechny oddíly a rozvinuly se do sevřených šiků. Skrčení, s hlavami schovanými za pancířem odolným vůči blasterům, před sebou vojáci drželi vysokoenergetické pušky.

Chewbacca dusal po rampě a wookieesky zaryčel. Před sebou držel svůj samostříl. Chlupatou tlapu pevně sevřel kolem pažby a namířil kuši podobnou zbraň před sebe. Srst se mu naježila. Cítil pach kouře, oleje a výparů z chladící kapaliny. Máchl zarostlou tlapou do vzduchu a pokynul elitnímu týmu Pageových komand, aby ho následoval.

Náhle se rozezvonily výstřely z blasterů, když čtyři stormtroopeři spustili ze zálohy palbu. Clen jednoho útočného oddílu byl zasažen. Pak se na im-periální vojáky slétlo čtyřicet blasterových výbojů.

Chewbacca si pamatoval na dobu, kdy ho věznili na stanici Chřtán, kde byl přinucen provádět údržbu na lodích admirála Daaly. Byl tenkrát v pokušení sabotovat jeden z jejích útočných raketoplánů třídy Gamma, ale věděl, že by si za to vysloužil jen smrt a imperiálnímu vojsku by tím žádné nenapravitelné škody nezpůsobil.

Teď ale Chewbacca nepřestával myslet na ostatní wookieeské otroky. Pamatoval si jejich svěšené hlavy, zplstnatělou srst a vychrtlé postavy. Oheň v jejich očích po všech těch letech těžké a beznadějné práce dávno vyhasl.

Se sotva ovládnutým vteklým zavrčením si také vzpomněl na tu sadistickou lidskou hroudu, která sloužila jako wookieesky „opatrovník” a měla na starosti otroky bez ohledu na to, kam byli přiděleni. Jeho planoucí oči, hlas tříštícího se skla a vražedný energetický bič udržovaly zastrašené Wookie srovnané do latě.

Z interkomů zněl poplach a to ještě zvýšilo Chewbaccovu hladinu adrenalinu a posílilo jeho zuřivost. Zavrčel na oddíly, aby si pospíšili. Pomyslel na See-Threepio, který zůstal na palubě vlajkové lodi Yavaris, a byl vděčný za to, že protokolární droid teď nebude ve vší té křížové palbě. Chewbac ca by Threepio nerad dával zase zpátky dohromady.

Blížil se k rozsáhlé pracovní místnosti s kamennými stěnami, kde - jak si pamatoval - předtím vykonával nekonečné hodiny těžké práce. Dveře byl) zapečetěné masivním pancéřovým pláštěm s nýty o velikosti kloubů na Chewbaccových prstech.

Nositelé Síly 61

Zabušil na kovové dveře otevřenou dlaní. Za jeho zády se Pageova ko-¦anda přehrabovala ve svých tornách. Dva členové oddílu vyběhli dopředu • :ermálním detonátorem v každé ruce. Umístili je na kritických spojích pantových dveří a přecvakli časové spínače. Jantarově žluté kontrolky začaly započetí odpočtu blikat. „Zpátky!” zařval jeden z vojáků.

Chewbacca běžel dlouhými skoky za oddílem. Zaběhli za roh právě okamžiku, kdy se k nim donesla tlumená exploze. 0 chvíli později se roz-1 mnohem hlasitější zvuk, když těžká pancéřová vrata dopadla s kovovým voněním na zem. „Vpřed,” zavelel velitel útočného oddílu.

Chewbacca se prohnal kouřem a vběhl do dříve uzavřeného prostoru. Sly-slabé syčivé zvuky připomínající údery blesku, mísící se s rozzuřenými řiky bolesti. Vězněné Wookie posedl takový záchvat šílené zuřivosti, že mněli i vlastní řeč. Když se kouř rozptýlil a Chewbacca zjistil, že je už po boji, trochu ho to málo. Byl ale pyšný, že se Wookiové konečně postavili na odpor, když ‘ eli poplach a vycítili, že se karta jejich utrpení obrací. Devět Wookiů se shromáždilo kolem dozorce, který teď stál zády k napůl branému imperiálnímu raketoplánu třídy Lambda. Dozorce postavou pomínal sud a měl mastnou kůži zvýrazněnou leskem ustrašeného potu. měl stažené ve vzteklé vzdorovité grimase a neustále kolem sebe rozdá-hadovitá šlehnutí energetickým bičem. Wookieové zavrčeli a snažili se tat dostatečně blízko, aby ho mohli svými drápy roztrhat na kusy. Chewbacca se vlastním vyzývavým řevem přidal. Někteří Wookiové édli k záchrannému týmu, ale ostatní chlupatí obři byli příležitostí do-dozorce natolik ovládnuti, že vojáky nevnímali, klhoďte zbraň,” nařídil velitel komand dozorci. Všechny blasterové puš-vly namířené na něj. Chewbaccu pobavilo, když viděl, s jakým výrazem v pohlédl ten krutý člověk na novorepublikové jednotky. Wookiové nepřestávali hrozivě vrčet. Vypadali hůř než před pár měsíci, ylo pochyb, že dozorce nutil otroky pracovat ještě tvrději, aby zajistili stanici Chřtán dodatečnou obranu, když zůstala bez ochrany flotily ad-‘a Daaly.

ekl jsem odhoďte zbraň!” zopakoval důrazně velitel útočného oddílu.

zorce ještě jednou šlehl energetickým bičem, aby zahnal dav Wookiů

ky. Vpředu Chewbacca spatřil tři největší wookieeské muže. Srst měli

ivělou a zplstnatělou, propálenou od ran bičem. Prosvítaly skrz ni vos—

pruhy od starých jizev. Nejstarší Wookiee s šedivou srstí, kterého si

cca pamatoval jako Nawruuna, se krčil při okraji raketoplánu a scho—

62

STAR WARS

vával se pod ostrými deskami zvednutých křídel. Kosti starého Wookieeh vypadaly na první pohled pokřivené a rozbité od roků namáhavé práce, alf jeho oči zářily hněvem jasněji než hvězda.

Dozorce pozvedl energetický bič a pohlédl nejprve na Wookie, poté na Pageova komanda. Velitel oddílu lidí vypálil varovný výstřel, který se s kovovým dzink odrážel od stěn místnosti. Dozorce zvedl volnou paži na znám

ní, že se vzdává, a pak nechal rukojeť svého energetického biče spadnout ni Baštili. On a jeho divizní vedoucí se docela slušně snažili postavit se na odzem. Zazvonil na hladkých deskách paluby.

„Dobrá, a teď ustupte,” řekl velitel oddílu.

Chewbacca přidal několik vlastních slov v jazyce Wookiů. Ohromení vězni zůstali na okamžik napjatě stát. Dozorce vypadal, že každou chvíli hrůzi

Nositelé Síly

63

Z komunikátoru se ozval Wermynův rozmrzelý hlas: „Direktore Sivrone, -.ivě jsme výbušninami zničili chladící systémy. Reaktor brzy překročí křivou hranici. Nemyslím, že by to útočníci dokázali zastavit. Stanice Chřtán jr odsouzena k zániku.”

..Velmi dobře, Wermyne,” řekl Sivron, zdrcený ztrátou prvotřídního vyba-ní - ale co jiného mu koneckonců zbývalo? Jeho imperiální strážci ho

I Nedalo se ale očekávat, že by bez vojenské pomoci mohli proti dobře vykrojené útočné skupině uspět, nebo snad ano? Krom toho, postupovali po-stanovených procedur. Kvůli tomu jim nikdo nemohl nic vytýkat. Sivron pohlédl na kapitána stormtrooperů a ostatní tři divizní vedoucí.

zkolabuje, když se najednou starý Nawruun vrhl k zemi a natáhl se chlupa Zb>‘tek vědců ze Chřtánu a jednotek stormtrooperů se uchýlil do zásobova—

tou rukou po rukojeti biče. Zápolil s aktivačním tlačítkem,

Dozorce zaječel a ustoupil ke stěně, kde hledal nějaký úkryt. Chewbacc, křičel na Wookie, aby přestali, ale ti ho neslyšeli. Všichni se s vytasený: drápy vyhrnuli vpřed, odhodlaní rozervat dozorce na krvavé cáry.

Nawruun se vrhl na mužovu sudovitou postavu. Třebaže byl zmrzačeni a starý, uchopil shrbený Wookiee energetický bič jako palici a srazil dozoi ce na zem. Rozložitý muž ječel a tloukl kolem sebe rukama.

Ostatní Wookiové se na něj sesypali. Nawruun přitiskl dozorci rukoj energetického biče do obličeje a zapnul zbraň na plný výkon.

Jehlice kroutící se energie se dozorci zavrtala do hlavy a uvnitř jeho le ky se roztančil ohňostroj. Z očních důlků vylétaly jiskry, až se dozorcova le ka roztříštila a zkropila hysterické wookieeské vězně krví

Na celou místnost padlo hrobové ticho.

Chewbacca opatrně popošel dopředu, zatímco se vitalita přeživších W< kiů vytrácela. Ochable a beze vzteku odstoupili od mrtvoly svého trýzníte. Starý Nawruun se opět postavil a s prázdným výrazem hleděl na energeticLi bič ve své ruce. Pak ho pustil.

Bič dopadl s tupým úderem na podlahu a Nawruun se zhroutil vedle n Po celém těle se třásl a při pláči vydával duté vzlyky.

***

Tol Sivron se snažil v pilotním úseku Hvězdy smrti najít pohodlné mísu kde by si mohl sednout a uvolnit se, ale prototyp nebyl na takové příjemná projektován.

Všude stály police s vybavením obklopené obnaženými dráty a neforea nými svary. Nosníky a vyztužená kostra mu z větší části bránily ve výhle na opevněnou stanici, ale přesto viděl, že povstalci zařízení obsadili.

Složité chladící věže a radiační korouhve na vnějším obvodu seskupeny planetoidů náhle vzplanuly jasným světlem a začaly se hroutit.

h a řídících prostor prototypu.

Ještě jsem neměl příležitost si pročíst úplné technické údaje o prototy—

této bitevní stanice,” rozhlédl se Tol Sivron po ostatních. „Umí s tímhle avidlem někdo z vás létat?”

Golanda pohlédla na Doxina, který na oplátku pohlédl na Yemma. Kapitán stormtrooperů se ozval: „Mám nějaké zkušenosti s řízením útoč-ch lodí, pane. Možná bych dokázal ovládání rozluštit.” ..Skvělé, kapitáne,” řekl Tol Sivron. „Ehm…” Zvedl se z velitelského křes-„Potřebujete sedět tady?”

..Není třeba, pane. Mohu to řídit z pilotního stanoviště.” Kapitán přešel řadě ovladačů svařených k sobě…Zřejmě si všimli Wermynových výbuchů,” řekl Doxin, pozorující pov—

ecké útočné lodi seskupené kolem planetoidů s reaktorem. Dolů se snes-další dva raketoplány, aby vyložily na energetické stanici jednotky. Spo-

á palebná síla povstalců znemožňovala jakýkoli pokus o záchranu.

-Tak, a jak teď vyzvedneme Wermyna?” řekl Sivron.

‘temm opět začal listovat příručkou Postupů pro případ nouze. „Myslím,

ani touto eventualitou jsme se nezabývali.”

Nvronovy hlavové výrůstky sebou v nejvyšším rozčilení zacukaly. „To ne—

zrovna dobré, že?” Zachmuřil se a snažil se přijít na to, jak se na místě

působit. TwiTeci byli velice přizpůsobiví. Sivronovi se podařilo přizpů-I se, když opustil svoji domovskou planetu Ryloth. Přizpůsobil se, když moff Tarkin jmenoval direktorem tohoto výzkumného zařízení. Teď své

y opět přizpůsobí, aby ze situace, která se každým okamžikem zhoršo-vytěžil co nejvíc. .Dobrá, takže na Wermynovu záchranu není čas. Změna plánu. Máme po—

lost vůči Impériu. Musíme vzít tenhle prototyp Hvězdy smrti a rychle se

nout.”

64 STAR WARS

Wermyn samotný viděl povstalecké útočné oddíly přilétat, aby dobyly re aktorový planetoid, a znovu s Tolem Sivronem navázal spojení, tentokrát s zřetelnějším zoufalstvím v hlase. „Direktore, jak vám můžu pomoct? Jak ná hodláte zachránit?”

Tol Sivron otevřel kanál a řekl svým nejvážnějším, nejupřímnějším hla sem: „Wermyne, jen chci, abyste věděl, jak velice vás obdivuji a vážím si vá za všechna ta léta ve službě. Je mi líto, že vaše výslužba nebude tak dlouh a šťastná, jak jsem doufal, že bude. Ještě jednou, přijměte prosím mé uzná ní. Děkuji vám.”

Ukončil spojení a otočil se ke kapitánovi. „Musíme se odsud hned dostat.

Když ty nejprudší boje pomalu utichly, dopravil raketoplán Qwi Xu s Wedgem Antillesem dolů na stanici. Jak se přibližovali, viděla Qwi, jak „ planetoid postupně zvětšuje. Strávila tam dole většinu svého života, ale p matovala si z toho jen málo.

Kromě zničení první korvety utrpěla novorepubliková flotila jen mini mální ztráty. Vědci ze Chřtánu kladli menší odpor, než jakého se Wedge obá val. Qwi se už těšila na to, jak si znovu projde své staré laboratoře, dychtiv nalézt své vlastní soubory v naději, že jí zodpoví některé otázky… Bála se ai dozvědět se odpovědi.

Wedge se k ní natáhl, aby ji vzal za ruku. „To bude dobré. Hodně nám můžeš. Počkej a uvidíš.”

Toužebně se na něj svýma velkýma očima zadívala. „Udělám všechno, bude v mých silách.” Ale pak cosi upoutalo její pozornost a rychle na to uk” zala. „Wedgi, podívej! Musíme ji zastavit!”

Prototyp Hvězdy smrti, třpytící se odraženým světlem z mračen plynů, s využitím vlastního pohonu odpoutal od stanice Chřtán.

„Podle mých záznamů měla stanice Chřtán plně funkční prototyp,” ře Qwi., Jestli se s tou Hvězdou smrti dostanou do prostoru Nové republiky -

Než to stačila doříct, gigantická koule Hvězdy smrti vyrazila k okraji shl ku černých děr a zmizela v rozestřených mračnech supražhavých plynů.

Kapitola

9

Terpfen stál ve stínu Velkého chrámu, který se nad ním zvedal, zatímco «e ranní světlo rozjasňovalo a ohřívalo džungli, až k nebi začala stoupat lehká mlha.

Paralyzovaný strachem otočil Terpfen před tyčícím se starověkým zikkura-kulaté oči zpátky k přistávací ploše, kde uprostřed posekaného býlí spočí-ukradený B-wing. Jak vychládal, hučel a klapal. Na trupu si všiml vybled-h šmouh v místech, kde se pronásledujícím X-wingům podařil přímý zásah. Zvedl zrak a spatřil několik drobných postaviček, učedníků Jedi, jak stoná vrcholu chrámu. Jak pralesní měsíc obíhal kolem plynného obra, dá-¦ konfigurace systému vzniknout neobvyklému jevu, který povstalce, když malý měsíc původně umístili svou tajnou základnu, naplnil úžasem. Jasné sluneční paprsky proudící svrchními vrstvami planety Yavin se loni rozkládaly do mnoha různých barev a posléze dopadaly do atmosféry íce, pronikaly skrze stoupající mlhu a vytvářely duhový déšť, který při ém úsvitu trval jen několik málo minut. Učedníci Jedi, kteří se sešli, vysoko nad hlavami pozorovali duhovou bouři, viděli jeho loď přistávat, házeli.

érpfen, oblečený v hladké a lesklé pilotní kombinéze bez insignií, cítil, mu buší srdce a jak se mu točí hlava. Přiznání se ke svým zrádným či-ho děsilo nejvíc - ale s tím se musel smířit. Snažil se připravit si v du-Ni slova, která řekne, ale usoudil, že by to nepomohlo. Neexistoval žádný ý způsob, jak tu strašlivou novinu sdělit.

ítil se malátný, jako by měl každou chvíli omdlít, a jednou oploutvenou ¦áou se zachytil chladných, mechem porostlých kamenných bloků chrámu.

66 STAR WARS

Bál se, že ho Carida nějak znovu objevila, že Furgan znovu ponořil své spá-1 ry do organických komponentů, které nahrazovaly části Terpfenova mozku. I

Ne! Teď to byla jeho mysl! Teď už od imperiálních dohlížitelů necítil žád-1 ně škubnutí déle než den. Už zapomněl, jaké to bylo, mít vlastní myšlenky. I a nově nabytou svobodu okoušel s rostoucím úžasem. Fantazíroval o tom, že I svrhne Impérium, o tom, jak uškrtí tu hrůzu s vypoulenýma očima, velvy-1 slánce Furgana.

A při takových myšlenkách mu žádná přízračná přítomnost nedrtila mysl. I

Cítil se tak… svobodný!

Uvědomil si, že mdloby vyvolává jeho vlastní otupující strach. Ten pocit záhy pominul a Terpfen se opět napřímil, když zaslechl blížící se kroky.

První, kdo se vynořil do jasného denního světla, byla samotná ministryní zahraničních věcí Leia Organa Sólo. Nejspíš cestou k turbovýtahu běžela v domnění, že B-wing přináší nějakou naléhavou zprávu z Coruscantu. Její vlasy byly pocuchané a rozfoukané větrem a v ustaraných očích se jí zračily stíny. Tvář měla starostlivě zamračenou, jako kdyby ji už trápilo něco jiného

Terpfen cítil, jak se v něm zvedá studená beznaděj. Až uslyší, že císaři; vědí tom, kde se nachází její syn Anakin, bude ještě zoufalejší.

Leia se zastavila a s vážným výrazem si ho měřila pohledem. Přemýšliví svraštila obočí a pak řekla jeho jméno., Já vás znám. Vy jste Terpfen, že ano? Proč jste přiletěl?”

Terpfen věděl, že otlučená baňatá hlava a síť boulovitých jizev ho činí rol poznatelným i pro lidi. Za Leiou se objevilo několik studentů Jedi, které ne poznával, ale nakonec spatřil velvyslankyni Cilghal. Velké kulaté oči cala mariánské ženy jakoby se mu zavrtávaly do duše.

„Paní ministryně Organo Sólo…” řekl Terpfen třesoucím se hlasem. Pal zhrouceně klesl na kolena, zčásti nejhlubším utrpením a zčásti proto, že h< nohy už nemohly dál nést. „Váš syn Anakin je ve vážném nebezpečí!”

Svěsil zjizvenou hlavu. Než ho mohla zasypat otázkami pronikavými jak laser, Terpfen se ke všemu přiznal.

Leia zírala na Terpfenovu zjizvenou hlavu a měla pocit, jako by se dusil* Lukova a Ackbarova důmyslná bezpečnostní opatření a snahy o utajení Ano; hu byly prolomeny! Impérium vědělo, kde hledat jejího maličkého syna.

Leia toho o obranných systémech na skrytém, pekelném světě mnoho n věděla. Její služebná a přítelkyně Winter teď byla jedinou ochranou, kter maličký Anakin měl.

„Prosím, paní ministryně Organo Sólo - musíme okamžitě vyrazit Anoth,” říkal Terpfen. „Musíme jim poslat zprávu, evakuovat vaše dítě dři než se k němu imperiální útočný oddíl dostane. Když jsem byl pod Fur

Nositelé Síly 67

vým vlivem, poslal jsem souřadnice Anothu na Caridu, ale neudělal jsem žádnou kopii. Informaci jsem zničil. Musíte nás tam vzít sama. Udělám ¦, co bude v mých silách, abych pomohl, ale musíme jednat rychle.” Leia byla hotová vrhnout se do akce, připravená udělat všechno potřebné,

svého syna zachránila. Ale ochromující pochopení ji náhle zarazilo. „Ne-‘ “u s Anothem navázat spojení. Dokonce ani já nevím, kde ta planeta je!” Terpfen na ni upíral pohled, ale výraz v jeho hranaté, rybí tváři sejí nepo—

lo rozluštit. Pokračovala: „I přede mnou se to drželo v tajnosti. Jediní, kdo věděli, byla Winter - a ta je na Anothu - a Ackbar, který se teď schovává Calamari, a Luke, který je v komatu. Já nevím, jak se tam dostat!” Uklidnila se a zkusila si připomenout, jak rychle jí to myslelo, když byla

dší. Na první Hvězdě smrti převzala během Hanovy a Lukovy špatně na—ované záchrany velení. Tenkrát věděla, co má dělat. Jednala rychle a bez

í. Ale teď se musela starat o tři děti a zdálo se, že tyhle nové priority mají

tný vliv na její cílevědomost. Han už vyrazil hledat Kypa Durrona a Dr-lluncí. Ona tu zůstala s dvojčaty, aby na ně dala pozor. Teď nemohla jen

odletět.

\elvyslankyně Cilghal jako by jí četla myšlenky. „Musíte se tam vydat, “-,” řekla. „Běžte a zachraňte svého syna. Dvojčata tu budou v bezpečí.

enti Jedi je budou chránit.” . iko by se náhle osvobodila od čehosi, co ji bez jejího vědomí svazovalo, bs cítila, jak se jí v hlavě o překot formují plány. Uvolnila se, rázem byla

ižná a rozhodná. „Dobrá, Terpfene, beru vás s sebou. Co nejrychleji po-e na Calamari. Najdeme Ackbara a ten nás zavede k Winter a Anakino-* Hleděla na zrádce se složitou směsicí hněvu a naděje, soucitu a smutku. I Idvrátil hlavu. „Ne. Co když mě císařští znovu aktivují? Co když mě při-1 spáchat další sabotáž?”

_Budu mít oči na stopkách,” řekla tvrdě. „Ale chci, abyste se ukázal před • barem.” Vzpomněla si na utrpení calamarianského admirála, na to, jak uchýlil do úkrytu v divočině na své planetě, aby ostatní nemuseli mít na

h jeho hanbu. „Vysvětlíte mu, že ta havárie na Vortexu nebyla jeho vina.” Terpfen se s námahou zvedl zpátky na nohy. Zavrávoral, ale nakonec sta-” pevně. „Paní ministryně Organo Sólo,” řekl. Jeho hlas zněl, jako kdyby

kl něco nepříjemného. „Je -je mi to líto.” Vrhla po něm příkrý pohled, ale cítila, jak jí tělem proudí adrenalin, cíti-nutnost být v pohybu, udělat maximum. Zaváhání by mohlo znamenat, že jde o všechno. .Omluvíte se, až bude po všem,” řekla. „Teď potřebuju, abyste mi po-Kapitola

10

Millennium Falcon se vynořil z hyperprostoru poblíž souřadnic zničeně hvězdné soustavy Carida.

Han Sólo polarizoval segmentovaný průzor, aby se mohl podívat ven na trosky, které byly ještě nedávno skupinou planet a žhnoucím sluncem. Teď vide! jen pruh dosud planoucích plynů, moře radiace ze supernovy. Naprostá zkáza byla ještě rozsáhlejší, než když se před lety vynořil z hyperprostoru na místě Alderaanu a zjistil, že z něj zbyla jen hromada trosek - ještě předtím, nei potkal Leiu, než spojil svůj osud s povstáním a než uvěřil v Sílu.

Vybuchlé slunce Caridy vyvrhovalo hvězdnou hmotu do hustého pásu v rovině ekliptiky, do obrovské opony vířících plynů, které zářily a praskaly intenzivní energií napříč celým spektrem. Vesmírem se prodírala tlaková vlna, která se nakonec měla s postupem tisíciletí rozptýlit.

Han na skenerech s vysokým rozlišením zaznamenal několik pokroucených škvarků, ohořelé hroudy, které bývaly vnějšími planetami soustavy. Teď žhnuly jako uhlíky v dohasínajícím ohni.

Vedle něj seděl Lando Calrissian a ústa měl ohromeně otevřená. „Pánu ten kluk teda dovede nadělat škody.”

Han přikývl. Ve vyschlém hrdle ho pálilo. Bylo to zvláštní, když na sedadle kopilota neseděl Chewbacca. Doufal, že jeho wookieeský přítel to mi na své výpravě jednodušší než Han.

Rady senzorů Falconu se jen taktak dokázaly vypořádat s přívaly přetěžující energie, která pulzovala troskami caridské soustavy. Štíty bombardovalo rentgenové záření a záření gama. Ale Han nikde neviděl ani stopu po Kypovi.

Nositelé Síly 69

„Hané, co si myslíš, že asi mezi vší tou statikou najdeš? Jestli budeš fakt

ažitej a budeš mít pořádný štěstí, možná objevíš iontovou stopu z pod—

telnejch motorů Drtiče sluncí, ale uprostřed supernovy nikdy nedokážeš

it trasu. Šance jsou -“

Han ho pozdvihnutím ruky zarazil. „Nikdy mi nevykládej, jaký jsou šan-

. O tom už bys měl vědět svoje.”

Lando se zazubil. „No jo, já vim, já vim. Takže co teď budeme dělat? Proč

e do tohohle systému vlastně vůbec letěli?”

Han stiskl rty a zapátral po odpovědi. Vydat se ke Caridě zachytit Kypo-rj stopu mu připadalo jako krok správným směrem. „Chci vidět to, co viděl i.” řekl, „myslet tak, jak moh myslet on. Co se mu asi honilo hlavou?”

„Znáš ho lip než já, kamaráde. Jestli zapálil mlhovinu Kotel, aby zabil ad-irála Daalu, a teď vyhodil do povětří imperiální výcvikový středisko, kam . se vydal dál? Přemejšlej sám. Jakej by byl tvůj další cíl?”

Han upřeně hleděl na horoucí peklo, které bývalo sluncem Caridy. „Kdy-.ch měl za cíl vyrazit proti Impériu a napáchat tolik škod, kolik jen jde… nmířil bych…” Prudce se otočil a pohlédl na Landa.

Landovy tmavě hnědé oči se otevřely dokořán. „To je moc nebezpečný. Tam by se neodvážil!”

„Neřek bych, že slovo ,nebezpeěný’ s tim má co dělat,” řekl Han.

.Nech mě hádat. Teď řekneš, že za nim poletíme do systémů Jádra.”

.Kápnuls na to, parťáku.” Han zadal navigačnímu počítači souřadnice i zaslechl, jak si Lando pro sebe cosi mumlá.

..Takhle se nikdy nedostanu na Kessel včas.”

Vesmír se protáhl a zářící plyny vybuchlé caridské hvězdy se kolem nich

v do nálevky. Falcon skočil do hyperprostoru a zamířil daleko za nepřá-

ské linie, hluboko do srdce zbývajících imperiálních sil. ***

Nedaleko zářícího srdce galaxie, kde hvězdy ležely v nezmapovaných kon-Ipiracích blízko u sebe, shromáždil vzkříšený císař svou obranu k posled—

mu odporu. Ale od té doby, co byl Palpatine zničen, bojovali císařští vo-I Stí diktátoři o moc mezi sebou. Bez vojenského génia, jakým býval vel-fcoadmirál Thrawn, který by pozůstatky sjednotil, se imperiální válečná

išinerie stáhla do chráněných systémů Jádra. Váleční lordi nechali Novou

publiku na pokoji, aby si lízala rány, zatímco ve svém koutku galaxie me—

sebou soupeřili o nadvládu.

Ale až se jednomu vojevůdci podaří vyjít z toho soupeření vítězně, pak tysíly zaútočí na Novou republiku. Pokud je Kyp Durron dřív nezničí.

Han a Lando objevili na vnějším okraji Jádra vybuchlého červeného tr-líka. Malé, slabé slunce nebylo niěím pozoruhodné a podle planetárního

7 O STAR WARS

atlasu na Falconu neměla zdejší soustava žádné obyvatelné planety. Průzkumníci nicméně zjistili, že soustava červeného trpaslíka ukrývala staveb-j ní doky vesmírných lodí, skladiště zbraní a archivy uložené v masivních trezorech hluboko pod povrchem několika skalnatých planet bez života.

Han se podíval průzorem ven a viděl, že malá hvězda explodovala ménř okázale než caridské slunce. Bez dostatečné hmoty, která by dala vzniknou’ znatelné řetězové reakci, to bylo pouhé zašumění. Ale tlaková vlna přesto sežehla a napadrť rozbila planety, které na blízkých orbitách obíhaly.

„Udělal to zas,” řekl Han. „Takovou stopu, jako za sebou nechává Ky jen tak nepřehlídneš.”

Lando zamžoural na skenery. „Zachytil jsem jedenáct hvězdnejch d struktorů třídy Victory. Maj namířeno pryč ze soustavy.”

„No skvělý,” zamručel Han. Už tak měl dost starostí s Kypem a Drtiče sluncí, nechtěl se ještě navíc pouštět do křížku s Imperiální flotilou. „Už nás zachytili?”

„Myslím, že ne. Po tý explozi je pořád všude kolem spousta radiace a ruJ šení. Zdá se mi, že se jen sebrali a zdrhli.”

Han cítil, jak v něm roste naděje. „Myslíš, že se to stalo nedávno? Ze K výbuch tý hvězdy právě spustil?”

„Možná.”

„Fajn. Tak bys měl radši proskenovat -“

„Už ho mám, Hané. Drtič sluncí si hoví vysoko nad ekliptikou, jako kdyby se prostě… díval.”

„Propočítej kurz,” řekl Han a narovnal se. „Vyrážíme za nim. Plnou rychlostí.”

Zažehl trysky a řada podsvětelných motorů Falconu se bíle rozzářila. Zrychlení přirazilo Hana s Landem do sedadel, když loď provedla elegantní otočku a zamířila nad rovinu ekliptiky. Blížila se k bodu na skenerech. Jakmile se ale Falcon přiblížil, Drtič sluncí se začal vzdalovat.

„Uviděl nás. Za ním!” zavelel Han. „Jestli přejde na světelnou rychlost^ ztratíme ho.”

Falcon vyrazil vpřed. Han zamířil k jasné tečce, která se proti hvězdné obloze pohybovala napříč jejich dráhou.

„Mám připravit lasery, Hané?” zeptal se Lando. „Nebudeme po něm př ce střílet, že ne? Co když nezastaví?”

„To by bylo celkem k ničemu, kdybysme po něm stříleli - s tim jeho kvantovým pláštěm.” Han otevřel komunikační kanál. „Kype, to jsem já, Han Selo. Musíme si promluvit, chlapče.”

Drtič sluncí odpověděl bliknutím, když změnil kurz a zrychlil.

„Šlápni na to,” řekl Han. „Jedem.”

Nositelé Síly 71

„Motory už běžej skoro nadoraz,” řekl Lando.

„To loď vydrží,” odvětil Han, pak se znovu naklonil ke komunikačnímu »vstému. „Haló, Kype, poslouchej mě.”

Drtič sluncí opsal oblouk a začal se za průzorem zvětšovat.

„É… Hané?” ozval se Lando. „Letí přímo na nás.”

To Hana vzpružilo. Byl rád, že se Kyp otočil, aby si s nimi promluvil.

„Myslim, že to do nás chce napálit,” řekl Lando.

Han nevěřícně zamrkal. Naklonil se nad mikrofon. „Kype, nedělej to. Ky-

! To jsem já, Han.”

Drtič sluncí prosvištěl kolem nich a na poslední chvíli uhnul, aby vystře—

salvu laserových výbojů z obranných zbraní umístěných na trupu. Han

šel, jak výboje zaduněly o Falcon, ale nic nepoškodily.

„To mělo asi bejt varování,” řekl Lando.

.Jo, to je mi nějaký varování,” ucedil. „Kype, proč -“

Konečně se ozval pronikavý hlas mladého muže: „Hané, nech mě bejt. Leť pryč. Mám práci.”

„Ummm, Kype - o tom jsem si s tebou právě chtěl promluvit,” začal Han,

rý najednou nevěděl, co říct.

Drtič sluncí se na ně řítil, jako kdyby se připravoval k dalšímu náletu.

dyž se malé plavidlo přehnalo kolem nich, Han zapracoval na ovládání, apnul tažným paprskem Millennium Falconu a malé superzbraně se zachytil. „Hele, já ho chytil!” řekl Han překvapeně.

Hybnost Drtiče sluncí stačila k tomu, aby Falconem pořádně škubla, ale ký paprsek držel. Han zvýšil příkon energie, aby neviditelné sevření poulil. Konečně se obě plavidla ustálila v relativním mrtvém bodě vysoko nad icvinou ekliptiky vybuchlého červeného trpaslíka.

.Jak myslíš, Hané,” ozval se Kyp. „Jestli to chceš takhle… nemůžu ti do-tolit, abys mě zastavil.” Komunikační systém oněměl. I „Tohle se mi ani trochu nelíbí,” řekl Lando.

Kypův hlas znovu zazněl: „Jediné z těchhle rezonančních torpéd stačí k tomu, aby přivedlo k výbuchu celou hvězdu. Jsem si jistej, že s takovým

íkem, jako je Falcon, udělá krátkej proces.”

Han pohlédl na krystalový tvar Drtiče sluncí. Toroidní projektor zazářil kající modří a zelení a nabíjel se, aby na nepatrnou vzdálenost vystřelil jektil.

..Z tohohle mám špatnej pocit,” řekl Han.

Kapitola

11

Dopolední světlo proudilo otevřenými střešními okny dovnitř velké audienční síně chrámu. Zlaté sluneční paprsky se strakatily po naleštěných dlaždicích a odrážely se od nich na hrubé zdi.

Duch Luka Skywalkera zpoza svého nehybného těla na vyvýšeném pódiu sledoval, jak Cilghal přivádí malá dvojčata na další návštěvu. Cilghal držela dvojčata za ruku a plavnými kroky klouzala kupředu. Dnes ráno byla namísto ve světle hnědém jediském plášti oblečená v modrém velvyslaneckém hávu. Za calamarianskou ženou přicházel pocity viny zmítaný Streen a vedle něj svalnatá a čilá Kirana Ti.

Artoo-Detoo se držel poblíž Lukova těla a jako strážný přejížděl sem a tam. Malý astromech po té ničivé bouři vzal na svá bedra úkol mistra Jedi střežit. Luke pokládal droidovu oddanost za hluboce dojímavou, i když pro něj nebyla nijak překvapivá.

Hanova a Leiina dvojčata hleděla na Luka s očima dokořán otevřenýma a jeho duch jim ten pohled toužebně oplácel. Nemohl s nimi komunikovat, připadal si jako v pasti. Co by v takové situaci udělal Obi-Wan? Věřil, že bv mu Síla dala odpověď, kdyby věděl, kde ji hledat.

„Vidíte, děti? Váš strýček je v bezpečí. Minulou noc jsme ho zachránili. Vaše matka při tom pomohla. Všichni jsme pomáhali. Stále se ještě snažíme nalézt způsob, jak ho probudit.”

„Já jsem vzhůru!” vykřikl Luke do prázdné duchovní roviny. „Jenom musím přijít na to, jak vám to říct.”

Dvojčata upírala pohled na nehybné tělo. „Je vzhůru,” řekl Jacen., Je přímo tady.” Chlapec zvedl tmavé oči a pohlédl přímo na Lukova ducha.

Nositelé Síly 73

uke sebou trhl a zahleděl se na Jacena. „Ty mě vidíš, Jacene? Rozumíš u, co říkám?”

Jaina i Jacen přikývli.

Cilghal je vzala kolem ramen a odváděla je pryč. „Ovšemže je, děti.”

Luke, rozrušený a náhle plný naděje, se začal vznášet za nimi, ale Streen

šel k pódiu s tak sklíčeným výrazem, že vlny zmatku, které vyzařoval, Lu—

zasáhly jako fyzický úder.

„Mistře Skywalkere, je mi to tak líto!” řekl Streen. „Naslouchal jsem špat-3vm hlasům ve své hlavě. Temný muž mě obelhal. Už se mu to nikdy nepo-

‘.” Streen pozvedl zrak a rozostřenýma očima kmital ze strany na stranu.

álo se, že se také dívá přímo na Luka.

„Ty mě vidíš taky, Streene? Slyšíš mě?” Luke usilovně přemýšlel a uvaloval, jestli se jeho schopnosti náhle nezměnily.

„Temný muž za mnou přišel,” říkal Streen. „Ale cítím, že vy jste tady taky, mistře Skywalkere. Nikdy o vás nebudu pochybovat.”

Kirana Ti stiskla Streenovo rameno. Lukovi se v hlavě honily myšlenky jrdna za druhou. Exar Kun dovedl komunikovat s ostatními, byť jen po-iradmu a náznakově - a Luke teď věděl, že on to svede taky. Už dokázal promlouvat ke dvojčatům. Zaplavila ho vlna euforie.

Zatímco učedníci Jedi opouštěli rozléhající se síň, začal spřádat plány. Svl si teď jistý, že se dokáže zachránit, možná s pomocí svých studentů Je-Ui. se svou novou generací rytířů Jedi.

Ze stěny za jeho zády zazněl nadpozemský hlas: „Jak dojemné. Tví nemotorní studenti se stále domnívají, že tě mohou zachránit - ale já vím více -ž oni. Můj výcvik neomezovala zbabělost, tak jako ten tvůj.”

Nad ním se tyčil černý a mihotající se Exar Kun. „Gantoris byl můj a je mrtev. Kyp Durron zůstává pod mým vlivem. Streen je už můj. I ostatní »čnou slyšet můj hlas.” Pozvedl přízračné paže. „Všechno do sebe začí-aá zapadat.

Znovu oživím Bratrstvo Sithu a s tvými učedníky Jedi vytvořím jádro nepřemožitelné, Silou vládnoucí armády.”

Luke ho pomalu obešel. Pořád ještě nevěděl, jak proti nehmotnému -•¦příteli bojovat. Exar Kun se rozesmál, jako kdyby právě dostal nápad. .Tebe jsem navštívil nejprve ve snu přestrojen za tvého padlého otce, Skvwalkere… třeba bych se jim mohl zjevit ve tvé vlastní podobě. Jistojistě budou učení Sithu následovat, když budou ta slova vycházet z tvých Est.”

„Ne!” vykřikl Luke. Svým astrálním tělem se vrhl po chvějící se siluetě pána ze Sithu, aby si to s ním vyřídil. Ale i když jeho jiskřící tělo stín hladce prostoupilo, Exar Kun jako by se na okamžik rozložil.

74

STAR WARS

IMositelé Síly

75

Luke cítil, jak jeho nitrem při kontaktu s Kunem projel ledový šíp, ale z<4 stal stát pevně, zatímco se Temný pán zapotácel proti kamenné zdi a vsako val se zpátky do puklin, aby unikl.

„Už jsem byl v moci temné strany,” řekl Luke. „Ta zkušenost mě posílilaj Ty jsi slabý, protože znáš jenom učení zla. Tvé porozumění není o nic větši, než je tomu v případě mých učedníků.’

Ještě než zmizel, Exar Kun zavolal zpátky: „Ještě uvidíme, kdo je silnější.” **#

Slunce zapadlo za obrovitou kouli Yavinu. S příchodem poloviční noci bv la obloha měsíce osvětlená jen naoranžovělým svitem odraženým od ply ného obra a džungle tak získávala narudlý zjev.

Lukova podoba se chvějivě třpytila, ale v potemnělých komnatách, kde dy děti, žádné světlo nevrhala. Dveře byly otevřené. Cilghal seděla a snívala ve vlastním pokoji přes chodbu, ale ta dosud nebyla schopná Lukův ; slyšet. Malý Jacen ano - a Luke měl tuze málo času. .Jacene,” řekl tím svým tlumeným hlasem rezonujícím uvnitř hlavy. Chla-i se ošil. Vedle něj ležící Jaina vzdychla a ve spánku se převalila. „Jace—!” zopakoval Luke. ,Jaino, potřebuju, abyste mi pomohli. Jedině vy mi mů-¦te pomoct.”

Chlapec se probudil a zamrkal tmavýma očima. Obhlédl pokoj, zívl a oči-| na spočinul na Lukově obrazu. „Strejdo Luku?” řekl. „Pomoct? Tak jo.” „Vzbuď sestřičku a pojď za mnou. Řekni jí, aby spustila poplach a při-Vysoko ve větvích se na noc uvelebily kolonie brebentících woolamandnj »řdla všechny ostatní Jedi. Ale ty mi musíš pomoct hned teď! Snad je doká-

Podrostem se v tanci přežití pohybovali lovci a jejich kořist. Nevysoko nai hladinou líných řek bzučeli safírově modří brouci piraníci a hledali nějak oběť. Další druhy hmyzu pobzukovaly snubní písně.

Avšak mnohem hlouběji v džungli se ze stinných jeskyní vznesli noč tvorové a zapleskali roztřepenými křídly. Syčící a nemyslící bestie následovaly palčivé nutkání, které je pohánělo k Velkému chrámu…

Křídla těch nestvůr se opírala o spodní proudy rychle chladnoucího vzdu chu a vydávala zvuk, jako když mokrý hadr pleská o kámen. Nafialovělé ží ly jim pulzovaly, jak jejich černá srdce překotně tloukla a dodávala jim energii k dlouhému letu.

Z každého svalnatého trupu vyrůstaly na dlouhých, vlnitých krcích dv hlavy. Za každým z těch tvorů se klátil ohavný ocas zakončený zahnutým bodcem, který se třpytil krystalky jedu. Duhově zbarvené šupiny jiskřil) v mědhatém světle soumraku, jako by byly osvětlené prohrábnutými řeřavv-mi uhlíky. Štěrbinovité zřítelnice žlutých plážích očí se rozšířily a zapátrah po kořisti.

Tato alchymická monstra, stvořená před dávnými časy za vlády Exara Kuna na Yavinu 4, přežívala po celé generace v černých a vlhkých jeskyních ve vzdálených horách. Teď se tři z nich, povolaná zničit tělesnou schránku Lu-ka Skywalkera, probudila.

Létající stvůry přistály na otevřených střešních oknech na vrcholu zikkuratu. Kovovými pařáty škrábaly po zvětralých kamenech, které úzká okna rámovaly. Dvojité hlavy všech tří nestvůr se trhaně kývaly nahoru a dolů a v očekávání syčely a chňapaly tlamami.

Přitiskly blanitá křídla k tělu a provlékly se střešními okny do otevřené síně. S dlouhými drápy vysunutými se nestvůry společně snesly na Lukovo bezmocné tělo…

zadržet dost dlouho.”

Jacen se na nic neptal. Ve chvíli, kdy zatřásl sestrou, se už začínala pro—

uzet. I ona Luka viděla a chlapci stačilo jen pár slov, aby jí celou situaci

světlil.

Jacen na malých nožkách klusal chodbou. Luke se vznášel před ním a po-»ízel ho, rychleji, rychleji, k turbovýtahu.

Jaina vběhla do Cilghalina pokoje a zakřičela z plných plic: „Pomoc, po-¦oc! Strejda Luke potřebuje pomoc!” Učedníci Jedi se hrnuli z pokojů ven.

Náhle se rozezněl poplach. Luke si uvědomil, že ho nejspíš musel spustit Artoo, který ve velké audienční síni stále stál na stráži. Nevěděl ale, co by proti nestvůrným okřídleným tvorům, které Exar Kun přivolal, astromecha-mcký droid zmohl.

Jacen stanul v turbovýtahu a zaváhal, zatímco mu Luke ukazoval, které tlačítko stisknout. „Pospěš si, Jacene!” řekl Luke naléhavě. Turbovýtah vyrazil vzhůru a vyklopil je do obrovské šeré síně.

Dole na konci promenády přejížděl Artoo sem a tam, pískal a pronikavě trvlkoval. Svářecí paži měl vysunutou a vysílal z ní sršící modré výboje, ale ještěří stvůry se vznesly do vzduchu a kroužily kolem pomalého droida, jako by pro ně nepředstavoval žádnou hrozbu.

Když uslyšely, jak se otevírají dveře od turbovýtahu, zamávaly dvě ne-•tvůry křídly a vzlétly z vyvýšeného pódia. Kejhaly, syčely a prskaly na ma-řkého chlapce, který z něj vyběhl samotný, aby se s nimi utkal.

Artoo vypískl, vděčný za každou pomoc. Chrámem nadále drnčel poplach.

Třetí tvor slétl na kraj dlouhého kamenného stolu, kde leželo Lukovo tělo. Dvojice hlav se s trhnutím předklonila a vydala dvojhlasé zlostné zavřeš-tění. Jedna hlava rafla dolů a utrhla si sousto látky z Lukova pláště. Ta druhá ohrnula šupinaté pysky a vycenila řadu špičatých tesáků.

76 STAR WARS

„Jsou rozzuřený,” řekl Jacen, jako by se do těch tvorů nějak dokázal vcítit. „Jsou… zlý.”

„Odežeň je od mého těla, Jacene,” řekl Luke a pozorně sledoval otrávené bodce na jejich ocasech, nebezpečené zuby, ostré pařáty… „Běž pomoct Ar-too. Ostatní tu budou co nevidět.”

Jacen nebojácně zavřeštěl jako nějaký divošský válečník a rozeběhl se na zavalitých nožkách proti monstrům. Ječel a mával kolem sebe rukama.

Dva tvorové zakrákali a vznesli se do vzduchu. Pak zapleskali blanitým křídly a chystali se na něj vrhnout. Artoo varovně zahvízdal.

Na poslední chvíli Jacen uhnul. Stvůry své zahnuté kovové drápy táhly po dlážděné podlaze a posílaly do vzduchu spršky jisker. Chlapec nezpomalil Běžel k poslednímu plazímu tvorovi, který hladově zíral na Lukova měkká, zavřená víčka.

Jacen se dostal k vyvýšenému pódiu. Třetí tvor vylétl vzhůru, tloukl kolem sebe štířím ocasem a chňapal oběma hlavami plnými klapajících tesáků.

Luke, který sám bojovat nemohl, postupoval souběžně s Jacenem. Ten se zatím snažil vydrápat se na pódium. Chlapec se zachmuřeně a odhodlaně postavil na stráž u nehybného těla svého strýce. Artoo se postavil Jacenovi pc boku. Jeho svařovací paže stále ještě praskala.

A pak Luke přišel na to, co je třeba udělat - pokud to bylo možné, pokui: by dokázal své schopnosti takovým způsobem použít. Hned vedle jeho zahaleného těla ležel černý válec opatrný aktivačními tlačítky.

„Jacene,” řekl Luke, „vezmi si můj světelný meč.”

Tři létající tvorové obkroužili místnost a krákorali jeden na druhého, jako kdyby dostávala instrukce od Exara Kuna.

Chlapec se bez váhání chopil rukojeti světelného meče. Byla skoro stejně dlouhá jako jeho předloktí.

„Nevím jak,” řekl Jacen Lukovi.

„Ukážu ti to,” řekl Luke. „Nech se vést… nech mě bojovat s tebou.”

Tři létající stvůry se s křikem a s vytaženými drápy vrhly střemhlav na chlapce. Krvežíznivost se jim leskla v očích.

Jacen podržel hladkou rukojeť před sebou a stiskl aktivační tlačítko. Do šera s hlasitým klap-hzz vyšlehl smrtící paprsek světelného meče. Mak chlapec se rozkročil, pozvedl zářící čepel a připravil se bránit mistra Jedi. Luka Skwalkera.

Cilghal zvedla Jainu do náruče a rozběhla se po chodbě. Dorsk 81 a Tion-ne se k ní u turbovýtahu připojili. Společně vyjeli až do nejvyššího patra, připraveni bojovat za svého mistra, jako to udělali proti rozpoutané bouři. Ale

Nositelé Síly

77

‘ její nejhorší obavy Cilghal nepřipravily na ohromující podívanou, která I jí naskytla, když vstoupila do velké audienční síně.

Malý Jacen třímal v ruce světelný meč se vší elegancí a sebedůvěrou miska šermíře. Trio létajících tvorů se na něj vrhlo, šlehalo bodci, z nichž odka-

¦ al jed, cvakalo dlouhými zuby, sápalo se po něm zahnutými pařáty. Ale Ja-

¦ v piruetě zavířil energetickou čepelí; zacházel se světelným mečem, jalo by to bylo prodloužení jeho paže. Čepel ve vzduchu praskala a hučela.

Rozrušený Artoo-Detoo přejížděl sem a tam a usilovně se snažil, aby těm h ořům zabránil dostat se příliš blízko k tělu mistra Skywalkera. Jacen dál >jjoval.

Jeden ještěří netvor po něm rafl vyceněnými tesáky, ale Jacen jediným

dkým seknutím zručně oddělil hlavu od těla. Zůstal po ní jen kouřící pa-

. krku, zatímco druhá hlava dvouhlavého netvora sebou mrskala, svíjela se » prskala. Stvoření se zřítilo na zem a pleskalo kožnatými křídly o dlaždice.

Zbývající dvě monstra zaútočila svými štířími bodci. Chlapec švihl me-*rn, čistě jeden špičatý bodec odsekl a odkulil se pryč, aby se vyhnul prou-±n černého jedu, který z amputovaného konce stříkal. Odporná tekutina .lozežírala starobylé massassiské kameny jako kyselina a z potřísněných míst Moupal mastný íialovošedý kouř.

Zraněná stvůra šílela bolestí. Mávala ve vzduchu křídly, dokud se neza— vtila svého druha. Začala ho drásat svými drápy a trhat oběma hlavami pl-I mi zubů. Zaútočila neškodným pahýlem po bodci, ale silnější monstrum Úd ní zabodlo vlastní jedový trn - a ten zanechal v trupu útočníka spálenou éru, která se dál rozežírala a syčela, zatímco se jed prožíral stále hlouběji i nlouběji.

Silnější létající ještěr sevřel čelisti kolem šupinatého hrdla svého protiv—

a. Když se oběť přestala zmítat, přeživší uvolnil sevření svých pařátů a vy-1 výš, zatímco mrtvola spadla s žuchnutím na zem. Artoo se k ní přivalil pustil do bezvládného tvora elektrický výboj, aby se ujistil, že je mrtvý.

Cilghal, Tionne a Dorsk 81 ztuhli na prahu turbovýtahu a sledovali ten ne-

ěřitelný výjev. „Musíme mu pomoct!” vykřikl Dorsk 81.

„Ale jak?” namítla Tionne. „Nemáme zbraně.”

Cilghal zuřivou bitvu zhodnotila. „Třeba Jacen naši pomoc ani nepotřeje.”

Jaina se vyškubla Cilghal z ruky a uháněla po promenádě, zatímco ostat-c na zlomek sekundy zaváhali. Cilghal se rozeběhla za ní.

Poslední plaz, rozzuřený útokem svého druha, z obou hrdel zavřeštěl i s nezadržitelnou silou se prudce vrhl dolů. Jacen udělal krok zpátky, aby

¦ ním utkal, a světelný meč držel připravený u ramene. Čekal na vhodný

mžik.

78 STAR WARS

Tvor se řítil k němu. Z tesáků mu kapaly sliny a pařáty měl natažené Chladnokrevně a s reflexy perfektně pod kontrolou Jacen v čistém oblouk s elegancí a zručností sekl. Zářící čepel dopadla a v jediném syčícím zá blesku odsekla obě hlavy. Tělo tvora, reflexivně zmítající křídly, dopadlo n Jacena a přirazilo ho k zemi.

Pípající Artoo se vyvalil vpřed, aby mu pomohl.

„Je v pořádku,” zavolala Jaina, která konečně doběhla k pódiu., Jacene!

„Jaino!” vykřikla Cilghal, když ji konečně dohonila.

Z mrtvoly se vynořil konec světelného meče a s kouřem se skrz ní prop” loval, jak se Jacen vysekával zpod ztuhlých křídel. Cilghal mu pomohla.

Jaina překvapeně vzhlédla a spatřila prvního poraženého netvora, kter ho při životě držela zbývající hlava. Stále se zoufale snažil Luka zabít a vj potácel se na nohy. Z pahýlu po oddělené hlavě mu stále prýštila černá krei Zachytil se okraje kamenného stolu a vytáhl se nahoru. Křečovitě švih svým štířím ocasem a chystal se bodnout. Zamával křídly, aby lépe udrž rovnováhu na stole, kde mohl Lukovo tělo roztrhat.

V posledním okamžiku vzdoru zaútočil zraněný tvor poháněný a ovlád ný zlým duchem na Lukovo nechráněné hrdlo.

Ale Jaina se k němu dostala dřív. Dívenka vyskočila, popadla stvůru za kří la a celou svou vahou prudce zatáhla dozadu. Svíjející se netvor chňapal tlam a snažil se zakousnout se do ruček, které ho držely za blanitá křídla.

Cilghal, jen vteřinu za Jainou, sevřela své silné calamarianské ruce k lem dlouhého hadovitého krku nestvůry. Jaina ji zatím pořád táhla za kříd dolů. Cilghal vydala pronikavé zamručení, když tvorovi zakroutila krke drtíc řadu obratlů, jako by to byly suché větvičky.

Monstrum, konečně mrtvé, se zhroutilo na stůl.

Jaina prudce oddechovala a sklouzla do podřepu. Jacen se vyškrábal nohy a zmateně se rozhlížel kolem sebe. Ospale zamžoural očima a pak j diným hbitým pohybem prstíku deaktivoval světelný meč. Hukot čepele . rozplynul v náhlém tichu síně.

Dveře turbovýtahu se otevřely a dovnitř vběhli ostatní studenti Jedi. P pohledu na krvavou žeň se naráz zastavili.

Tionne doběhla k vyvýšenému pódiu. Stříbrné vlasy za ní vlály jako chvo. komety. Naklonila se nad Lukovo tělo a se zhnuseným výrazem ve tváři p’ padla stále krvácející mrtvolu posledního zabitého tvora a odhodila ji co nei dál od mistra Jedi.

Cilghal přispěchala k Jacenovi, který zatím klidně položil světelný m zpátky vedle Lukova nehybného těla. Popadla ho, objala a pak na maléh chlapce v němém úžasu hleděla. Jen před několika málo okamžiky tohle a ne tříleté dítě bojovalo jako legendární šermíř.

Nositelé Síly

79

Dorsk 81 a ostatní učedníci Jedi k nim přistoupili. „Bojoval jako nějaký !r!” řekl Dorsk 81. „Připomínalo mi to souboj mezi Gantorisem a mistrem

vwalkerem.”

-Strejda Luke byl se mnou,” říkal Jacen. „Ukazoval mi, jak na to. Je tady.”

Cilghal zamrkala velkýma kulatýma očima.

_Jak to myslíš?” zeptala se Tionne.

-Vidíš ho teď?” řekl Dorsk 81.

..Ano, je přímo tady,” ukázala Jaina do prázdna. „Říká, že je na nás pyš-

” Zasmála se. Jacen se také zachichotal, ale vypadal vyčerpaně. Pokrytý

ným ichorem klesl Cilghal do klína.

I čedníci Jedi se podívali jeden na druhého a pak pohlédli do prázdna nad ovou nataženou tělesnou schránkou. Artoo zmateně zahvízdal.

_Co ještě říká?” vyptávala se Cilghal.

Jacen a Jaina chvíli seděli velmi tiše, jako kdyby naslouchali. „Exar Kun.

on dělá potíže,” řekl Jacen.

.Zastavte Exara Kuna,” uzavřela Jaina. „Pak se strejda Luke bude moct

Kapitola

12

Celou cestu z Yavinu 4 na oceánský svět Calamari seděla Leia vedle Terp fena v napjatém tichu. Terpfen neřekl prakticky nic, hrbil se nad ovládáním jako kdyby nedokázal unést tíhu na svých bedrech.

Malá loď sestupovala skrz mračna vířící v atmosféře safírově modré pl» nety k jednomu ze zničených plovoucích měst, kde Ackbar dohlížel na mo hutné záchranné práce. Jak se loď řítila ke sluncem ozářené vodní hlad.-ně, spatřila Leia zlaté pruhy slunečních paprsků, jak se odrážejí od zče ných vln.

S tajemným pocitem déja vu si vzpomněla, jak v Cilghalině doprovo na tuto planetu přilétla, aby vyhledala Ackbara v jeho vyhnanství. Přir dala si, jako by se vrátila zase na začátek, když tentokrát přilétala s nedo rovolným calamarianským zrádcem, aby Ackbara očistila… ale co bylo d ležitější, aby získala admirálovu pomoc a mohla vypravit výpravu za chranou svého syna.

„Záchrannému týmu Reef Home, tady -” Terpfen zaváhal. „Tady léto ministryně zahraničních věcí Leiy Organy Sólo, Musíme si promluvit s Ack barem. Máte pro nás místo, kde bychom mohli přistát?”

Vzápětí jim odpověděl sám Ackbar. „Leia mě přiletěla navštívit? Sam zřejmě je tu vítána.” Potom dodal: „Terpfene, jste to vy?”

„Ano, admirále.”

„Tušil jsem, že je to váš hlas. Bude mi potěšením se znovu setkat s vá oběma.”

„Tím si nejsem tak jist, pane,” řekl Terpfen.

„Jak to myslíte? Stalo se něco?” ptal se Ackbar.

Nositelé Síly 81

Calamarian svěsil zjizvenou hlavu a zápolil s odpovědí. Le i mikrofonu. „Bude lepší, když vám všechno vysvětlíme z očí do o bare,” řekla tichým, ale pevným hlasem. Pořád jí ještě připadalo nepatbři slovovat ho jinak než hodností.

Terpfen s bolestným výrazem kývl na znamení díků. Navedl loď prudce dolů k hladině oceánu a pak ji s dostatečnou rezervou zvedl a letěl nad hře-¦By vln, dokud se nepřiblížili ke skupince plovoucích plavidel a ohniska

j\y na břidlicově šedé vodě.

Vlečné čluny organického vzhledu se článkovanými jeřábními zařízení—. natahovaly dolů do vody. Otylým lodím nadmutým jako obrovské měchy

(haly z trysek plameny a jejich motory poháněly ventilátory, které pumpovaly vzduch do ponořeného vraku Reef Home, majestátního calamarského •iovoucího města potopeného při nedávném útoku admirála Daaly.

Leia tehdy na Calamari byla a snažila se Ackbara přesvědčit, aby požá-4al o navrácení hodnosti, když Daaliny hvězdné destruktory zaútočily. Es-l»drám TIE Bomberů se podařilo potopit Reef Home a poškodit několik dal-• h měst. Ale Ackbar se vynořil z ústraní, shromáždil calamarské ozbroje-síly a dovedl je k vítězství.

Teď Leia sledovala, jak se voda bíle pěnila, zatímco se vrak města zvedal i hladinu. Kolem boulovité kupole Reef Home to bublalo. Po vynořeném > . u šplhaly postavy a připevňovaly k němu úchytné kabely jeřábů, které faély do výše z okolních člunů. Dmychadlová čerpadla pokračovala v pum-vání vzduchu do vodotěsných komor Reef Home a vytlačovala vodu, kte-¦du bylo zatopené podlaží za podlažím.

Hloučky tmavých postav - Quarrenů s chapadlovitými obličeji - praco-• ve vodě na okraji opuštěného města, páčily mořská vrata, zalepovaly dí-

v trupu a pročesávaly dno oceánu, kde hledaly ztracené věci.

Terpfen navedl loď na přistání na vlhkém trupu hlavního jeřábního člunu.

polovité město se zatím pomalu zvedalo nad zčeřelou hladinu oceánu.

Leia z malého letounu vystoupila a zastavila se, aby na mírně se pohu—

jící palubě udržela rovnováhu. Zasáhla ji chladná, slaná sprška vody

donutila ji prudce vdechnout ostrý vítr a slabou vůni jódu z mořem uná-vch chaluh. Jedna z postav ve vodě se s pomocí trysek odpoutala od za-ňovaného města a začala po dlouhém žebříku na boku jeřábního člunu

hat nahoru.

\ příchozím, který se nadšeně vydrápal na palubu člunu a celý mokrý zůs—

stát před nimi, Leia okamžitě poznala Ackbara. Ten si z obličeje sloupl

1 ou průhlednou membránu a zhluboka se nadechl čerstvého vzduchu.

_Leio, zdravím vás,” řekl a pozvedl ploutvovitou ruku k pozdravu. „V ob-ování Reef Home jsme dosáhli velkého pokroku. Naše pracovní čety by

82 STAR WARS

ho měly do několika měsíců dát znovu do pořádku a připravit k opětovnénu osídlení.”

„A Terpfene!” řekl tak radostně, že to až rvalo srdce, když ke svému bývalému lodnímu mechanikovi vykročil, aby ho objal. Terpfen zůstal stát bej hnutí, neschopen jediného slova.

Leiina potřeba nesnesla odkladu. Teď se nemohla zdržovat zdvořilostn; konverzací. „Ackbare,” řekla. „Císařští se dozvěděli, kde leží Anoth. Win-ter a maličký Anakin jsou právě teď ve vážném nebezpečí. Musíte nás ihnec vzít za nimi. Jste jediný, kdo zná polohu planety.”

Ackbar zůstal ohromeně stát a Terpfen se vymanil z jeho objetí. „Zradu

jsem nás, admirále,” řekl. „Všechny jsem nás zradil.”

***

Velvyslanec Furgan stál na řídící palubě dreadnaughtu Vendetta a usilovně se snažil vypadat užitečně a důležitě. Jakmile vystoupili z hyperpros toru a přiblížili se k planetě Anoth, vykročil vpřed. „Zvednout štíty,” poručil

„Už jsme to udělali, pane,” odpověděl plukovník Ardax z velitelského stanoviště. Ardax měl na sobě šedozelenou uniformu Imperiální flotily a čepici měl pevně nasazenou na krátce zastřižených vlasech. Zhluboka se nadechl a narovnal ramena.

Plukovník po celou cestu na Anoth soustavně lezl Furganovi na nervy tím že sám činil rozhodnutí, aniž se ptal na velvyslancův názor. Celkově vzat< byl Ardax na Furganův vkus až příliš nezávislý. Pravda, Furgan byl pouz< hlavou administrativy caridské vojenské akademie - bývalé vojenské akademie, když ji teď ten povstalecký terorista Kyp Durron zničil -, ale pořá ještě byl na celé téhle lodi nejdůležitější osobou. Jeho názor by měl být ná ležitě ceněn.

Hlavou se mu pořád honily myšlenky na burácející výbuch caridské hvěz dy, ozvěny výkřiků všech těch osob s nižší šarží a veškerého cenného vyba vení, které tam zůstalo. Furganovy velkolepé sny o vzkříšení Impéria. scvrkly na pouhý bod - zato však laserově jasný bod. Kdyby se tak jen dc kázal zmocnit jediského dítěte, stále ještě by pro galaxii zůstala naděje.

Vendetta prolétla rozdrobeným pásem asteroidů rozesetých po oběžní dráze Anothu. Samotná planeta se roztříštila na tři díly: dva velké kusy b) ly v těsném kontaktu, které se o sebe třely a vytvářely elektrostatický náboj takže mezi nimi co chvíli přeskočil titánský blesk; o něco dál obíhal mění balvan nepravidelného tvaru, na kterém se v níže položených místech drže la dýchatelná atmosféra. Za jedno nebo dvě století se obrovité úlomky na vzájem rozdrtí na kosmický prach, ale v současnosti byl Anoth skryté a bez pečné útočiště.

Až dosud.

Nositelé Síly 83

„Vypadá to na poněkud… nehostinné místo, kde vychovat malé dítě,” po-mamenal plukovník Ardax.

„Zocelí ho to,” řekl Furgan. „Je to nanejvýš vhodný úvod do tvrdého vý-viku, který bude muset podstoupit, jestli se z něj má stát náš nový císař.”

„Pane velvyslance,” obrátil se na něj Ardax a zvedl obočí. „Máte nějaké indicie, kde přesně máme tu údajnou pevnost hledat?”

Furgan vysunul nafialovělý spodní ret. Špión Terpfen dodal pouze souřadnice planety, nic víc. „Nemůžete ode mě očekávat, že odvedu veškerou práci za vás, plukovníku,” odsekl. „Použijte skenery dreadnaughtu.”

„Ano, pane.” Plukovník pokynul rukou technikům u analyzačních a seniorových panelů.

„Najdeme ji, pane,” řekl desátník hledící doširoka otevřenýma očima na displej, který zobrazoval zjednodušený počítačový diagram tří složek anothské «oustavy. „Moc toho tam dole není, takže by nemělo být tak těžké ji rozeznat.”

Furgan odpochodoval k turbovýtahům na zádi řídící paluby. „Plukovníku, :*jdu dolů zkontrolovat vozidla MT-AT. Věřím, že se tu beze mě obejdete.”

„Ano, pane,” řekl Ardax až příliš energicky.

Ještě než ho turbovýtah pohltil, měl Furgan dojem, že zaslechl, jak kapi-lán dreadnaughtu zamumlat nějakou poznámku, ale jeho slova utnuly zavírající se kovové dveře…

Ve spodní části Vendetty vystoupil Furgan do prostoru hangáru a seřadiště, přímo doprostřed horečné aktivity stormtrooperů. Vojáci v bílé zbroji klusali v sevřených formacích po podlaze pokryté kovovými pláty, přenášeli zbraně a do nákladových prostor vozidel MT-AT ukládali výzbroj pro obíhání a zásobníky.

Na Caridě Furgan se zájmem sledoval plánování a vývoj těchto nových otočných transportérů pro horský terén a těšil se na příležitost vidět je » opravdovém boji. Bude se držet v zadním voji útoku a počátečním rizikům nechá čelit plně vycvičené vojáky, třebaže nebylo prakticky čeho se obávat. Zena a dítě ukrývající se ve skalách? Jaký odpor by asi tak mohli klást?

Furgan přejel tlustými prsty po lesklém kolenním kloubu jednoho z kráčejících kolosů. Článkované klouby a sofistikovaná drápatá chodidla vozidel MT-AT, navržených pro pozemní útoky na odlehlé horské pevnosti, dokázaly ziézt dokonce i vertikální skalní stěny. Na každém kloubu byly umístěné la-«ery nabité na maximální kapacitu. Dokázaly prostřelit i pancéřová vrata půl-¦netrové tloušťky. Po obou stranách podvěšené pilotní kabiny byla zasazená dvě malá blasterová děla, jejichž účelem bylo smést z oblohy útočící stíhací letouny.

Furgan hleděl na tu překrásnou konstrukci, hladké linie a lesklý pancíř MT-AT a obdivoval jeho neuvěřitelné schopnosti. „Nádherný stroj,” vydechl.

84 STAR WARS

Stormtroopeři dokončovali své přípravy a nevnímali ho.

Z interkomu zazněl hlas plukovníka Ardaxe: „Prosím pozor! Po menších obtížích s elektrickými výboji a ionizařní interferencí jsme v tomto systému přesně stanovili polohu tajné základny. Útočný oddíl se ihned připraví k vylodění. Chci od vás rychle a čistě provedenou akci. To je vše.” Ardax ukončil vysílání.

„Slyšeli jste plukovníka,” řekl Furgan, zatímco oddíly stormtrooperů začaly šplhat do vozidel MT-AT. Uzavřena v tepelně odolném ochranném pouzdře, které se po dopadu na povrch oddělí, měla být posléze z orbity spuštěna do divokého, střemhlavého pádu atmosférou.

Jeden osamocený voják se vyškrábal do kokpitu a táhl s sebou výzbroj navíc, výslechovou aparaturu a vybavení pro sběr dat.

„Hej, vy!” houkl na něj Furgan. „Uložte to všechno do nákladového prostoru. Letím s vámi.”

Stormtrooper na něj okamžik mlčky hleděl bezvýrazným pohledem naleštěných očnic.

„Máte s mým rozkazem nějaký problém, seržante?” otázal se Furgan.

„Ne, pane,” zapraskal hlas z reproduktoru v přilbě. Stormtrooper vybavení metodicky vyndal a naskládal ho do spodního úložného prostoru.

Furgan se vytáhl do druhého sedadla a připoutal se. Přetáhl si přes trup dvojitou bezpečnostní síť, aby zajistil, že přistane bez zranění. Nerad by se do dobyté povstalecké pevnosti triumfálně odbelhal. Netrpělivě čekal, až stormtroopeři dokončí přípravy, vklouznou do útočných transportérů a zajistí se.

Když se mu přistávací paluba propadla pod nohama jako padací dveře. Furgan popadl opěrky křesla, ve kterém seděl, a vykřikl. Transportéry se jako těžké střely ponořily do čekající atmosféry. Dokonce i v silném pouzdřt se MT-AT natřásal a kymácel, jako kdyby ho zasypávala dělová palba. Furgan se neúspěšně snažil zastavit panický křik.

Stormtrooper-pilot, který seděl vedle něj, mlčel. ***

V pevnosti na Anothu pohlédla Leiina osobní služebná Winter na chro nometr a na smějící se tmavovlasé dítě. Byl čas dát malého Anakina spát.

Třebaže měla trojplaneta Anoth vlastní neobvyklý denní cyklus, Wint lpěla na tom, aby byly chronometry nastavené na coruscantský standard ní čas. Řídká obloha venku se zřídkakdy rozjasnila víc než do tmavě fialové křižované oslnivě žlutými záblesky elektrických výbojů, které šleh ly prostorem.

Planetoid byl bouřlivý svět s povrchem pokrytým kamennými vížkám které připomínaly gigantické katedrály sahající až k okrajům nízké gravit ce Anothu. Štíhlé skalnaté sloupy poskytovaly chráněné útočiště a byly pro

Nositelé Síly 85

tkané jeskyněmi, tisícovkami dutin, které během staletí planetárních pnutí . znikly následkem eroze a odpařením těkavých složek.

Winter vzala dítě do náručí a houpala ho na boku, zatímco kráčela hloubě-I do nitra základny. Anakinova chráněná ložnice byla jasně osvětlená a vy-niobená uklidňujícími pastelovými barvami. Vzduchem se nesla zvonivá hudba; radostná melodie se mísila s tichými zvuky větru a zurčícího vodopádu.

V místnosti kráčel kolébavou chůzí od jedné stanice ke druhé hranatý -nergetický droid GNK a dobíjel baterie v Anakinových inteligentních hrač-lach. „Děkuji,” řekla Winter ze zvyku, přestože droid měl jen minimální interaktivní programování. Energetický droid zahučel odpověď a odšoural ie na harmonikových nohách ven.

..Dobrý večer, pane Anakine,” řekla pečovatelská droidka v Anakinově :-koji. Tento vylepšený model protokolárního droida byl naprogramován, iby vykonával většinu funkcí spojených s péčí o malé dítě. Modely TDL by-I prodávány po celé galaxii jako pečovatelští droidi pro vytížené politiky, příslušníky armády sloužící ve vesmíru a dokonce i pašeráky, kteří měli dě-I ale zároveň příliš málo času, který s nimi mohli trávit.

Droidka TDL měla stříbřitý povrch a všechny hrany a rohy měla kvůli po-kodlí ohlazené. Protože se u chův a matek počítalo s tím, že potřebují více Mrů rukou než obvykle, měli pečovatelští droidi TDL čtyři plně funkční pa-5r-. všechny potažené vyhřívanou syntetickou tkání - stejně jako trup -, aby r> pro dítě v robotím objetí byla výchovnější zkušenost.

Anakin při spatření droidky zavrněl radostí a vydal zvuk, který zněl jako jr-jí jméno. Winter pohladila dítě po zádech a dala mu dobrou noc.

..Přejete si vybrat něco z velkého výběru ukolébavek a hudby na dobrou •oc, které mohu nabídnout, paní Winter?” otázala se droidka.

..Proveď náhodný výběr,” odpověděla Winter. „Chci se vrátit do řídícího Hfediska. Něco dnes večer… není úplně v pořádku.”

Jak si přejete, paní Winter,” řekla pečovatelská droidka, kolébajíc Ana-. a v náručí. „Zamávej na dobrou noc.” Zvedla Anakinovu baculatou ručku a zamávala s ní.

Winter došla ke dveřím do řídícího střediska těsně předtím, než se spus-poplašné zařízení proti vetřelcům. Vběhla dovnitř a pohledem přelétla

lké obrazovky, které ukazovaly venkovní obrazy nehostinné krajiny.

Řídkým vzduchem se neslo hřmění aerodynamických třesků, které vyvo—

průlet semknutého uskupení velkých objektů. Winter uviděla, jak po-‘ní skupina projektilů dopadla u paty nejbližšího skalnaté věže.

V, inter zapnula automatizované obranné systémy. Zavřela masivní pan-fcéřové dveře, které chránily vchod do jeskyně s hangárem. Skrz skálu cítila

uboké vibrace, když do sebe kovová vrata zapadla.

86 STAR WARS

Dole, těsně mimo dosah kamer, zachytila pohyb. Vzápětí se do obrazu zvedla dlouhá kovová končetina na obrovském článkovaném kloubu. Do skalnatého povrchu se zabořilo chodidlo opatřené drápy a výbušnými výboji si pomáhalo se na stěně udržet. Pak se obrovský stroj zvedl mimo výhled, za nějaký výčnělek.

Winter zesílila audiosnímače a naslouchala sténavým zvukům namáhaného soustrojí, převodů a supících motorů, řinčení kročejí.

Rychle přepnula na jinou sadu zesilovačů obrazu umístěných na vzdálené věžičce. To, co uviděla, jí vyrazilo dech - což byla vzhledem k jejímu chování, prostém veškerých emocí, extrémní reakce.

Po krajině ležely rozeseté kouřící kusy ochranných výsadkových pouzder. Kovové skořápky byly rozlousklé jako černá vejce nějaké havěti a z jejich nitra vylezly mechanické nestvůrnosti - osminohé stroje podobné pavoukům.

Každá z osmi mnohonásobně článkovaných končetin se pohybovala podéi rozdílných os. Chodidla s drápy pomáhala nést oválný trup nad nerovným terénem, hledala opěrné body ve skále a šplhala po strmém skalním hrotu, vr kterém se Winter s Anakinem ukrývali.

Osm imperiálních pavoucích kráčejících kolosů šplhalo na kamennou vět pálilo do silných zdí pevnosti jasně zelené výboje a hledalo cestu dovnitř.

Kapitola

13

Učedníci Jedi se shromáždili v zaprášeném, opuštěném válečném sále Vlkého chrámu. Zvolili si ho jako nejvhodnější místo, kde plánovat bitvu i Exarem Kunem.

Válečný sál ve třetím patře starobylého zikkuratu kdysi sloužil Povstalect alianci jako řídící středisko jejich tajné základny. Právě tady geniální takto Jan Dodonna naplánoval útok proti první Hvězdě smrti.

Cilghal spolu s ostatními odklidili většinu trosek, které se tu nahromadili během deseti let od doby, kdy povstalci základnu opustili. Na ovládacích tonelech těch několika málo funkčních senzorových sítí blikala mnohoba->>ná světla; zobrazovací plochy zalepené špínou a popraskané transpari-wtelove obrazovky způsobovaly, že se světelné signály lámaly a třpytily. Na taíku taktické mapy byly úzké proužky stop nějakého skákavého ještěra, fckryté většími otisky nohou s drápy po jakémsi predátorovi, který ho pro-¦tsledoval.

\álečný sál chráněný silnými kamennými zdmi nepropouštěl zvenku žád-Bř světlo. Čerstvě vyměněné světelné panely umístěné v rozích dávaly míst-kti ostrý jas, ale rovněž zveličovaly stíny.

Cilghal pohlédla na skupinku učedníků Jedi. Dvanáct těch nejlepších… fcf ale je jako v kleštích svíral strach a nerozhodnost; nebyli připraveni na Aoušku, která jim byla vnucena.

Někteří z nich - Kirana Ti, Kam Solusar a překvapivě i Streen - reagova-| na dávno mrtvého pána ze Sithu rozhořčeně. Jiní, zvlášť Dorsk 81, byli pili iracionálního strachu a báli se utkat s temnou silou, která stačila na to, ¦» pokřivila některé studenty a porazila mistra Skywalkera. Cilghal samot-88 STAR WARS

ná se na boj nijak netěšila, ale zapřísáhla se podniknout proti nechtěnémt nepříteli vše, co bude v jejích silách.

„Co když Exar Kun naše plány slyší?” řekl Dorsk 81 a velké oči mu v ostrém světle zářily. „Dokonce i tady nás může špehovat!” Zvýšil hlas a žlutozelená kůže se pokryla skvrnami panické hrůzy.

„Temný muž může být všude,” řekl Streen a naklonil se nad zaneřáděnv stůl. Jeho vlnité šedé vlasy pořád vypadaly jako rozfoukané větrem. Rozhlédi se po místnosti a nervózně se ošil, jako by se bál, že je někdo sleduje.

„Žádné jiné místo, kam bychom se mohli uchýlit, tu není,” řekla Cilghal „Jestli nás Exar Kun dokáže objevit tady, pak nás najde, ať už půjdeme kamkoli. Musíme vycházet z předpokladu, že proti němu pořád ještě můžeme bojovat.” Zadívala se na ostatní studenty. Jako velvyslankyně planety Calamari vynaložila na rozvíjení svých řečnických dovedností velké úsilí. V minulosti už svůj hlas a důvtip s velkým úspěchem uplatnila a teď svého nadání využívala. „Už tak máme dost skutečných problémů, kterým musíme čelit nepotřebujeme si ve své představivosti vytvářet ještě horší.”

Ostatní souhlasně zamručeli.

„Tionne,” řekla Cilghal, „velká část našeho plánu závisí na tvých znalostech dávných jediských tradic. Pověz nám, co víš o Exaru Kunovi.”

Tionne se v otlučeném, nepohodlném křesle vedle jedné zchátralé taktickc stanice narovnala. Na klíně měla položený hudební nástroj se dvěma rezonančními tělesy, na kterém hrála staré balady každému, kdo si přál poslouchal

Tionne měla jen nízký jediský potenciál. Mistr Skywalker jí to řekl na rovinu, ale ona se od svého předsevzetí stát se jedním z nových rytířů Jedi nenechala odradit. Zamilovala si legendy o Jedi, putovala z jedné soustavy do druhé, probírala se starodávnými písemnostmi a lidovými příběhy, sbíral jediské příběhy z časů tisíce let před dobou temna.

Jediský holocron byl pro ni poklad a Tionne trávila většinu času jeli zkoumáním, přehrávala si zapomenuté legendy a ujasňovala si jednotlivé dť taily. Ale holocron byl zničen, když mistr Skywalker požádal simulované strážce, starodávného mistra Jedi Vodo-Sioska Baase, aby mu vyprav o svém učedníkovi Exaru Kunovi, který znovu vybudoval Bratrstvo Sithu…

Tionne si své stříbřité vlasy přehodila přes ramena a zvláštníma perleř výma očima pohlédla na ostatní učedníky. Rty měla tenké a bledé, odkrv né napětím.

„Nalézt ověřitelné legendy z dob velké sithské války je velice obtížn-Odehrála se před čtyřmi tisíci lety a byla nesmírně ničivá - ale staří ryti Jedi byli očividně velice zahanbení, jak při ochraně galaxie selhali. Spou ta záznamů byla pozměněná nebo zničená, ale myslím, že jsem toho dala d hromady dost.” Polkla a pak pokračovala.

Nositelé Síly 88

..Kun podle všeho vybudoval na tomhle pralesním měsíci svou hlavní pevnost. Zotročil druh Massassiů, aby mu vystavěl všechny tyto chrámy ja-,ko ohniska moci.”

Rozhlédla se kolem a měřila učedníky Jedi pohledem. „Tohle shromáždí mi vlastně připomíná veleradu na planetě Deneba, kde se většina sta-ch rytířů Jedi sešla, aby spolu rokovali o přílivu temnoty, která se valila ga-ií. Mistr Vodo-Siosk Baas - který Exara Kuna vycvičil - se stal mučední-m, když se pokusil obrátit svého žáka zpět na světlou stranu. Když mistr o neuspěl, ostatní Jedi se spojili v útočnou sílu tak obrovskou, že do té by nebyla nikdy žádná taková shromážděna.

I když měl Kun obrovskou moc, zdá se, že klíč” - Tionne zatukala lesk-nehtem na bok hudebního nástroje - „klíč tkvěl v tom, že ostatní Jedi ;jili své síly. Bojovali společně jako celek, ve kterém do sebe všechny dí-zapadaly jako součástky mnohem většího stroje poháněného Silou. Našla jsem jen útržkovité informace, ale v závěrečné bitvě spojení Jedi le všeho zničili většinu pralesa na Yavinu 4. Ve snaze Exara Kuna zahu-t úplně všechno zpustošili. Jako úplně poslední krok Kun vysál život ze ch svých massassiských otroků. Starodávným Jedi se podařilo rozvrátit šinu z toho, co vybudoval, a zničili Kunovo tělo, ale jemu se nějak poda-uchovat svou duši uvnitř chrámů. Celé ty roky.” ..Pak musíme ten úkol dokončit,” prohlásila Kirana Ti a vstala. Svou roj z plazí kůže už nosila pořád a nenechala se omezovat jediským pláš—, protože nevěděla, kdy bude v případě okamžité potřeby nucena bo-vat.

..Souhlasím,” přidal se k ní Kam Solusar. V ponuré tváři měl výraz člově-který se už dávno odnaučil smát.

„Ale jak?” namítl Streen. „Ani tisíce rytířů Jedi nedokázalo temného mu-zlikvidovat. Nás je jen dvanáct.”

,,To ano,” řekla Kirana Ti, „ale tentokrát Exar Kun nemá celý druh zotro-ých bytostí, které by mohl využívat. Nemá žádné zdroje kromě sebe sa-. Krom toho, Kun už jednou poražen byl - a on to moc dobře ví.” ..A navíc,” vložila se do rozpravy Cilghal, „my všichni jsme už od počát-cvičili spolu. Mistr Skywalker nás vedl k tomu, abychom tvořili tým. Leia

nazvala nositeli Síly - a právě těmi musíme být.” ***

Luke Skywalker stál na vrcholu Velkého chrámu a ve své mihotavé podo-necítil chladný večerní vánek. Obrovitá hmota plynného obra se zatím po-u sunula po obloze a zalévala džungli pohasínajícím světlem. Luke poval hejno netopýrům podobných tvorů, kteří vzlétli k nebi a v pátrání po ním hmyzu se rojili nad korunami stromů.

SO STAR WARS

Vzpomněl si na zlý sen, ve kterém Exar Kun, vydávající se za Anakina Skywalkera, nabádal Luka, aby se zapletl s temnou stranou. Luke proti proudu dějin spatřil lopotu zlomených Massassiů, kteří vztyčovali obrovité chrámy a dřeli se do roztrhání těla. Luke tuhle noční můru zapudil, ale její varování si nevyložil dostatečně včas.

Teď se otočil a spatřil Kunovu postavu v kápi, jak celá černá stojí na pozadí pralesní krajiny. Ten zjev už ale neměl takovou sílu, aby v něm vzbudil strach., Jsi čím dál troufalejší, Exare Kuně, když se přede mnou pořád ukazuješ - zvlášť když tvé snahy zničit moje tělo stále nevycházejí.”

Po útoku ještěřích nestvůr Luke sledoval Cilghal, jak na jeho těle ošetřuje drobné rány, čistí je a obvazuje s úzkostlivou pečlivostí a s empatií, kterou u ní cítil od první chvíle, kdy na akademii Jedi přišla. Cilghal byla rozená jediská léčitelka.

Nahlas mluvila k Lukovu duchu, třebaže ho neviděla. „Uděláme vše, co bude v našich silách, mistře Skywalkere. Prosím, mějte v nás důvěru.”

Luke si skutečně svou víru zachoval. A když teď stál Exaru Kunovi tváří v tvář na vrcholu chrámu, kde ho předtím pán ze Sithu spolu s Kypem Dur-j ronem porazili, cítil, jak v něm ta víra pulzuje.

Jen jsem si s tebou pohrával,” Kun mávl přízračnou rukou. „Mé plány nic neovlivní. Někteří tví studenti mi již patří. Ti ostatní budou záhy následovat.”

„Neřekl bych,” odvětil Luke s nově nabytou jistotou. „Vycvičil jsem je dobře. Můžeš jim ukázat snadnou cestu ke slávě, ale ty tvé triky s sebou nesou vysokou cenu. Já jsem je naučil vytrvalosti, důvěře ve vlastní hodnotu a schopnosti. Co nabízíš ty, Exare Kuně, jsou jen obyčejná salonní kouzla.: Já jsem jim předal opravdovou moc a pochopení Síly.”

„Myslíš, že nevím nic o směšných plánech, které proti mně osnují?” řekl Kun. Zdálo se, že duch Temného pána se začíná stále více chvástat, stále více vyhrožuje. Možná byla jeho sebedůvěra otřesena.

„Na tom nezáleží,” odpověděl mu Luke. „Stejně tě porazí. Tvá domnělí moc je tvojí slabinou.”

„A tvá důvěra ve tvé přátele je tvojí!” odsekl Kun.

Luke se zasmál. Cítil, jak v něm roste síla a odhodlání. „Takové řeči ui jsem jednou slyšel. Tehdy se nenaplnily a nenaplní se ani tentokrát.”

Černý obrys Exara Kuna se v neviditelném vánku zavlnil. Ještě než stín zmizel, zazněla Kunová poslední slova: „To teprve uvidíme!”

Kapitola

14

Patová situace.

Han Sólo hleděl z kokpitu MiUennium Fakonu a cítil, jak mu na čele •stal studený pot. Drtič sluncí před nimi začal aktivovat odpalovací zaří-ní torpéd inicializujících supernovu.

Han prudce udeřil pěstí do přístrojové desky. „Počkej, chlapče!” vykřikl, očkej chvíli. Myslel jsem, že jsme přátelé.”

„Kdybys byl můj přítel,” zakrákal z reproduktoru hlas Kypa Durrona, epokoušel by ses mě zastavit. Vždyť víš, co mně a mojí rodině Impéri—

provedlo. Ještě jednou mi naposledy Impérium lhalo - a teď je můj tr mrtvý.”

Lando na místě kopilota chvatně manipuloval s ovládáním. Velkýma oči-těkal sem a tam. Otočil se k Hanovi a zuřivě na něj zamával, aby vypnul krofon.

..Hané,” zašeptal. „Pamatuješ, jak jste s Kypem unesli Drtič sluncí ze sta-e Chřtán? A já a Luke jsme venku čekali, abysme vás vyzvedli?” Han přikývl. Nebyl si jistý, na co Lando naráží. Jasně.” „Tenkrát jsme obě lodě propojili, protože Fakonův navigační počítač negoval.” Nadzdvihl obočí a promluvil velmi pomalu: „Poslouchej… ovlá-í kódy Drtiče sluncí máme pořád tady.” Han v tu ránu pochopil. „Můžeš s tim něco udělat? Vždyť ani systémy Dr-sluncí neznáš.”

Rek bych, že nám nic jinýho nezbejvá, kamaráde.” „Tak jo,” řekl Han až zbytečně potichu, protože mikrofon byl vypnutý., Já ‘dím, aby dál mluvil - ty se snaž deaktivovat Drtič sluncí.” Lando s po-

92 STAR WARS

chybovačným, ale odhodlaným zamračeným výrazem pokračoval v programování.

Han znovu zapnul komunikační systém. „Kype, copak už jsi zapomněl jak jsme na turbolyžích sjížděli póly Coruscantu? Naveds mě dolů po jednf z nebezpečnejch tratí, ale já jsem jel za tebou, protože jsem se bál, že si dái na čumák. Nevzpomínáš si?”

Kyp neodpovídal, ale Han věděl, že ťal do živého.

„Chlapče, kdo tě dostal z kesselskejch dolů na koření?” pokračoval. „K tě vysvobodil z vězeňský cely na Gorgone! Kdo byl při útěku ze Chřtánu c lou dobu s tebou? Kdo ti slíbil, že udělá všechno možný, aby ti po všech t” letech trápení zase stálo za to žít?”

Kyp odpověděl váhavým hlasem. „Nebylo to k ničemu.”

„Ale proč ne, chlapče? Co se zvrtlo? Co se stalo na Yavinu 4? Vím, že js se s Lukem nepohodli -“

„S Lukem Skywalkerem to nemá nic společnýho!” odsekl Kyp natolik d fenzivně, že Han poznal, že to není pravda. „V chrámech jsem se tam nauč věci, které by mistr Skywalker nikdy nevyučoval. Naučil jsem se, jak být s ný. Naučil jsem se, jak bojovat proti Impériu, jak proměnit ve zbraň svůj hněv.

„Podivej, chlapče,” řekl Han. „Netvrdím, že Síle kdovíjak rozumim. Vlast ně jsem kdysi prohlásil, že je to potrhlý náboženství plný nesmyslnejch tuálů. Ale vim, že to, o čem mluvíš, nebezpečně zavání temnou stranou.”

Po dlouhé odmlce Kyp vykoktal: „Hané… já -“

„Mám to!” zašeptal Lando.

Han přikývl a Lando vyťukal ovládací sekvenci.

Na ovládacím panelu zablikal rychlý sled světel, jak byl přes úzký m vesmírem vyslán prioritní příkaz. V černé propasti osvětlené jen mdlým světlem zbytku exploze červeného trpaslíka Drtič sluncí náhle potemněl: světla v pilotní kabině, zaměřovači majáky laserových děl a záře plazmy na konci toroidního generátoru torpéd zhasly.

„Jó!” vykřikl Lando. Han triumfálně zavýskl a oba se natáli, aby si plácli.

„Nech mě s ním promluvit,” řekl Han. „Má ještě pořád energii pro k munikační systém?”

„Kanál otevřen,” řekl Lando. „Ale nemyslím, že bude zrovna nadšenej -

„Podvedl jsi mě!” ječel z reproduktoru Kypův hlas. „Tvrdil jsi, že jsi můj přítel - a teď jsi mě zradil. Je to přesně, jak říkal Exar Kun. Přátelé tě zradí. Jedi nemá na přátelství čas. Všichni zasluhujete smrt.”

Navzdory Landovu prioritnímu příkazu se energie v Drtiči sluncí znovu překvapivě probudila k životu. Světla v jediném okamžiku naskočila.

„Není to moje vina!” vřískl Lando a horečně se snažil přesměrovat řízení „Nevěděl jsem, že to dokáže obejít tak rychle!”

Nositelé Síly 93

„Kyp umí se Sílou provádět věci, který my dva nedokážem ani pochopit,”

1 Han.

Energetický odpalovač torpéd vzplanul intenzivním plazmatem, jasnějnež předtím, a chystal se na Falcon vystřelit. A tentokrát Kyp neváhal.

Kapitola

15

Streen seděl se zkříženýma nohama na studené dlážděné podlaze p mistrem Skywalkerem a podřimoval. Ruce měl složené na kolenou. V ko binéze s mnoha kapsami, kterou si s sebou přivezl z Bespinu jako vzpomí ku na léta samoty, jež strávil jako oblačný prospektor, se cítil pohodlné. H ký siřičitý pach hustých mračen plynů z hlubokých vrstev už vyčichl.

Teď měl Streen před sebou mnohem důležitější úkol - střežit mistra Sk walkera.

Světlo dopadající do velké audienční síně zvenku v ostrém úhlu prodl: žovalo stíny. Dvanáct svící, každá z nich umístěná jedním učedníkem Je hořelo kolem Lukova těla mihotavým plamenem a vrhalo do nehybné vzduchu slabou, ale ochraňující záři. Malé svítící body se ve tmě, která snášela všude kolem, třpytily.

Streen si pro sebe cosi bručel. Ne, nebude naslouchat slovům temné muže. Ne, neposlouží záměrům Exara Kuna. Ne, neudělá nic, co by mov mistru Skywalkerovi ublížit. Ne!

V klíně svíral mozolnatýma rukama studenou a tvrdou rukojeť Lukot světelného meče.

Tentokrát se tomu dokáže ubránit. Tentokrát temný muž nezvítězí. Někt ří učedníci Jedi vyjádřili vážné výhrady ohledně toho, aby byl Streen p puštěn blízko k mistru Skywalkerovi, zvlášť ozbrojený světelným meče Ale Streen je prosil, aby mu dali šanci na nápravu, a Kirana Ti se za něj p mluvila.

Ostatní na něj dohlédnou. Mistr Skywalker bude v nebezpečí, ale to ri ko museli podstoupit.

Nositelé Síly 95

Streen nechal rozostřené pohlazení spánku postupně proniknout do své kli. Prošedivělá hlava se mu kolébala na hrudi. V hlavě mu jako vánek še-Bily šeptané hlasy a skládaly vlídná slova, konejšivé věty… chladné sliby. Slova ho žádala, aby se probudil, ale Streen jim vzdoroval, protože nevě-1, jestli je to pobízení zla nebo naléhání jeho druhů. Když měl Streen po-‘. že už čekal dost dlouho, uvolil se probrat.

Jakmile otevřel oči, hlasy utichly. Ticho vystřídal další hlas, tentokrát vnějšku. „Vzbuď se, můj učedníku. Větry vanou.” Streen zaostřil na černou postavu Exara Kuna uprostřed trůnního sálu. mihotavém světle svící a slábnoucích slunečních paprsků dohasínajícího

rozeznal ostře řezané rysy onyxově černé siluety, mnohem detailnější,

kdy předtím u stínu temného muže viděl. Exar Kun k němu otočil výraznou tvář, úplně ebenově černou, jakoby vy—

elovanou z lávového kamene: vysoké lícní kosti, domýšlivé oči, tenká,

vivá ústa. Vlasy, dlouhé a černé jako uhlíkové dráty, měl přehozené přes

eno a svázané do silného ohonu. Na těle měl vycpávanou zbroj a na čele

planulo pulzující tetování černého slunce. Streen se pomalu zvedl na nohy. Cítil se klidný a silný, ale zároveň rozpěný nad tím, jak temný muž zasekl ostrý háček do jeho slabosti a vláčel za sebou. „Nebudu poslouchat tvoje rozkazy, temný muži,” řekl. Exar Kun se rozesmál. „A jak mi hodláš vzdorovat? Už patříš mně.” .Jestli tomu věříš,” řekl Streen a zhluboka se nadechl, aby jeho hlas zněl plněji, „pak ses dopustil první chyby.” Vytáhl rukojeť Lukova světelného :íe a s hlasitým klap-hzz ho zažehl. Ke Streenově velkému překvapení a zadostiučinění stín Exara Kuna ucukl “.adu.

„Výborně,” řekl Kun s předstíranou odvahou, „teď se chop té zbraně rozetni Skywalkera ve dví. Skoncujme to.”

Streen postoupil o krok blíž k Exaru Kunovi a zelený světelný meč držel :d sebou. „Tahle čepel je určena na tebe, temný muži.” . Jesdi se domníváš, že na mne tahle zbraň bude působit,” řekl Kun, „snad ses měl zeptat svého přítele Gantorise - nebo jsi už zapomněl, co se při-dilo jemu, když mi vzdoroval?” štreenovi probleskl hlavou obraz: Gantorisova zuhelnatělá mrtvola spále-zevnitř, celé jeho tělo proměněné neuvěřitelným žárem temné stany v po-1. Kun zřejmě zamýšlel dohnat touto vzpomínkou Streena k zoufalství, -toris býval jeho přítel. On a Gantoris byli prvními dvěma učedníky, kte-mistr Skywalker během svého hledání Jedi objevil. Ale místo aby v něm ta vzpomínka vyvolala paniku nebo úzkost, jen posí-

jeho odhodlání. Vykročil vpřed a zpražil stínového muže pohledem. „Ne-

36 STAR WARS

jsi tu vítán, Exare Kuně,” řekl. K jeho neutuchajícímu údivu od něj stí starodávného pána ze Sithu odplul po promenádě dozadu.

„Mohu si najít jiné nástroje, Streene, jestliže budeš činit potíže. Až se znovu u mu vlády, nebudu s tebou mít žádné slitování. Mí sithští bratři využijí moc nahn maděnou ve zdejší síti chrámů. Budeš-li mi odporovat, najdu nové způsoby, jak p sobit bolest daleko za hranicemi tvé představivosti - a ty zakusíš každý z nich!”

Kunův stín odplul ještě dál… a z levého schodiště do velké audienční s ně vystoupila vysoká postava: Kirana Ti oděná v lesklém plazím brnění. J jí svaly se v bledém světle vlnily a ladné křivky jí dodávaly poddajné, a př to smrtící vzezření.

„Dáváš se na útěk, Exare Kuně?” řekla Kirana Ti vyzývavě. „To se dáš hnát tak snadno?”

Streen se držel na místě a v rukou stále svíral světelný meč.

„Další pošetilá studentka,” otočil se k ní prudce čelem Exar Kun. „Čase, bych za tebou přišel. Čarodějky z Dathomiru by byly pro nové Bratrstvo Si hu skvělým přírůstkem.”

„Nikdy nedostaneš příležitost jím to nabídnout, Exare Kuně. Jsi tu v p-ti. Tuhle místnost neopustíš.” Neochvějně postoupila vpřed, aby ho svou motnou blízkostí zastrašila.

Kunův stín se pokřivil, ale neustoupil. „Mne ohrozit nemůžeš.” Vztyčil nad ni.

Streenem při tom pohybu projelo studené bodnutí strachu, ale Kirana se hbitě a plynule přikrčila do bojové pozice. Sáhla k pasu a popadla jed ze zavěšených nástrojů.

Vzduch prořízlo hlasité zapraskání a náhle tam stála s dalším zažehnu” světelným mečem v ruce. Od rukojeti se táhla dlouhá bílá a ametystová í pel a bzučela jako podrážděný hmyz. Kirana Ti švihla světelným mečem strany na stranu.

„Odkud máš tu zbraň?” vyptával se Exar Kun.

„Patřila Gantorisovi,” odvětila. „Kdysi se pokoušel s tebou bojovat a uspěl.” Sekla světelným mečem a Kun ucukl zpátky ke Streenovi. „Ale n se to podaří.”

Pomalu kráčela k pódiu, kde leželo Lukovo tělo a kde stál ve střehu S en s druhým světelným mečem. Kun mezi nimi uvízl.

Z pravého schodiště se vynořil další učedník Jedi - zachmuřený a š chovitý Kam Solusar. „A kdyby se jí to nepodařilo,” řekl, „pak se toho s* telného meče chopím já a postavím se ti.” Vykročil vpřed, aby překonal v lenost mezi nimi a přidal se k ní.

Vzápětí z opačného schodiště vyšla Tionne a za chůze k pódiu vmetla ru Kunovi do tváře svou výzvu: „I já s tebou budu bojovat.”

Nositelé Síly 37

Cilghal vešla s Jacenem a Jainou, které vedla za ruce. „A i my s tebou bu-éeme bojovat. Všichni s tebou budeme bojovat, Exare Kuně.”

Ostatní učedníci Jedi se nahrnuli do síně a spojili se ve skupinu, která Temného pána ze Sithu obklíčila. Kun v náhlém energickém gestu pozvedl neprůhledné paže. Dvanáct sví-kolem těla mistra Skywalkera v náhlém závanu větru zhaslo a místnost se nořila do hlubokého šera.

„Nebojíme se temnoty,” řekla Tionne pevným hlasem. „Umíme si vytvo-vlastní světlo.” Když se Streenovy oči přizpůsobily, spatřil, že kolem všech dvanácti učed-

ů Jedi se rýsuje slabounká modrá záře hrající duhovými barvami, která jasněla s tím, jak se noví Jedi kolem Exara Kuna stahovali. .,1 vzájemně spojení jste příliš slabí na to, abyste se mnou mohli bojovat!”

hlásil přízračný muž. Streen cítil, jak se mu stahuje hrdlo a uzavírá průdušnice. Dusil se, nelil dýchat. Černá silueta se otočila a upřela pohled na ty, kdo se opováži-. zdorovat. Učedníci Jedi se chytali za krk, usilovně se snažili nadechnout a obličeje jim rudly námahou.

Kunův stín se zvětšil, stával se temnějším a mocnějším. Tyčil se nad Stre—m. „Streene, chop se svého světelného meče a doraz ty slabochy. Pak tě

hám žít.” Streen slyšel, jak mu v uších hučí krev. Jeho tělo si zoufale žádalo kyslík.

ácející zvuk mu připomněl vanoucí vítr, prudké vichřice. Vítr. Vzduch.

mi jediskými schopnostmi uchopil vítr, pohnul samotným vzduchem :>riměl ho proudit do svých plic přes Kunovo neviditelné škrtící sevření. Naplnil ho chladivý a svěží kyslík. Streen vydechl a znovu se nadechl. Naše v Síle a provedl totéž všem ostatním studentům Jedi, nahrnul do je-plic vzduch - pomáhal jim dýchat, pomáhal jim sílit. Jsme silnější než ty,” řekl lapaje po dechu Dorsk 81 tónem, v němž se

il vzdor s ohromením.

Jak strašlivě mě musíte nenávidět,” nevzdával se Exar Kun. Do jeho hlase začal vkrádat nádech zoufalství. „Cítím váš hněv.” ‘ .ilghal promluvila sametovým hlasem velvyslankyně, na kterém tak usilov-pracovala. „Není žádný hněv,” řekla. „Necítíme k tobě nenávist, Exare Ku-Představuješ pro nás názornou lekci. Naučil jsi nás mnoho o tom, co to zna-~’ být skutečným rytířem Jedi. Tím, že jsme tě mohli pozorovat, jsme poznáte temná strana má sama o sobě jen malou sílu. Nemáš žádnou moc, kterou nom my neměli. Jen jsi proti nám využíval našich vlastních slabostí.” ..I ž jsme z tebe viděli dost,” řekl Kam Solusar z kraje kruhu, „a nadešel . abys zmizel.”

98 STAR WARS

Učedníci Jedi přistoupili blíž k sobě a kruh kolem uvězněné stínové postavy stáhli. Streen pozvedl světelný meč do výše, zatímco na opačné straně kruhu Kirana Ti pozvedla ten svůj do útočného postavení. Mlhavá záW kolem nových rytířů Jedi se rozjasnila jako světélkující závoj, který je spc jil v nepřerušený prstenec, kompaktní pás světla ukovaný mocí Síly v jejich nitru.

„Znám vaše slabá místa,” řekl Kun ostře. „Vy všichni máte slabiny. Ty -1 učinil stín prudký výpad k zaoblené postavě Dorska 81. Klonovaný učedník! Jedi sebou škubl, ale ostatní mu dodali sílu.

„Ty: Dorsk 81, ztělesněný neúspěch!” vysmíval se. „Osmdesát generac^ tvé genetické struktury bylo dokonalých, identických - ale ty jsi anomálie Ty jsi vyvrhel. Kaz.”

Ale tvor s olivově zelenou kůží neustoupil. „Naše odlišnosti nás dělají si nými,” řekl. „To jsem se naučil.”

„A ty” - otočil se Exar Kun prudce čelem k Tionne - „nemáš žádnou m Jedi. Jsi k smíchu. Umíš o velkolepých činech jen zpívat písně, zatímco ji jdou a skutečně je vykonají.”

Tionne se na něj usmála. Perleťové oči jí v slabém světle jiskřily. „Jedné budou ty písně vyprávět o našem velkém vítězství nad Exarem Kunem a budu to já, kdo je bude zpívat.”

S tím, jak součinnost mezi učedníky rostla, záře dál jasněla, ovíjela vlákny, která posilovala jejich slabá místa a zvýrazňovala silné stránky.

Streen si nebyl jistý, kdy přesně se k učedníkům Jedi připojil další p” zračný obraz. Spatřil novou postavu bez hmotného těla - malou a shrb nou, se zchřadlýma rukama, které držela před sebou. Deformovaný nálev kovitý obličej, z něhož visela jako dlouhé vousky chapadélka, na ně hl děl očkama zakrytýma pásem hustého obočí. Streen v něm pozn pradávného mistra Jedi Vodo-Sioska Baase, který k nim promlouval z h locronu.

Kunův duch rovněž starého mistra Jedi spatřil a jeho tvář strnula v užae lém výrazu.

„Společně dokáží Jedi své slabosti překonat,” řekl mistr Vodo bublavv přidušeným hlasem. „Exare Kuně, můj učedníku - konečnější poražen.”

„Ne!” zaječel stín hlasem, který prořízl noc, jak se ze všech sil snažil o jevit část kruhu, kudy by mohl prorazit.

„Ano,” ozval se další hlas. Silný hlas. Naproti mistru Vodovi se mar zatřpytila slabá, vybledlá postava mladého muže v jediském plášti. Mis-Skywalker.

„Způsob, jak zaplašit stín,” řekla Cilghal vyrovnaným hlasem plným se_ důvěry, „je zesílit světlo.”

Nositelé Síly 99

Kirana Ti předstoupila se světelným mečem, který sestrojil Gantoris. Stre-jí vyšel vstříc se světelným mečem Luka Skywalkera. Dívali se jeden dru-mu do očí, přikývli a pak oslnivě zářícími čepelemi udeřili. Paprsky se zkřížily uprostřed přízračné postavy Exara Kuna - ryzí světlo : stínající ryzí svědo za exploze blesků. Oslnivě bílý záblesk se zdál být bez-¦ .ila stejně jasný jako vybuchující slunce. Ze stínu Exara Kuna se vyvalila temnota. Čerň se roztříštila a po kruhu se “létly úlomky a hledaly slabé srdce, kde by se uhnízdily. Streen a Kirana Ti drželi světelné meče, syčící a žhnoucí energií, zkřížené. Streen se v Síle znovu dotkl větru. Vzduch uvnitř velké audienční síně se sobením Coriolisovy síly stáčel stále víc a utvářel tornádo. Cyklon se ko-potrhaného stínu začal stahovat v neviditelný uzel. Uvěznil ho a vyzdvihl

ůru ke střeše a potom ještě výš, až ho vyvrhl do nekonečné prázdnoty. Obraz mistra Vodo-Sioska Baase hleděl ke stropu, jako by chtěl svého po-eného studenta ještě naposledy spatřit, a pak zmizel také. Mistr Skywalker se sípavým zakašláním vytlačil vzduch dlouho uvězněný plicích a zhluboka se nadechl. Zasténal a posadil se na katafalku…Vy jste to - dokázali!” dostal ze sebe Luke a s každým nádechem studeno, čistého vzduchu se postupně zotavoval. Noví rytíři Jedi se k němu na-uli. „Rozbili jste okovy.” Jacen a Jaina vypískli radostí a rozeběhli se ke strýčku Lukovi. Přitáhl si do náruče. Zasmáli se a objali ho.

Luke Skywalker se na své učedníky usmál a jeho tvář zářila hrdostí nad upinou rytířů Jedi, které vycvičil. „Společně tvoříte opravdu impozantní tým!” řekl. „Možná, že už se teď

noty nemusíme bát.”

Kapitola

16

Kyp Durron se v pilotním sedadle Drtiče sluncí hrbil nad ovládáníir. Upřeně hleděl na Millennium Falcon, jako by to byl nějaký démon, kten se na něj chystá skočit. Jako drápy snažícími se zarýt do masa drásal něhu kovový povrch navigačních panelů.

Mysl mu zalily hořkosladké vzpomínky na šťastné chvíle prožité s Haněn jak se spolu honili po ledových pláních v šíleném turbolyžařském závode, jak se spřátelili v temnotě dolů na koření, jak Han předstíral, že vůbec nemá na krajíčku, když Kyp odlétal na akademii Jedi. Jedna jeho část byl zhrozená představou, že by mohl ohrozit život Hana Sóla, že by mohl chtít zničit Millennium Falcon.

Jevilo se to jako samozřejmá hrozba, jako něco přirozeného, co je třeba udělat. Ale vycházelo to z temného stínu v jeho podvědomí. Šeptající hlas ¦ mu vtíral do myšlenek a neustále ho pronásledoval. Byl to hlas, který slýchal během výcviku na Yavinu 4 za nejhlubší noci a v obsidiánové pyramidě plné ozvěn, hluboko v srdci džungle, i na vrcholu velkého zikkuratu, odkud Kyp přivolal Drtič sluncí z jádra Yavinu.

Kyp, sužovaný tím hlasem, ukradl loď a utekl na zalesněný měsíc Endor. kde rozjímal vedle popela z pohřební hranice Dartha Vadera. Byl přesvědčený, že odletěl dostatečně daleko, aby unikl Kunovu vlivu, ale teď už si nemyslel, že je něco takového možné.

Vydal se do systémů Jádra, ale stále na sobě cítil řetězy, které ho k Temnému pánovi poutaly, zhoubné závazky vyžadované učením Sithu. Když >f pokusil vzepřít se jim a myslet sám za sebe, zlostné posměšky, vyštěkávana slova, nátlak a skryté výhrůžky se vrátily s plnou silou.

Nositelé Síly 101

Ale slova Hana Sóla v něm hlodala také - byly to zbraně jiného druhu, kleré ho hřály u srdce a rozpouštěly ledové kry hněvu. Právě teď se hlas Exa—

Kuna zdál nesoustředěný a vzdálený, jako by jeho pozornost zrovna pou—

nějaký jiný problém.

Zatímco Kyp naslouchal tomu, co říká Han, uvědomil si, že jeho přítel,

baže toho o učení Jedi věděl málo, uhodil hřebíček na hlavičku. On tem—

u stranu skutečně následoval. Kypová chabá ospravedlnění se rozpadla záplavu výmluv vystavěných na vratkých základech pomsty.

.,Hane… Já-“

Ale zrovna když se chystal říct Hanovi něco vřelého, když chtěl otevřít své

‘ce a svého přítele požádat, aby přišel za ním a promluvili si - ovládání je—

lodi náhle zhaslo. Prioritní signál z počítače Falconu vypnul zbraňové

stémy Drtiče sluncí, stejně jako ovládání navigace a podporu života.

Padla na něj černá síť zuřivosti a zadusila v něm všechny laskavé úmys-. Rozhořčený Kyp v sobě našel sílu a vyslal do integrovaných obvodů potáče Drtiče sluncí příval pátravých myšlenek. Vymazal cizorodý program, pročistil spoje a v mžiku je zrekonstruoval. Soustředěným duševním úsilím jjrudce obnovil funkce a Drtič sluncí znovu ožil. Systémy, které se opět probouzely k životu, hučely a nabíjely se.

Exar Kun byl také kdysi zrazen svým domnělým společníkem, váleč-ukem Ulicem Qel-Dromou. A teď to byl Han, kdo zradil Kypa. Mistr wwalker ho také zradil, když odmítl vyučovat náležité lekce… náležitou obranu proti Exaru Kunovi. Hlas pána ze Sithu mu v hlavě zakřičel, ¦i’ Hana Sóla zabije, ať svého nepřítele zničí. Ať popustí uzdu svému

p\u a je silný.

Kypa to přemohlo. Křečovitě zavřel tmavé oči; nesnesl pohled na to, jak jeho ruce sevřely ovládací páky k odpálení torpéda. Aktivoval systém. Na •fcrazovkách zablikala varovná světla, která ale ignoroval.

Musel něco zničit. Musel zabít ty, kdo ho zradili. Pěstmi sevřel rukojeti •dpalovacího zařízení. Jeho palce spočinuly na odpalovacích tlačítkách • tiskly, připravené -

Tiskly -

A náhle přešel v jeho hlavě dotěrný hlas Exara Kuna v kvílení, které znělo jako ryk čirého zoufalství, jako by byl Temný pán vytržen z tohoto vesmíru a zapuzen někam úplně jinam, odkud už Kypa Durrona nemohl trýznit.

Kyp sebou v pilotním sedadle trhnul dozadu, jako by bylo náhle přeseknuto nějaké neviditelné vlečné lano. Jeho paže a hlava se klátily jako u ně-jtké loutky, které někdo najednou přestřihl provázky. Chladivý závan svobody mu hvízdal tělem i myslí. Zamrkal očima a otřásl se odporem nad tím, co se ještě před malou chvílí chystal udělat.

1Q2 STAR WARS

Millennium Falcon stále držel Drtič sluncí tažným paprskem. Když K spatřil otlučenou starou loď, nejcennější vlastnictví Hana Sóla, zoufalství zaplavilo jako přílivová vlna.

Natáhl se po ovládání energetických torpéd a rázně zrušil odpalovací sek věnci. Generátor plazmy vyhasínal a slábl s tím, jak se z něj postupně vytra cela energie.

Bez přítomnosti Exara Kuna ve svém nitru si Kyp připadal osamocený, ja ko by se najednou řítil volným pádem - ale byl volný.

Otevřel komunikační kanál, ale nějakou chvíli nedokázal najít vhodná si va. Hrdlo měl vyschlé. Bylo to, jako kdyby čtyři tisíce let nic nejedl ani nep

„Hané,” zakrákal a pak řekl hlasitěji: „Hané, tady je Kyp! Já…” Zar se, nevěděl, co by měl dál říct - co jiného by mohl říct.

Svěsil hlavu a konečně dořekl: „Já se vzdávám.”

Kapitola

17

Twi’lek Tol Sivron se po příšerné cestě skrz Chřtán, kdy utíkali před po-staleckým okupačním vojskem a nechali se unášet gravitací mezi černými “‘rami, stále cítil celý rozklepaný. Jeho dlouhé hlavové výrůstky ho z přívalu dojmů svědily. Mohl s potěšeni konstatovat, že informace, které kdysi dávno ukradl z Daaliných tajných borů - seznam křivolakých bezpečných tras skrz shluk černých děr -, by-správné. Kdyby byla mapa kurzů nepřesná jen trošičku, on ani jeho pr-jící posádka by teď nebyli naživu. Prototyp Hvězdy smrti se bez potíží vynořil ze shluku a na plný výkon vy-1 kolébavě kupředu, ale právě když se plnou rychlostí vydal od kroutili se zářících plynů, pohonné systémy zasyčely a vypadly. Z panelů zasršely jiskry, když kapitán stormtrooperů vypnul přívod ener-do motorů a začal přesměrovávat systémy. Yemm se pokusil použít ruční ící přístroj, aby uhasil plameny, které olizovaly vedlejší přístrojovou des-ale podařilo se mu jen zkratovat systémy interkomu. Golanda s Doxinem zuřivě listovali opravářskými příručkami a kon-kčními specifikacemi. „Direktore,” hlásil kapitán stormtrooperů, „úspěšně jsme se vymanili ze

ánu, i když gravitační pnutí způsobilo velké škody.” Doxin k němu se zamračeným výrazem vzhlédl. „Rád bych vám připom-mt\, že je to nezpevněný prototyp, který nebyl nikdy zamýšlen ke skutečné-t j nasazení.”

„Ano, pane,” řekl kapitán bezbarvým hlasem. „Jak jsem se právě chystal Brt. věřím, že škody se během několika málo dnů podaří opravit. Je to jen

1Q4 STAR WARS

pouhá otázka přesměrování obvodů a restartování počítačových systémů. D mnívám se, že po takovém zkušebním letu bude prototyp pro boj v mnohé lepším stavu.”

Tol Sivron si zamnul ruce a usmál se. „Výborně, výborně.” Opřel se do pilotního křesla. „To nám poskytne dost času na to, abychom pro svůj první úder mohli vybrat vhodný cíl.”

Golanda vyvolala navigační mapu, která se promítla na hlavní obrazovce. „Pane direktore, jak víte, velice blízko se nachází systém Kessel. Možná bychom měli -“

„Raději bychom měli nejdřív opět uvést do chodu pohonné jednotky, nei začneme plánovat moc dopředu,” přerušil ji Doxin. „Naše konečná strategie může záviset na našich schopnostech.”

Yemm odtrhl kryt od komunikačního panelu a mhouřil oči na změť zčernalých drátů páchnoucích spálenou izolací.

Golanda dál zkoumala své stanoviště a vyvolala si údaje z externích senzorů prototypu. „Pane direktore, objevila jsem něco podivného. Když se podívá-j te na turbulenci plynů, která obklopuje shluk černých děr, tak to vypadá, že do Chřtánu nedávno vstoupila nějaká hodně velká loď, a to jen před několi’” okamžiky. Zdá se, že se držela jedné z dalších tras, které admirál Daala ozn-čila jako bezpečné cesty ke stanici.” Podívala se na něj a Tol Sivron před j jím odporným obličejem ucukl pohledem. „Zrovna jsme je minuli.”

Sivron nevěděl, o čem to mluví ani proč by si tím měl lámat hlavu. Vš chen tenhle zoufalý shon a potíže mu v hlavě bzučely jako bodavý hmyz a se je snažil zamáčknout.

„S tím teď nemůžeme nic udělat,” řekl. „Pravděpodobně je to jen dal.” povstalecká loď, která letí završit invazi do našeho zařízení.” Povzdechl I „Vrátíme se zpátky a vrhneme se na ně, jakmile Hvězdu smrti opět zprovoi níme.”

Opřel se do pilotního křesla a zavřel korálkovité oči. Toužil mít alespir na chvíli klid. Přál si, aby nebyl nikdy opustil svůj domovský svět Rylot. kde v obyvatelném pásu soumraku, který odděloval spalující denní žár I mrazivého chladu věčné noci, žili Twi’leci hluboko v horských katakombár h

Twi’leci vybudovali svou společnost kolem vlády pětičlenného „hlavní klanu”, který řídil veškeré záležitosti celé komunity až do doby, kdy někt rý z členů zemřel. Tehdy Twi’leci vyhnali zbylé členy hlavního klanu do s] lene pustiny - a podle všech předpokladů na smrt - a zvolili si novou ski pinu vládců.

Tol Sivron byl členem jednoho takového hlavního klanu, zhýčkané!* a zkaženého výsadami moci: celý klan byl mladý a plný síly a Sivron oče^ kával, že bude ze svého postavení těžit po mnoho let - prostorné bydlení

Nositelé Síly 105

celé galaxii proslulé twi’lecké tanečnice, lahůdky ze syrového masa, eré mohl špičatýma zubama trhat a vychutnávat jejich vlhkou kořeně-u chuť…

Ale báječný život trval sotva standardní rok. Jeden z jeho idiotských spo-níků ztratil při inspekci stavebního projektu v hluboké sluji na stavebním ení rovnováhu a při pádu se nabodl na deset tisíc let starý stalagmit. Podle zvyklosti vyhnali Twi’leci Tola Sivrona a ostatní tři členy hlavního anu do vyprahlých pouští na denní straně, kde měli čelit horkovzdušným “uřím a prudkým náporům větru.

Ostatní tři se se smrtí odevzdaně smířili, ale Tol Sivron je přesvědčil, že yž budou spolupracovat, možná by dokázali zůstat naživu a třeba by i moh-ze dne na den přežívat v nějaké neobydlené jeskyni v horách o něco níž. Ostatní se chytali každé naděje a souhlasili. A pak, když tu noc ulehli ke ^nku, je Tol Sivron všechny zabil a přivlastnil si jejich skrovný majetek, I zvýšil vlastní šanci na přežití. Zabalený do silných vrstev oděvů, které lekl z mrtvol svých společníků, se trmácel žhnoucí krajinou a nevěděl, co ^tně hledá…

Když spatřil blyštící se lodě, nejprve si myslel, že je to jen pouhá fáta mor-a, ale pak narazil na tábor. Byla to obyčejná výcviková základna a pálivá stanice Imperiální flotily, pravidelně využívaná pašeráky, ale vydržo-á Impériem.

Tady Tol Sivron potkal muže jménem Tarkin, ambiciózního mladého veli-e. který už tehdy velel několika lodím a který zamýšlel udělat z malé žádny na Rylothu strategicky významnou čerpací stanici pro Vnější okraj. V následujících letech pracoval Tol Sivron pro Tarkina a prokázal, že je nažer, který nemá sobě rovného, šikovný organizátor složitých projektů, ré měl Tarkin - později mojJTarkin, ještě později velkomoff Tarkin -lánované.

Sivronova kariéra vyvrcholila získáním funkce direktora stanice Chřtán -které nyní tváří v tvář povstalecké invazi uprchl. Kdyby Tarkin ještě žil,

fckový ostudný ústup by se nepochybně negativně promítl do Sivronova pří-

¦ího pracovního hodnocení.

Musel udělat něco, čím by to vynahradil, a to co nejrychleji.

..Pane direktore,” ozval se Yemm a přerušil tok jeho myšlenek. „Myslím,

komunikační systém je opět funkční. Bude připraven k provozu, jakmile

jeho záznamů o údržbě zaznamenám provedené úpravy.”

Sivron se napřímil. „Alespoň že něco tu funguje.”

\emm zadal do jedné počítačové stanice řadu čísel a kývl rohatou hlavou

Sivrona. „Hotovo, direktore.”

..Zapněte to,” poručil Sivron. „Nechtě mě promluvit k posádce.” Jeho po—

106

STAR WARS

slední slova se jako ozvěna nesla z reproduktorů a samotného ho polekali, Odkašlal si a naklonil se blíž k mikrofonu na pilotním křesle.

„Všichni pozor! Pospěšte si s těmi opravami,” štěkl do interkomu. Kd) takhle promlouval na všech palubách, zněl jeho hlas jako příkazy nějaké božstva. „Co nejdřív chci něco zničit.” Ukončil vysílání.

Kapitán stormtrooperů se k němu otočil. „Uděláme, co bude v našich , lách, pane. Během několika málo hodin bych měl obdržet závěrečné odh dy oprav.”

„Výborně, výborně.” Tol Sivron se zahleděl na širou prázdnotu vesmíru, vaje se na všechny ty svítící hvězdné body, které byly potenciálními cíli.

Měl ve své moci jednu z nejničivějších zbraní galaxie. Zůstávala ale n vyzkoušená. Zatím.

Kapitola

18

Druhá načasovaná detonace nastala právě v okamžiku, kdy se Wedge tilles a jeho útočný oddíl přiřítili do reaktorového komplexu. U základů dících věží reaktoru explodovaly tvarované nálože nastražené bandou ~térů a způsobily výpadek obrovského generátoru, který dodával energii řízením, laboratořím, sálovým počítačům a systémům podpory života. Wedge Antilles, oblečený ve skvrnité šedohnědé zbroji, vedl svůj oddíl s lávky spojovacích trubic do asteroidu s reaktorem. Ale v okamžiku, kdy -:a vstoupila dovnitř, se chodbami prohnal chuchvalec šedého kouře a spolu lorkým vzduchem přinášel prach a drobné úlomky. Wedge prudce zavrtěl hlavou, aby se zbavil zvonění v uších. Vydrápal se kolena a pak opět na nohy. „Potřebuju odhady škod,” zakřičel. „Rychle!” Tři vojáci v čele se rozeběhli dolů chodbou, ale srazili se se skupinou per-nálu stanice Chřtán, která prchala z trosek. Sabotéry vedl jednoruký hro-Dtluk s nafialověle zelenou kůží a kyselým výrazem. W edgův oddíl se chopil blasterových pušek a namířil hlavně na sabotéry. ¦e s hlasitým zařinčením, jako když do sebe zapadnou součásti stroje, ráni zastavili. Jednoruký muž prudce zabrzdil a divoce se kolem sebe roz-ížel. Zbytek jeho družstva propaloval novorepublikové vojáky pohledem…Odhoďte zbraně!” nařídil jim Wedge.

Hromotluk svou jedinou ruku zvedl dlaní dopředu, aby ukázal, že žád-zbraně nemá. Wedge s překvapením zjistil, že ostatní jsou taktéž ne-rojeni.

.Je příliš pozdě na to, abyste mohli cokoli zastavit,” řekl jednoruký. „Jme-ju se Wermyn a jsem divizní vedoucí sekce energetických zdrojů a těch—

108

STAR WARS

nické údržby. Přijměte prosím mou kapitulaci. Já a můj tým bychom oceni-J li, kdybyste nás z tohohle šutru dostali dřív, než to tu všechno vybuchne.”

Wedge kývl na čtyři své vojáky. „Dejte jim pouta a dohlédněte na to, ab» byli vězni zajištěni. Musíme ten reaktor znovu zprovoznit, nebo se buderr” muset evakuovat.”

Sabotéři ze Chřtánu nekladli oddílu, který je zajal, žádný odpor. Wedgov muži se však tvářili poněkud zmateně, když řešili, jak nasadit pouta na ^er mynovu jedinou paži.

Wedge spolu s techniky opatrně postupoval do prostor, kde byl uložen r-aktor. Vlna horka ho zasáhla jako písečný vír v horkém ročním období na T tooine. Vzduch byl prosycený štiplavým pachem maziv, roztaveného kov a zuhelnatělými zbytky silných výbušnin.

Místnost tonula v červených varovných světlech, která se jako kapky ij štrikující krve odrážela od hvízdajících proudů páry. Namáhaná čerpadla a turbíny duněly těžkým rytmem, ze kterého Wedge rozbolela hlava. VelkJ část reaktoru byla zestruskovatělá, s roztřepenými, roztékajícími se okraj:. I Mhouřil oči, zatímco technici vyběhli vpřed a odepnuli si od opasků příruční detektory, aby změřili únik radiace. Jeden z nich přiklusal k Wedgov „Jak primární, tak záložní chladící čerpadla byla zničena. Náš přítel Wer! myn nelhal. Zahájil proces roztavení reaktoru a my to nemůžeme nijak stavit. Tohle zařízení spravit nedokážeme.” „Šlo by reaktor odpojit?” zeptal se Wedge. „Je zablokovaný a ovládání je zničené,” odpověděl technik. „Myslím, tu je určitá šance, že by se nám do hodiny nebo do dvou podařilo přesmě; vat a narychlo smontovat provizorní systémy, ale jestli reaktor odpojíme,; roven tím na celé stanici přerušíme rozvod energie a podporu života.”

Wedge se rozhlédl po troskách a žaludek se mu sevřel. Botou kopl do ul meného kusu plastocelového pláště. Ten se s dutým řinčením kutálel po pc laze, dokud zvuk nepohltilo hučení strojů.

„Nevedl jsem tuhle jednotku jenom proto, aby mi všichni vědci i s Hvě dou smrti upláchli, zatímco mi celá stanice vybuchne pod nohama.” Zhl boka se nadechl a ve snaze soustředit se poklepal konečky prstů o sebe. 1 to často dělávala Qwi, ale nebyl přesvědčený o tom, že to funguje.

Potom si od pasu vytáhl komlink, pevně ho sevřel a nastavil frekvenci vlajkovou loď Yavaris. „Kapitáne,” řekl, „ihned mi sem pošlete někol technických expertů. Potřebujeme dát narychlo dohromady provizorní ch dici čerpadla pro hlavní reaktor.

Vím, že na to nemáme nejlepší vybavení, ale chladící systém našich h permotorů by se od toho, který používá tenhle reaktor, neměl příliš lišit, stavte jednu z korvet a vyndejte z jejích motorů čerpadla. Musíme to tady

Nositelé Síly 109

nějak zprovoznit, abychom se tu udrželi, než odsud odneseme všechno, co

‘ nějakou cenu.”

Dva technici vzhlédli k Wedgovi a usmáli se. „To by tak akorát mohlo vy—

pane.”

Wedge je odvedl zpátky k místu, kde byli zadržováni vězni, a v duchu pří-

al, že nenechá císařské vyhrát tak snadno.

Qwi Xux si připadala jako cizinec ve vlastním domě. Nesměle vešla do ‘stnosti, kterou určila jako svou dřívější laboratoř, a napůl očekávala, že ni něco vyskočí, že se jí vzpomínky zpátky jen pohrnou. Světla se probudila k životu a vrhla studenou bílou záři na výkresovou -raturu, její počítačové terminály, její nábytek. Tohle místo bývalo déle i jedno desetiletí její domov, střed jejího života. Ale teď jí připadalo jako BÍ země. V úžasu na to všechno hleděla a povzdechla si. Nee-Threepio ji s vrzáním následoval do místnosti. „Stále nechápu, proč sem, doktorko Xux. Mohu vám pomoci s asimilací zbylých dat, ale jsem lokolární droid, nikoli hacker. Snad jste s sebou měla raději vzít můj pro-‘ek, Artoo-Detoo. V těchto věcech si vede mnohem lépe než já. Je to vy-ající model, byť na droida poněkud svéhlavý, jestli mi rozumíte.” Qwi ho ignorovala a po špičkách postoupila dál do místnosti. Kůži měla

‘enou a vlhkou. Vzduch byl cítit zatuchlinou a prázdnotou. Celá se třás-když prsty přejela po chladném syntetickém kameni silných podpůrných

pů. Zachytila záblesk vzdálené vzpomínky - vyčerpaný Han Sólo přivá-v k tomuhle pilíři, stěží schopný držet hlavu vzpřímeně po „důkladném lechu”, kterému ho admirál Daala podrobila… Qwi přešla k laboratornímu stolu a zvedla senzory pro spektrální analýzu,

vzátory vlastností materiálů, simulátory tlaku a tahu a trojrozměrný ho—

afický projektor konstrukcí, který se v jasném světle temně třpytil. .No ne, tohle vypadá jako naprosto vyhovující pracoviště, doktorko Xux,”

ú Threepio. „Prostorné a čisté. Jsem si jist, že jste tu dokázala velmi

ho. Věřte mi, na Coruscantu jsem už viděl mnohem zaneřáděnější vý-ná pracoviště.” .Threepio, co kdybys provedl soupis veškerého vybavení, co tu vidíš,” na—

a Qwi, aby droida umlčela a mohla přemýšlet. „Zejména věnuj pozornost

ému demonstračnímu modelu, který najdeš. Mohly by být důležité.” ¦i objevila malý hudební klávesový nástroj, který ležel napůl schovaný

štosem tištěných výstupů a ručně psaných poznámek. Vedle něj stálo

ně bílé oko počítačového terminálu bez energie. Zapnula terminál, ale obrazovka po ní žádala heslo, než jí k jejím vlastním rům umožní přístup. Tak to by bylo.

IIO

STAR WARS

Qwi zvedla klávesový nástroj a pochovala ho v náručí. Připadal jí poví domy, a přece cizí. Stiskla několik kláves a zaposlouchala se do tichých, v sokých tónů, které vyluzovaly. Vzpomněla si, jak stála uprostřed roztříšt’ ných trosek Katedrály vichrů, zvedla úlomek jedné píšťaly a zahrála na táhlou, tklivou melodii. Okřídlení Vorové jí flétnu sebrali a trvali na tom. se žádná hudba hrát nebude, dokud se katedrála znovu nepostaví…

Ale tenhle nástroj měl v sobě uchovanou její vlastní hudbu. Qwi si ma vzpomínala, že jej používala, ale nedovedla si úplně vybavit k čemu. Na m> li jí vytanul přelétavý obraz, jako vlhké, kluzké ovoce, které se smekalo z p tů, kdykoli se ho snažila uchopit -položila klávesy s pocitem, že se nejspíš nikdy nevrátí… Trhla sebou, nadechla se a sepnula prsty. Snažila se přemýšl

Han Sólo! Ano, zanechala tu všechno nedotčené, když se pokoušela chránit Hana a uprchnout s Drtičem sluncí.

Nechala své dlouhé modré prsty tančit po klávesách. Nevzpomínala si i žádnou konkrétní posloupnost, ale její tělo to všechno znalo. Ruce se jí M vykle pohybovaly a vyťukávaly rychlou smyčku melodie. Usmála se - připl dalo jí to tak povědomé.

Když dohrála řadu tónů, na obrazovce počítače bliklo HESLO PRH.A Zamrkala indigovýma očima, ohromená tím, co dokázala.

CHYBA, vypsal počítač. HLAVNÍ DATABÁZE NEDOSTUPNÁ… PR’ BÍHÁ PROHLEDÁVÁNÍ ZÁLOH. SOUBORY POŠKOZENY.

Qwi měla podezření, že než Tol Sivron v prototypu Hvězdy smrti upn a mohl zničit počítačové jádro. Ale v dočasné paměti svého vlastního ten* nálu musela nechat uložené alespoň něco.

NÁSLEDUJÍ OBNOVENÉ SOUBORY, hlásila obrazovka.

Qwi nahlédla oknem monitoru do vlastních deníků, do svých osobních známek. Srdce jí bušilo, když pročítala slova, která sama napsala-ale to sama nebyla. Byla to úplně jiná Qwi Xux, Qwi z minulosti, které císařští myli mozek, Qwi, která byla jako dítě pokřivená a donucená odváděl vj • ny až na úplné hranici svých duševních schopností.

Dýchala slabě a s rostoucím znepokojením pročítala své denní záznair experimenty, které prováděla, simulace, které pouštěla na počítači, sela kterých se účastnila, nekonečná hlášení o postupu prací, která posílala 4 rektoru Sivronovi. Třebaže si nic z toho nepamatovala, zděsila se, kdytl uvědomila, že kromě práce se ničím jiným nezabývala. Jedinou radost z» vála nad dokončenými experimenty - jediné okamžiky vzrušení, když t prokázaly, že její návrhy jsou spolehlivé.

„Tohle všechno byl můj předchozí život?” ptala se Qwi. Posouvala se \ známu dolů a procházela den za dnem; všechny byly stejné. „Jak… pr né!” zamumlala.

Nositelé Síly 111

„Promiňte, prosím?” řekl Threepio. „Přála jste si něco?” „Ach, Threepio.” Zavrtěla hlavou a v očích ji začaly pálit slzy. Venku na chodbě zaslechla kroky a otočila se, právě když do laboratoře ‘“1 Wedge. Obličej měl zamazaný od sazí, uniformu pomačkanou. Byl zpo-

ý a vyčerpaný, ale ona k němu přispěchala a objala ho. Pevně ji uchopil ramena, pak jí prsty prohrábl pírkovité perleťové vlasy. Je to zlé?” zeptal se. „Promiň, že jsem tu nemohl být, když jsi do labora—

vešla poprvé. Měli jsme pohotovost.” Qwi zavrtěla hlavou. „Ne, s tímhle jsem se musela vyrovnat sama.” „Našlas něco užitečného?” Poodstoupil od ní a už z něj byl zase generál.

třebujeme vědět, kolik vědců na stanici bylo. Většina unikla na Hvězdě

i, ale každá informace, kterou máš…” Qwi ztuhla a ohlédla se zpátky na svůj počítačový terminál. „Nevím, jest-i budu schopná pomoct.” V jejím hlase zněla sklíčenost a beznaděj. „Na-dla jsem do svého každodenního života. Nevypadá to, že bych kohokoliv ¦tatních vědců vůbec znala. Já… já tu neměla vůbec žádné přátele.” Podlá na něj a bezedné oči se jí rozšířily.

..Víc než deset let života a nikoho jsem neznala. Pracovala jsem. Myslela % si, že jsem oddaná věci. Pokořit univerzální výzvy vesmíru pro mě zna-lalo hodně - ale já jsem ani netušila, k čemu to bylo. Jediné, co mě zají-‘o, bylo přijít s dalším řešením. Jak jen jsem mohla být tak naivní?” í edge ji objal, aby ji povzbudil. Jeho dotek byl tak hřejivý a uklidňující. I je to všechno pryč, Qwi. Už se ti to nikdy nestane. Vylétla jsi z klece a já

li s tebou, abych ti pomohl a ukázal ti zbytek světa - když půjdeš se mnou.” -Ano, Wedgi.” Pohlédla na něj a slabě se usmála. „Ovšemže půidu bou.”

Uedgovi zapípal u pasu komlink. S povzdechem ho vytáhl. „Ano, co

řekl. tenerále Antillesi, dopravili jsme dolů do reaktorového zařízení nějaké fczorní vybavení. Upravili jsme klíčové komponenty odebrané z jedné

ety, jak jste navrhoval. Podařilo se nám je osadit a systémy fungují, i ž jen minimálně. Teplota jádra reaktoru začala klesat a očekáváme, že béhem následujících několika hodin dostane pod kritickou mez.” .Perfektní. Máme tedy nějakou časovou rezervu?” zeptal se Wedge. -No…” odpověděl technik, „reaktory jsou pořád ještě trochu nespolehli-ale prozatím jsou stabilní.”

.Dobrá práce,” řekl Wedge. „Vzkažte svým lidem, že mají mé uznání.” .Rozkaz, pane.”

*edge ukončil spojení a usmál se na Qwi. „Vidíš, všechno nakonec dob-dopadlo,” řekl. Přikývla a zvedla hlavu, aby se z dlouhého, úzkého okna

112 STAR WARS

u stropu podívala ven. Kolem černých děr Chřtánu se bezcílně potulovala j zírka žhavého plynu.

Zdálo se, že tu jsou v bezpečí, odděleni zdí od konfliktů v galaxii. Qw svedla svou největší osobní bitvu a teď si mohla dovolit alespoň trochu : uvolnit.

Ale než se stačila otočit, spatřila, jak se v mnohobarevné mlhovině obj vil stín - obrovský trojúhelníkový tvar, jako hrot oštěpu nořící se skrz ply a vstupující do bezpečného gravitačního ostrova.

Qwi ztuhla a potlačila panický výkřik.

Wedge ji pustil, otočil se a pohlédl vzhůru.

„Propána!” vyjekl Threepio.

Chřtánem proletěl potlučený a zčernalý Imperiální hvězdný destrukt a jeho zbraně už se chystaly k palbě. Kdysi bílý trup byl plný puchýřů a pr> tkaný stopami ohně. Plátování měl poškozené peklem zkázy.

Gorgona, vlajková loď admirála Daaly, se vrátila do stanice Chřtán.

Kapitola

19

Imperiální pavouci kráčející kolosy stoupaly po strmé, jamkami pokryté alnaté vížce. Dlouhé kovové končetiny se jim ohýbaly do neuvěřitelných lů a drápy je zvedaly k těžkým pancéřovým vratům, která chránila Winter malého Anakina.

Winter stála se sevřenými čelistmi a přivřenýma očima v řídícím středis-a sledovala postup útočných transportérů. Právě dosáhly její první ob-é linie.

dyž admirál Ackbar a Luke Skywalker zřídili na Anothu úkryt, neměli

yslu spoléhat se výhradně na utajení. Snažili se plánovat dopředu, aby

‘ připraveni na každý možný scénář útoku. Winter doufala, že tyto rení plány nikdy nebude muset vyzkoušet, ale teď musela bojovat o život

te - i svůj vlastní.

‘ohlédla dolů na stavové panely: obranný organismus FIDO byl nabitý připravený k automatizovanému úderu. Předpokládala, že FIDO dokáže idit alespoň dva pavouci kolosy. Pozorně se dívala a křečovitě svírala je ovládacích pultů, aby udržela rovnováhu. Pavouci kráčející kolosy, šplhající na hmyzích končetinách po skalní stě-dosáhly úrovně jeskyní, malých otvorů vedoucích do labyrintu slepých eb a jeskyní v kameni. Když první dva nic netušící MT-AT přešly nad černými otvory, Win-zpozorněla. Nejhořejší útočný kolos se zastavil a ze dvou předních rů vystřelil preventivní dávku proti pancéřovým vratům nad sebou, vřeným zařízením se ozvěnou neslo tlumené zadunění a kovové za-nění.

114

STAR WARS

Zatímco se druhý pavouci kolos také připravoval k palbě, z krytu jeskyr* vystřelila masa biřům podobných chapadel, dlouhé provazce zakončené klepety ostrými jako břitva. Chapadla pavouci kolosy dokonale překvapila.

Dvě svíjející se paže systému FIDO se sevřely kolem prvního kolosu a odJ trhly ho od skalní stěny. Než stroj stačil použít své pneumatické drápy, se znovu přichytil ke skále, FIDO pavouci kolos hodil přes okraj.

MT-AT se s rachotem kutálel dolů a divoce přitom máchal končetinám-Kolos se při pádu zachytil o další útočný transportér. Oba se společně zří ly dolů a po nárazu na hrubou zem explodovaly v ohnivou kouli.

Druhý pavouci kolos z laserových děl vystřelil do temných jeskyní. Je-z chapadel FIDO se zčernalé a kouřící stáhlo, jako když bičem prásk a zmizelo v tunelu. Ale z jiných otvorů se vyrojila další chapadla, aby se ki lem kráčejícího kolosu omotala ve smrtícím sevření. Turbolaser znovu zoi fale vypálil a uvolnil tak velké kusy skály. FIDO sevřel chapadla a ohn článkované končetiny kolosu, až jejich závěsné klouby zasténaly a vysk ly z nich silné nýty.

Senzory zakončená chapadla pochopila, k čemu kokpity MT-AT slo Masivní plastocelová klepeta FIDO prorazila opancéřovaný kryt pilot prostoru, odtrhla střechu a vytáhla dva stormtroopery, které posléze shod: ze srázu jako ohlodané kosti odhozené po bujaré hostině. Bez posádky kol sklouzl po skalní stěně dolů a zbývajících pět útočných transportérů mu uh bálo z cesty.

Winter sevřela ruku v pěst a zvolnila své slabé dýchání. Snažila se ukli nit se. Obrannému semiorganickému droidovi se podařilo odstranit tři út čící stroje, ale zbylých pět ho takřka jistě zničí.

Ackbar navrhl vytvořit strážního droida podle obávané calamarské nr ské příšery, krákaný. Calamarianští vědci navrhli mrštný, částečně int gentní stroj, který imitoval mnohé z krakaniných nejhrůzostrašnějších ry Jeho chapadla byla potažená duraocelovými kabely, klepeta pokovovaná. tinami a ostrá jako břitva. Existence FIDO se soustředila na ochranu kladny. Droidova kroutící se chapadla se vysunula z jeskyně a pátrala po ší kořisti.

Tři ze zbývajících útočných kolosů se vytahovaly po obou stranách ústí takomb a opakovaně pálily do jeskyní. Z postranního otvoru, který byl první pohled prázdný, popadlo zcela nečekaně další trio chapadel jeden vouěí kolos a táhlo ho ke středovému seskupení vchodů do jeskyně.

Winter nad použitou taktikou žasla. Nejenže FIDO ničil další stroj, ale roven MT-AT využíval jako štít. Ale ostatní kráčející kolosy neustávaly v bě. Stormtroopeři se v zájmu splnění mise navzájem pokládali za postra telné.

Nositelé Síly 115

Posádka zachyceného pavoučího kolosu nepřestávala střílet. FIDO si přitáhl MT-AT blíž a drtil ho o skálu jako drahokamový plod s tvrdou slupkou, vormtrooper-pilot aktivoval podvěšená vysoce výkonná blasterová děla a na irátkou vzdálenost vystřelil salvu do jeskyní. Obrovská exploze vytrhla vel-kus podzemní struktury katakomb. Plameny a prach, úlomky kamene a tě-é plyny, to všechno vytrysklo v oblaku kouře, který stoupal k fialovému i Anothu. Tlaková vlna odpařila jádro trupu FIDO a současně vyhodila

povětří i lapený pavouci kolos.

Diagnostické panely FIDO v řídícím středisku zhasly. Winter přejela ko-:y prstů po hladkém povrchu obrazovky. První obranná linie vyřadila vinu útočných transportérů. „Dobrá práce, FIDO,” zašeptala. „Děkuji.”

Mnohonohé útočné transportéry začaly bušit do pancéřových vrat. zduch se zaplnil temným duněním zásahů turbolaserů a skřípěním odpotěžkého kovu.

Winter věděla, co má udělat. Než vyběhla z řídícího střediska, zapnula tni automatizované obranné systémy. Tichými kroky spěchala dolů do yně, kde před nedávném přistál admirál Ackbar se svým B-wingem, když ‘letěl navštívit. Winter zatoužila, aby byl calamarianský admirál právě po jejím boku. Věděla, že se na něj vždy může spolehnout, ale právě teď ela jednat sama za sebe a malého Anakina.

Nemilosrdně potlačila vlastní strach a přinutila se udělat to, co bylo udělat a. Teď nebyl čas panikařit. Běžela chodbami a nechávala kovové průlezy

vřené, aby mohla uniknout, jakmile ji stormtroopeři uvidí. Když se ocitla přistávací jeskyni, opakované dunění explozí ji málem zbavilo sluchu.

Pancéřová vrata, na mnoha místech promáčknutá a rozžhavená do syté

rveně, se vyboulila dovnitř. Neustávající laserová palba roztavila vnější

“ť a zakusovala se do suprahustého kovového jádra. Přímo před jejíma

ma se vrata prohnula; uprostřed se objevila trhlina.

Otvorem se protlačily článkované končetiny. Kolem upevňovacích svor-ů nadále dopadaly laserové střely, až se levé křídlo zkroutilo. Druhé křídzůstalo viset nakřivo v drážkách.

Winter se připravovala čelit útoku. Do přistávací jeskyně se dral skučící vítr.

Pavouci kráčející kolosy, hustě posázené zbraněmi a s posádkou elitních trooperů, se za skřípění namáhaných motorů vyškrábaly do místnosti. ***

Dreadnaught Vendetta udržoval svou pozici na oběžné dráze. Plukovník

‘ax si přitiskl konečky prstů ke sluchátku v uchu a naslouchal hlášení

ného oddílu dole na planetoidu.

„Podařilo se nám prorazit pancéřová vrata, plukovníku,” říkal velitel

trooperů do komunikátoru. „Utrpěli jsme těžké ztráty. Povstalecká ob-

116 STAR WARS

raná je silnější, než jsme očekávali. Postupujeme opatrně, ale předpokládáme, že bychom zakrátko mohli mít jediské dítě v rukou.”

„Pravidelně mě informujte,” poručil Ardax. „Hlaste mi, až bude mise di-končena, a my zařídíme vyzvednutí.” Odmlčel se. „Byl velvyslanec Furga: mezi obětmi?”

„Ne, pane,” řekl stormtrooper. „Byl v posledním útočném transportéru a neocitl se v bezprostředním ohrožení.” Plukovník Ardax ukončil spojení. „Škoda.”

Ardax se díval na trojici semknutých planetoidů, když se řídící palubou Vendetty náhle rozezněl poplach. „Co se děje?”

Poručík vzhlédl s popelavým obličejem od senzorového stanoviště: „Pane, z hyperprostoru se právě vynořila povstalecká bitevní loď! Palebnou sh lou nás výrazně předčí.”

„Připravte se provést únikový manévr,” poručil Ardax. „Vypadá to, im jsme byli zrazeni.” S mrazivým pocitem se skrz zaťaté zuby nadechl. Furgai musel jejich plán nějak vyzradit povstaleckým špiónům.

Široká komunikační obrazovka zaprskala šedým zrněním statického šumu, kifJ rý se vyjasnil do obrazu tvora s rybí hlavou, Calamariana. „Tady Ackbar, velitm hvězdného křižníku Galacúc Voyager. Vzdejte se a připravte se k obsazení. \ ¦ kerá rukojmí z Nové republiky, která jste zajali, musí být vydána nezraněná.” „Jaká bude odpověď, plukovníku?” zeptal se komunikační důstojník. I „Mlčení by mělo být dostatečně výmluvnou odpovědí,” řekl Ardax. …”*¦ ším hlavním cílem je teď přežít. Oddíl na povrchu je ztracen. Nastavte k;. - I na průlet mezi dvěma blízkými částmi Anothu. Elektrické výboje nás I maskují před jejich senzory a od toho okamžiku budeme moci uniknout á hyperprostoru. Štíty na maximum.”

„Ano, pane,” potvrdil taktický důstojník. Navigátor nastavil kurz. „Jakmile budete připraveni, plnou rychlostí vpřed,” rozkázal plukovnl Ardax. Přecházel po řídící palubě sem a tam.

Vendetta sebou trhla a se zrychlením vyrazila k rozbité planetě. Povsti lecká bitevní loď po nich vypálila. Dreadnaught se klepal a otřásal, když I ho štíty zasáhly silné exploze.

„Palebnou silou nás převyšují, pane, ale mají v úmyslu nás vyřadit z pn vozu, ne zničit.”

Plukovník Ardax nadzdvihl obočí. „Ach, ovšem - myslí si, že už to máme. Tak ať je z toho omylu nevyvedeme.”

Vendetta se řítila do droucích se čelistí roztříštěného světa. #

Leia na palubě Galactic Voyageru svírala Ackbarovo velitelské kř tak křečovitě, že se jí do hladké tkaniny zarývaly nehty. Starý, otlučený dre

Nositelé Síly 117

naught se na oběžné dráze otočil a vyrazil po nové dráze. „Chtějí vás donutit, abyste odkryl karty, admirále,” řekla.

„Neodpovídají,” souhlasil Ackbar.

„A ani neodpoví,” řekl Terpfen, který zasmušile stál u jednoho pomocného stanoviště. „Dají se na útěk. Jestli už dítě mají, nic je tu neudrží. Nebu—

u riskovat přímý střet se silnější bitevní lodí.”

Leia polkla. Věděla, že Terpfen má pravdu. Přála si, aby tu teď s ní byl Han.

„Pak je nesmíme nechat utéct,” řekl Ackbar, který se celou cestu držel blíz—

Terpfena. Při shromažďování záchranné výpravy si Ackbar vzal ty nejloajáljší členy svého záchranného týmu na Reef Home City. Další nabral z loděnic ¦a oběžné dráze. Za celou tu dobu se o Terpfenově zradě ani jedinkrát nezmínil. I Mezi Ackbarem a Terpfenem probíhal nějaký tichý konflikt, jakýsi zápas

le. Ackbar tvrdil, že chápe, jak byl ten druhý manipulován. On sám byl

¦ -zněm Impéria, ale místo aby byl naprogramován jako špión a sabotér, slou-¦1 coby nedobrovolný pobočník moffa Tarkina. Ackbar dokázal během úto-\ admirála Daaly na Calamari proměnit svůj blízký vztah ke krutému stra—

ovi ve výhodu. A teď, jak prohlásil, přišel čas, aby Terpfen obrátil své utr-Lrní proti císařským zrovna tak.

f Leia z můstku Galactic Voyageru sledovala, jak oble zakončený dread-i.i jght zažehl podsvětelné motory. Zavřela oči, pevně uchopila opěradlo

kbarova křesla a v duchu vyslala úponku myšlenky, aby zapátrala po pří-nosti maličkého Anakina. Doufala, že ho najde nebo utěší.

Yvcítila své dítě na velkou vzdálenost, ale pouze jako přítomnost v Síle.

lokázala přesně určit, kde se nachází. Nemohla s ním navázat žádný pří-

¦ kontakt, nemohla ho spatřit. Anakin mohl být stále na Anothu, nebo za-fv na palubě dreadnaughtu.

„Pouze ochromující zásahy. Palte ze všech zbraní na přídi,” rozkázal Ack-k zešílení klidným hlasem. „Způsobte pouze takovou míru poškození, rte jim zabránili vstoupit do hyperprostoru.”

intenzivní paprsky energie se rozprskly o silné štíty Vendetty. Ze zasa-ych míst vyzařovala zbytková radiace, která ukazovala na drobné poško-‘ trupu imperiální lodi. Ale dreadnaught dál zrychloval.

_\líří mezi ty dva planetoidy,” řekla Leia.

Terpfen se se zájmem naklonil dopředu a v soustředění protočil kulaté oči.

;ží se využít výbojů statické elektřiny jako kamufláže,” řekl. „S tak vym ionizačním rušením se nám ztratí ze senzorů. Než ho znovu objevíme,

*e po kterémkoli kurzu uniknout.”

ia zhluboka dýchala, aby zahnala obavy. Byli tak blízko - proč by jinak

‘naught utíkal, kdyby Anakina už neměl na palubě? Znovu se pokusi—

rycítit, kde se dítě nachází.

11S STAR WARS

Dva atmosférou zahalené fragmenty hlavního tělesa Anothu se jako přízrak vznášely před dreadnaughtem. Byla mezi nimi jen úzká mezera. Blesky p~ pomínající prsty otevřené ruky přeskakovaly z jedné atmosféry do druhé s ti jak se na obíhajících úlomcích hromadil neuvěřitelný elektrostatický náboj

„Zvýšit rychlost,” rozkázal Ackbar. „Zastavte je, než se nám ztratí ve str tické elektřině.

Kapitán dreadnaughtu stále odmítal odpovědět.

„Vypalte další salvu,” řekl Ackbar. „Zvyšte výkon.”

Turbolasery zasáhly pravobok Vendetty a hybností střel ji viditelně pos čily do strany. Její štíty se zhroutily; část podsvětelných motorů dreadnaught byla poškozena. Ale jeho kapitán pokračoval v letu. Modrobílá záře trysek z sílila, když se motory nažhavily a připravovaly se na skok do hyperprostoru.

„Ne!” vykřikla Leia. „Nedovolte jim, aby Anakina vzali pryč!” Než to st čila doříct, dreadnaught vletěl do úzké průrvy mezi rozštípnutou planetou

Oslepující modrá síť statické elektřiny pokryla vnější štíty Vendetty j ko zpola utkaný zámotek. Od přídě lodi, prodírající se houstnoucí atmosf rou ke gigantickým bouřím, se šířila záře kuželu ionizovaných částic.

Leia vší silou zavřela oči a soustředila se, soustředila se. Kdyby se jí dařilo vytvořit spojení mezi svou a Anakinovou myslí, měla by nějakou n patrnou šanci, že ho vystopuje, jakmile dreadnaught zmizí v hyperprosto

Ucítila lidi na palubě imperiální bitevní lodi - ale nezachytila žádný znak ani svého syna, ani své dlouholeté společnice Winter. Leia se pátr-‘ čími myšlenkami natáhla do větší šíře, zatímco se Vendetta prodírala úzkv hrdlem atmosféry.

Obrovská opancéřovaná loď byla jako kovová sonda mezi dvojicí plně bitých baterií. Dreadnaught vyvolal mezi dvěma nadměrně nabitými atm férami zkrat.

Atmosférou proletěl kolosální blesk a jako ohnivý řetěz se napojil přes * léčnou loď. Proud syrové energie udeřil do Vendetty z obou stran a v hurik~ spalující energie ji úplně zničil. Zůstal po ní jen vypálený odraz na obrazov

Ackbar slyšitelně zalapal po dechu a svěsil hlavu. Terpfen se v sedá zhroutil, ale Leia věnovala zkáze jen částečnou pozornost. Natahovala se p storem - až konečně nalezla jasný bod, který byl jejím nejmladším syn Anakinem.

Terpfen vstal, jako by už byl spoutaný silnými řetězy.

„Paní ministryně Organo Sólo, odevzdávám se do -“

Leia zavrtěla hlavou. „Nebudete potrestán, Terpfene. Anakin je ještě p řád naživu. Je dole na planetě. Ale právě teď je ve strašném nebezpečí. M símě si pospíšit.”

Kapitola

20

Winter se krčila u kovového průlezu před přistávací jeskyní. V jedné ru-svírala blasterovou pistoli. Uvědomovala si, že kvůli bílým vlasům a svět-

šatům je poměrně dobře viditelná i v šeru. Čtyři obrovské mechanické útočné transportéry opatrně přelezly přes tros-levého křídla pancéřových vrat a za syčení motorů se zastavily uprostřed je. Transpariocelové kryty pilotních kabin se s pronikavým zaskřípěním dce zvedly a ze strojů se vyvalili stormtroopeři.

Winter těkala pohledem sem a tam a rychle zhodnotila situaci. Každý ze > ř pavoucích kráčejících kolosů vezl dva vojáky - osm cílů. Ustálila blas-a zamířila na nejbližšího vojáka v bílé zbroji.

\ rychlém sledu vypálila tři rány. Nevěděla, kolik z nich vojáka skuteč-zasáhlo, ale ten přesto odletěl dozadu s brněním rozstříleným na kusy. transportérů se vyřítili další vojáci a spustili palbu jejím směrem. ^ inter se skrčila, ale dovnitř už vystřelit nemohla. Poslední pavouci kose otevřel a odhalil jednoho stormtroopera a podsaditého muže s obrovým obočím a tlustými rty.

Ostatní vojáci přesně stanovili Winteřinu pozici vedle dveří a opakovaně lasypávali střelami. Ustoupila k otevřenému průlezu. Winter měla dvě možnosti: mohla buď běžet zpátky, zůstat s Anakinem * nasazením života ho bránit - nebo mohla ostatních sedm útočníků odlá-od dítěte a všemožně se snažit je zneškodnit.

ví inter bez míření znovu stiskla spoušť Masteru. Po jeskyni se odrážely né světelné záblesky. Podsaditý muž se sehnul pod podvěšený kokpit pa-čího kolosu. „Chyťte ji!” zařval.

120 STAR WARS

Jeden ze stormtrooperů, který byl stále v kokpitu MT-AT, použil laserová děla a poslal za ní jeden výstřel, který se zaryl do stěny nad její hlavou a zanechal po sobě kouřící kráter.

Podsaditý muž ze svého úkrytu zaječel: „Nezabíjejte ji! Nastavte zbraň/ na omráčení, dokud nedostanete to dítě. Vy,” - ukázal na stormtroopera, kte rý vystoupil z pavoučího kolosu společně s ním - „pojďte se mnou, půjd-me… provést průzkum. Vy ostatní - zajměte tu ženu!”

Přesně jak Winter doufala. Utíkala chodbami s vědomím, že většina útoč ného oddílu ji bude následovat. Běžela svažujícími se chodbami, shýbala pod neotesanými klenutými průchody a při postupu do hlubších podlaží řízení za sebou zabouchávala těžké vzduchotěsné dveře.

Stormtroopeři ji následovali, přičemž se pomocí směrovaných termální detonátorů, které vyrážely kovové dveře ze svárů, s uzavřenými silnými p lezy vypořádávali velice rychle.

Winter je vedla labyrintem průchodů, dál a dál od malého Anakina. T už by stormtroopeři měli být naprosto dezorientovaní.

Vojáci stříleli pokaždé, když se jim naskytla příležitost k čistému výsť lu, ale Winter se dařilo vyhnout se tomu, aby ji rozstříleli na kusy. Výdech úlevou -jediný projev emocí, který si dovolila, když se jí konečně podaří zavést vojáky do podzemního sálu s generátorem a počítačovým jádrem.

Místnost byla potemnělou džunglí zašmodrchaných přístrojů, chladící trubic, kovového potrubí a pulzujících systémů podpory života. Počítačo* jádro zářilo protáhlými zelenými světly, která blikala v kaskádovitém vzon Samotné počítače, začleněné do čerpacích stanic a pláště generátoru, tvolí ly surrealistický chumel pokrouceného kovu a plastu a změť transparioo lových diagnostických obrazovek, terminálů pro vstup a výstup - dohrom dy tolik zařízení, že by si sotvakdo dokázal představit, k čemu může slouž

Winter věděla, že zařízení bylo pouhými kulisami, které měly zakrýt sk tečný účel místnosti.

Vojáci na prahu zaváhali, jako kdyby mezi stíny tušili past. Winter na la blaster a vypálila po nich sedm rychlých ran. Stormtroopeři se vrhli do ú tu a pak, když Winter znovu nevystřelila, vběhli do zšsřelé místnosti za ní.

Winter se ani nepokoušela ukrýt. Rozeběhla se ke svítícímu sloupu tácového jádra a pak do stínů na opačném konci místnosti, který zaplňov trubky a hadice a blikající světla, jež nesloužila žádnému účelu. Stormr peři postupovali k ní a stále stříleli.

Winter po nich ještě několikrát vystřelila, aby je vyprovokovala a zaji la, že zůstanou uvnitř místnosti. Jeden výstřel se odrazil od lesklého pov a z boku zasáhl jednoho stormtroopera, přičemž mu roztavil část zbroje pravé paži.

Nositelé Síly 12*1

Už to vypadalo, že je Winter na vzdáleném konci sálu zahnaná do kouta, yž k ní vojáci postoupili. Bylo jich pět, přičemž jeden z nich se držel se něnou rukou zpátky.

Imperiální vojáci urazili polovinu vzdálenosti, když se zdi začaly svíjet hýbat.

Kloubové potrubí a roury, objemné ovládací pulty a kulovité panely zob-jící údaje se proměňovaly a skládaly se do specifických součástek. Win-slyšela, jak jednotlivé díly zapadají na svá místa, jak kov cvaká o kov takty se spojují.

ěny plné přístrojů se náhle proměnily v četu statných zabijáckých droi-sestavených ze zamaskovaných dílů. Droidi aktivovali zbraně a utvořili ici, jejímž jediným účelem bylo pobít stormtroopery. bylo třeba, aby Winter vydávala rozkazy. Zabijáčtí droidi přesně vědě-co se od nich očekává. Byli naprogramováni tak, aby ji a jediské děti nemalí, ale své cíle rozeznali dobře.

Ze všech stran spustili na pět pronásledovatelů palbu. Křížová palba smr-

ích paprsků skosila císařské v bílém brnění za méně než dvě sekundy.

tyly po nich jen hromádky kouřících trosek, spečené a roztavené zbroje

ibytečných zbraní v mrtvých rukou. Žádný ze stormtrooperů nedostal pří-

tost jedinkrát vystřelit.

Jeden voják krátce zasténal, sykl bolestí a pak padl do tiché náruče smr-Krvavou lázeň halil příkrov stínu.

U inter ztěžka vydechla úlevou a překročila mrtvá těla, která po masakru íle ještě syčela. Pohlédla dolů na bezvýrazné černé očnice imperiálních přátel. „Nikdy nepodceňujte svého protivníka,” řekla.

• elvyslanec Furgan se krčil, zatímco stormtrooper před ním hrubými kanými chodbami běžel. ř urgan neprošel žádným bojovým výcvikem a neměl žádné zkušenosti, ale ‘lovně se snažil, aby napodobil plynulé pohyby svého spolubojovníka, kou držel blasterovou pušku a opakovaně sjížděl pohledem dolů, aby se til, že je zbraň zapnutá, odby, osvětlené bílými světelnými trubicemi podél stropu, byly potem-a plné stínů. Stormtrooper se zády v bílé zbroji přitiskl ke zdi a podržel za rohem, aby zjistil, jestli na sebe přiláká nějakou palbu. Pak se porn rozeběhl k další křižovatce chodeb. Míjeli jedny dveře za druhými a odemykali každou místnost, připravení dnout bezmocné dítě a běžet zpátky ke svým MT-AT. Furgan s vojákem vili skladovací prostory plné beden se zásobami a vybavením, jídelnu, nou ložnici - ale dítě nikde.

122 STAR WARS

Hluboko pod nimi Furgan zaslechl svištění a vzdálenou ozvěnu blasten>-vé palby. Vrhl za zvukem nevraživý pohled. „Říkal jsem jim, aby ji nezabíjeli. Proč mě jen neposlechli?” Otočil se ke stormtrooperovi. „Teď budenx muset to dítě najít sami.”

„Ano, pane,” řekl stormtrooper bezvýrazně.

Hned další kovové dveře byly zamčené a zapečetěné. Když na ně stonr.-trooper bílou rukavicí zabušil, nikdo neodpověděl. Ze svého opasku s nástroji vytáhl svazek nástrojů, vyňal výkonný laserový řezák a rozřízl ovládací panel u dveří. Tlustým rukavicím navzdory jeho hbité prsty zkratovaly jiskrami sršící ovládání.

Dveře se se zasténáním otevřely a odhalily místnost v pastelových barvác plnou hraček, plyšovou postýlku… a čtyřrukého pečovatelského droida, kt rý ustoupil do obranné pozice do rohu, kde zaštiťoval malé dítě.

„A, konečně jsme tu,” řekl Furgan. Vkročil dovnitř a rozhlížel se kole jestli neobjeví nějaké nastražené pasti. Voják, udržující obranné postave a blasterovou pušku třímající v ruce, ho chránil z boku. S výjimkou TDL ď da Furgan žádné další obranné mechanismy neobjevil.

„Prosím odejděte,” řekla pečovatelská droidka sladkým, babičkovsky hlasem. „Rušíte dítě.”

Furgan se z plna hrdla rozesmál., Jediná obrana, které byli schopni, je ‘ den pečovatelský droid?” Znovu se uchechtl. „Vytáhli jsme s celým út ným oddílem, abychom sebrali dítě jednomu pečovatelskému droidovi?”

Droidka TDL stála před dítětem, které velice klidně sedělo na zemi. S~’ ním párem paží rozložila ze spodní části svého trupu blasteruvzdornou ko vou desku, cosi jako zástěru, která měla dítě chránit před zbloudilými vý’

„Toto dítě nedostanete,” řekla droidka. „Musím vás varovat, že mám programováno chránit ho stůj co stůj.”

, Jak dojemné. Inu, já si to dítě vezmu - stůj co stůj,” opáčil Furgan a s t~ umfálním úsměvem kývl na stormtroopera. „Běžte pro to dítě.”

Stormtrooper postoupil o krok vpřed. Droidka před sebe natáhla všech čtyři paže v rozkazovačném gestu, aby zastavil. „Je mi líto, ale to nemohu volit,” řekla pečovatelská droidka klidně. „Zavřete oči, malý pane Anakine.

„Na co ještě čekáte?” štěkl Furgan na vojáka., Je to jen pečovatelský droid—

Se zabzučením a cvakotem se všechny čtyři droidčiny ruce oddělily. Sp ly na zem a odhalily v každém zápěstí ukryté hlavně blasterů. „Jsem vyle seny pečovatelský droid,” řekla s upjatým důrazem, „a vy tomuto dítěti ublížíte.” Ze všech čtyř hlavní vypálila proudy smrtonosné energie.

Čtveřice paprsků zasáhla blížícího se stormtroopera dřív, než mohl zvednout blasterovou pušku. Osmrštilo ho to dozadu proti zdi. Od kouřící černých ran odlétaly úlomky bílé zbroje.

Nositelé Síly

123

Furgan zaječel leknutím a hrůzou. Bleskově zvedl blasterovou pušku . stiskl spoušť dlouho předtím, než dokázal zamířit. Místností se rozlétlo krupobití žhnoucích blasterových výbojů, které se odrážely od pastelových stěn odskakovaly od rohů.

Furgan se skrčil, ale nepřestával střílet. Pečovatelská droidka na něj namířila všechny čtyři blasterové paže - ale Furgan její zakulacenou hlavu i měkký trup obalený tkání pokropil proudem střel, což se mu podařilo spí-le díky štěstí než zručnosti. Vzduchem zasršely jiskry a do všech směrů vykl roztavený kov. Dítě za zástěrou odolnou vůči blasterům začalo kvílet. S nafialovělými rty zvlněnými v úsměvu překročil Furgan trosky pečova-lské droidky a tělo mrtvého stormtroopera, aby dítě vytáhl. Sáhl dolů, po-dl Anakinovu paži a zvedl ho do vzduchu za látku pyžama. Furgan si ne-1 úplně jistý, jak se má dítě správně držet, zejména takové, které se nestávalo kroutit jako tohle. „Pojď se mnou, maličký,” řekl. „Právě ti začíná nový život vpravdě ga-tické důležitosti.”

Kapitola

21

Han Sólo se v zasedací síni rady na Coruscantu toužil dostat ke Ky Durronovi blíž, chtěl svého mladého přítele povzbudit - ale ozbrojené n< vorepublikové stráže, které Kypa obklopovaly, nedovolovaly nikomu pr blížit se.

Kyp kráčel pomalu, jako kdyby bosýma nohama přecházel po rozbit’ skle. Oči měl kalné. Jeho tvář byla zbrázděná novými vráskami, jako kdy Exar Kun složil své čtyři tisíce let existence na Kypová bedra.

Drtič sluncí byl opět zabaven novorepublikovou bezpečnostní služ a Mon Mothma prohlásila celou oblast za nepřístupnou. Na superzbrani už neměl provádět žádný výzkum ohledně jejího fungování. Kypová cha tická msta všem předvedla, jak strašlivý Drtič sluncí skutečně je.

Vzduch uvnitř zasedací síně byl z přemíry napětí a nedostatku ventil dusný a nedýchatelný. Kámen dodával místnosti zatuchlý pach staroby, lé místo vyvolávalo v Hanovi neklid a pocity klaustrofobie.

Členové rady byli ve svých formálních uniformách oblečení jako ve zb ji a mračili se jako starobylá garda, která vynáší rozsudek. Někteří z nich padali, jako by nezamhouřili oka. Han se cítil hluboce znepokojený, kd jim musel čelit bez Leiy. Ta odletěla z Yavinu 4 spolu s Terpfenem, údaj aby navštívila Ackbara, ale Han nedokázal zjistit, co se s ní stalo potom. A Leia se o sebe jistě dokáže postarat a on se neodvažoval nechat tu Kypa; motného napospas těm dravcům.

Mon Mothma, u které z obou stran stáli všudypřítomní lékařští droidi, dle všeho vnímala probíhající dění pouze částečně. Nikdo z ostatních čle rady ji nenavrhl odvolat z úřadu a ona sama byla ochotná účastnit se jed

Nositelé Síly 125

ií. třebaže k němu mnoho nepřispívala. Hana úplně omráčilo, jak moc se nav prezidentky za těch několik málo dní zhoršil.

Jeden funkcionář ťukl vedle vytesané klenby dveří do podlouhlého zvonku a vyslal tak do vzduchu čistý tón, aby zjednal mezi účastníky pořádek.

Han toho o vládním protokolu mnoho nevěděl, ale nehodlal tam jen tak lečinně stát a přihlížet, jak Kypovi úředničtí pohlaváři dávají do těla. Než :ačil kdokoli ze členů rady promluvit, Han předstoupil. „Hele, nemoh bych - za svýho přítele Kypa Durrona ztratit slovo?”

Stárnoucí generál Jan Dodonna se s námahou zvedl na nohy. Vousatý muž r zdál plný energie. Šlehnul po Hanovi pohledem. „Vězeň je schopen ralu-I sám za sebe, generále Sólo. Rozhodně se nezdráhal sám za sebe jednat. ífď ho nechtě, ať nám odpoví na naše otázky.” Takto pokárán Han poodstoupil, zahleděl se do země a pohledem sledo-‘ obrazce, které v zasazených dlaždicích vytvořily praskliny. Jelikož Dona právě stál u řečnického pultu, předklonil se a pohlédl dolů na Kypa. adý muž zvedl rozcuchanou hlavu a bázlivě na starého taktika zamrkal. „Kype Durrone,” začal Dodonna, „zmocnil jste se Drtiče sluncí. Napadl e a dočasně uvrhl do stavu bezvědomí mistra Jedi Luka Skywalkera. Při-1 jste k výbuchu mlhovinu Kotel a zničil jste dva obydlené hvězdné sys-y. Nebudu zde diskutovat o strategickém významu vašich činů - ale ne-me tolerovat běsnící ničitele, kteří si vymýšlejí vlastní rozkazy a z roz-působí hromadnou zkázu!” Ostatní členové rady dali najevo souhlas. Místností se rozezněl hluboký, ‘ hlas generála Rieekana: „Tato rada se již dříve usnesla, že Drtič sluncí ude nikdy použit. Uložili jsme ho na bezpečné a chráněné místo, ale vy vědomě jednal v rozporu s naším přáním.”

statní členové rady po Rieekanových slovech utichli. Vypadali dych-přidat vlastní odsuzovačná slova, ale uvědomili si, že by to nemělo val-význam.

o chvíli ticha Kyp konečně promluvil. Jeho hlas zněl neuvěřitelně tence ě a připomněl Hanovi, stejně jako všem ostatním, jak mladý ten chla-ve skutečnosti je. „Nemám pro své činy žádné ospravedlnění. Přijímám edky.”

.1 když si vaše činy žádají trest smrti?” zeptal se obézní senátor Threkin ¦n. „Za zkázu, kterou jste způsobil, si nezasloužíte jiný trest než popravu.”

.Tak počkat!” ozval se Han. Členové rady ho zpražili pohledem, ale on je-tiché pokárání ignoroval. „Já vim, já vim - ale poslouchejte mě na mo-t. Kyp nebyl sám sebou. Posed ho zlej duch pána ze Sithu, kterýho mezi—

porazili. A taky udělal pár dobrejch věcí. Zničil Daalinu flotilu. Kolik žitím zachránil? Koneckonců, jsme přece pořád ve válce.”

126 STAR WARS

Mon Mothma otevřela rozpraskaná ústa a promluvila sípavým hlasem, k-rý zazněl jako vyčerpaný šepot. Všichni přítomní v sále rázem upadli do hlaj bokého mlčení. „Kype Durrone,” řekla, „na svých rukou máte krev milioni možná miliard bytostí. My jsme vládní orgán, ne soudní dvůr. Nemáme práv rozhodnout o vašem osudu. Vás -” prudce se nadechla, jako kdyby rmr použít veškerou sílu, jen aby si naplnila plíce. „Vás musí soudit mistr J My nejsme kompetentní k tomu, abychom mohli vaše zločiny posoudit.”

Zvedla jednu ruku a pokynula Hanovi. „Odvezte ho na Yavin. Ať o je osudu rozhodne mistr Skywalker.”

Kapitola

22

ia, Ackbar a Terpfen se připojili k záchranné skupině z Galactic Vo-eru, která střemhlav sestupovala fialovou oblohou Anothu. Ackbar se

vedení ve svém vlastním B-wingu. Zbraňové systémy měl aktivované

pravené zaútočit na jakýkoliv pozemní výsadek, který mohl dread—

ht vyložit, esmírné stíhaíe letěly nad rozeklanou krajinou ke kamenné věži, kterou

‘ar a Luke vybrali jako vhodné místo pro základnu. Leia spatřila znám-

škození, kouř a trosky po útoku. Ztuhla jí krev v žilách. „Přiletěli jsme

ě,” zašeptala.

* t kamenné vížky byla odstřelená a zvětralý povrch byl na několika mís—

pokrytý sazemi. Dole spatřila stále doutnající pozůstatky několika hrůzných mechanických pavouků.

interkomu pro komunikaci mezi loděmi se ozval Ackbarův hlas: „Win-musí svádět zuřivý boj. Obranné systémy, které jsme tu rozmístili, pra—

podle plánu.”

ia polkla, aby si uvolnila vyschlé hrdlo. „Jen doufejme, že to bude sta-admirále.”

hače zamířily k místu, kde byla pancéřová vrata odtavená ke straně. Jez těžkých kovových krytů stále visel v drážkách na svém místě. Zá-né lodě manévrovaly kolem čtyř kráčejících kolosů, které zaplňovaly ‘ u hangáru. Ackbar, Leia a Terpfen vyskočili z kokpitů a ostatní cala—

anští válečníci se k nim připojili. Terpfene, vy půjdete s ministryní Leiou a polovinou bojovníků přímo do

ého pokoje. Zjistěte, jestli tam dítě stále ještě je. Já si vezmu zbytek vo-

128 STAR WARS

jáků a půjdu do spodních podlaží najít Winter. Myslím, že vím, jakou stra tegii použila.”

Leia se neobtěžovala dohadováním a vytáhla svou blasterovou pistoli. I zatvrzelým výrazem ve tváři se ujala vedení a běžela se postarat o to, aby b lo její dítě v bezpečí.

Oddíl se hrnul bludištěm spletitých chodeb k dětskému pokoji. Leia se běhu rozhlížela kolem, ale na stěnách nespatřila žádné stopy po blasterovV výbojích. Calamarianům chřestily zbraně o zbroj, jak se snažili s ní udržet kn Když zahýbali kolem posledního rohu před Anakinovým pokojem, L-; prudce uskočila, aby nezakopla o loudajícího se energetického droida,.kť rý se netečný k okolní vřavě plahočil po své obchůzce. Leia chodící bate pustila z hlavy v okamžiku, kdy spatřila, jak se dveře od pokoje rozevřely. „Ale ne,” vydechla a opatrně se zarazila, zrovna když velvyslanec Furg svírající na široké hrudi vřeštícího Anakina, vycouval ven.

Jak Leia, tak Furgan na okamžik ztuhli a civěli jeden na druhého. Fur novo obočí svalovým tikem vyskočilo vzhůru jako ptáci chystající se vzlétn Calamarianští zachránci namířili na Furgana své zbraně. Ten před se držel dítě jako štít.

„Vraťte mi Anakina,” řekla Leia hlasem, ze kterého čišela hrozba vě než jakou by představovala celá flotila hvězdných destruktorů.

„Obávám se, že to nepůjde,” opáčil Furgan a ovinul širokou ruku kol Anakinova křehkého krčku. Očima divoce kmital ze strany na stranu. „Pí staňte na mě mířit těmi zbraněmi, nebo mu zlomím vaz! Podstoupil jsem tc le všechno, jen abych dostal dítě Jedi, a nehodlám se ho teď vzdát. Beru jako rukojmí a zůstane naživu, jen když mě necháte jít.”

Začal se pomalu sunout chodbou. Zády se otíral o hrbolatou a drsnou Upřel pohled na zbraně, které na něj mířily, ale držel malého chlapce p sebou a svíral mu hrdlo. „I když mě omráčíte, pořád mu ještě stačím rotit průdušnici. Odhoďte ty zbraně!”

„Ustupte,” nařídila Leia a udělala krok zpátky. Calamarianští obránci ustoupili stranou a nechali Furganovi volnou tu - všichni kromě Terpfena. Ten zůstal stát a držel před sebou ruce jako tré spáry.

Furgan spatřil Calamarianovu vyboulenou, schýlenou hlavu, síť hrubých zev - a najednou ho poznal. „Tak, moje rybičko, nakonec jsi mě přece jen dila. Nikdy bych si nepomyslel, že k tomu budeš mít dostatečnou sílu vůlr

„Našel jsem v sobě tu sílu,” řekl Terpfen. Vykročil k Furganovi. An se v sevření velvyslance nepřestával kroutit.

„Stůj!” vyštěkl Furgan. „Už tak toho máš na svědomí dost, rybičko. I tě bys k tomu nechtěla přidat smrt tohohle dítěte.”

Nositelé Síly 123

Terpfenovi se vydral z hrdla hluboký klokotavý zvuk, který byl jakýmsi calamarianským zavrčením. Furgan divokým pohledem sledoval všechny, kdo ho tlačili ke zdi, a sunul se zpátky k pavoučím kráčejícím kolosům a ke \é jediné naději na únik.

Malému Anakinovi se v jeho sevření zablesklo v tmavě hnědých očích, ja—

0 kdyby hluboce přemýšlel.

Furgan náhle vykřikl, když klopýtl o hranatého, kolébajícího se energe-ckého droida, který se mu potichu proplížil za záda. Napájecí droid uštěd-1 Furganovi slabý elektrický šok.

Velvyslanec zakopl a - stále s dítětem v náručí - upadl. Napájecí droid se ¦risknutím, které mělo vyjadřovat něco jako hrůzu, odšoural z cesty. Zatímco se calamarianští obránci znovu chápali zbraní, Terpfen skočil řed, aby Furganovi vyrval dítě ze spárů.

Ostatní Calamariani po Furganovi vystřelili, ale podsaditý muž se odku-po podlaze, zvedl se za kolena a vrhl se za roh rychleji, než by si Leia mys-i, že je vůbec schopen. „Za ním!” vykřikl Terpfen. Předal malého Anakina Leie a vyrazil Furga-pronásledovat.

Leie se z očí řinuly horké slzy. Objala svého nejmladšího syna a snažila najít slova, kterými by ho utěšila - ale nic ji nenapadalo, a tak jen vydá-a konejšivé zvuky. Klesla na podlahu a kolébala ho sem a tam. #**

Ackbar běžel hlouběji do katakomb a jeho široká chodidla pleskala o ka-nnou podlahu. Plíce ho v suchém vzduchu pálily, ale přesto se neústup-dožadoval větší rychlosti. Dostal se před ostatní. Winter doposud postu-ala přesně podle směrnic, které na obranu základny vytvořil. Podle trosek venku poznal, že obranný organismus FIDO odvedl svou prá-když vyřadil polovinu pavoucích kolosů dřív, než dokázaly prolomit pan-vá vrata - ale to nestačilo. Winter musela sestoupit dolů, aby aktivova-zabijácké droidy.

Ostatní členové oddílu se s klapotem hnali za ním. V suchém vzduchu cítil _h, maziva strojů a také pronikavý, vlhký pach, jako měď a kouř - a krev.

Zpoza rohu vyskočila postava v šatech, s blasterem drženým před sebou, ravená střílet. Ale zarazila se. Na kratičký okamžik přelétl Winter přes radostný úsměv. „Ackbare! Věděla jsem, že přijdete.”

Ackbar vykročil k ní a položil jí ruku na rameno. „Přišel jsem, jak rychle

k šlo. Jste v pořádku?”

„Prozatím ano,” řekla. „Jak jsem to spočítala, vyřadila obrana všechny ‘niky vyjma dvou.”

Jste si jista?” zeptal se.

130 STARWARS

„Nikdy nic nezapomínám,” řekla Winter a Ackbar věděl, že je to pravda

„Leia a zbytek mého oddílu by už se touhle dobou měli dostat k Anakinovi,” řekl a pak tlumeným hlasem pokračoval. „Rozdělili jsme se, abych se přesvědčil, zda nepotřebujete pomoc.”

Přikývla. Výraz v její tváři zjihl. „Nebudu mít klid, dokud nebude mak Anakin v bezpečí.”

„Tak pojďme,” řekl Ackbar, který stále nemohl popadnout dech. Společně se pustili do dlouhého běhu vzhůru.

***

Terpfen se horečnatě hnal svažujícími se chodbami. Nohy měl od běhu po hrubé podlaze rozedřené do krve, ale přesto běžel dál. Bylo mu jedno,, jestli ho tenhle běh zabije. Musel se k velvyslanci Furganovi dostat dřív, nei

unikne.

Furgan neurvale manipuloval s Terpfenovou vůlí a přiměl ho, aby mu odhalil zhoubná tajemství Nové republiky, donutil ho sabotovat Ackbarův BJ -wing tak, aby narazil do Katedrály vichrů, přinutil ho, aby mu vyzrad místo, kde se nalézalo jediské dítě.

Terpfen hodlal svůj dluh splatit, jak jen to půjde - ale Furgan bude pykat tak*

Terpfen, kterému v žilách pulzovalo odhodlání, předběhl ostatní calamarianské pronásledovatele. V šeru slyšel Furgana, jak cupitá kupředu jakr krabbex.

„Za mnou!” zasípal Terpfen, když proběhl kolem ostatních. Přeskočil padané kusy kovu z odstřelených dveří, které stormtroopeři při přepade vyhodili do povětří. Vyběhl do přistávací jeskyně a spatřil, jak už se Furg souká do jednoho z prázdných MT-AT.

„Neutečete, Furgane!” křičel Terpfen. Zastavil se a opřel se v roztavenéi avšak teď už vychladlém průlezu, aby popadl dech.

Furgan přehoupl nohu přes okraj pavoučího kolosu a usadil se do kok” tu. Obličej mu pokryly vrásky, jako kdyby ho někdo smáčkl zevnitř.

„Váš dreadnaught na oběžné dráze jsme už zničili,” řekl Terpfen. NaJ v sobě ještě sílu a potácel se k pavoučímu kolosu. Slyšel, jak dobíhají os’ ní vojáci.

Furgan se na tu novinu zatvářil ohromeně, ale pak se mu tvář vyhladí neochotou uvěřit. „Mám dost rozumu na to, abych ti věřil, rybičko. Celý tv život je lež.”

Furgan zavřel transpariocelový kryt. Motory se s hukotem probraly k votu. Jedna polovina vnějších pancéřových vrat byla úplně odtržená; d~ zůstala viset napůl otevřená. Otvorem dovnitř vzdychavě vanul vítr. chuchvalcovité purpurové obloze pluly obě větší části Anothu jako kam né mraky, které si v tichosti vesmíru vyměňují blesky.

Nositelé Síly 131

Terpfen vztekle zavrčel a rozeběhl se k dalšímu pavoučímu kolosu. Byl hlavním mechanikem vesmírných lodí. Pomáhal císařským s pracemi na jejich vlastních bojových vozidlech a hvězdných destruktorech. Dokázal řídit rokoli - pravděpodobně lépe než sám Furgan.

Panikařící Furgan měl potíže přinutit všech osm končetin kráčejícího kolosu, •by se pohybovaly ve správném pořadí a vydaly se po podlaze sluje kupředu, ale ¦akonec se začal sunout vpřed, přičemž natočil laserová děla na kloubech článkovaných končetin a rozstřílel jeden z B-wingů, které mu stály v cestě.

Terpfen nastartoval svůj pavouci kolos a zabouchl kryt. Stroj měl pomalu odezvu a hrubé ovládání, které se na hony lišilo od toho elegantního na

oncalamarských hvězdných křižnících.

Furganovo vozidlo se blížilo k velkému otvoru na okraji srázu a Terpfen

konstrukce MT-AT poznal, že vozidlo je schopné sešplhat po skalní stěně přímo dolů. Nebylo mu zcela jasné, jak se Furgan odtud mínil dostat, jak—

le sleze na dno. Pochyboval, že by velvyslanec myslel tak daleko dopředu.

Terpfen objevil ovládání zbraní a třikrát vystřelil z laseru. Vyřídil tak jen končetinový kloub Furganova kolosu. Spodní část kovové končetiny od—

dla a se zařinčením dopadla na podlahu jeskyně.

Furganův kráčející kolos se vychýlený z rovnováhy jako opilý potácel kruhu, než se mu podařilo ztrátu končetiny kompenzovat. Znovu se snažil - tatk východu.

Terpfen spatřil silná blasterová děla zavěšená pod kokpitem - kdyby obou v uzavřené jeskyni vystřelil, zničil by tak Furganův útočný transpor-“… ale výbuch by také spolu s ním zničil i jeho vlastní kolos a pravděpo—

bně i většinu B-wingů.

Pak Terpfen uviděl ostatní zachránce, jak se hrnou do jeskyně. Admirál ckbar přišel jiným vchodem a zůstal se svým oddílem stát vedle bíle odě-

ženy, ve které Terpfen poznal Leiinu společnici Winter.

Teď už bylo použití blasterových děl vyloučeno. Ale Terpfen se zapřísáhl,

nenechá Furgana uniknout. Opřel se do ovládání a vyrazil s osminohým

idlem kupředu, aby se pustil do pronásledování, právě když se Furganův

j dopotácel k okraji.

Ackbar dorazil právě včas, aby se stal svědkem začátku bitvy mezi dvě-pavoučími kráčejícími kolosy. Z toho Terpfenova vyšlehly lasery a za-‘y MT-AT velvyslance. Furgan zřejmě neměl žádný konkrétní plán a jen

snažil se odtud dostat. Terpfenův kolos cupital vpřed. Jeho drápy opatře—

chodidla křesala z podlahy hangáru jiskry.

Terpfen znovu a znovu vystřelil z laserů. Furgan palbu opětoval, ale ne—

11 a místo toho odstřelil ze stěny jeskyně ostré kusy kamene.

132 STAR WARS

Terpfenův MT-AT se vyřítil do útoku. Zvedl přitom dvě přední nohy s drápy, popadl kovové končetiny Furganova transportéru a částečně ho nadzvedj ze země. Furganovo vozidlo se natáhlo vlastními končetinami a chytilo ¦ okraje ústí jeskyně ve snaze vytáhnout se vpřed a uvolnit se.

Terpfen vystřelil přímo na transpariocelový kryt kokpitu, ale laserové výboje nedokázaly obrněný povrch prorazit. Jeho pavouci kolos pevně sevřel Furganovo vozidlo, čtyřmi mechanickými končetinami se silně zapřel na kamenné podlaze a zbylými čtyřmi na plný výkon motoru zatlačil.

V místě, kde byl jeden dráp zachycený, se rozpadl velký kus kamene Za děsivého zvuku trhaného kovu se Furganův kolos konečně odtrhl od ústi jeskyně.

Terpfenův MT-AT ho stále tlačil dopředu. Furgan uvnitř kokpitu svého vozidla zoufale chňapal po ovládání, ale podle všeho nevěděl, co použít.

Terpfen vytrvale pokračoval v palbě z laserů. Prostrčil Furganův kolci úplně skrz otvor, kde byla odstřelena pancéřová vrata, a podržel mrskající. MT-AT nad propastí.

Pak Terpfen sevření uvolnil.

Mnohonohé vozidlo velvyslance Furgana se řítilo vzduchem k zubaté krajině hluboko dole a divoce sebou házelo. Než ale mohl útočný transportér dopadnout na dno, Terpfen vypálil salvu z obou silných blasterových děl. Tě>-ně nad špičatými skalami vyhodily výboje Furganův MT-AT za oslepujícíht záblesku do povětří.

A pak, zcela nevysvětlitelně, pokračoval Terpfenův kolos ve svém postupu vpřed. Dál pohyboval kovovými končetinami, které ho měly prudkým sebevražedným pohybem vpřed přenést přes okraj.

Ackbar okamžitě poznal, co Terpfen zamýšlí. Aniž ztrácel čas křikem, který by nikdo neslyšel, vrhl se k ovládání pancéřových vrat.

Právě když mrskající se kovové končetiny mizely za okrajem útesu, Ackbar stiskl tlačítka a doufal, že vychýlená polovina vrat stále ještě v dostatečné míře fungovala. Těžká kovová deska prudce dopadla na poslední chodidlo Terpfenova pavoučího kolosu. Přišpendlila ho k útesu a zabránila mi spadnout.

„Pomozte mu!” vykřikl Ackbar.

Ostatní Calamariané se spolu s admirálem samotným hrnuli vpřed. Zajištěni tažným kabelem z jednoho z B-wingů se spustili ze srázu, aby otevřei kryt Terpfenova kolosu. Našli ho uvnitř, jak se třese a následkem šoku je téměř v bezvědomí. Tým sestavil závěs a vyzvedl ho do bezpečí jeskyně.

Ackbar se nad něj s přísným výrazem naklonil. Volal Terpfena jménem dokud se zjizveny Calamarian konečně neprohrál. „Měl jste mě nechat zemřít,” vydechl. „Mým trestem měla být smrt.”

Nositelé Síly 133

„Ne, Terpfene,” řekl Ackbar, „nemůžeme si trest volit sami. Ještě můžete Nové republice v mnohém pomoci a vykonat velkou spoustu věcí, než vám I bude dovoleno přestat.”

Ackbar se napřímil a uvědomil si, že ta slova by mohla stejně dobře pla-Itit i pro něho, poté co utekl a schovával se na Calamari.

„Vaším trestem, Terpfene,” řekl, „bude žít.”

Kapitola

23

Falcon přeletěl nad bujnými korunami stromů Yavinu 4 a Han Sólo s lc přistál před Velkým chrámem. Pružným krokem vykročil na výstupní ramp

Leia a dvojčata ho div nepovalili, když k němu vyběhli, aby ho přivít” „Tatí, tatí!” křičeli Jacen a Jaina svými typicky se překrývajícími hlasy. L ia, která už se vrátila z Anothu, s jednoročním synem v náručí Hana peví objala a dlouze políbila. Anakin si zatím hrál s jejími vlasy. Dvojčata sk kala nahoru a dolů, vrážela Hanovi do nohou a dožadovala se pozornosti, kt rá jim náležela.

„Nazdar, skvrně!” zazubil se Han na Anakina a pak se zahleděl hlu do Leiiných do očí. Jsi v pořádku? Máš mi toho hodně co vyprávět. Ta zp va, cos poslala, nebyla moc jasná.”

„Jo,” přisvědčila. „Všechno ti povím, až budeme chvíli o samotě a bu me mít klid. Ale jsem ráda, že už teď naše děti zůstanou všechny doma. teď je budeme chránit sami.”

„To mi přijde jako výbornej nápad,” řekl Han. Pak se tlumeně zas a zavrtěl hlavou. „Poslouchej, nebylas to náhodou ty, kdo mi povídal, že U neměl vyrážet za dobrodružstvím sám?”

Jakmile Han spatřil Luka Skywalkera, jak přes uhlazenou přistávací p chu míří k nim, poodstoupil od Falconu. Artoo-Detoo se valil vedle něj. ko by se zdráhal ještě někdy svého pána opustit.

„Luku!” vykřikl Han. Rozeběhl se a nadšeně Luka sevřel v objetí. „Y tě zase vidím na nohou. Už bylo načase, abys přestal vyspávat.”

Luke ho poplácal po zádech a v očích lemovaných temnými kruhy, kt zářily vnitřním jasem silnějším než kdy předtím, se mu zrcadlil úsměv. J

Nositelé Síly 135

olával každou zdánlivě nepřekonatelnou překážku, Lukovy jediské schop-osti sílily a sílily - ale, podobně jako Obi-Wan Kenobi a Yoda, se mistr Je-i učil užívat svých schopností čím dál méně a spoléhal se spíše na svůj důvtip než na dramatické efekty. V husté džungli, která massassiský chrám obklopovala, propuklo hlasité eštění, když tlupa woolamandrů vyplašila dvojici opeřených létajících tvo-=. Woolamandři po nich házeli shnilé ovoce, zatímco létavá stvoření se s má-áním křídel vznesla do vzduchu a vřeštěla dolů na své trýznitele. Han se za tím povykem ohlédl, ale Lukův pohled zůstal upřený k Falconu, o by ho přitahoval nějaký silný magnet. Han se otočil, aby se podíval - a zají se.

Dolů po rampě, stále zahalený v hladkém černém plášti, který mu Han dával, sestupoval Kyp Durron. Jeho oči se setkaly s Lukovýma a oba Jedi přeně hleděli jeden na druhého, jako by byli psychicky spojeni. Han od Luka poodstoupil a učitel Jedi tichým krokem vyrazil přes plevelem zarostlou přistávací plochu. Kyp sestoupil na konec rampy a jeho nohy otovu spočinuly na půdě Yavinu 4. S kajícným výrazem zůstal stát.

Han z Kypová toporného postoje a pevně sevřené čelisti poznal, že mla-

~‘ho muže děsilo, když musel svému mistrovi Jedi stanout tváří v tvář. Ha—

zamrazilo. Nechtěl se dostat mezi dva lidi, které pokládal za své nejdraž-

1 přátele.

Leia odvedla děti stranou a ostražitě celé to setkání pozorovala. Čelo se

zbrázdilo obavami, když přelétala pohledem od svého bratra ke Kypovi

nazpět.

Luke ke svému studentovi pomalu kráčel, jako kdyby se vznášel nad ze-. „Věděl jsem, že se vrátíš, Kype.”

Han ho sledoval a zdálo se mu, že v Lukově chování není ani stopa hně-žádný vztek nebo touha po odplatě. „Exar Kun byl zapuzen?” zeptal se Kyp ochraptěle, i když odpověď už ‘em znal.

„Exar Kun už nebude mít na tvůj další výcvik žádný vliv, Kype. Otázkou “tává, co se svými schopnostmi uděláš íy.” Kyp šokované zamrkal. „Vy - vy byste mi dovolil pokračovat ve výcviku?” Lukův výraz roztál ještě víc. „Musel jsem sledovat, jak můj první učitel řel. Také jsem musel čelit Darthu Vaderovi, svému vlastnímu otci. A vy-al jsem i další obtížné úkoly. Nic z toho jsem neplánoval, ale pokaždé, když jsem prošel žárem takové oušky, vyšel jsem z ní jako silnější Jedi. Ty, Kype, jsi byl vržen do plame-. Musím zjistit, jestli tě strávily - nebo jestli tě zocelily, jestli z tebe uči-I velkého rytíře Jedi. Dokážeš se zříct temné strany?”

136

STAR WARS

„Já…” zakoktal se Kyp. „Já se pokusím.”

„Ne!” okřikl ho Luke s prvním zábleskem hněvu, který Han v jeho hlast zachytil. „Není žádné zkusit. Musíš věřit, že to dokážeš, jinak selžeš.”

Džungle utichla. Kyp svěsil hlavu a nosní dírky se mu rozšířily, jak si zhluboka nadechl. Když mladý muž znovu pohlédl Lukovi do tváře, oři s« mu třpytily.

„Chci se stát rytířem Jedi,” řekl.

Kapitola

24

Lando Calrissian si připadal, jako kdyby mu odměna milion kreditů proplovala do úětu díru. Musel ji investovat co nejdřív.

Vlastnit takovou sumu peněz a zároveň je nemít prakticky jak vynaložit iro něj bylo něco úplně nového. Kdysi v partii sabaccu vyhrál kontrolu nad

spinskými doly na tibannový plyn a léta sloužil jako baron-administrátor )blačného Města. Později řídil provoz těžby kovů na žhavé planetě Nkllon

teď, když měl k dispozici obrovskou odměnu z umgulských žblžích dosti-iů, neviděl Lando žádný důvod, proč by nemohl z kesselských dolů na korní vytvořit úspěšný podnik.

„Vážně si vážím, žes mě sem hodil, Hané,” řekl v kokpitu Millennium alconu Lando. Natáhl se a poplácal svého přítele po rameni. Věděl, že Han emá zrovna dvakrát velkou radost, že musel tak brzy znovu opustit Leiu

vé děti, byť jen na jediný den, aby ho vysadil na Kesselu. Měl také pode-fení, že si Han dělá starosti i o Chewbaccu a okupační vojsko ve Chřtánu, [teré o sobě od chvíle, kdy do shluku černých děr vniklo, nedalo nic vědět, elikož se Chřtán nacházel blízko Kesselu, Han pravděpodobně doufal, že t dozví něco nového.

„Vyplatí se mi to, i kdyby jenom proto, že přestaneš pořád žadonit, abych

svez,” řekl Han a díval se opačným směrem. Vyhlédl předním průzorem.

tejně si myslim, že musíš bejt šílenej, když se chceš dostat na Kessel -

ještě šílenější, když tam chceš zůstat.”

Zmiňovaná planeta obíhala přímo před nimi kolem svého slabého slunce, neforemná hrouda, která byla planetou Kessel, měla příliš nízkou přitažli-t, než aby si dokázala udržet vlastní atmosféru, a tak se z ní do vesmíru

133 STAR WARS

řinuly plyny jako řídká hříva vlající za pustou, skalnatou siluetou planety. Ve-I liký měsíc, na který pán věznice Moruth Doole umístil svou posádku pirátů, sa zvedal nad okraj Kesselu a nořil se z chomáčovité koróny unikajícího vzduchuj „Když jsem tady byl naposled s Chewiem,” řekl Han a zavrtěl hlavou, „sej střelili nás. Tenkrát jsem si slíbil, že už se sem nikdy nevrátím - a uběhla sotva pár měsíců a už jsem tu zas.”

„To proto, že jsi dobrej přítel, Hané. Vážně si toho vážim. Maře Jade by s) nelíbilo, kdybych přišel pozdě.”

Han se ušklíbl. „Chtěls říct: jestli si vzpomene a ukáže se.” Lando sepjal ruce za krkem a zahleděl se na vycházející měsíc, zatímu Falcon vlétl jako šíp na nízkou orbitu. „Bude tam,” řekl. „Vsadím se, že oó počítávala dny.”

„Přál bych si, abych měl za kopilota zase Chewieho,” zamumlal Han a o.M rátil oči v sloup. „Ten aspoň neměl takovýhle sentimentální řeěi.”

Při zmínce o Chewbaccovi oba muži podvědomě pohlédli k rozedrané t* piserii žhnoucích plynů, které obklopovaly Chřtán. Tam někde uvnitř b) Chewbacca a zbytek útočné skupiny měli pomalu dokončovat obsazení w zkumné stanice. Černé díry znemožňovaly jakoukoli komunikaci, takže I nemohli nijak dozvědět, co se při záboru odehrálo. „Doufám, že je v pořádku, Hané,” řekl Lando tiše. Han se předklonil a prsty přejel po ovládání komunikačního zařízení. Za váhal a na okamžik se zatvářil sklesle. Zapnul vysílač, odkašlal si a promi I vil opět profesionálním hlasem: „Tady Han Sólo na palubě Millennium Fot conu, blížíme se ke Kesselu.”

Lando sledoval, jak Hanova levá ruka zabloudila k ovládání hypermotw ru. V navigačním počítači už byl nastaven nový kurz. Han byl připrav”! okamžitě zmizet, kdyby se přihodilo něco podezřelého.

„Hledáme Maru Jade, zástupkyni Pašerácký aliance,” pokračoval Ha* „Žádáme o, ech, povolení k přistání na posádkovým měsíci. Prosím odp« vězte, než se dostaneme blíž.” Hanova tvář byla zbrázděná obavami.

„Nebuď tak nervózní, Hané,” řekl Lando. „Věci se na Kesselu změmii Uvidíš.”

Do Hanova hlasu se vloudil defenzivní tón. „Po tom, co se stalo poslední jen prostě nechci nic ponechat náhodě.”

Než na to mohl Lando odpovědět, z reproduktoru zazněl odměřený, rozh • ný hlas Mary Jade. Landa zahřálo u srdce, když uslyšel něžný tón jejího hla su. Představoval si, jak se její hebké rty pohybují a dávají dohromady slo\ -„Máte půl dne zpoždění, Sólo,” řekla.

„No, tady Lando se chtěl upravit, aby vypadal elegantně,” řekl Han a a zubil se. „A víš, kolik času to zabere.”

Nositelé Sfly 133

Mara se krátce a pronikavě zasmála a Lando zpražil Hana pohledem. „Tak pojďte na přistání,” řekla. „Přivedla jsem s sebou obrannou flotilu Pašerác-ié aliance. Posádkový měsíc je zabezpečený. Probereme tam naše záležitosti. Pošlu pro vás doprovod - něco, co podle mě Calrissian ocení.”

Lando se zeširoka usmál. „Přichystala mi nějaký překvapení! Pravděpo-lobně na důkaz svý náklonnosti.”

„Ach bože.” Han znovu obrátil oči v sloup.

Han překontroloval souřadnice v navigačním počítači a nasměroval loď

velké základně na kesselském měsíci.

Přestrojeni za potenciální investory byli kdysi Lando Calrissian a Luke Bkywalker žabím Moruthem Doolem na tento měsíc přepraveni raketoplánem. Doole se usilovně snažil s podnikem těžby koření předvést, a to v naději, že Lando do zařízení nasype kredity vyhrané na žblžích.

Lando se bezděky zachvěl, když si vzpomněl, jak za nimi všechny ty lodě hangáru odstartovaly, když se s Lukem zmocnili Hanova opraveného Fal—

nu. Kesselská pirátská flotila vlétla přímo mezi hvězdné destruktory ad-

;rála Daaly, které se za Hanem Sólem vyřítily z Chřtánu. Obě flotily do se—

narazily a způsobily si strašné škody, ale Han, Luke a Lando unikli do hy—

rprostoru dřív, než mohli spatřit, jak bitva dopadla…

Teď se nad mlžným obzorem Kesselu objevila jediná loď. „Tady Jade.

-m váš doprovod. Leťte za mnou.”

Vesmírná jachta se k nim přiblížila a pak se otočila a vyrazila k měsíci.

n zvýšil rychlost Faleonu.

Lando se v křesle prudce napřímil a ohromeně zamrkal očima. „Hej, to je

je loď!” vykřikl. „To je Lady Luck. To je -“

„No,” řekl Han, „aspoň nám tím odpadaj starosti s jejím hledáním.”

Lando se chopil komunikátoru. „Maro, tys našla moji loď! Ani nevím, jak

poděkovat.” Ztišil hlas. „Jestli pro tebe můžu cokoli udělat, abych ti to

latii, klidně cokoli z tvých nejdivočejších snů…”

.Ještě chvíli takhle pokračuj, Calrissiane, a já tuhle loď asi pošlu na auto—

rtovi rovnou do slunce.”

Lando vzdychl a s úsměvem se opřel do křesla. „To je ale šprýmařka.”

Vesmírná jachta Lady Luck měla elegatní hranatý vzhled. Pohonné trys—

měla zavěšené vespod. Její trup nevypadal o nic hůř než dříve a jen zářil.

jmě z ničivých bitev na Kesselu nějak vyvázla bez škrábnutí.

Lando se nervózně ošíval, dychtivý znovu spatřit Maru Jade, dychtivý zno—

usednout do přepychových podušek svého pilotního křesla, kochat se vů-

své lodi a mít možnost se jí dotýkat.

Vletěli do ústí jeskyně měsíční základny a kolem silných pancéřových

t prolétli do oslnivě jasně osvětleného, ohromného hangáru. Silová pole

140 STAR WARS

zadržující atmosféru se za nimi uzavřela a vrátila tlak v obyvatelných profl storách do normálního stavu. Faleon se pomalu pohyboval na repulzorei 11 a přistál na široké vyleštěné ploše vedle Lady Luck.

Mara Jade se vyhoupla ven, oblečená v těsné, kovově vypadající koml I néze a s přilbou zastrčenou pod pravým loktem. Potřásla hlavou, aby si 11 j pustila tmavé, rudozlaté vlasy, a přivřela oči. Landa zamrazilo a zároveň I polila vlna horka, když očima hltal veškerou tu energii a inteligenci, ktdl I z té ženy vyzařovala. Obdivoval se jejím bujným křivkám, jejímu drsnénJ zevnějšku.

„Ahoj, Maro,” pozdravil ji Han. „Kdes našla Landovu loď? Mysleli jst - I si, že budeme muset celý dny pročesávat povrch, abysme ji objevili.”

„Přesně tam, kde Lando tvrdí, že s ní přistál. Zřejmě neměl nikdo ěaa I rozmontovat a odstranit identifikační značení.”

Lando se rozhlédl po hangáru základny, ale žádná z lodí mu nebyla povij doma, všechny byly vyrobené na zakázku. Rozhodně to nebyly ty sot»J funkční hromady šrotu, které tvořily Doolovu flotilu. Každá z těchhle lodi měla jedinečné značení, ale všechny měly na křídle mřížkovaný vzor.

Mara si jeho zkoumání všimla. „To jsou naše nové insignie Pašeráckdl aliance,” řekla. „Nepříliš nápadné, ale nám stačí.”

„Co se stalo se všemi Doolovými loděmi?” Lando nasál uzavřený suchfB vzduch. Byl v něm cítit prašný rozdrolený kámen a rozlité palivo do hypeil drajvu. Dodávalo to vzduchu nakyslý a nepříjemný pach.

„Devadesát procent Doolových lodí bylo zničeno v šarvátce s DaalinýnJ hvězdnými destruktory. Většina pilotů, kteří přežili, vzala svoje lodi a uprchlá do hyperprostoru. Nikdo neví, kde jsou teď - a upřímně, vlastni mě to ani nezajímá.

Když se tu objevilo několik málo novorepublikových záchranných lodí evakuovalo většinu obyvatel, vězně z Imperiálního nápravného zařízení a I di z několika úkrytů ve městě Kessendra. Když mají jinou možnost, tak Kesselu nikdo žít nechce.”

„Takže ty říkáš,” promluvil Lando s rostoucí nadějí, „že Kessel je opu* těnej a čeká, až ho někdo zabere?”

„Ano,” řekla Mara. „Probrala jsem tvůj návrh s několika členy naší aliai> ce a připadá nám dobrý. Nejenže jsi v minulosti prokázal své schopnosti v I ných podnikatelských aktivitách, ale máš taky dobré konexe v Nové reput> lice, což umožní vytvořit efektivní distribuční kanály pro prodej glittestimJ A dokonce máš i dostatek peněz, které lze do nové infrastruktury investJ vat.” Pokrčila rameny. „Vypadá to po všech stránkách jako dobrý obchod.H Lando zazářil. „Věděl jsem, že přijdeš na to, že stát se mym partneren • výborný rozhodnutí.”

Nositelé Síly 141

Mara se prudce otočila a pokračovala v hovoru, ignorujíc jeho skrytou na-ku. „Ale musíme se do toho dát hned. Slyšeli jsme zvěsti o tom, že se dal-méně zásadoví šéfové podsvětí připravují doly převzít. Chodby s kořením u liduprázdné a zralé ke sklizni. Upřímně řečeno, raději bychom jednali tebou, Calrissiane, než s někým, kdo se chystá sem přivézt vlastní lidi a Pa-ráckou alianci od celého podniku odříznout. Proto jsme sem vzali svoje ‘rojené síly, abychom tohle místo udrželi pro případ, že by nějakého hutt-ého kriminálního šéfa něco napadlo.” „To zní rozumně,” řekl Han.

Lando si zamnul ruce a rozhlédl se po ostatních lodích v hangáru. Kolem “h se pohybovali nejrůznější pašeráci: lidé i cizinci, statní muži a ženy, býti, které by rozhodně v šerých spodních patrech Coruscantu nechtěl pot-osamocený. „Neměli bysme se vydat dolů a prohlídnout si nemovitosti?” „Fajn.” Mara zbystřila. „Vezmeme si tvoji loď, Calrissiane, a vyrazíme. teš řídit.”

Lando si vychutnával ten pocit, jaké to je, držet zase v rukou řízení své lo-a přejížděl rukama po měkkých a uhlazených sedadlech. Tohle byla jeho

tni vesmírná jachta, postavená na zakázku podle jeho osobního vkusu.

s ním v kokpitu byla nádherná, inteligentní žena a společně měli namí-o na planetu, kde hodlal vydělat jmění. Pomyslel si, že dnešní den už nee být lepší. Nemýlil se.

Když se vznášeli nízko nad rozpukaným a větrem ošlehaným kesselským Tchem, proletěli kolem jedné z hlavních továren na atmosféru, která kdy-chrlila vyrobený vzduch, aby doplnila jeho ustavičné unikání způsobené

ou gravitací. Ale vysoký komín byl napůl zborcený. Jeho vybledlý povrch byl pokrytý

ými skvrnami, které do něj vypálily zásahy z Masterů. Spečená a vysu-

á půda - už tak bez života s výjimkou několika trsů neuvěřitelně odolné

etace - byla rozrytá nálety TIE Bomberů a ostřelováním turbolasery

žné dráhy. _Víc než polovina atmosférických továren je mimo provoz,” vysvětlovala

a. „Admirál Daala tu nadělala spoustu škod. Nejspíš si myslela, že je to

stalecká základna, a tak střílela po všem, co se jí objevilo na zaměřova-

)brazovce.”

Landovi se v hrudi usadil sklíčený pocit. „Tohle dá víc práce, než jsem

Jpokládal,” řekl. Utěšoval se ale tím, že odhadoval nepřivlastněné bo-~tví v chodbách pod nimi a plánoval, jak sežene čety droidů, Sullusta-a další druhy, které budou pracovat za podíly na zisku. Možná to bude

142 STAR WARS

trvat trochu déle, než se mu investice vrátí, ale poptávka po čistém glitte:- I stimu byla tak vysoká, že by mohl zvednout ceny - alespoň do doby, ni I

vykáže zisk.

„Máme namířeno k věznici,” řekl Lando. „Ta pevnost by podle předpc-l kladů měla útoku z vesmíru odolat. Myslím, že ji využiju jako operační za-fl kladnu. Bude to chtít malou přestavbu, ale měli bysme bejt schopný ji upr»B vit na řídící středisko našeho novýho výrobního komplexu.”

Lady Luck svou rychlostí svižně polykala kilometry nad prázdnou kra I nou, až se konečně objevil vysoký lichoběžník, který se nad holým povrche«B tyčil jako velký pomník.

Staré císařské vězení bylo postavené ze syntetického kamene nevýrazní a ošklivé světlé hnědi protkané dalšími barvami. Ze svažujícího se hladkej ho průčelí vystupovala křišťálově průzračná okna. Podél ostrých rohů se ta-1 ly tubulární výtahové šachty. Celé místo bylo poseté vypálenými skvrnanJ ale vypadalo nepoškozené.

Lando ztěžka vydechl úlevou. „Ještě že budova stojí,” řekl. „Pro změ J alespoň něco vychází. Tohle bude skvělý místo, kde začít.” Věnoval MaJ úsměv. „Měli bysme svoje nový ústředí společně pokřtít!”

Mara Jade se zamračila a nespouštěla oči z předního průzoru. „Ach.. -I tu jeden problém, Calrissiane.”

Lando a Han se oba otočili a upřeli na ni pohled. Jak se Lady Luck át přibližovala, věznice rostla do výše.

„Tedy, Moruth Doole se zabarikádoval uvnitř vězeňské budovy. Je k sir* ti vyděšený a neví, co dál. Všichni z jeho stoupenců buď uprchlí, nebo b>i zabiti a on teď využívá sofistikované obranné systémy věznice k tomu, an se nikdo nedostal dovnitř.”

Pevnost, obrovská a mohutná masa kamenného brnění, vypadala neói bytná. Lando neměl pražádnou chuť se s Moruthem Doolem znovu setki a věděl, že Han už vůbec ne.

„Přál bych si, aby ses o tomhle detailu zmínila trošku dřív,” řekl Land s úšklebkem, když naváděl Lady Luck na přistání.

Kapitola

25

Terpfen tiše a trpělivě stál uvnitř úzkostlivě čisté lékařské sekce ve sta-Císařském paláci. Čekal a pozoroval bubliny v bactové nádrži pracují-na churavém těle Mon Mothmy. Lékařské oddělení zářilo sterilní bělostí. Dlažba a obložení stěn byly vy-

ěné žíravinou. Nástroje a chirurgické vybavení se stříbřitě a chromově kly. Monitory na stěnách blikaly pravidelným, pulzujícím rytmem a do-

čovaly selhávající zdravotní stav Mon Mothmy. Venku přede dveřmi sálu stáli na hlídce dva novorepublikoví strážní a za-čvali, že nikdo nebude rušit. Stropní desky pohlcující zvuk tlumily mechanické ševelení ve velkém sá-

Po obou stranách nádrže se drželi dva lékařští droidi se zaoblenými hla-i, starali se o Mon Mothmu a nevěnovali Terpfenovi žádnou pozornost. Vedle něj stál v plné výši a síle Ackbar. „Už brzy bude hotová,” řekl. Terp—

přikývl. Nebyl zrovna dvakrát dychtivý s Mon Mothmou mluvit - ale smí-se s tím, že je to nutné. Právě v těchto komnatách podstupoval samotný císař rigorózní terapie,

ž působení temné strany rozkládalo jeho tělo. Možná mohlo totéž zaříze-odstranit metlu, která sužovala tělo Mon Mothmy. Terpfen v to ale pramá-:oufal, když teď věděl, co to způsobilo…

Mon Mothma zamžourala zelenomodrýma očima skrz husté šero roztoku ;drži. Terpfen nevěděl, jestli se může zaostřit na ně, jak stojí venku, ne-iestli jen vytušila jejich přítomnost. Pohnula hlavou a silná hadice pro

od vzduchu se pohnula spolu s ní. Do těla jí bušily bublinky a skrz póry tkáně vtlačovaly posilující roztok.

144 STAR WARS

Pustila se stabilizátorů uvnitř nádrže a vyplavala vzhůru. Droidi jí pomá-B hali ven. Postavila se, celá skleslá a provlhlá, zatímco jí z lehkých šatů od-B kapával roztok do zamřížovaných odvodňovacích kanálků v podlaze. U I konce i tenké mokré šaty na ní vypadaly těžké jako olověný rubáš. Kaštaru-I vě hnědé vlasy se jí lepily k hlavě jako přiléhavá čapka. Oči měla vpadlr.l tvář zbrázděnou hlubokými kaňony bolesti a slabosti.

Nadechla se z plných plic a vydechla, opírajíc se dlaní o zelená ramerJ lékařského droida. S viditelnou námahou zvedla hlavu a odpověděla náBJ vštěvníkům na pozdrav.

„Terapie mi dávají sílu asi jen na hodinu. Jejich účinnost se s každý™ dnem snižuje,” řekla. „Obávám se, že už brzy budou zbytečné, a pak už i I budu schopná vykonávat prezidentský úřad. Jedinou otázkou zůstává, je-I sama rezignuji, než mě rada odvolá…” Otočila se k Terpfenovi. „Nemřm obavy, vím, proč jste tu.”

Terpfen zamrkal skelnýma očima. „Nemyslím, že -” Zvedla ruku, aby jeho protesty zarazila. „Ackbar o tom se mnou dlouJ hovořil. Důkladně váš případ zvážil a já s jeho závěry souhlasím. Nejedra jste z vlastní vůle, byl jste pouhou obětí. Ospravedlnil jste se. Nová repui lika si nemůže dovolit zbavovat se obránců, kteří jsou ochotní pokračovi v boji. Už jsem vám udělila plnou milost.”

Zapotácela se a málem spadla dozadu. Oba lékařští droidi se dali do pohyhi aby jí pomohli na židli. „Chtěla jsem zajistit, že to bude vyřízeno dřív, než…”

Ackbar si s chraptivým zvukem odkašlal. „Rovněž jsem vám přišel řía že jsem se rozhodl zůstat. Požádám, aby mi byla hodnost vrácena, když jel zřejmé, že havárie na Vortexu nebyla pouze důsledkem mé vlastní chyby. w jsem se původně domníval. Calamarský lid je vytrvalý a silný - ale jestlú Nová republika nebude také silná, moje práce doma bude marná, protože bj déme čelit galaxii plné stínů a strachu.”

Mon Mothma se na Ackbara s upřímným výrazem úlevy usmála. „Ackřn re, už jenom vědomí, že budete tady, mě posiluje víc než všechny tyhle to pie dohromady.” Pak se na ní projevilo, jak hluboce trpí, a nechala brad klesnout do dlaní - okamžik slabosti, kterou by před radou nikdy nedala m jevo. „Proč mě ta choroba musela stihnout teď? Jsem smrtelná jako všicM ostatní… ale proč teď?”

Terpfen přešel po kluzké podlaze a cítil, jak ho naleštěný povrch studí do ¦ rokých chodidel. Sklonil zjizvenou hlavu. Dvojice novorepublikových stráží pH de dveřmi ztuhla, když spatřila odhaleného zrádce v takové blízkosti své prJ dentky, ale Mon Mothma nedávala najevo znepokojení. Terpfen na ni pohleí „0 tom jsem si s vámi přišel promluvit, Mon Mothmo. Musím vám po^ dět, co se vám stalo.”

Nositelé Síly 145

Mon Mothma zamrkala a čekala, až bude pokračovat. Terpfen pátral po vhodných slovech. Teď, když byly implantované biolo-cké obvody neutralizovány, se mu jeho mysl zdála tak prázdná. Neodbyt-J nátlak z Caridy nenáviděl, ale teď byl ponechán sám se svými vlastními yšlenkami - nikdo jiný už se mu uvnitř lebky neposmíval, nikdo ho řídil. „Netrpíte žádnou chorobou. Byla jste otrávena.” Otřeseně sebou trhla, ale nepřerušovala ho.

„Je to pomalý, oslabující jed, který je zaměřený výlučně na vaši genetic-u strukturu.”

„Ale jak jsem byla tomu jedu vystavena?” Vrhla na něj přísný pohled, ve erém nebyla ani stopa obvinění, ale dožadovala se jím odpovědi. „Udělal e to vy, Terpfene? Byla to další z vašich naprogramovaných akcí?” „To ne!” Zapotácel se a couvl. „Spáchal jsem toho spoustu - ale tohle k to-nepatří. Otrávil vás sám velvyslanec Furgan a desítky lidí tomu přihlížely, lo to během diplomatické recepce v botanických zahradách Nebeská báň. “~gan si s sebou přinesl vlastní občerstvení, protože tvrdil, že byste se vy moh-pokusit otrávit jeho. Měl dvě lahve, po každém boku jednu. V jedné z nich 1 skutečný nápoj, v té druhé jed vyvinutý speciálně proti vám. Předstíral, že nese přípitek, a pak vám vychrstl plnou sklenici jedu do tváře. Ten se vsákl

do vašeho těla a od toho okamžiku se množí a napadá vaše buňky.” Ackbar a Mon Mothma na něj ohromeně hleděli.

„Ale ovšem!” řekla. „Ale to už jsou celé měsíce. Proč vybrali takový po-‘u účinkující…”

Terpfen zavřel oči a slova se mu drala na jazyk, jako kdyby je předčítal ze scé-~. „Chtěli, abyste dlouhou dobu slábla a chřadla, kvůli škodám, které to mě-způsobilo morálce Nové republiky. Kdyby vás jednoduše zabili, stala byste se

ednicí. Vaše smrt by mohla vzbudit podporu jinak neutrálních systémů. Ale

alé a postupné slábnutí by bylo možné si vykládat jako rozklad povstání.” „Ach tak,” hlesla Mon Mothma.

„Velmi důvtipné,” řekl Ackbar. „Ale jak s tou informací naložíme? Co ješ-o tom jedu víte, Terpfene? Jak ho můžeme neutralizovat?” Ticho v hlavě Terpfenovi připadalo jako křik. „Není to klasický jed. Je to

oreplikující roj nanoničitelů: mikroskopických umělých virů, které roz—

ají buňky Mon Mothmy jedno jádro po druhém. Nepřestanou, dokud se

životní funkce nezastaví.” .Co tedy budeme dělat?” naléhal Ackbar.

Bezmoc a veškerá bolest nahromaděná v Terpfenově nitru se z něj koneč-¦ vvalila ven jako z hvězdy, která dosáhla kritického bodu. .Nemůžeme udělat nic!” vykřikl. „I když o tom jedu víme, nijak nám to

může, protože žádný lék neexistuje!”

Kapitola

26

Zle zřízený hvězdný destruktor Gorgona přežil průlet gravitačním vírem do Chřtánu jen stěží.

Admirál Daala se připoutala do velitelského křesla na můstku, zatím hvězdným destruktorem zmítaly gravitační síly, které by loď roztrhaly na kul sy, kdyby se její trajektorie odchýlila od vytyčené trasy. Daala nařídila člt«l nům posádky, aby skončili službu a uchýlili se do bezpečných oblastí, abJ se připoutali u svých stanovišť a připravili se na divokou jízdu. Z toho velí mi malého množství známých cest do nitra Chřtánu vybrala tu nejkratší, ..z*l dní vrátka”. Její loď přesto nebyla v takovém stavu, aby mohla vydržet obi rovské napětí delší dobu.

Velké množství Gorgoniných stabilizátorů vyhořelo, když jen o vlásdl unikli mnohonásobné supernově v mlhovině Kotel. Štíty nakonec selhal) J ale přesto vydržely dostatečně dlouho. Kdysi slonovinově bílý kovový truJ Gorgony byl nyní zjizvený a samá šmouha. Vnější vrstva pláště se odpa la, ale Daala se rozhodla riziko podstoupit.

Měla štěstí, že se jí podařilo před vybuchujícími slunci uniknout, prot» že jen několik sekund za ní se Basilisk, dezintegrovaný řítící se tlakovu vlnou ze supernovy, v plamenech vypařil. Ale Daala rozkázala, aby Got gona vyrazila naslepo do hyperprostoru, jen několik okamžiků předtín než čelo exploze dosáhlo zadních trysek. Zoufalý skok je vrhl střemhlj na nebezpečnou cestu nástrahami vesmíru. Kdyby se Gorgona náhodo dostala na interdimenzionální trasu, která procházela jádrem hvězdy m bo planety, byla by zničena. Ale nějakým zázračným řízením osudu se ti nestalo.

tr : pa

rol

Nositelé Síly 147

Vynořila se v liduprázdné nicotě ve Vnějším okraji. Štíty selhaly, systémy podpory života zčásti vyhořely a trup byl na několika místech proražen. Dokud se ty úseky neutěsnily, do vakua tudy s pískotem unikal vzduch.

Daalina posádka si po tak těsném úniku hromadně oddychla a pustila se do oprav. Jenom určení jejich polohy v galaxii trvalo navigátorům celý den, protože se ocitli tak daleko. Spacetroopeří v úplně uzavřených skafandrech přecházeli po vnější konstrukci Gorgony, odstraňovali zničené komponen-tv, vyspravovali slabá místa v trupu a ze skrovných zásob náhradních dílů montovali dohromady náhradní zařízení.

Hvězdný destruktor plul neobydleným mezihvězdným prostorem. Jeden

motor byl trvale poškozen a tři turbolaserové baterie na zádi byly vyřazené.

Ale Daala své posádce nedovolila odpočinout, dokud nebyla Gorgona opět

funkční. Byl tu úkol, který museli dokončit. Ani ona sama si nedopřála lu—

us oddechu, neúnavně pochodovala po chodbách, kontrolovala opravy, roz—

lovala personálu úkoly, určovala priority údržbářských prací.

Daala si víc než deset let počínala správně, když své stormtroopery a pří-

ušníky vesmírné flotily drilovala. Byli na vyčerpávající práci zvyklí, a když

ď čelili skutečné krizi, předváděli obdivuhodný výkon.

Velkomoff Tarkin jí svěřil velení nad čtyřmi hvězdnými destruktory, aby

hranila stanici Chřtán. Ale o první loď, Hydru, přišla ještě dřív, než moh—

svou flotilu ze Chřtánu vyvést. Manticore byla zničena za měsícem Cala-

‘, neschopná uniknout, když nějaký geniální calamarský taktik odhadl

linu strategii. Její třetí destruktor, Basilisk, který byla poškozen už při

ě s pašeráckou flotilou u Kesselu, nebyl dost rychlý, aby stačil uniknout

pernovám.

Daala jen bezmocně přihlížela, jak se její síly vyčerpávají, a nedokázala zastavit. Naplánovala velkolepý a drtivý útok na povstalecký centrální svět ruscant, ale než mohla udeřit, Kyp Durron proti ní použil Drtič sluncí. Během dlouhých dnů oprav se Daala se svým selháním vyrovnala. Špat-si stanovila priority. Jediným smyslem její existence měla být obrana stače Chřtán, nikoli vedení soukromé války s povstáním. Jakmile se povstal-‘ o stanici dozvědí, nepochybně se pokusí zmocnit se jejích tajemství. Teď lo její prioritou splnit úkol, kterým ji Tarkin pověřil. Gorgona byla zraněná a nebyla schopná letět na plný výkon. Přesto se la k Chřtánu blížila nejvyšší možnou rychlostí. Vrátí se na stanici a bu-ze všech sil bránit, co z ní zbylo. Nic takového jako kapitulace pro ni ne-stovalo. Měla před sebou úkol, povinnost, ke které se zavázala přísahou ‘mu nadřízenému důstojníkovi, Tarkinovi. Teď se admirál Daala pevně držela velitelského křesla a planoucím pe-Iným vírům uvězněných plynů čelila s otevřenýma očima. Gorgona se po

14S STAR WARS

spletité cestě řítila skrz bariéru černých děr. Daala cítila, jak jí gravitace tahá za vnitřnosti, když míjeli gravitační studny tak hluboké, že by dokázah stlačit celou planetu na velikost atomu.

Průzory se ztmavily, ale Daala přesto své smaragdově zelené oči nezavřela. Podle všeho měla znát přesnou trasu jen ona, ale mladý Kyp Durron cestu dovnitř našel, a tak předpokládala, že další rytíři Jedi by stejný kousek dokázali provést také.

Daala slyšela, jak u jakéhosi systému ječí automatický poplach, protože selhala nějaká důležitá součástka. Z jednoho senzorového stanoviště zasrše-ly jiskry a jakýsi poručík se usilovně namáhal proti tahu zrychlení, aby systém přemostil.

„Už tam budeme,” ucedil velitel Kratas ve svém sedadle skrze zaťaté zuby. Jeho hlas bylo v tom rámusu sotva slyšet.

Můstkem se rozezněla řada automatických varovných signálů - a náhle se barvy za předním průzorem rozplynuly, jako kdyby jim někdo strhl pásku z očí. Hvězdný destruktor se dopotácel do skrytého klidného místa uprostřed Chřtánu.

Rozeznala izolovaný shluk propojených planetoidů shromážděných ve volné konfiguraci. Třpytící se světla byla důkazem, že zařízení je stále v provozu. Rychle přehlédla situaci a zjistila, že kostra prototypu Hvězdy smrti je pryč -a na jejím místě spatřila povstaleckou fregatu a tři corellianské korvety. „Admirále!” vyhrkl Kratas. „Vidím, veliteli,” řekla úseěným hlasem.

Rozepnula si pásy a vstala, přičemž si automaticky urovnala šedozelenou uniformu, která jí lnula k pružnému tělu. Když vstoupila na velitelskou plošinu a přistoupila k průzoru, jako by odpovídala na zavolání, pot ji na kůži svědil jako štípance drobného hmyzu.

Rukama v rukavicích sevřela zábradlí můstku, jako kdyby něco škrtila. Povstalci přiletěli, přesně jak se obávala - a Daala dorazila příliš pozdě na to, aby mohla invazi zastavit!

Rty jí zbělely, jak je křečovitě tiskla k sobě. Věřila, že přežití Gorgom mělo nějaký smysl. A teď, když se vrátila do stanice Chřtán, se jí zdálo, jako by se jí duch velkomoffa Tarkina díval přes rameno a vedl ji. Přesně věděla, co jí bylo souzeno vykonat. Podruhé už selhat nesměla.

„Veliteli, aktivujte všechny funkční zbraňové systémy,” poručila Daala „Zvednout štíty. Naveďte nás na přiblížení ke stanici.”

Ohlédla se dozadu na velitele Kratase, muže s hustým obočím a nevýraz nou bradou, který se postavil do pozoru.

„Vypadá to, že tu máme nějakou práci,” řekla Daala.

Kapitola

27

Kyp Durron se sehnul pod trnitým úponkem nějaké plazivé rostliny, když do vzduchu s hukotem vzlétlo hejno šarlatového ptakohmyzu. 0 paži a o tvář se mu otřely žahavé bodláky. Nad hlavou mu zašustila spleť větví, jak stromoví tvorové prchali před hlukem. Z tmavých vlasů Kypovi kapal pot a ne-iýchatelný vzduch ho dusil jako vlhký povlak.

Ze všech sil se snažil držet krok s mistrem Skywalkerem, který ladně procházel pralesními houštinami a nacházel tajné stezky, které mu umožňovaly bez obtíží projít. Kdysi Kyp využíval temné nauky k tomu, aby se vyhnul trnitému roští a našel v podrostu nejsnazší cestu, ale teď se i při pouhém pomyšlení na takové techniky otřásl odporem.

Když se jednou s Dorskem 81 vydal do džungle, použil Kyp neomaleně sithskou techniku, aby kolem sebe vyvolal odpuzující auru a odehnal komáry a jiný krev sající hmyz. Teď ale Kyp všechny útrapy trpělivě snášel a mistr Skywalker ho vedl daleko od Velkého chrámu.

Nechali ostatní učedníky Jedi, aby samostatně pokračovali ve svých studiích. Mistr Skywalker na ně byl pyšný. Prohlásil, že se jeho učedníci pomalu blíží hranicím technik, které je mohl on sám učit. Noví rytíři Jedi se pak měli vyvíjet směrem, který si sami určí, a objevovat vlastní silné stránky.

Ale od doby, kdy chybělo jen málo k tomu, aby s Drtičem sluncí zabil Hana Sóla, se Kyp zdráhal své moci využívat ze strachu, k čemu by ho to mohlo dohnat…

Mistr Skywalker se vydal s Kypem do džungle sám. Velkou pyramidu nechali za zády, třebaže se Artoo-Detoo kolébal a třásl a pípal nespokojeností nad tím, že ho opouštějí.

ISO

STAR WARS

Kyp si nebyl jistý, co by po něm učitel Jedi mohl chtít. Za celé ty hodinv. co se plahočili mokrým deštným pralesem a nesnesitelnou vlhkostí, ve vzduchu zamořeném hmyzem, skrze drápovité trny ostružiníků, toho mistr Skywalker mnoho nenamluvil.

Kyp měl strach být takhle sám s člověkem, kterého skrze zlou moc Exara Kuna porazil. Mistr Skywalker trval na tom, aby se Kyp ozbrojil - aby se opásal světelným mečem, který sestrojil Gantoris. Měl snad Luke v úmyslu vyzvat Kypa na souboj - tentokrát na život a na smrt?

Pokud tomu tak bylo, Kyp se zařekl, že bojovat nebude. Dopustil, aby jeho zuřivost už tak způsobila příliš mnoho zkázy. Mistr Skywalker přežil prudký útok sithské proradnosti jen zázrakem.

Kyp temnou stranu rozpoznal, když mu Exar Kun našeptával, ale byl příliš sebevědomý a myslel si, že dokáže odolat tam, kde i Anakin Skywalker selhal. Ale temná strana ho celého pohltila - a Kyp teď zpochybňoval všechny své schopnosti a přál si, aby se mohl od svého jediského nadání osvobodit, takže by se už nemusel bát, co by s ním mohl způsobit.

Na kraji mýtiny, kde se vysoká stébla trav třela o sebe, se mistr Skywalker zastavil. Kyp zůstal stát vedle něj a spatřil dvojici divoce vyhlížejících dravců pokrytých měňavými šupinami bledě růžové a skvrnité zelené barvy, které jim v husté vegetaci sloužily jako maskování. Vypadali jako lovecké kočky zkřížené s velkými plazy: měli statná ramena a předloktí silná jako těžké písty. Na hranatých tvářích měli tři oči, žluté a štěrbinovité, kterými bez mrknutí zírali na vetřelce.

Mistr Skywalker na ně mlčky hleděl. Vánek ustal. Dravci zavrčely, otevřeli tlamy a odhalili šavlovité tesáky, pak vydali vrnivé zavytí a vzápětí zmizeli v džungli.

„Pojďme dál,” řekl mistr Skywalker a pokračoval přes mýtinu.

„Ale kam jdeme?” zeptal se Kyp.

„To brzy uvidíš.”

Kyp, který už nedokázal snést pocit odloučení a osamělosti, se snažil uři-| tele Jedi přimět k hovoru. „Mistře Skywalkere, co když se mi nepodaří rozlišit mezi světlou a temnou stranou? Bojím se, že ať bych teď použil jakoukoli moc, zavede mě na cestu zkázy.”

Před nimi se mihla můra s lehoučkými křídly hledající nektar v zářivě Km řevných květinách, které kvetly mezi úponky popínavých rostlin. Kyp sl<~] doval, jak letí, když tu náhle ze čtyř různých směrů přisvištěli do útoku bn >uH ci piraníci se safírovými křídly a roztrhali křídla můry na cáry. Můra se tf— potala a zápasila o život, ale piraníci ji pozřeli dřív, než mohla vňbM dopadnout na zem. Brouci bzučeli tak blízko před Kypovým obličejem, dokázal rozeznat jejich pilovitá kusadla, připravená trhat maso na kusy. N konec ale odbzučeli pryč hledat jinou kořist.

Nositelé Síly 151

I „Temná strana je snadnější, rychlejší, svůdnější,” řekl Luke. „Ale dokážeš ji rozeznat podle vlastních pocitů. Pokud ji využiješ k osvícení a k tomu, abys pomáhal ostatním, pak pochází od světlé strany. Jestliže ji ale využiješ k vlastnímu prospěchu, z hněvu nebo z pomstychtivosti, pak je ta síla poskvrněná. Nepoužívej ji. Sám to poznáš, když budeš v klidu, netečný.” Kyp poslouchal a uvědomil si, že udělal všechno špatně. Exar Kun mu dal lživé informace. Mistr Jedi se otočil čelem k němu. Následkem tíhy, která spočívala na jeho bedrech, vypadal ve tváři vyčerpaně. „Pochopils?” zeptal -e mistr Skywalker. „Ano,” odpověděl Kyp.

„Dobře.” Mistr Skywalker odhrnul větve na opačném konci mýtiny a odhalil tak podívanou, která Kypa zastavila uprostřed kroku. Přišli z jiného -měru, ale místo samotné by si Kyp nemohl s ničím splést. Po páteři mu stékaly úlomky palčivého ledu. „Je mi zima,” řekl. „Nechci se tam vracet.”

Vystoupili na místo, kde vegetace klesala k okraji jezírka hladkého jako •Ido, okrouhlého rybníčku s čistou a bezbarvou vodou, ve které se jako v kaluži rtuti zrcadlilo bezmračné nebe.

Uprostřed jezírka byl ostrov ze sopečné horniny, na kterém spočívala os-.-ohranná rozštípnutá pyramida z obsidiánu. Obě poloviny strmé pyramidy byly rozevřené a ohraničovaly naleštěnou černou sochu, tyčící se kolos mule s vlajícími vlasy, v objemném stejnokroji a dlouhém černém plášti. Kyp u podobu znal až příliš dobře. Exar Kun za života.

I Uvnitř tohoto chrámu byl Kyp zasvěcen do nauk Sithu, zatímco Dorsk 81 ¦lehl v nepřirozeném komatu ke stěně. Duch Exara Kuna zamýšlel klonova-jĚtho jediského studenta jen tak z rozmaru zabít, aby předvedl svou moc, ale lyp mu v tom zabránil a místo toho trval na tom, aby ho pán ze Sithu všemu Xučil. Viděl věci, po kterých mu hluboko v mysli stále zůstávaly skučící loční můry…Temná strana je tam silná,” řekl Kyp. „Nemůžu tam jít.” Mistr Skywalker mu řekl: „Ve tvém strachu spočívá opatrnost a v té opatr-»-<ti spočívá moudrost a síla.” Sedl si na pohodlný kámen na okraji křišťalo-|ř průzračného jezírka. Zastínil si oči před světlem odraženým od hladiny…Počkám tady,” řekl mistr Skywalker, „ale ty musíš jít dovnitř.” Kyp polkl, jak se v něm zvedala hrůza a odpor. Ten černý chrám symboli-*al všechno, co mu otrávilo duši, všechno, co ho zavedlo na scestí, všech-J omyly, kterých se dopustil. Temné lži a pobídky Exara Kuna Kypa doly k tomu, že zabil vlastního bratra, ohrozil život svého přítele Hana So-napadl svého učitele Jedi.

152 STAR WARS

Tělem mu projel další záchvěv. Možná byl právě tohle jeho trest. „Co tam uvnitř najdu?” zeptal se Kyp.

„Už se na nic neptej,” řekl mistr Skywalker. „Nemůžu ti dát žádné odpovědi. Musíš se rozhodnout, jestli si s sebou vezmeš svou zbraň.” Kývl k rukojeti světelného meče připevněné ke Kypovu pasu. „Budeš mít jen to, co si vezmeš s sebou.”

Kyp se dotkl vroubené rukojeti světelného meče. Bál se ho aktivova: Chtěl po něm mistr Skywalker, aby ho tu nechal, nebo aby si ho vzal? Kyw byl na vážkách. Lépe bude mít zbraň při sobě a nepoužít ji, než ji potřebovat a být bez ní.

Třesoucí se Kyp přešel ke kraji jezírka. Pohlédl dolů a zpozoroval vysokí kamenné sloupy, které končily těsně pod hladinou a tvořily ponořené našlápne kameny.

Váhavě položil jednu nohu na první kámen. Zhluboka se nadechl, zve<« hlavu a potlačil hlasy, které se mu ozývaly v hlavě. Tomuhle se musel post*J vit, ať už to bylo cokoliv. Po mistru Skywalkerovi se neohlížel.

Překonal vodu a vyšplhal se na vyvřelou horninu ostrova potaženou . -šejníkem. Vydal se po úzké stezce, která vedla k trojúhelníkovému vchw du do chrámu.

Černý vchod pod tyčící se sochou Exara Kuna se třpytil vsazenými coruJ covými drahokamy. Naleštěný jas obsidiánu rušily vyryté runy a hierogb Kyp na ty nápisy hleděl a zjistil, že by něco z jejich významu dokázal znov přivolat. Zavrtěl ale hlavou, aby ta slova vypudil z mysli.

Chrám jakoby dýchal studeným proudem vzduchu, který prosakoval vnitř a zase z uzavřeného prostoru ven. Kyp netušil, co uvnitř najde. Tělo v očekávání ztuhlo. Rozhlédl se kolem a potlačil nutkání zavolat. Udělal den krok ke vchodu a pohlédl vzhůru na vytesaný zarputilý obličej dá\ mrtvého pána ze Sithu. Pak vstoupil do chrámové síně.

Zdi uvnitř jiskřily vnitřním světlem uvězněným v sopečném skle. Po si nach se ve zmrzlém tanci spirálovitě stáčely stopy námrazy. Ve vzdálen rohu stála nádrž plná studené vody přetxxxékající přes okraj. Čekal.

Náhle se Kypovi zkroutil žaludek. Naskočila mu husí kůže. Zamrk protože se mu zamlžil zrak. Vzduch kolem něj začal zrnit, jako by se uv chrámu tříštilo samo světlo.

Snažil se otočit, ale zjistil, že se pohybuje pomalu, jako kdyby vzduch odporoval a přecházel kolem něj do pevného stavu. Všechno lem se chvělo.

Kyp se odpotácel hlouběji do chrámu. Snažil se hýbat rychle, ale jeho lo neodpovídalo s obvyklou rychlostí.

Nositelé Síly

153

Z černé stěny se zvedl stín, zlověstná postava lidského tvaru. Nabývala na síle a rostla s tím, jak ji Kyp živil vlastním strachem. Postava se zvedala výš, vytékala z puklin, z černoty mimo čas. Silueta bez rysů, která byla Kypovi přesto povědomá.

„Jsi mrtvý,” řekl Kyp. Snažil se znít rozhněvaně a vzdorovitě, ale do hlasu se mu vkrádala nejistota.

„Ano,” promluvil ze stínů podivně povědomý hlas. „Ale stále žiju v tobě. Jedině ty, Kype, dokážeš památku na mě učinit silnou.”

„Ne, já tě zničím,” řekl Kyp. Cítil, jak mu v rukou praská temná energie, černé blesky, kterými zaútočil na mistra Skywalkera: moc zubatých hadů, moc temného učení Sithu. Jaká by to byla ironie, kdyby použil moc Exara Kuna proti jemu samotnému! Energie nabývala na síle, prosila, aby ji uvolnil, žádala, aby se jí poddal a zahubil černý stín jednou provždy.

Ale Kyp se donutil přestat. Cítil, jak mu buší srdce, jak mu krev hučí I hlavě, jak nad ním hněv přebírá vládu - a věděl, že to je špatně. Začal zhluboka dýchat. Uklidnil se. Tohle nebyl ten správný způsob.

Černá síthská energie se mu vytratila z konečků prstů. Stín vyčkával; ale kyp svou moc přesto potlačil a utišil svůj hněv. Hněv byl přesně to, co Exar Kun chtěl. Kyp se tomu teď nesměl poddat.

Místo toho sáhl po světelném meči po svém boku, vytáhl ho a stiskl akti-rační tlačítko. Fialovobílá čepel zazářila v oblouku očistné elektřiny a nej-¦vzejšího světla.

Stín se vznášel, jako by se s ním chtěl pustit do křížku, a čekal, až Kyp

iní první krok. Zvedl přízračné paže, černější než cokoli, co Kyp dosud vi—

1. Kyp pozvedl Gantorisův světelný meč a připravil se zaútočit, pyšný na

, co se chystá udělat. Použije raději zbraň rytíře Jedi - zbraň světla, aby

razil temnotu.

Rozmáchl se k úderu. Stín visel bez hnutí, jako by byl ochromený - a Kyp

zarazil podruhé.

Nemohl zaútočit, dokonce ani světelným mečem. Kdyby Exara Kuna na—

dl, stále by podlehl pokušení a snadnosti uchýlit se k násilí, bez ohledu

to, jakou zbraň by použil.

Světelný meč ho studil do dlaní, ale Kyp ho vypnul a rukojeť připnul zpát-; k opasku. Stál tam sám, tváří v tvář stínu, který se teď zdál být stejně vel—

jako on, pouhý obrys člověka v plášti.

„Nebudu s tebou bojovat,” řekl Kyp.

„To jsem rád,” řekl ten hlas, který teď byl zřetelnější, k zešílení povědojší. Vůbec to nebyl Exar Kun. Nikdy to nebyl on.

Stín pozvedl ruce, aby si stáhl kápi z hlavy a odhalil zářící tvář, která na-rosto nezpochybnitelně patřila Kypovu bratru Zethovi.

154 STAR WARS

„Jsem sice mrtvý,” řekl Zethův obraz, „ale jedině ty můžeš udržet moji památku živou. Díky, žes mě osvobodil, bratře.”

Zethův duch Kypa objal s krátkým, hřejivým zašelestěním, které rozpustilo led v Kypově páteři. Vzápětí přízrak zmizel a Kyp se opět ocitl sám v zaj tuchlém, prázdném chrámu, který už nad ním neměl žádnou moc.

Kyp, osvobozený od přeludů, znovu vystoupil do slunečního světla. Spatřil, jak na protějším břehu mistr Skywalker vstal a pohlédl na něj. Na tván měl široký úsměv. Rozpřáhl paže v oslavném gestu.

„Vrať se a přidej se k nám, Kype,” zvolal mistr Skywalker. Jeho hlas se nesl ozvěnou po nehybné hladině klidné vody. „Vítej domů, rytíři Jedi.”

Kapitola

28

Když Han zaklepal, obrovská zatarasená vrata do Imperiálního náprav-ho zařízení nepovolila, ani se neotevřela. Přirozeně. Stál s Landem a Marou venku ve větrem ošlehané kesselské krajině, ob-ený v izolované kombinéze ze zásob na Lady Luck. Mara se k Hanovi na-onila blíž. Její křik tlumila dýchací maska, která jí zakrývala ústa. „Můžeme sem dolů z měsíce přivést kompletní útočný oddíl,” říkala. „Pa-bné síly máme dost.”

„Ne!” vykřikl Lando. Tmavé oči mu zářily vzrušením a znepokojením, ‘usí existovat jinej způsob, jak se dostat dovnitř, aniž bychom moje zaří-ní poškodili!”

Studený, suchý vítr štípal Hana do očí, a tak otočil hlavu, aby je před ním ranil. Vzpomněl si, jak lapal po dechu, když Skynxnex, pravá ruka Mo-tha Doola, vlekl jeho a Chewbaccu do dolů na koření, aniž jim dal dýcha-přístroje. Zrovna teď si nepřál nic jiného, než vykopnout ropušího Doola věznice ven, aby viděl, jak jeho žabí oči mrkají a jak se mu tlusté rty stájí, když by se snažil dostat vzduch do plic.

Doole, správce nápravného zařízení, obchodoval na černém trhu s glitter—

mem a uzavíral obchody s Hanem a dalšími pašeráky, kteří přepravovali ná-

“d pro gangstery jako byl Jabba Hutt. Ale Doole míval ve zvyku vydávat své

nery do rukou císařským, kdykoli se mu to hodilo. Kdysi dávno Doole Ha—

podrazil a donutil ho tak odhodit náklad - což Jabbu velice rozzuřilo…

Han se nechtěl na Kessel vracet. Chtěl být zpátky doma se svou ženou

dětmi. Chtěl zpátky svého společníka Chewbaccu. Chtěl strávit příjemnou

klidnou dovolenou. Alespoň jedinkrát.

156 STAR WARS

„Mám lepší nápad,” řekla Mara a přerušila tok Hanových myšlenek. I táhla krk a vzhlédla k zamlžené obloze. „Na posádkový měsíc jsem s seL přivezla Ghenta, našeho hackera. Možná si ho pamatujete. Býval to jed z Karrdových předních pobočníků. Dokáže se nabourat kamkoli.”

Han si vybavil potřeštěného mladého hackera: nadšeného kluka, který věrně znal všechny počítače a elektroniku, ale který nevěděl, kdy má ” jazyk za zuby. Han pokrčil rameny. Teď zrovna společenské dovednosti n potřebovali. Potřebovali někoho, kdo dokáže prolomit obranné systémy.

„Tak jo, vem ho s Falconem sem dolu,” řekl Han. „Mám na lodi pár ciček, který by se nám mohly hodit taky. Čim dřív se dostáném dovnitř, dřív odsud budeme moct vypadnout.”

Lando souhlasil. „Ano, jakejkoli způsob, jak se dostat dovnitř, ale nesme napáchat moc velký škody…”

Mara stiskla rty. „Taky sem přivezu ozbrojený oddíl. Mám čtyři mistr ské gardistky a hrstku pašeráků, kteří už v naší nové alianci začínají být n posední. Někteří z nich si začínají stěžovat, že už se dlouho nezapojili do p řádné rvačky, ve které by se mohli vyřádit.”

0 hodinu později seděl Han, který se cítil promrzlý a nepohodlně dok ce i v izolované kombinéze, na krytu trysky Lady Luck. V dálce viděl plývající se chocholy stoupající z komínů dvou atmosférických továren, zbytek planety zůstával bez života. Z vlastní zkušenosti ale věděl, že hlu ko v podzemních dolech číhají odporní energopavouci, připravení vrhne se na jakéhokoli tvora, kterého objeví.

Han uslyšel, jak řídkou atmosférou zaduněl pronikavý aerodynam; třesk mísící se s hřměním podsvětelných motorů. Zkoumal oblohu, dok nespatřil diskovitý tvar se dvěma hroty - Millennium Falcon.

Loď přistála na prašném bílém prostranství vedle Lady Luck. \v-j nula se z ní rampa a ven vystoupilo pět pašeráků: dvě vysoké ženy s d ře vyvinutými svaly - mistrylské gardistky -, srstí obrostlý Whiphid s v obličeji a ještěří Trandoshan. Každý z nich měl na sobě uniformu o-řenou mřížkovaným emblémem nové Pašerácké aliance. Pašeráci sej li zbraněmi. Jejich napěchované opasky obsahovaly dost zásobníků na lý útok.

Poslední po rampě sestoupil hacker Ghent, stále si ohmatávající dych masku, kterou si snažil upevnit k obličeji. Měl rozcuchané vlasy a rychle kající, ostražité oči. Krátce kývl na Maru a pak upřel celou svou pozonx na zatarasenou bránu. Přes rameno měl přehozenou brašnu nacpanou nái ním, diagnostickými přístroji, rozdělovači, přemosťbvacími obvody a vy vením na prolamování zabezpečovacích systémů. „Měla by to bejt hračk řekl Ghent.

Nositelé Síly 15*7

Mara Jade a Lando se posadili vedle Hana a sledovali, jak se Ghent s na-stým soustředěním pustil do práce a nevlídným prostředím Kesselu se nechal ani trochu rozptylovat.

„Rozhodně bych si nikdy ani ve snu nepomyslel, že se jednou budu sna-probourat dovnitř kesselský věznice,” řekl Han. ***

Moruth Doole se krčil strachy za zamčenými dveřmi ve spodním podlaží iperiálního nápravného zařízení a toužebně vzpomínal na staré zlaté časy. porovnání s nepřetržitou paranoiou, kterou posledních několik měsíců tr-1, se i život v císařském jhu jevil jako ráj.

Když před lety převzal vládu nad věznicí, přestěhoval se Doole do kance—

e jejího správce, kde mohl spoustu času trávit vyhlížením ven do kraje

pozorováním bezútěšné neposkvrněnosti alkalické pustiny. Krmil se la—

idným létavým hmyzem. Kdykoli se mu zachtělo, pářil se ve svém harému

některou z vězněných rybetských žen.

Ale teď, po Daalině útoku, v zájmu své ochrany přesídlil do jedné z vě-

ských cel s nejvyšším stupněm zabezpečení. Snažil se vykonat nezbytné

pravý a vybudovat obranu, protože věděl, že někdo si pro něj dříve či pozi přijde.

Stěny cely byly silné a neprůstřelné. Ze stropu svítila světla a do rozma-ého vidění mu vypalovala různé tvary. Poklepal na mechanické oko, kte-mu pomáhalo zaostřovat. Během bitvy o Kessel se přístroj rozbil. Doole se nechanických součástkách povrtal a složil ozubená kolečka a čočky zpát-dohromady. Už to ale nefungovalo tak, jak mělo, a zrak mu čas od času padl.

Doole přecházel po studené podlaze své cely sem a tam. Všechno se to adlo. Planeta Kessel byla opuštěna a zůstala tu jen kouřící hromada tro-na povrchu a zničené trupy lodí rozeseté po celé soustavě až ke shluku ých děr. Doole nebyl ani schopen sehnat loď, aby mohl sám uniknout. htěl tady zůstat - ale co mu zbývalo? Dokonce i slepé larvy - velkoocí tvorové, které Doole uzamkl do černo-ých místností, aby zpracovávali koření zostřující mysl, glitterstim - žaly být neklidné. Staral se o ně, dával jim jídlo (skromné porce, aby za-1 jejich růst, ale dost na to, aby nezemřely hlady), ale teď se začínaly uzet. Doole si odfrkl a nafouklými rty tak vydal pisklavý zvuk. Ty larvy byly je-vlastní nevděční potomci, nedospělí Rybeti, kteří ještě neprodělali závě-nou metamorfózu. Slepé a červům podobné larvy, takřka stejně velké ja-Doole sám, byly pracovníci pro svůj úkol jako stvoření: balily vlákna ko-‘ do neprůhledných pouzder, protože i krátké vystavení světlu by produkt

158 STAR WABS

zničilo. Jeho děti mohly pracovat ve tmě a být šťastné. A jak se mu za to od-l

vděčily?

Několika larvám se podařilo utéct a slepě prchly klikatými chodbami věz-l nice, schovávaly se ve ztemnělých celách a v tmavých křídlech budovy i | Doola číhaly, kdyby se je vypravil hledat. Ale on je hledat nehodlal. Měl důležitější věci na práci.

A jako by ani to nestačilo, jedna z největších samčích larev osvobodili všechny Doolovy pečlivě vybrané samice! Zeny utekly do vězeňského labyrintu, takže Doole v tomto čase největší hrůzy nemohl ani uvolnit své napě-ti příležitostnou návštěvou harému.

Nezbylo mu než zůstat zamčený uvnitř své pracovní cely, chodit po podlan a buď se k smrti nudit, nebo hrůzou šílet. Když se mu nakonec úspěšně podal řilo dostat se do skladiště, vynořil se odtamtud těžce ozbrojený, rychle se odl kolébal chodbami a vrátil se s takovým množstvím jídla, jaké jen dokázal une<J Měl samozřejmě připravený únikový tunel. Prostřílel si průchod do dol na koření, které byly přímo pod věznicí. V síti chodeb mohl Doole na dk* hou dobu zmizet, ale pořád se nemohl dostat z planety. A v poslední době i z dolů stalo mnohem nebezpečnější místo.

Po Daalině útoku většina horníků utekla. Bez přítomnosti stráží a koi strukcí a hlasitých strojů proudili pavouci vzhůru a kladli své glitterstimoi sítě podél stěn. Doole s pomocí speciálně upraveného detektoru kineticlí energie objevil v nejhlubších šachtách celé roje těchto monster, jak se s*l

hují blíž k povrchu.

Doole se v zoufalství posadil na kavalec a nasál zatuchlý vzduch kobk Za jiných okolností by mu připadal chladivý a uklidňující, ale teď si jen pt ty s přísavkami podepřel vlhké tváře a zíral na monitory.

Užasl, když spatřil venku přistávat loď. A i když Doolovi všichni lidé oba ně vzato připadali podobní, byl si jistý, že jednoho ze tří vetřelců, kteří b šili na jeho pancéřová vrata, poznal: byl to Han Sólo, muž, kterého v ceU vesmíru nenáviděl nejvíc, muž, který mu způsobil všechno tohle utrpení!

#*#

Han zatím u zlověstných bran věznice sledoval, jak Ghent na probléi

vytrvale pracuje. Zapojil nejrůznější přístroje, komponenty vykradené z i

ných systémů, stěží fungující kombinace, které nějakým způsobem nal

skuliny v obranných systémech.

Ghent do zrnitého slunečního světla vítězoslavně zvedl pěst. Vyztuial mřížoví obranných padacích mříží vyjelo po neviditelných drážkách vzhůl Vrata pro příjem a odesílání zboží se s dutým zařinčením rozpůlila, a jakj zasouvala do silných zdí, skřípala a vrzala. Z věznice se vyvalil závan \aj chu vyššího tlaku.

Nositelé Síly

159

Čtyři velcí pašeráci si hodili zbraně na ramena a vlekli se kupředu, přikrčení a připravení k boji. Obě mistrylské gardistky se postavily do čela a klouzaly podél stěn. Statný Whiphid a šupinatý Trandoshan drze pochodovali středem chodby.

Z temného průchodu na ně nic nezaútočilo. „Jdeme najít Morutha Doola,” řekl Han.

***

Žádná z možností, které měl na výběr, nevypadala dobře, ale Doole se muH rozhodnout. Sledoval Hana Sóla a jeho komanda, jak si prorazili cestu

dovnitř - a to měl Kessel údajně být nejbezpečnější věznicí v galaxii. Cha!

Doole nevěděl, jak použít zabudované obranné systémy, vnější laserová

ěla ani dezintegrační pole. Bez svého poskoka Skynxnexe byl bezradný,

~nže ten strašácký hlupák se nechal zabít během pronásledování Sóla chod-

~mi s kořením, když ho pozřel jeden z těch energopavouků.

Doole dospěl k závěru, že se musí uchýlit k zoufalému opatření a důvěřo—

at vlastním dětem, slepým larvám, které ponechával v temnotě od okamžii, kdy se vyklubali z želatinové vaječné masy v rozmnožovacích nádržích

harému.

Řítil se chodbami a sbíral zbraně z vězeňské zbrojnice. Se dvěma braš-i blasterových pistolí přes ramena otevřel chráněné klenuté místnosti. y, náhle vystavené světlu, se vztyčily jako housenky a poulily slepé oči, se snažily určit totožnost vetřelce.

„To jsem jenom já, jenom já,” uklidňoval je Doole. Ostré světlo do nich “ilo a zalévalo jejich bledou kůži. Natáhly se k němu vlhké a zakrnělé ru-krátké a slabé nedovyvinuté prsty a paže. Larvy vydávaly tiché bublavé ky a červovité výrůstky pod jejich ústy se chvěly. Doole nahnal nejstarší a nejsilnější larvy po rampách do spodních podla-Chtěl je uvnitř své cely rozestavit jako stráže. Jelikož byly slepé, pravdě-obně nebudou schopné se blastery do ničeho trefit, ale doufal, že až vy-rozkaz, budou alespoň nadšeně střílet. V dostatečně husté křížové palbě se Doole mohl ukrýt za neprůstřelnou clonou a doufat, že larvy v pře-lce Solův oddíl pozabíjejí.

Zatímco je Doole poháněl ke své cele, cítil pižmovou vlhkost jejich stra-a nejistoty. Nedospělí Rybeti neměli změny rádi a dávali přednost str-každodenní rutině, až nakonec svlékli kůži a stali se dospělými, získa-teligenci a vědomí sebe sama.

bola, kterého rozptylovaly myšlenky na to, s jakou další obranou by se ! l vytasit, náhle vyděsil pronikavý jekot, který zazněl ze tří vedlejších sá-Yen vyskočilo několik osvobozených rybetských žen, které kvílely a vr-po nich ostré předměty.

160 STAR WARS

Když na Doola vylétly úlomky transparioceli, nabroušené nože a masivní těžítka, rychle se sehnul. Pokusil se z jedné brašny na zádech vytáhnout blasterovou pistoli, ale do měkké ěásti hlavy ho zasáhl hrnek. Upustil jednu brašnu a mávaje přísavkovitýma rukama se splašeně rozběhl chodbou.

Většina larev ho následovala, ale několik se jich oddělilo a zůstalo se sví ¦ mi matkami. S přáním jen se dostat zpátky do bezpeěí své cely běžel Dool? dál. Když za sebou konečně zabouchl silné dveře, vyprázdnil zbývající braunu a vložil plně nabité blastery do rukou šesti potenciálním obráncům.

„Jen s tim namiřte na každej hluk, kterej uslyšíte,” řekl. „Až se prolomí dovnitř, je na vás, abyste stříleli. Tohle je spoušť.”

Tvorové s hladkou kůží se otřásli a citlivými ústními úponky osahává, hlavně zbraní.

„Namíříte to a ono to vystřelí.” Doole jim upravil pistole v zakrnělých ru-1 kou a namířil je ke dveřím.

Obraz v jeho mechanickém oku náhle znovu zakmital a Doole neviděl zho-1 la nic. Zaúpěl úzkostí. Únikový tunel se mu zamlouval čím dál víc.

***

Han Sólo se s rostoucí hrůzou v útrobách hnal vězeňskými chodbami. Všude bylo plno stínů a rozléhalo se to tam prázdnotou.

Z komlinku zazněl hlas Mary Jade: „Našli jsme ho, Sólo. Zabarikádovaí se v jedné z kobek. Napíchli jsme se na bezpečnostní kamery. Spolu s nía tam stojí několik tvorů a zdá se, že jsou ozbrojení.”

„Jsem na cestě,” řekl Han.

Když se dostal do spodních chodeb, spatřil Han těžké barikády posta ně kolem uzamčených dveří. Mara pozorovala, jak obě mistrylské gardist-umísťují kolem zámku třaskavé detonátory.

Lando nervózně přecházel na místě. „Snažte se nenadělat víc škod, než je ir~ zbytně nutný,” řekl. „Už tak toho tady na Kesselu budu muset opravovat dost “

Obě ženy ho ignorovaly a utíkaly stranou. Skrčily hlavy a zakryly si u>* když od třaskavých detonátorů zaznělo rychlé buch buch buch.

Ze zamčené místnosti náhle uslyšeli salvu z blasterů a pronikavé sviště* energetických paprsků dopadajících na stěny a odrážejících se od nich.

„Ne! Ne! Ještě ne!” ozval se zoufalý hlas, podle kterého Han poznal M« rutha Doola.

Poslední třaskavý detonátor se závěrečným buchnutím odpálil spodní ěK dveří. Zarostlý Whiphid se vyhrnul vpřed, aby těžké pláty odstrčil strano*

„Pozor!” zavolala Mara Jade.

Whiphid se skrčil a odkulil se, zatímco se měkké larvy zazmítaly, nard řily blastery a vystřelily do všech stran. Jejich obrovské skelné oči se proul čely kolem dokola, aniž něco viděly.

I Nositelé Síly 161

Sejměte je!” zařval Doole. Larvy se otočily po zvuku jeho hlasu a vystřena Doola samotného. Ten se ale stačil ukrýt za silný kus kovového plácni stěny. „Ne na mě!” eštěří Trandoshan zasyčel, vypálil dovnitř a zabil dvě slepé larvy. Vlezl nístnosti, ale než se dovnitř mohli vrhnout ostatní pašeráci, ozvala se od pu další exploze. Han, Mara a mistrylské gardistky toho odvedení pomsti využili a procpali se dopředu, krčili se a znovu stříleli. Han dostal ií larvu právě v tu chvíli, kdy se strop v žhnoucích kusech zřítil, lordy rybetských žen kvílících po pomstě se spustily stropem do Doolo-oukromé cely. Každá měla vlastní blaster a opakovaně střílela do kovo-o štítu, za kterým se Doole schoval, až se jeho střed rozžhavil do ruda. lepé larvy se zaměřily na nový hluk - ale pak, jako by náhle pochopily, i kdyby dokázaly s vlastními matkami komunikovat, se otočily a také soudily palbu na Doola. Dost, dost!” křičel Doole. lan se odplížil k Landovi. Nechtěl na sebe uprostřed téhle občanské vál-iřilákat palbu. Doole vyjekl a odhodil rozžhavený ochranný štít. Mecha-Lé oko mu vypadlo z důlku a roztříštilo se na podlaze na tisíc poskakují-i a řinčících kousků. Dlouhými rozpláclými prsty stiskl skryté ovládací ítko a otevřely se pod ním padací dveře. S nepříčetným zavřísknutím se Je přístupovým poklopem vrhl do únikového tunelu, do studených a čer-h dolů. Honem, než uteče!” vykřikl Lando. „Nechci, aby mi pobíhal po dolech!” ‘řeživší larvy se vyplazily vpřed, jako kdyby se chtěly vrhnout do chodeb )oolem, ale obojživelné ženy je popadly a s něžným vrkáním je zadržely. lé oči v obavách upíraly na útočící pašeráky. lan se rozeběhl k padacím dveřím, klesl na kolena a strčil obličej do tem-‘. Slyšel pleskavé kroky slábnout s tím, jak Doole na blanitých nohou bč-lilouběji do katakomb, arvy za ním do tunelů poslaly pár blasterových výbojů. Dlouhé žhavé jeh-se odrážely od stěn chodeb a uvolňovaly balvany. Světlo vykřesalo třpy-u záři aktivovaného glitterstimu. ‘ak Han zaslechl další zvuk, při kterém mu ztuhla krev v žilách. Slabý, mrazivý šramot, tisícovky ostrých nožiček znějících jako cepíny skrání se chodbou. Han stále slyšel Doolovy kroky, čím dál tím slabší, jak hal dál. Slyšel tuk tuk tuk mnohonohých tvorů přilákaných teplem ži-o těla… a Doolův namáhavý, vyčerpaný dech, jak Rybet poslepu hle-cestu ven.

Han zaslechl škrábání dalších a dalších špičatých končetin, které znělo o běh splašeného stáda sbíhajícího se z chodeb, když energopavouci po

162 STARWARS

dlouhém tichu v dolech na koření konečně našli potravu. Naskočila mu husí kůže.

Na samém konci pronikavého zavřeštění, při kterém mrazilo až do morku kostí, se Doolovy kroky najednou zastavily. Křik náhle ustal, stejně jako zvul běžících cepínovitých nožek. Následné ticho se zdálo být ještě strašnější ne} předchozí jekot a Han padací dveře rychle vytáhl a zajistil, dřív než mohli energopavouci vyrazit hledat další kořist.

S rozbušeným srdcem se posadil. Zachmuření pašeráci vypadali, že jsou s vyhranou bitvou spokojeni. Whiphid se s rukama založenýma na prsou opřel o stěnu. „Dobrý lov,” zabručel. 1

Thrandoshan těkal pohledem ze strany na stranu, jako by hledal něco

k zakousnutí.

Rybetské ženy odnášely zasažené larvy, ošetřovaly zraněné a oplakávali

mrtvé.

Han si povzdechl, když se Lando svezl na zem vedle něj. „Tak, Lando.”

řekl mu, „teď můžeš začít s přestavbou.”

***

Han, Lando a Mara letěli ve Falconu zpátky na posádkový měsíc. Man a Lando se spolu bavili poněkud uvolněněji, když na ni teď Lando tolik netlačil, aby na ní vyloudil sebemenší úsměv nebo slovíčko. Mara dokonce pře. stala uhýbat před Landovým pohledem a už nezvedala bradu, kdykoli promluvil. Většinu času strávila neustálým ujišťováním, že Lady Luck bude a bezpečnostním polem znovuobsazené věznice naprosto v pořádku. Lando m netvářil, že jí to úplně věří, ale nechtěl přece s Marou Jade nesouhlasit.

„Máme před sebou spoustu papírování,” říkala Mara. „Všechny ty sta» dardní smlouvy a dohody mám na měsíční základně. Formality můžeme v» řídit mezi sebou, ale pořád se ještě musí zadokumentovat a podepsat spou* ta formulářů a spoustu záznamů je třeba opatřit odkazy.”

Jak myslíš,” odvětil Lando. „Chci, aby tohle bylo dlouhý a šťastný part nerství. Ty a já musíme přijít na to, jak bysme na Kesselu mohli nejlíp na jet výrobu. Je v zájmu nás obou, aby glitterstim začal proudit co nejdr* zvlášť když budu muset do těžby vrazit tolik peněz.”

Han je poslouchal, ale většinu času se oddával myšlenkám na svou roá nu., Já chci jen domů. Už žádný zajížďky.”

Falcon uháněl od chomáčovité koróny unikajících plynů k velkému nrf síci. Jakmile opustili turbulentní kesselskou atmosféru, hladce jako na lpi pluli prázdnotou vesmíru.

Náhle se na komunikačním panelu rozsvítil poplašný signál z měsíční t kladny: „Varování! Zachytili jsme velký plavidlo blížící se ke Kesselu - a a myslím fakt velkýl”

Nositelé Síly

163

Han okamžitě zareagoval. „Lando, mrkni se na skenery.”

Lando třeštil oči na stanicí kopilota a prudce se posadil s očima doširoka otevřenýma jako průzory. „To neni jenom velký,” řekl.

Han ten předmět ve tvaru glóbu spatřil v průzoru. Kulový, ale skeletový, s překříženými výstužemi a ohnutými obrovskými nosníky. A velikosti malého měsíce.

„To je Hvězda smrti.”

Opravy trvaly k Sivronově velké nespokojenosti déle, než se původně předpokládalo, ale nakonec byl prototyp připraven přiblížit se nejbližší planetární soustavě - a zaútočit na ni.

Sivron, potěšený tím, že kapitán stormtrooperů vydává všechny náležité rozkazy, ve svém křesle změnil polohu. Delegovat odpovědnost byla jednou • hlavních zásad managementu. Líbilo se mu sedět na sedadle pilota, zatímco ostatní pracovali.

Podsaditý a holohlavý Doxin se předklonil v jednom z ostatních křesel. .Cíl je na dohled, pane direktore.”

„Výborně,” řekl Sivron a hleděl na proužkovitou atmosféru, která se če-pyřila kolem planety a jejího blízko obíhajícího měsíce.

„Zdá se, že se v celé oblasti vyskytuje značné množství aktivních lodí,”

znamenal Devaronian Yemm. „Sleduji to a nahrávám pro pozdější použi—

Budeme potřebovat pečlivý záznam pro případ, že bychom museli vyplnit liášení o výkonu tohoto prototypu.”

, Je to povstalecká základna,” řekl Tol Sivron. „0 tom není pochyb. Podí-

jte se na ty lodě. Vezměte v úvahu její polohu. To musí být to místo, odkud

šel náš zajatec Han Sólo.”

.Jak si tím můžete být tak jistý?” zeptala se Golanda.

Sivron pokrčil rameny. „Musíme tuhle Hvězdu smrti otestovat, ne? A má-le tu příhodný cíl - takže by to docela dobře mohla být povstalecká zá-iadna.”

Na taktickém stanovišti seděl kapitán stormtrooperů: „Zachytili jsme ¦nožství poplašných signálů z měsíční základny. Vypadá jako nějaký druh

jenského zařízení.”

Z velkého otvoru v měsíci vylétl roj lodí a kolem Kesselu se rozprostřela

:norodá směsice dobře vyzbrojených a rychlých křižníků.

„Neuniknou nám,” řekl Tol Sivron. „Zaměřte planetu. Palte, až budete

praveni.” Usmál se a špičaté zuby u jeho rtů utvořily klikatý okraj. „Z tole mám dobrý pocit.”

Doxin se v bezdechém potěšení zazubil. „Nikdy bych si nepomyslel, že u mít příležitost vidět tuhle zbraň v akci.”

164 STAR WARS

„Víte, nikdy nebyla zkalibrovaná,” řekla Golanda s kyselým výrazem. „Je to superlaser na niěení planet,” odsekl Doxin. „Dokážeme celý tenhle svět obrátit v hromadu trosek. Jak přesně asi musí být zkalibrovaný?” „Zaměřujeme na cíl,” oznámil kapitán.

Dole na stíněných palebných stanovištích, osvětlených pouze mihotavou září barevných světel složitých ovládacích panelů, sloužili další stormrroo-peři jako dělostřelci, poté co jim bylo řečeno, aby si pečlivě pročetli instruktážní příručku.

„Proě jim to trvá tak dlouho?” vrtěl se v nepohodlném potahu velitelského křesla Tol Sivron.

Náhle bílý šum operačních systémů v pozadí o oktávu poklesl. Světla na panelech pohasla, když prototyp spotřeboval neuvěřitelné množství energie. Venku za předním průzorem, kolem hlavních vzpěr, které se jim nad hlavami klenuly jako obří ocelová duha, vyšlehlo ze zaměřovacího oka Hvězd* smrti několik menších paprsků superlaseru a spojilo se v průsečíku. Zelení paprsek nabral na síle a v neuvěřitelně silném výboji, v průměru větším nei vesmírná loď, vystřelil do prostoru.

Jejich cíl vybuchl v zášlehu kouře, ohně a doběla rozžhavených trosek. Tol Sivron zatleskal. Yemm si pečlivě zapisoval poznámky.

Doxin triumfálně a ohromeně vykřikl. 1

„Minuli jste,” řekla Golanda.

Tol Sivron zamrkal malýma tmavýma očkama. „Cože?” „Zasáhli jste měsíc, ne planetu.”

Viděl, že má pravdu. Měsíc, který sloužil jako základna pro stíhače, vybuchl v rozdrobené trosky, které ve velkolepém meteorickém dešti padaly n*

planetu Kessel.

Stíhače, které se evakuovaly z měsíční základny, se rozčileně rojily kole:; jako ohnivé mantidy vyplašené z hnízda v době páření.

Tol Sivron svinul a rozvinul své holé hlavové výrůstky a po délce nen vých zakončení cítil svěděni. Opřel se do křesla a ledabyle mávl drápato*

rukou.

„To se dá napravit. Cíl byl irelevantní. Teď alespoň víme, že je protot\p plně funkční.” Uznale kývl. „Přesně jak uváděla hlášení o postupu prací.”

Sivron se zhluboka nadechl a cítil, jak v něm roste nadšení. „Teď tuh zbraň můžeme využít.”

Kapitola

29

Leia žasla, že se Mon Mothma stále držela při životě. Plná úzkosti stála nad prezidentčinou smrtelnou postelí a hleděla na kaleidoskop lékařských přístrojů a systémů podpory života, které odmítaly nechat Mon Mothmu zemřít.

Zena s kaštanově hnědými vlasy bývala kdysi na půdě senátu tak lítou soupeřkou Leiina otce. Teď se už nedokázala ani udržet na nohou. Její pleť byla bledá a průsvitná, tenká jako ztrouchnivělý pergamen natažený na rámu kostí. S námahou otevřela víčka, jako kdyby to byla těžká obrněná vrata. Trvalo jí dlouho, než na návštěvnici zaostřila zrak.

Leia polkla a cítila se, jako kdyby měla v žaludku roztavené olovo. Natáhla třesoucí se prsty, aby se dotkla paže Mon Mothmy, s obavou, že by i ten nejmenší tlak mohl způsobit modřiny.

„Leio…” zašeptala Mon Mothma, „tys přišla.”

„Přišla jsem, protože jste mě o to požádala,” řekla Leia.

Han ji s dětmi vysadil na Coruscantu a mručel něco o tom, že musí zase

letět s Landem, ale slíbil, že se během několika málo dnů vrátí. Tomu Leia uvěří, až se to stane. Zatím ale byla šokována zjištěním, jak prudce se idravotní stav Mon Mothmy zhoršil.

„Tvé děti… už jsou v bezpečí?”

„Ano. Winter tu zůstane, aby je chránila. Nedovolím, aby mi je někdo zno—

unesl.”

Leia teď měla být ještě vytíženější než předtím. S Hanem se bude vídat

nohem méně často, stejně jako s dětmi. Na okamžik zazáviděla poklidný

vot nižším funkcionářům, kteří mohli na konci dne odejít z práce domů nechat nedokončené úkoly na další den. Ale ona se narodila jako Jedi a vy-

166 STAR WARS

choval ji senátor Bail Organa. Její život se soustředil na vyšší cíle a ona se nemohla vyhnout odpovědnosti jak vůči veřejnému, tak vůči soukromému břemenu povinností.

Leia se zhluboka nadechla a ucítila odporné chemikálie, které se držeb ve vzduchu, dezinfekci, léky a pach ozónu ze sterilizátorů atmosféry.

Cítila se tak bezmocná. Její vzrušení z porážky imperiálního útočného oddílu a záchrany syna se v porovnám s bitvou, kterou Mon Moťhma sváděla s pomalu účinkujícím jedem, zdálo banální. Leiu příliš neutěšovalo ani vědomí, že velvyslanec Furgan už není naživu, aby se mohl škodolibě radov

„Já…” promluvila Mon Mothma těžkopádně, „už jsem radě předložila sv rezignaci. Nebudu už vykonávat úlohu prezidentky.”

Leia si uvědomila, že prázdná slova povzbuzení by byla zbytečná. Zareagovala způsobem, kterým ji Mon Mothma naučila odpovídat, myslet na Novou republiku především.

„A co bude s vládou?” řekla. „Nebudou se členové rady hašteřit mezi sebou a tím pádem nedosáhnou ničeho, protože nedokážou zaujmout společní postoj? Ke komu se obrátí, až budou hledat vůdce?”

Pohlédla dolů na Mon Mothmu a k smrti unavená žena na ni mrkla zá číma očima, v nichž se zračila naděje. „Naše vůdkyně budeš ty, Leio,” řek’ la Mon Mothma.

Leia ohromeně zamrkala a otevřela ústa. Mon Mothma v sobě našla d síly, aby přikývla. „Ano, Leio. Zatímco jsi byla pryč, sešla se rada, aby ~ jednala naši budoucnost. Má rezignace nikoho nepřekvapila a jednomysl jsme odhlasovali, že bys mě měla nahradit.”

„Ale -” začala Leia. Srdce jí bušilo, motala se jí hlava. Tohle necek přinejmenším ne teď. Možná po dalších deseti nebo dvaceti letech odd služby, potom…

„Ty, Leio, budeš prezidentkou Nové republiky. Kdyby mi zbývalo jen I chu síly, kterou bych mohla dát, dala bych ji všechnu tobě. Budeš ji poti bovat, abys dokázala udržet tu naši novorozenou Republiku pohromadě.”

Mon Mothma zavřela oči a sevřela Leiinu ruku překvapivě pevným stí kem. „I když budu pryč, budu nad tebou bdít.”

Leie se nedostávalo slov. Ještě dlouhou dobu zůstala klečet vedle post Mon Mothmy, dlouho do coruscantské noci.

Kapitola

30

Jeden že členů Wedgova oddílu zvláštních jednotek uvnitř stanice Chřtán toho rozluštil z primárních ovládacích systémů tolik, že dokázal v celém zařízení spustit poplach. Z interkomu vyštěkl neznámý hlas: „Červený poplach, I blízkosti se objevil imperiální hvězdný destruktor. Červený poplach! Připravte se na útok.”

Wedge stál vedle Qwi v její staré prázdné laboratoři a oba společně s otevřenými ústy zírali na zjizvený a zčernalý trup Gorgony. Obří loď se přesu-¦ula do pozice nad shlukem vzájemně spoutaných balvanů.

„Propána!” vyjekl Threepio. „Domníval jsem se, že jsme tu měli být » bezpečí.” Wedge uchopil Qwiinu bledou ruku. „Pojď, musíme se dostat do řídícího diska.”

Běželi po chodbách. Qwi se usilovně snažila ho vést, ale často si nemoh-vzpomenout, kterým směrem se vydat. Threepio za nimi s vrčícími servo-ory cupital, co mu nohy stačily. „Počkejte na mě! Ach, proč nakonec mu-pokaždé dojít k tomuhle?”

Když se dostali do řídícího střediska, Wedge zjistil, že hrstka jeho vojá-1 se sem dostala před ním a už se usilovně snažila obsluhovat ovladače, spadl mu kámen ze srdce. Několik počítačových stanic selhalo, ale zby-narychlo nastartovali. Obrazovky v jednom kuse chrlily údaje ze sou-v senzorů.

Wedge položil ruce na Qwiina ramena, přitiskl svůj obličej k jejímu a poli do jejích velkých očí. „Qwi, snaž se rozpomenout! Má stanice Chřtán lakou vlastní obranu?”

168 STAR WARS

Pohlédla nahoru skrz zamřížované stropní okno, za kterým se hrozivě rýsoval klínovitý tvar hvězdného destruktoru. Qwi ukázala vzhůru. „Tohle byla naše obrana. Stanice Chřtán byla naprosto závislá na flotile admirála Daaly.”

Přispěchala k jednomu ztemnělému počítačovému panelu a s použitím svého klávesového nástroje napískala své heslo do systému. Doufala, že svými vlastními soubory obejde poškozené okruhy a že se jí podaří vybrat některé protokoly funkcí vyššího řádu. „Máme štíty,” řekla Qwi, „ted jen kdybychom je dokázali zesílit.”

Pět uštvaných techniků k ní přistoupilo, aby jí pomohli, a využili vlastních odborných znalostí k tomu, aby získali přístup ke generátorům a posílili ochranné silové pole kolem hlavních planetoidů.

„To by prozatím mělo proti útoku vydržet,” řekl jeden technik, „ale z tohohle nemám vůbec dobrý pocit, generále Antillesi. Reaktor je už tak nestabilní a my ho strašně zatěžujeme. Mohli bychom tím svůj osud zpečetí: I Wedgův pohled přeskočil ke Qwi a pak zpátky k vojákům. „No, jestli ¦ ‘ na svou ochranu něco nepodnikneme, bude to pro nás znamenat jistou smitJ Co potřebujeme, to jsme si vzali. Myslím, že nastal čas stanici Chřtán opus-j tit. Ať se lodě připraví k odletu.”

„Jestli nás Daala nechá,” řekla Qwi. „Pochybuju, že nám dovolí odle teď, když už jsme tajemství stanice odhalili.”

Wedgovy oči zamrkaly náhlým pochopením. „Odstavili jsme motory i« né korvety kvůli náhradním dílům pro reaktor! Jedna z mých lodí je vyraš ná a nemůže se hnout.” Rozeběhl se ke komunikační stanici a přepnul úzkopásmový kanál na nehybnou korvetu.

„Kapitáne Ortolo, vypusťte všechny stíhače z vašeho hangáru - ihned. \c mete celou posádku a přepravte se na Yavaris nebo jednu ze zbývajíc’ dvou korvet. Bez schopnosti manévrovat bude vaše loď prvořadý cíl.” „Rozkaz, pane,” potvrdil kapitán Ortola.

Na široké lichoběžníkové obrazovce na druhém konci řídícího střed se vzedmula statická elektřina a pak celý obraz vyplnila projekce rusov Daaly. Naklonila se hlouběji do zobrazovací plochy. Její oči jako by me špičaté oštěpy Wedgovi přímo do srdce.

„Povstalecká špíno, ze stanice Chřtán nevyváznete živí. Informace sazené v tomto zařízení byly poskvrněny vaší sabotáží a jako takové ztraceny. Nezajímá mě, jestli se chcete vzdát nebo utéct. Jde mi jen

vás zničit.”

Daala sama ukončila spojení, než Wedge stačil zformulovat odpověď, vrtěl hlavou nad blikotem statiky, který postupně zeslábl v nevýraznou Otočil se zpátky ke Qwi a cítil, jak mu buší srdce. „Qwi, jsi si jistá, že tu ní nic jiného, co bychom mohli použít? Nějaké další zbraně?”

Nositelé Síly 169

„Počkat,” zamyslela se Qwi. „Chewbacca vzal jeden oddíl dolů do údrž-bářského oddělení, aby osvobodil wookieeské otroky. Vždycky tam bylo několik útočných raketoplánů nebo bojových letounů, na kterých se pracovalo. Třeba by pomohly?”

Jeden člen novorepublikového komanda prudce zvedl hlavu. „Otočné raketoplány? Pravděpodobně třídy Gamma. Nejsou nic extra, ale jsou silně obrněné a dobře vybavené zbraněmi, vydají za deset našich stíhačů. V bitvě by to mohla být vítaná posila. Daala má sice proti nám jen jeden hvězdný de->truktor, ale pořád ještě spojenou sílu korvet a Yavaris předčí.”

Velitel komanda pohlédl na posouvající se seznam vybavení na datové obrazovce. „Přesně jak jsem se obával, pane. Jsou to staré modely. Na provádění složitých manévrů je u nich zapotřebí pilotního droida, zvlášť v prostředí s takovouhle gravitací. Mohli bychom to pravděpodobně zvládnout «jediným droidem a jednotlivé navigační systémy vzájemně propojit.”

Právě v tom okamžiku do řídícího střediska těžkým krokem a za bzučení

rvomotorů dorazil Threepio a vydal hlasité úlevné vydechnutí. „Ach, tady te! Konečně jsem vás našel.”

Wedge, Qwi a všichni ostatní se otočili a upřeli pohled na zlatého droida.

Threepio se sunul vpřed a zděšeně lomil rukama, když zdolával příkrou impu vedoucí do údržbářského oddělení ve skále. „Nevím, proč se mnou —ichni neustále zacházejí, jako bych byl nějaký… majetek,” lamentoval.

Chewbacca zavrčel ostrou odpověď a Threepio odsekl: „To sem vůbec ne—

itří. Ve skutečnosti jsem -“

Chewbacca zlatého droida zvedl a vlastnoručně ho postavil na nástupní pu do útočného raketoplánu třídy Gamma. Čerstvě vysvobození woo-ští otroci se společně s novorepublikovým komandem nahrnuli do pěti ěných raketoplánů, které v oddělení zbyly. Každá loď byla wookieeský-

pracovními četami udržována v dokonale funkčním stavu.

-hora se asteroidem nesly nenadálé duté údery, jak ho Gorgona zasypá-palbou z turbolaserů. Chewbacca a ostatní Wookiové zavyli směrem ke pu a jejich zvířecí křik zněl hlasitěji než hřmění útoku. Z puklin v utěs-vch kamenných stěnách padal v pramíncích jemný prach.

.Mejně si myslím, že toho budu litovat,” řekl Threepio. „K takovému-druhu úkonů jsem nebyl navržen. Mohu komunikovat s ostatními takými počítači a koordinovat vaše letové dráhy, ale pověřit mě řízením legie -“

bewbacca ho ignoroval a vyšplhal se do plavidla. Když zlatý droid spat-\t ieho protesty jsou zbytečné, odšoural se po rampě do nitra útočného toplánu. „Ale na druhou stranu, vždy rád pomohu tam, kde je třeba.”

170 STAR WARS

Ostatní Wookiové věetně zakrnělého starého Nawruuna zaujali místa na sedadlech pro střelce, připravení ničit stíhaěe TIE.

Chewbacca zapadl do příliš malého pilotního křesla raketoplánu a donutil Threepio, aby se posadil vedle něj na sedadlo kopilota. „Ach, tak dobrá.” řekl Threepio a prozkoumal počítač, aby určil, jaký nejlepší způsob komunikace zvolit.

Skrz tlusté stěny duněly další exploze po útocích Gorgony, ale záhy b)i hluk přehlušen vrčivým hukotem repulzorů na raketoplánech.

Chewbacca zvedl silně ozbrojenou loď z paluby a navedl ji do odletového koridoru. Silová pole zadržující atmosféru se za nimi uzavřela těsně před tím. než se do vesmíru jako obrovská vertikální ústa otevřela těžká vrata.

Threepio se napojil na naváděcí počítače a řídící program všech pěti útočných raketoplánů. Za nimi letěla v těsné formaci identická plavidla a nabírala na rychlosti. „Tohle je poměrně vzrušující,” řekl Threepio.

Chewbacca se opřel do ovládání, až raketoplán jako střela prolétl vra:> a vzdaloval se od ochranných štítů stanice.

Z corellianských korvet nad nimi proudila mračna stíhačů. Fregata Yavaris zahájila palbu na hvězdný destruktor, zatímco Daala dštila turbolasc-rové salvy na stanici. Z hlavního hangáru Gorgony se jako mynockové vyplašení z jeskyně vyrojily eskadry stíhačů TIE.

Chewbacca aktivoval zbraňové systémy raketoplánu a Threepio se napojil na jejich naprogramované útočné vzorce. Pět útočných raketoplánů ze stanice Chřtán se vrhlo do srdce rozhořivší se vesmírné bitvy.

„Propána!” vyjekl Threepio.

Kapitola

31

Když Leia zareagovala na zvonění u dveří svého bytu v přestavěném Císařském paláci, zjistila, že rušná noc už notně pokročila. Hlavou jí krátce prolétla vzrušující myšlenka, že se Han možná už vrátil z Kesselu. Ale když si promnula spánek z očí a otevřela dveře, našla tam stát svého bratra Luka. Na okamžik se úplné ohromená zarazila a vzápětí se vyhrnula k němu, aby ¦o objala.

„Luku! Kdy jsi přiletěl na Coruscant?” Koutkem oka zahlédla dalšího mladého muže, jak stojí v potemnělé chodbě stranou u stěny. Podle rozcuchaných tmavých vlasů v něm poznala Kypa Durrona. Oči měl vpadlé a odvrácené, už to nebyl ten zbrklý mladík, kterého Han vysvobodil z kessel-ikých dolů na koření.

„Ach, Kype,” řekla bezbarvým hlasem bez známek emocí. Pohled na toho mladého muže ji znervózňoval. Býval to Hanův dobrý přítel, společník »radostných dobrodružstvích - ale Kyp také přešel na temnou stranu, paralyzoval Luka, zabil miliony lidí, obrátil se proti Hanovi…

Kypová tvář a oči teď vypadaly starší, vyčerpané traumaty, která vytrpěl -¦ způsobil. Leia takové oči viděla jen jedinkrát předtím: u svého bratra, když fcyl nucen čelit zjištění, že Darth Vader je jeho otec. Ale Kyp prošel stejně íésivým peklem jako Luke.

I Chodbou prosvištěl malý kurýrní droid a blikal červenými světly, která ¦ěla ostatní varovat, aby mu uvolnili cestu, zatímco se dokonce i takhle poz-I v noci hnal za nějakou naléhavou povinností.

Leia se začervenala rozpaky, když si vzpomněla na dobré způsoby. „Pro-• B, pojďte dál.”

172 STABVWAHS

Z pokoje vzadu se vynořila Winter obležená jen ve volném nočním oděvu a neslyšně bosýma nohama kráčela vpřed. Zdála se připravená vrhnout se do akce, kdyby dětem hrozilo nějaké další nebezpečí. Když spatřila Luka. formálně sklonila hlavu. „Buďte zdráv, mistře Skywalkere,” řekla. Luke se usmál a kývl na pozdrav. „Ahoj, Winter.” Winter couvala do svých pokojů. „Jen zkontroluju děti,” řekla. Zmizela, aniž jim dala příležitost říci cokoli dalšího.

Leia sklouzla pohledem z Kypa zpátky na Luka a za očima a v hlavě cítila hlubokou únavu. Příliš spoléhala na velké množství povzbuzujících nápojů, trávila příliš mnoho času jednáním s dalšími členy rady, příliš málo spala.

Luke za sebou zavřel dveře a spolu s Kypem vstoupili do společenské místnosti. Leia si vzpomněla na chvíle, kdy ji bratr v této místnosti učil a snaží] se uvolnit její jediský potenciál. Teď ale vycítila, že Luke má na srdci mnohem závažnější věc.

„Je tady Han?” vyhrkl Kyp a rozhlížel se po bytě. Leia si všimla, že Kyp je stále oblečený v černém plášti, který mu Han d* roval. Teď to ale vypadalo, že ho Kyp nosí přes lehkou kombinézu jako syn> bol, jako připomínku toho, co se z něj málem stalo.

„Odletěl na Kessel s Landem,” řekla Leia a koutky úst se jí zvedly v un* veném úsměvu. „Lando si chce vyzkoušet provozování dolů na koření.”

Kyp se nejistě zamračil. Luke se posadil na jeden z přizpůsobivých pol štářů, sepjal ruce a předklonil se. Upřel na Leiu pronikavý pohled. „Leio potřebujeme tvou pomoc,” řekl.

„Jo, to mi došlo,” odvětila Leia s nádechem ironie. „Samozřejmě udělán co bude v mých silách. Co potřebujete?”

„Kyp a já… jsme se usmířili. Má v sobě potenciál stát se největším z Je I které cvičím, ale než ho budu moct považovat za úplně osvobozeného, mu udělat ještě jednu věc.”

Leia polkla. Už teď se bála toho, co se chystal říct. „A co má být ta .jrt

na věc’?”

Luke nehnul brvou. „Drtič sluncí se musí zničit. Všichni v Nové řepu: ce to vědí. Ale musí to udělat sám Kyp.”

Leia, neschopná slova, prostě jen zamrkala. „Ale… jak by ho mohl zn čit?” řekla konečně. „Z toho, co víme, je ta zbraň nezničitelná. Už jsme spustili do jádra plynného obra, ale Kyp” - obrátila zdůrazňující pohled i mladého muže - „ji dokázal vyzvednout. Předpokládám, že i kdybychom poslali do slunce, nebyl by v tom žádný zásadní rozdíl.”

Kyp zavrtěl hlavou. „Ne, odtamtud bych ji mohl vytáhnout stejně snadn

Leia bezradně pohlédla na Luka a rozpřáhla ruce. „Co jiného tedy - |

Nositelé Síly 173

„Kyp a já poletíme s Drtičem sluncí zpátky do Chřtánu. Nastaví loď na autopilota a pošle ji do jedné z černých děr. Kvantový plášť nekvantový plášť, to ji zničí. Není žádný definitivnější způsob, jak něco sprovodit ze světa.”

Kyp se zapojil do hovoru: „Vím, že Drtič sluncí se musí dostat mimo dosah jak Impéria, tak Nové republiky. Já… doktorka Xux už nemá žádné vzpomínky, jak ho znovu postavit. Galaxie se takové hrozby už nikdy nebude muset obávat.” Ztuhl, zvedl bradu a oči mu opět ožily. Vina a bolest byly nahrazeny výrazem hrdosti a odhodlání.

Luke položil ruku na mladíkovo předloktí. Kyp zmlkl a ochotně nechal Luka pokračovat.

„Leio, vím že jsi byla jmenována novou prezidentkou. Můžeš to zařídit.” Předklonil se a promlouval k ní s tou idealistickou, mladickou energií, kterou u něj pamatovala z dřívějších let. „Víš, že mám pravdu.”

Leia zavrtěla hlavou. Už teď se děsila té obrovské diplomatické bitvy, kterou bude muset při pouhé zmínce o Lukově absurdním požadavku svést.

„Bude kolem toho spousta ostrých diskusí. Většina členů rady odmítne kypa nechat, aby se k Drtiči sluncí byť jen na dohled znovu přiblížil. Co mu tokáže zabránit, aby nezačal řádit po celé galaxii a nezničil další hvězdné

stémy? Můžou na sebe vzít to riziko? A můžeme ho na sebe vzít roy?”

„Budou to riziko muset přijmout,” řekl Luke. „Tohle se musí udělat. A já budu s ním.”

Leia se kousla do rtu. Její bratr dokázal být tak přesvědčivý. Znala ho na—

ik dobře, že nebyla jednoduše ohromena tím, čeho byl Jedi schopen… ale

la důvěru v to, že Luke svůj úmysl dokáže dotáhnout do konce.

„Víš, o co mě žádáš?” řekla tichým, prosebným hlasem.

„Leio, zrovna tak jako jsem se já musel postavit našemu otci, je tohle zkouš-kterou Kyp musí složit. Řekni radě, že jestli Kyp Durron projde touto

“liškou úspěšně, může se stát nejmocnějším rytířem Jedi této generace.”

Leia si povzdechla a vstala. „Tak dobrá. Pokusím se -“

Kyp jí skočil do řeči: „Není žádné zkusit: udělej to, nebo nedělej.” Pak si olil sarkastický úsměv a pohybem ruky ukázal na Luka. „Takhle to ales-vždycky říká.”

Kapitola

32

Han Sólo křečovitě zaťal zuby a prudce trhl řízením Falconu. Modifi kovaná lehká nákladní loď vylétla vzhůru a v těsném oblouku se otoči nazpět. Oslepující záblesk superlaseru Hvězdy smrti zeslábl na svít: šmouhu a trosky kesselského měsíce se rozlétly do rychle se šířícího h bovitého mračna.

„To měla bejt moje pevnost!” křičel Lando. Hlas mu přeskakoval. „Nejí Moruth Doole, teď Hvězda smrti - tenhle obchod je každým okamžikem h ší a horší.”

Mara Jade se s tváří jako vytesanou z kamene rychle předklonila mezi na a Landa, kteří seděli v pilotních sedadlech, a vykřikla do komunikáto „Tady Mara Jade. Všem lodím, ihned se ohlaste. 0 kolik jsme přišli? Byl kaz k evakuaci vydán dostatečně včas?”

Jedna z mistrylských gardistek odpověděla klidným hlasem: „Ano, \t teli Jade,” řekla válečnice. „Dali jsme se do pohybu při první známce \ třelce. Všechny lodě až na dvě se ze základny dostaly. Další byla zasaže a zničena prolétajícími troskami.”

Mara nevesele přikývla. „Tak to máme pořád ještě slušnou bojeschop sílu,” řekla.

„Bojeschopnou sílu!” vykřikl Han. „Proti tomuhle? Abysme udělali Tohle je Hvězda smrti, ne nějaká nákladní loď.” Podíval se ven z prir nad hlavou a spatřil kostru prototypu viset nad Kesselem. Superzbraň j by dumala o destrukci, kterou právě způsobila.

„Ale Hané,” řekl Lando prosebně, „musíme něco udělat, než vyhodí povětří taky planetu. Jen pomysli na všechno to koření, co tam dole je.”

Nositelé Síly 1”75

Mara se znovu chopila komunikátoru. „Otočná sestava gama,” rozkázala. ,Vyrazíme do útoku a tu Hvězdu smrti rozcupujeme.” Otočila se k Hanovi a řekla tišeji: „Jestli je to jenom prototyp, tak bych řekla, že nebude mít tatovou obranu, kterou měla skutečná Hvězda smrti, žádné eskadry stíhaček TIE, žádná turbolaserová opevnění na povrchu. To přece vašim povstaleckým flotilám napáchalo nejvíc škod, ne?”

„Ne tak úplně,” řekl Lando. „Druhá Hvězda smrti použila proti několika našim velkejm lodím svůj superlaser.”

Mara zamyšleně sešpulila rty. „No tak je budeme muset zaměstnat. Nemyslím, že by superlaser byl při zaměřování malých pohyblivých objektů vdovíjak efektivní.”

„Šance na něco takovýho se mi dvakrát nezamlouvaj,” poznamenal Lando.

„Nikdy mi nevykládej, jaký jsou šance,” řekl mu Han naklánějící se nad panelem a navádějící loď do pozice.

„Kdo, já?” Lando nadzdvihl obočí. „Ztracený případy přímo zbožňuju.”

MiUennium Falcon dolétl do předvoje pašerácké útočné formace. Na Hana zapůsobilo, jak se houf velkých a malých lodí poskládal do perfektní se-itavy, jako by je takhle někdo vycvičil a seřadil. Uvědomil si, že ta nesourodá cháska musí k Maře Jade chovat velkou úctu. Bylo pravidlem, že pašerá-ri byli notoricky nezávislí a nepřijímali od nikoho rozkazy.

Jedna z lodí, hmyzu podobný Z-95 Headhunter - typ letounu, kterým Ma-B sama často létala -, se zařadila vedle Falconu. Její pilotka promluvila na nevřeném kanálu. „Tady je Kithra. Vezmu si pravý hrot útoku, Shana levý. fakone, vy poletíte středem a udeříme na Hvězdu smrti ze tří míst naráz.”

Han z rozhodného hlasu poznal, že to je další mistrylská gardistka. Kolik

h Mara s sebou vůbec měla?

„Potvrzuji, Kithro,” řekla Mara. Otočila se a pohlédla na Hana. „Takže, iolo, jsi připravený vést útok?”

„Nikdy jsem s Falconem proti Hvězdě smrti letět nechtěl,” zaúpěl, za-írnco se připravoval k boji. „Jen jsem Landa vez na Kessel.”

„Ber to jako zvláštní bonus,” řekla Mara.

„Tak dělej, Hané,” poháněl ho Lando, „než ta Hvězda smrti vystřelí po-hihý.”

„Dobře že tu neni Leia,” zamumlal Han. „Pravděpodobně by se jí po-rdlo mi to rozmluvit.”

Zatímco se lodě slétaly k monstózní ocelové kostře, superlaser znovu vy-třelil a ožehl tkanivo vesmíru smaragdovým ohněm - ale paprsek prolétl lezi roztroušenými útočícími loděmi, aniž způsobil nějaké ztráty.

„Zvednout štíty,” nařídil Han, „ať už to proti tomuhle zmůže cokoli.”

176

STAR WARS

Obě části pašerácké flotily se po obou stranách oddělily od Fakonu, j ko když se chřestýš svléká z kůže: jeden útočný hrot v čele s Kithrou v jejím Headhunteru, druhý vedený Shanou v hranaté lodi určené k pronikání blrv kádami, neohrabanější předchůdkyni lehkého frachťáku, jakým byl Falcon.

Pašerácké lodě se za zuřivé palby z energetických děl vrhly do útoku a n* táhly kolem superstruktury a nosníků obrovité koule smrtící síť střel.

Zatímco se řítili k obrovité konstrukci, Han do labyrintu zkřížených trár ců a vzpěr odpálil tři protonová torpéda. Několik zesílených nosníků se začínalo tavit a žhnout, když je střely a energetické výboje zasáhly.

„Potrvá léta, než tuhle věc postupně osekáme,” řekl Han a vystřelil ze zbraní na přídi Falconu.

„Taky jsem nikdy netvrdila, že to bude snadný,” opáčila Mara. ##*

Sivronovy hlavové výrůstky sebou škubaly. Korálkovité černé oči mho řil na útočící malé lodě. Vypadaly tak bezvýznamné, jejich zbraňové syst my tak neúčinné. „Nemůžu uvěřit tomu, že na nás útočí,” řekl. „Čeho si myli, že dosáhnou?”

Na taktickém stanovišti promluvil skrz svoji bílou přilbu kapitán sternu trooperů: „Jestli mohu na něco upozornit, direktore, tahle stanice je pouie důkaz uskutečnitelnosti konceptu. Nikdy nebyla určena k tomu, aby se bránila velkému množství menších hrozeb. Ve skutečnosti měla Hvězda smrti obsahovat přes sedm tisíc stíhačů TIE, nemluvě o tisících povrchových turbolaserů a iontových děl a doprovodu několika hvězdných destruktorů lňa% Imperiál. Nic z toho nemáme.

Tyto povstalecké lodě by individuálně představovaly jen nepatrnou hroi bu, ale společně nás mohou pronásledovat po dost dlouhou dobu, a poku budeme mít smůlu, způsobit citelné poškození struktury.”

„Chcete tím říct, že nemáme žádné vlastní stíhačky?” řekl Tol Sivron s \i raznou nelibostí. „To je špatné plánování. Kdo napsal tento oddíl procedur Chci to vědět hned teď.”

„Pane direktore,” řekl stormtrooper s náznakem podrážděnosti ve filtrd váném hlase, „na tom teď zrovna nezáleží.”

„Mně na tom záleží!” křičel Tol Sivron. Otočil se k Yemmově démonu • ¦ tváři. Devaronian už prohledával záznamy.

„Vypadá to, že za tento oddíl byla odpovědná doktorka Xux, direktoiv ” řekl Yemm. „Většinu svého času věnovala fungování a výkonu superlasen a taktické zřetele citelně zanedbala.”

Sivron si povzdechl. „Vidím, že jsme odhalili chybu v našem schvalon cím systému. Taková slabá místa nikdy neměla projít hlášeními o postup prací a hodnotícími schůzemi.”

Nositelé Síly

177

„Pane direktore,” ozval se Doxin, „tahle drobnost by neměla vrhnout příliš velký stín na úžasný výkon superlaseru samotného.”

„Souhlasím, souhlasím,” řekl Sivron. „Měli bychom okamžitě svolat poradu, abychom prodiskutovali důsledky -“

Kapitán stormtrooperů vstal od své stanice. „Direktore, určité priority si musíme stanovit hned teď\ Jsme pod útokem.”

Konstrukci Hvězdy smrti kolem řídící místnosti rozechvěly venkovní exploze.

„To byly tři přímé zásahy protonovými torpédy,” komentoval to stormtrooper. „Zatím.”

Přímo před Sivronovýma očima vyletěly ze superstruktury čtyři Z-95 Head-huntery s planoucími motory na zádi.

„No, tak tedy znovu vystřelte z našeho laseru,” řekl Tol Sivron. „Možná se nám tentokrát podaří některou z nich zasáhnout.”

„Energetické jádro je nabité jen z poloviny,” upozorňoval Doxin.

Sivron se prudce otočil a ohrnul rty, aby vycenil špičaté zuby. „K vyřazení několika malých lodí to snad nestačí?”

Doxin zamrkal svýma prasečíma očkama, jako kdyby o této možnosti vůbec neuvažoval. „No, ano, pane - to ano. Připravujeme se k palbě.”

„Jak uznáte za vhodné, pane divizní vedoucí,” řekl Tol Sivron.

Doxin dychtivě promluvil do interkomu a poručil dělostřelcům, aby vystřelili. 0 několik sekund později vyšlehl neuvěřitelně jasný paprsek světla; boční lasery se spojily v ohnisku a splynuly v laserové beranidlo, které vlétlo do okraje nalétávající skupiny plavidel a dezintegrovalo jeden starý blokádový frachťák v čele levého hrotu formace. Jiná loď byla tlakovou vlnou po výstřelu poškozena, ale útočníci se rozptýlili a jako paraziti zmizeli uvnitř struktury. Znovu začali střílet.

„Viděli jste to?” řekl zjevně potěšený Doxin. „Jednu jsme zasáhli!”

„No hurá,” řekla Golanda ze svého křesla kysele. V jejím hlase nebylo ani stopy po jakémkoli nadšení. „Ještě jich zbývá jen asi čtyřicet, a to ani nebudete moct ze superlaseru vystřelit dřív než za patnáct minut.”

„Direktore, mohl bych si dovolit něco navrhnout?” ozval se kapitán stormtrooperů. „Laser prototypu jsme úspěšně vyzkoušeli, ale zůstávat tu déle by nemělo žádný smysl. Nechat tuto dokonalou zbraň utrpět další zbytečné škody je hloupost. Měli bychom Hvězdu smrti ochránit, abychom ji mohli pře-at imperiálním vládním orgánům v pořádku.”

„A co navrhujete, abychom udělali, kapitáne?” řekl Tol Sivron. Zaryl do opěrek křesla své dlouhé drápy.

„Měli bychom se stáhnout do Chřtánu. Pochybuji, že nás ty malé lodě budou následovat. Nejsme příliš pohybliví, ale dokážeme vyvinout značnou

178 STAR WARS

rychlost. Všimněte si, že nemusíme urazit celou cestu zpátky až do stanice, stačí jen na druhý konec shluku, kde se můžeme schovat.” Kapitán se zarazil a potom pomalu pokračoval: „Jakmile se tam dostaneme, budete mít čas uspořádat dlouhou poradu, abyste se rozhodl, jak postupovat dál. Můžete dokonce… prodiskutovat celou situaci ve výboru, kdybyste chtěl.”

Tvář Tola Sivrona se rozjasnila. „Dobrý nápad, kapitáne. Zařiďte to. Poleťme odtud tak rychle, jak jen to půjde.”

Kapitán zadal prototypu nový kurz. Obrovská otevřená kulová kostra se otočila kolem své osy a se zrychlením vyrazila pryč od Kesselu, neobratně, ale se stále vzrůstající rychlostí, až zanechala hemžení ostatních lodí za sebou.

***

Když se záblesk třetího výstřelu Hvězdy smrti vytratil, Han Sólo si promnul oči, aby si z nich vytřel jiskry. Kolem sebe viděl pokroucené barvy. „To bylo sakra blízko,” řekl. „Okraj toho paprsku nám usmažil přední štíty.”

Shanin starý frachťák byl zničený a některé lodě se daly na útěk. „Musíme se přeskupit,” ozvala se z komunikačního systému Kithra.

„Já myslim, že bysme odsud měli prostě vypadnout,” řekl Han.

„Podívejte!” přerušil je Lando, když se klenutá kostra Hvězdy smrti obrátila čelem vzad a začala zrychlovat pryč od Kesselu. „Zahnali jsme ji na útěk.”

„Protentokrát,” řekla Mara, „ale možná utíká jen na tak dlouhou dobu. aby si dobila energetické jádro a mohla zaútočit znovu.”

„Kessel nebude v bezpečí, dokud tady ta věc bude,” řekl Lando. „Hané. musíme se dostat dovnitř. Vezmeme Falcon až k energetickýmu jádru.”

„Zbláznil ses, Lando?” zeptal se Han zvýšeným hlasem. „Pamatuj si. I tohle je moje loď.”

„To nepopírám,” řekl Lando a zvedl ruce, „ale už jsem jednou dovnill Hvězdy smrti letěl. Pamatuješ?”

„Z tohohle mám špatnej pocit,” zamumlal Han a úkosem pohlédl na Maru Jade. „Ale máš pravdu. Nemůžeme jen tak vzít nohy na ramena. Jestli tci prototyp padne do spárů Imperiální flotile, může způsobit daleko víc nestrp než kolik bych chtěl mít na svědomí. Tak vzhůru dovnitř.”

Šlápnul na akcelerátory. Mara odeslala své flotile rozkazy: „Všem lodí— stáhněte se. Letíme dovnitř. Sami.”

Falcon prolétal strašidelným bludištěm převislých nosníků, chladíc. a ventilačních systémů, vodičů a substanic, které tvořily vnitřní struktual prototypu Hvězdy smrti. Volné prostory byly jako množstvím pavučin lenJ váné úzkými lávkami.

Falcon vlétl dovnitř a nořil se čím dál hlouběji do konstrukce. Kostra stávala hustší a složitější. Han stáčel loď doleva a doprava, aby se pro úzkými mezerami.

Nositelé Síly 178

Přímo před nimi se uprostřed obrovského otevřeného koridoru začal převracet mamutí konstrukční jeřáb, uvolněný při útoku pašeráků a náhlým trhaným pohybem prototypu. Jeřáb se tiše převaloval ve vesmírné vzduchoprázdnu a padal Falconu přímo do cesty.

„Pozor!” vykřikl Lando.

Han zmáčkl spoušť a vypálil sbíhající se salvu z laserových děl. Padající stroj rozstřílel na rozpínající se oblak žhavého plynu a kovových výparů. Lando se zaklonil, otřásl se úlevou a s povzdechem zavřel oči.

Zatímco se Falcon proplétal strukturou, s jeho pasažéry to házelo a otřásalo. Deflektorní štíty zasáhl velký kus trosek. Z ovládacích panelů vylétly jiskry a z panelů motorů pod podlahovými pláty začal stoupat kouř.

„Máme škody!” zařval Lando.

Han zápolil s ovládáním. „Holka to vydrží,” řekl, jako by se modlil.

Hvězda smrti sebou náhle škubla a vrhla se vpřed, když se zažehly její mohutné podsvětelné motory. Han se snažil srovnat rychlost a ve spirále se blížil k energetickému jádru. Falcon, sotva reagující na Hanovy pokusy manévrovat, se otřásl.

Minuli gargantuovské traverzy obkružující vnější obal jádra a dopotáceli se do rozlehlého uzavřeného prostoru - sférické komory, která obsahovala dvě lesknoucí se kuželovité sekce energetického jádra. Mezi kontakty praskaly zelenomodré výboje s tím, jak reaktory zvyšovaly úroveň energie a dobíjely zbraň, aby mohla znovu vystřelit.

„Mně něco povídej o vracejících se nočních můrách,” řekl Lando. „Už nikdy v životě jsem nechtěl nic takovýho vidět.”

„Rek bych, že máme zkrátka štěstí,” odvětil Han a pečlivě studoval hiátem’ škod. „Nutně potřebujeme opravit,” řekl skrz zaťaté zuby. „Fakt blbá doba na to, aby motory začaly zlobit.”

Hvězda smrti se opět otočila, změnila směr a rovníkové pohonné jednot-iy ji znovu se zrychlením poslaly vpřed. Han se jen těsně vyhnul obloukovému nosníku, který se jim vyhoupl do cesty a málem do nich narazil. V těs-pé kličce prolétl s Fakonem těsně kolem něj a vlekl se k superstruktuře, terá držela jádro reaktoru na místě.

„Musím jít zkontrolovat ty motory,” řekl Han, „ale nemůžu nic dělat, dokud se Hvězda smrti hejbe a takhle sebou hází. Budeme se muset na tu jíz-|u usadit.”

„Usadit?” zeptala se Mara Jade užasle.

.Jenom hned nevyšiluj. Už jsem to kdysi jednou udělal, abych unik cí-

kýmu pronásledování,” řekl a vyslal k ní pokřivený úsměv. „Malej ši—

vnej trik zabudovanej do Falconu. Přidával jsem ho sám.” Han navedl souběžně s jedním silným nosníkem. „Tohle je moje přistávací paže.

180

STAR WARS

Použil jsem ji, abych se pověsil na záda hvězdnýmu destruktoru, a když flotila vstoupila do hyperprostoru, odplul jsem spolu s odpadky.”

Falcon se s kovovým zazvoněním přichytil. Přímo pod nimi šlehal plamenem do prázdnoty obrovský válec energetického jádra a vyzařoval do okolí své smrtonosné světlo.

„Prozatím jsme tu v bezpečí,” řekl Han. „Ale jestli plánujou letět zpátky dovnitř těch černejch děr, čeká nás pěkně divoká jízda.”

Kapitola

33

Zatímco oba Jedi cestovali ve stěsnaných prostorách Drtiče sluncí ke shluku černých děr, Luke cítil, jak se k němu mladý Kyp Durron duševně upíná.

Kyp postupně překonával svůj strach a předpojatost vůči jediským schopnostem a možnosti jejich zneužití. Po svém prozření uvnitř chrámu Exara Kuna byl Kyp silnější, schopný přijmout výzvu. Jestli se dokáže vypořádat s tímhle posledním testem, získá Luke jistotu, že Kyp prošel ohněm zkoušek - zocelen silami tak strašlivými a mocnými jako byly ty, které musel snášet Luke… Luke se neubránil úsměvu, když si vzpomněl, jak se Leia na jednání rady Kypa zastávala a bila se za příležitost, kterou Luke nabízel. Během jejího úplně prvního zasedání v postavení vůdkyně Nové republiky Leia přednesla požadavek svého bratra. V pozdvižení, které následovalo, pak argumentovala s každým odpůrcem, přemlouvala ho nebo zostuzovala, jen aby la Lukovi šanci.

Schůzi, která trvala dlouhé hodiny, nakonec opustila uprostřed jasného iruscantského dne. Kyp a Luke, kteří na ni čekali v jedné z vysoko polože-ch kaváren v mezipatře obrovského Císařského paláce, zatím popíjeli tep-nápoje a ochutnávali lahůdky ze stovek planet, které přísahaly věrnost No-republice. Leia odstrčila své dva tělesné strážce a chvátala k nim, zatímostatní úředníci a funkcionáři vstávali od svých stolů, aby svou novou identku pozdravili. Leia jejich pozornosti ignorovala. Tvář měla ztrhanou a vyčerpanou, ale nedokázala zakrýt spokojený úsměv “kru ve velkých očích. „Drtič sluncí je váš, abyste ho zlikvidovali,” řek-182 STAR WARS

la. „Raději by sis ho měl vzít co nejdřív, než si někdo z rady usmyslí, že jsem zvítězila až příliš snadno, a znovu debatu otevře.”

Pak se Leia přísně zatvářila na Kypa. „Celou svou vládu jsem vsadila na tebe, Kype.”

„Nezklamu vás,” slíbil Kyp a zvedl hlavu. Luke ani nepotřeboval jediské schopnosti, aby v mladém muži vycítil odhodlání.

Opustili Coruscant a zamířili hyperprostorem na přímém kurzu ke Chřtánu poblíž Kesselu.

Oba dva jedli něco ze zásob a trávili spolu čas v hřejivém tichu. Když dojedli, Kyp upadl do hlubokého omlazujícího tranzu, do jisté formy hibernace ne nepodobné smrti, kterou Luke učil všechny své studenty. Mladý Jedi se vzbudil po pouhé hodině a vypadal značně osvěžený.

Po cestě se Kyp dělil o hezké vzpomínky na svou domovskou planetu De-yer. Zadrhávajícím se melancholickým hlasem mluvil o svém bratru Zeťho-vi. Zatímco Luke s tichým porozuměním poslouchal, Kyp popustil uzdu svému žalu, ronil očistné slzy a konečně přijal volnost, kterou mu dalo zjevení bratrova ducha v obsidiánovém chrámu.

„Yoda mě přiměl, abych také podstoupil test,” svěřil se mu Luke. „Musel jsem vstoupit do jeskyně v bažinách na Dagobahu, kde jsem se utkal se zjevením Dartha Vadera. Zaútočil jsem na něj a porazil ho, jen abych posléze zjistil. že jsem bojoval sám se sebou. Při své vlastní zkoušce jsem selhal, ale tys uspěl.”

Luke pohlédl do Kypových tmavých očí. „Neslibuju ti, že to bude snadné, Kype, ale odměna za tvé úsilí bude velká a prospěch z ní bude mít celá galaxie.”

Kyp odvrátil pohled, jako by se styděl, a soustředěně studoval ovládání Drtiče sluncí. „Jsme připraveni vystoupit z hyperprostoru,” řekl. „Jste připoutaný?”

Luke s lehkým úsměvem přikývl. Hyperprostor kolem nich vypadal blízkostí všech těch černých děr zhmožděný a znetvořený.

Kyp upřeně hleděl na chronometr a soustředil se, zatímco se na něm protáčely číslice. „Tři, dva, jedna.” Uvolnil páky. Strakatina za průzorem náhle zmizela a do křišťálové ostrosti kolem nich rázem přeskočil reálný prostor.

Luke spatřil vzdálený plynný chumel Chřtánu, ale okamžitě pocítil v útrobách svíravý pocit, jako by něco bylo strašně špatně.

„Co se stalo s Kesselem?” ptal se Kyp.

Luke objevil mnohem bližší, zdeformovaný obrys Kesselu, který zakrývá rozpínající se oblak trosek.

„Posádkový měsíc,” řekl Kyp. „Je pryč.”

„Objevili nás,” řekl Luke. „Blíží se nějaké lodě.” Z pilotů útočících lodí které teď nabíraly rychlost a mířily k Drtiči sluncí, cítil hněv a strach.

Z reproduktoru zabzučel energický ženský hlas. „Tady Kithra z Mistryl—

Nositelé Sfly 183

ské gardy zastupující Pašeráckou alianci. Identifikujte se a udejte své úmysly v soustavě Kessel.”

„Tady Luke Skywalker,” řekl a potlačil sebevědomý úsměv. Jsme tu z pověření Nové republiky. Naším úkolem je zničit Drtič sluncí a doufali jsme, že bychom se mohli svézt zpátky na Coruscant jednou z vašich lodí. Mara Ja-de nás podprostorovým vysíláním odbavila teprve včera.”

„Velitel Jade tu právě teď není,” řekla Kithra. „Ale uvědomila mě, že jste na cestě. Jak jste ale možná poznali, nedávno jsme se ocitli pod útokem.”

„Řekněte mi, jak na tom jste,” dožadoval se Luke. „Kde je Mara? Je v pořádku? A co Han Sólo?”

Kyp napůl zavřel oči, natáhl se v Síle a hledal. Pak prudce trhl hlavou doleva, k vířící mase Chřtánu. „Han je tam -je támhle.”

Z reproduktoru znovu zazněl Kithřin hlas. „Zaútočil na nás prototyp Hvězdy smrti,” vysvětlovala, zatímco ostatní pašerácké lodi kolem nich utvořily ochrannou formaci. „Máme podezření, že prchala před novorepublikovým okupačním vojskem, které nedávno vstoupilo do shluku.”

„Wedge a Chewie jsou uvnitř Chřtánu také,” řekl Luke Kypovi.

„Co se stalo s Hanem?” promluvil Kyp do komunikátoru s rostoucí naléhavostí v hlase.

„Naše lodě zaútočily na prototyp a způsobily mu drobné povrchové škody, ale Han Sólo vlétl s Millennium Falconem do jeho superstruktury. Velitel Jade nám nařídila stáhnout se. Když Hvězda smrti ustoupila ke Chřtánu, vzala Falcon s sebou. Chystali se provést sabotáž na jejím energetickém jádru, ale od té doby jsme od nich neslyšeli.”

„Jak dlouho už to je?”

, Jen pár hodin,” odpověděla Kithra. „Zvažovali, jaké teď máme možnosti.”

Luke pohlédl na Kypa a jejich pohledy plné sdílených obav se setkaly. „My žádné možnosti nemáme,” řekl Luke.

Kyp přikývl. „Musíme pomoct Hanovi.”

„Ano,” řekl Luke a ztěžka polkl. „Vzhůru do Chřtánu.” ***

Pro dva Jedi bylo nalezení bezpečné cesty skrze labyrint gravitačních udní hračkou. Luke a Kyp spolupracovali a vzájemně jeden druhému silovali vnímání, řídili Drtič sluncí v tandemu jako spojené navigační čítače.

Namáhaný Drtič sluncí se otřásal a chvěl. Když Luke nechal své smysly, y se rozprostřely mimo něj, cítil, jak se mu mysl napíná, jako by byla stávána do bezedných černých děr.

Kyp letěl s očima zavřenýma, s čelistmi pevně sevřenými a rty staženými grimase. „Už jsme skoro skrz,” řekl přes zaťaté zuby.

184

STAR WARS

Když konečně prolétli věčností supražhavých barev, vypadli do bubliny klidu uprostřed shluku.

Jakmile se Lukovi vyjasnil zrak, zapátral po prototypu Hvězdy smrti v očekávání, že ji uvidí střílet po Wedgově útočné flotile. Místo toho ale spatřil probíhat úplně jinou vesmírnou bitvu: střílející novorepublikové lodi, stíha-če startující do divokých soubojů - sešikované nikoliv proti Hvězdě smrti, ale proti smrtonosnému špičatému tvaru otlučeného a blastery zjizvenéhr. hvězdného destruktoru.

„To je admirál Daala!” řekl Kyp hlasem prosyceným nenávistí.

Kapitola

34

Drátěný prototyp se s vypnutými motory ukrýval na opačné straně Chřtánu a Tol Sivron, Golanda, Doxin, Yemm a kapitán stormtrooperů uspořádali poradu, aby spolu prodiskutovali důsledky své změněné situace.

Nějakou dobu jim zabralo, než našli prázdnou skladovací místnost, kterou bylo možné přestavět do vhodného zasedacího sálu, a museli se zříci svých horkých nápojů a ranního pečiva. Ale tohle byl čas mimořádných okolností, uznal Sivron, a museli ve jménu Impéria podstoupit nějaké ty oběti.

„Děkuji vám, kapitáne, že jste upozornil na tu skulinu v našich postupech,” řekl a vycenil v úsměvu špičaté zuby.

Stormtrooper jim v dodatku k nouzovým postupům pod podnadpisem .Síření informací” ukázal odstavec vztahující se k naprostému utajení vynálezů ze stanice Chřtán - „Povstalcům musí být v přístupu k údajům o výzkumu a vývoji zabráněno za každou cenu.” Tento odstavec, jak argumentoval, mohl být interpretován jako pokyn ke zničení zařízení, když bylo teď obsazeno.

.,Za každou cenu,” zopakoval kapitán, „zcela jasně znamená, že bychom měli obětovat stanici samotnou, než dovolit povstalcům, aby měli přístup k naší práci.”

„No,” řekl Doxin, „poskytlo by nám to další příležitost vystřelit pro blaho

péria ze superlaseru.” Zvedl svá jako drát tenká obočí, až se mu kůže na

vě zbrázdila jako rýhy přes písečnou dunu.

Devaronian Yemm odstavec po odstavci dál listoval v postupech na svém pádu a studoval terminologii. „Nevidím tu nic, co by kapitánovo zhod-ení popíralo, direktore Sivrone,” řekl.

186 STAR WARS

„Dobrá, návrh tedy prošel,” řekl Sivron. „Zamíříme s prototypem po naší předchozí letové trase zpátky do Chřtánu. Kapitáne, postarejte se prosím o detaily.”

„Rozkaz, pane,” řekl kapitán stormtrooperů.

„Takže je to vyřízeno,” uzavřel Tol Sivron a zaťukal dlouhými drápy o desku stolu. „Pokud už nemáme nic dalšího, je zasedání tímto ukončeno.”

Všichni se zvedli k odchodu, urovnali si uniformy a odstoupili od stolu.

Tol Sivron pohlédl na malý chronometr; neuběhly ani dvě hodiny. Překvapeně korálkovitýma oěima zamrkal. Tohle byla jedna z jeho nejkratších schůzí vůbec.

Kapitola

35

Závratné zaujetí Threepio bojovými konfiguracemi, taktikou a loděmi rojícími se kolem pětice útočných raketoplánů Gamma zaměstnávalo celé jeho soustředění. Na svou předchozí hrůzu dočista zapomněl.

Nad hlavami jim zlověstně plula Gorgona, bombardovala stanici nebo střílela po novorepublikových lodích.

Chewbacca zavrčel a mhouřil srstí obrostlé oči, zatímco sledoval palebný vzorec hvězdného destruktoru. Zabafal a štěkl na Threepio návrh. Aniž čekal na odpověď, otevřel úzkopásmový mezilodní komunikační kanál.

Mluvil rychle ve wookieeském jazyce, což Threepio zhodnotil jako takticky velice prozíravou věc. Třebaže on sám byl protokolární droid a rozuměl více než šesti milionům forem komunikace, pochyboval, že by kdokoli na Gorgoně mohl tušit, co Chewbacca říká.

Když od wookieeských pilotů ostatních útočných raketoplánů přicházela potvrzení, Threepio se vytrhl ze soustředění a řekl Chewbaccovi:, Já zkrátka nechápu, jak bychom vůbec mohli všechny řady turbolaserů na pravoboku toho hvězdného destruktoru jen tak vyřadit. Je to sebevražda. Proč nepočkáme, až z novorepublikových lodí dorazí další stíhačky? Domnívám se, že by to byla zdaleka ta nejbezpečnější strategie.”

Chewbacca hrozivě zavrčel a Threepio usoudil, že by bylo nemoudré trvat nadále na svém.

Kolem prolétla bojová letka TIE Fighterů a střílela po nich dávky z laserových děl. Jeden útočný raketoplán se dostal do křížové palby, a když Threepio o okamžik později zrekonstruoval obraz, zjistil, že během dvou sekund utrpěl osm přímých zásahů. Štíty selhaly. Pláty trupu se prohnuly a raketo-188 STAR WARS

plán explodoval. TIE Fightery se s řevem prohnaly kolem něj, aby se utkaly s X-wingy a Y-wingy, které proudily z novorepublikových bitevních lodí.

Chewbacca vydal žalostné zaburácení, když byl svědkem toho, jak několik z jeho nedávno vysvobozených přátel zemřelo. Výkřik jako v ozvěně opakovali přes komunikační systém i ostatní Wookiové.

Threepio následkem exploze utrpěl náhlou dezorientaci, neboť byl se zničenou lodí částečně propojen. Bylo to, jako kdyby z něj část náhle odpojili. „Ach můj bože!” vyjekl a potom přesunul pozornost na řízení ostatních raketoplánů. „Chewbacco, máš mou plnou podporu. Jednoduše jim nesmíme dovolit, aby takovéhle věci prováděli.”

Chewbacca souhlasně zaburácel a uštědřil Threepio přátelskou herdu do zad, která droida prakticky poslala skrz ovládací panely.

Kolem nich se jako blesk prohnala drobná čára světla a Threepio se v optických senzorech podařilo obraz zastavit: byl to protáhlý a hranatý tvar malé dvoumístné lodi. Okamžitě ji poznal.

„Propána, není to Drtič sluncí?” zeptal se Threepio. Zcela zaměstnaný Chewbacca vyzývavě zaburácel, když zbylé čtyři útočné raketoplány prolétly nízko nad pravobokem Gorgony. Přelétaly nad složitou topografií trupu, která se jevila jako rozmazaná skvrna nerozpoznatel-ných výstupků, potrubí, palivových přívodů, přístupových otvorů a zařízeni pro podporu života. Daaliny těžké turbolasery střílely střídavě na stanic; Chřtán a po novorepublikových stíhacích.

Sedm TIE Fighterů se oddělilo od hlavního útoku a obrátilo se zpátky, ab» Chewbaccovu eskadru oblétlo a zastavilo. Ale Wookiové z těžkých Masterových děl na raketoplánech vypustili kouřící salvu. Zakrslý starý Nawruur. a několik dalších Wookiů sedělo na sedadlech pro střelce a vytrvale pálilo. Raketoplány vychrlily síť blasterových výbojů, která zasáhla čtyři útočící TIE Fightery. Další dva prudce změnily směr a narazily do boku Gorgony. Jediná přeživší TIE z útočící skupiny přerušila útok a letěla pro posib Chewbacca spokojeně zamručel.

Otočné raketoplány se míhaly sem a tam, bušily do turbolaserových baterií hvězdného destruktoru a odpalovaly zásoby třaskavých střel. Za doutna-vých výbuchů pláště trupu a explodujících zbraňových systémů zůstala Gorgona na jednom boku bezbranná.

„Ach, bravo, Chewbacco!” vykřikl Threepio. „Dokázals to.” Chewbacca spokojeně zavrněl. Ze zadní části raketoplánu a prostoru pn střelce se ozval hlasitý, triumfální řev. Když za nimi ale prudce vyrazily posily stíhaček TIE, usoudil Threepio, že nastal čas s tou lehkomyslností přestal „Promiňte, pane,” řekl, „ale neměli bychom se teď raději stáhnout?”

Nositelé Síly 183

Jako špičkový pilot navedl Kyp Durron Drtič sluncí do kotevního stanoviště na jednom z planetoidů a skrz obrněná vrata vmanévroval loď protáhlého tvaru do hangáru.

Luke nechal mladého muže řídit. Sám obsluhoval komunikační systém a vysílal nejprve na doprovodnou fregatu a následně do řídícího střediska stanice.

„Wedgi, jsi tam? Jste v pořádku? Řekněte mi, co se stalo. Tady je Luke.”

Z komunikátoru zazněla odpověď, doprovázená kakofonií poplachu a pokřikovaných rozkazů, hlášení stavu a v pozadí znějícího rachotu přímých zásahů od hvězdného destruktoru.

„Luku, ty žiješ! Co tady děláš?”

Uvědomil si, že Wedge byl uvnitř Chřtánu už předtím, než byl Exar Kun poražen. „Přivezli jsme sem Drtič sluncí, abychom ho tu zničili. Ale vypadá to, že máte vlastní potíže.”

„Abych ti vylíčil všechno, co se tu od zahájení téhle operace přihodilo, potřeboval bych několik hodin,” řekl Wedge uštvaným hlasem., Jste v bezpečí?”

„Prozatím je nám fajn, Wedgi. Právě přistáváme v jednom z údržbář-ských doků.”

„Prima. Určitě bych ocenil jakoukoli pomoc, kterou můžeš nabídnout.”

Poté, co Kyp Drtič sluncí zajistil, otevřel poklop a oba sešplhali po kovovém žebříku dolů. Energickým poklusem vyrazili do stáčejících se chodeb, které vedly neživou skálou. Chodbami se ozvěnou neslo pravidelné dunění Daaliny opakované palby.

Oba vpadli do řídícího střediska a snažili se vyznat v horečném shonu příprav, které Wedge uvedl do pohybu.

Wedge Antilles vyběhl k nim, aby mohl svého přítele obejmout. Oba muži le vzájemně poplácali po zádech. „Ani nevíš, jak jsem rád, že jsi zpátky s ná-ni,” řekl Wedge hlasem plným nevyslovených otázek. Potom vrhl nedůvěřivý pohled na Kypa Durrona, který stál zkroušeně na prahu. „Co ten tady dělá?”

Qwi Xux, která stála vedle Wedge, ho spatřila také. Zalapala po dechu i o krok ucouvla.

„Mrzí mě to,” řekl Kyp tiše.

Luke na Wedge přísně pohlédl. „Kyp nám přišel pomoct, Wedgi. Vrátil se l temné strany a já jsem se s ním usmířil. Jestli proti němu pořád něco máš,

řiď si to s ním, až bude po všem.”

Wedge se ohlédl po Qwi. Rysy v jejím jemném úzkém obličeji ztuhly, než rátce přikývla.

„Kyp sem přiletěl, aby jako určitou formu pokání zničil Drtič sluncí, ale -” Luke vzal svého učedníka za rameno. „Teď jsme dva rytíři Jedi, kteI tomto boji nabízejí své služby.”

ISO STAR WARS

Wedge zavolal na jednoho příslušníka komand: „Hlaste mi aktuální údaje o stavu.”

Personál pověřený taktikou vysypal seznam vypuštěných stíhaíů, vypálených střel a soupis nepřátelských a vlastních ztrát. „Zdá se, že Chewbaccův oddíl vyřadil turbolasery na pravoboku Gorgony.”

Wedgovi se očividně ulevilo. „Kdybychom tak mohli Daalu poškozovat rychleji, než ona staěí poškozovat nás.” Zakroutil hlavou.

„Kde je Han?” zeptal se Luke. Kyp rázem ožil a dychtivě čekal na odpověď.

Wedge se zamračil. Jak to myslíš?” Luke mu vylíčil všechno o prototypu a o tom, jak byli Han, Lando a Mara naposledy spatřeni uvnitř jeho superstruktury.

Wedge nevěřícně zavrtěl hlavou. „Drtič sluncí a Gorgona jsou už uvnitř -a teď mi ještě řekneš, že se vrací Hvězda smrti?” Nevěřícně zamrkal a začal taktickému týmu rozdávat rozkazy. „Slyšeli jste, co řekl Luke! Vypadá to, že máme na cestě další překvapení.”

Ač se to zdálo téměř nemožné, každému se podařilo chvátat o něco rychleji. Luke vyhlížel širokými stropními okny řídícího střediska ven. Ucítil ji ještě dřív, než ji spatřil.

Za záblesků bitvy nad hlavou a tlumeného hlomozu pravidelných explori se z pastelového svitu Chřtánu vynořila armilární sféra prototypu Hvězdi smrti a přidala se k potyčce.

Kapitola

36

Millennium Falcon zůstával přistávací paží přichycený k superstruktu-fe Hvězdy smrti, zatímco se kulová kostra dala škubnutím znovu do pohybu - potácela se skrz shluk černých děr.

Han, Mara a Lando seděli připoutaní v otočných sedadlech a skřípěli zu-bama pod náporem gravitace. Falcon se držel, ale prototyp samotný se působením enormních gravitačních sil prohýbal. Jakmile ta divoká část cesty skončila, Han pohledem přelétl diagnos-cký panel. „S těma hypermotorama se musí něco udělat,” řekl. „Když letíme dost rychle, mohli bysme prostě odpálit reaktorový jádro a zmi-t. Ale jestli se bude Falcon takhle belhat, nikdy se odtud nedostane-e včas.”

Han se i s křeslem otočil a pohlédl na Landa a Maru. Odhrnul si tmavé —y z očí. „A i kdybysme se odtud dokázali dostat včas, bez prvotřídní ma-vrovatelnosti bysme to nikdy nezvládli skrz Chřtán zpátky ven.” „Nemluvě o tom, že ani neznáme cestu ven,” podotkla Mara. „Moje jedi-é instinkty nejsou na takový úkol dostatečně vyvinuté.” „Ech, no, tak tohle je další důležitej detail…” přiznal Han. „Ale Hané,” řekl Lando, „musíme přece něco udělat. Jestli se tahle Hvěz-smrti vrací ke stanici Chřtán, nemá za lubem nic dobrýho.” Jo.” Han s chmurným výrazem přikývl. „Chewíe a zbytek okupačního ska jsou uvnitř. Jestli má potíže, nehodlám ho jen tak opustit.” Mara se zvedla na nohy. „Takže je to jasný,” uzavřela. „Musíme ten su-‘aser deaktivovat.” Pokrčila rameny. „Když už jsme tady.” .Ale hypermotory -” začal Han.

„Máš tady skafandry, že?” přerušila ho Mara. „Lehký frachťák jako Fal-con by jich na palubě pro případ nouzových oprav alespoň pár měl mít.”

„Áááno,” protáhl Han, který stále nemohl přijít na to, co má Mara v úmyslu. „Mám dva skafandry: jeden pro sebe a jeden pro Chewieho.”

„Skvělé,” řekla Mara a zakřupala klouby na rukou. „Calrissian a já půjdeme ven a umístíme na jádro reaktoru časované nálože. Ty se zatím postarej o hypermotory. Časovače nám umožní dostat se ze superstruktury dřív. než nálože vybuchnou.”

Landovi spadla čelist. „Ty chceš, abych se já -” Upřela na něj vyzývavý pohled. „Máš snad lepší nápad?” Pokrčil rameny a zazubil se. „No to ne. Bude mi ctí tě doprovodit, Maro.” #**

Když se Lando soukal do velkého vycpávaného skafandru, kýchl. „Celá tahle věc páchne jako wookieeská srst,” řekl. „Copak v tomhle Chewbacca posiloval a pak to uklidil celý propocený?”

Rukávy byly obrovské a chodidla mu v botách wookieeské velikosti plavala. Vytáhl si silnou tkaninu k pasu, záhyb po záhybu, a pak si ji nastavovacími popruhy stáhl těsněji kolem těla. Při chůzi si připadal, jako by byl uvnitř obrovské nafukovací matrace.

„Máme práci, Calrissiane,” řekla Mara. „Přestaň si stěžovat, nebo to udělám sama.”

„To ne,” řekl rychle Lando. „Chci ti pomoct. Vážně.” „Na,” podala mu Mara bednu s časovanými náložemi. „Vezmi tohle.” Lando na ně pohlédl a polknul. „Díky.”

Han vydal bolestivé zaúpění, když se dole ve sníženém údržbářském prostoru o něco praštil do hlavy. Lando zaslechl, jak jeho přítel zamumlal cosi o tom, jak by si přál slušného droida, který by tu špinavou práci udělal.

„Několik součástek je seškvařenejch,” zavolal na ně Han. Jeho hlas zněl skrze přepážku slabě. „Ale mám náhradní - nebo aspoň dost na to, abycb dokázal uvíst loď zase do chodu. Máme tři roztavený obvody: bez jednoho >r obejdeme, dva můžu obejít.”

„Dáme ti půl hodiny,” řekla Mara, nasadila si přilbu a neprodyšně si I utěsnila kolem krku.

Han v údržbářském oddělení velkém jako rakev změnil polohu a vystři hlavu nad desky paluby. Tváře měl umazané od maziva a vyteklé chladú-i kapaliny. „Budu připravenej.”

„To bys teda měl bejt, jestli zapneme to odpočítávání,” řekl Lando a zajistil vlastní přilbu. Na jeho hlavě se jevila tak velká jako dopravní raketoplán. „Tak pojď, Calrissiane,” pobídla ho Mara. „Čeká nás nějaká ta sabotáž.” ***

Tol Sivron z pohodlí svého křesla mhouřil oči na panoráma ve středu Chřtánu a hodnotil situaci, ale neučinil žádné rozhodnutí - jako správný manažer.

„Tamhle je hvězdný destruktor Gorgona, pane,” oznámil kapitán stormtrooperů. „Mám ji kontaktovat?”

Sivron se zamračil. „Už bylo na čase, aby se admirál Daala vrátila ke svým povinnostem,” řekl. Pořád ještě měl vztek, že opustila své primární poslání chránit vědce ve Chřtánu. Když už teď povstalci stanici dobyli, bylo příliš pozdě na to, aby se pokoušela o nápravu.

„Proč se vrátila jen s jedním destruktorem?” přemítal Sivron. „Vždyť měla čtyři. Ne, počkat -jeden byl zničen, že? No tak tedy tři. Chce se snad předvádět se svými zbraněmi?” Ohrnul nos. „No, tentokrát máme vlastní Hvězdu smrti a nebojíme se ji použít.”

„Promiňte, direktore,” ozval se kapitán stormtrooperů, „ale vypadá to, že Gorgona je vážně poškozená. Je pod útokem povstalců. Myslím, že je naší povinností vydat se jí na pomoc.”

Tol Sivron na kapitána nevěřícně pohlédl. „Vy chcete zachránit admirála Daalu, potom co nás opustila? Máte zvláštní smysl pro povinnost, kapitáne.”

„Ale,” namítl stormtrooper, „copak všichni nebojujeme za stejnou věc?”

Sivron se zamračil. „V jistém smyslu snad ano. Ale podle všeho máme rozdílné priority - jak Daala sama doložila tím, že nás opustila.”

Spatřil, jak povstalecká plavidla na osamělý hvězdný destruktor spustila palbu a jak se útok zintenzivnil, když se v krupobití přesných laserových střel střetly stíhače s letouny TIE. Pestrobarevná bitva měla hypnotizující efekt - a on si náhle vzpomněl na žhavé horkovzdušné bouře na své domovské planetě Ryloth.

Cítil, jak se mu v žaludcích usadil kus ledu jako z komety. Měl za sebou dlouhou a úspěšnou kariéru, ale teď se chystal ji ukončit zničením zařízení, které předtím celé roky tak úspěšně řídil.

Z pilotního křesla prototypu řekl Sivron ledovým hlasem: „Dobrá, teď admirálovi Daale ukážeme, že my vědci si dokážeme poradit.”

Náhle se místností rozdrnčel poplach. Sivron vzdychl. „Co je zas?”

Yemm a Doxin svorně listovali ve svých příručkách a hledali vysvětlení.

„Zachytili jsme vetřelce,” odpověděl kapitán stormtrooperů. „Přímo u reaktorového jádra. Zřejmě jsme u Kesselu nabrali jednu z těch pašeráckých lodí.”

„No a co si myslí, že dělají?” chtěl vědět Sivron.

„Podle našich senzorových kamer vystoupili z lodi dva lidé a podle toho, co jsme zatím byli schopni zjistit, se pokoušejí o nějakou sabotáž.”

Sivron se polekaně napřímil. „No tak je zastavte!” Vyškubl manuál Doxi-novi z rukou a začal otáčet stránky. „Použijte nouzový postup číslo -” Pokračoval v listování stránkami, mhouřil oči na odrážkované seznamy, otočil

«194 STAR WARS

ještě několik dalších stránek, až konečně knihu znechuceně odhodil. „No zkrátka použijte příslušný postup, kapitáne. Udělejte něco!”

„Máme jen několik mužů a ne moc času,” řekl kapitán. „Dám rozkaz dvěma spacetrooperům, aby se oblékli do skafandrů a osobně se o ty vetřelce postarali.”

„Ano, ano,” mávl Sivron drápatou rukou. „Detaily mě nezatěžujte. Prostě

to zařiďte.”

***

Lando nakláněl obličejový kryt obrovité přilby dopředu a dozadu, aby lépe viděl, ale skafandr wookieeské velikosti se kolem něj podivně a nepohodlně přehýbal. Musel se snažit dvakrát tak usilovně, jen aby zjistil, kterým směrem jde.

Magnetickými botami dupal po kovovém plášti válcovitého energetického jádra. Jádro, na jednom konci zašpičatělé jako vřeteno opatřené diamantově tvrdým hrotem, se dotýkalo dalšího hrotu, který se zvedal z jižního pólu Hvězdy smrti. Mezi oběma hroty praskal hvězdný oheň, jak v něm náboj postupně narůstal.

Skelet nosníků, přístupových potrubí, oddělených úseků, dočasných ubikací a skladišť kolem nich tvořil obrovskou klec. Třebaže byl prototyp velikosti malého měsíce, sám o sobě měl jen velmi nízkou přitažlivost. Lando se musel hodně snažit, aby udržel rovnováhu, a nechával magnetické boty určovat směr „dolů”.

„Musíme se dostat blíž k energetickým článkům,” zabzučel z malého sluchátka Marin hlas.

Lando hledal způsob, jak jí odpovědět, a nakonec přišel na to, jak mikrofon ve své přilbě zapnout. „Jak si přeješ. Čim dřív se zbavím těch náloží, tim budu šťastnější.” Povzdechl si částečně pro sebe, ale také kvůli Maře, „Jeden by řek, že zničit jednu Hvězdy smrti by člověku za celej život stačilo.” „Dávám přednost mužům, kterým jednou nikdy nestačí,” odvětila Mara. Lando, nejistý, jak si má její poznámku vyložit, zamrkal. Na tvář se mu vloudil široký úsměv.

Natáhl ruku v rukavici, aby Maru přidržel, a dál sestupoval po obrovském válcovitém jádru. Přitisknutý k silnému nosníku nad nimi visel vidlicovit* disk Falconu.

„Tady by to mohlo stačit,” řekla Mara a natáhla ruce. „Dej mi první nálož.” Lando se pohrabal v kryté bedně a vytáhl jeden tlustý disk. Mara ho sevřela ve vycpávané rukavici a sklonila se, aby ho připevnila ke kovovému trupu „Budeme postupovat kolem dokola a rozmístíme je po celé délce obvodu.” řekla a palcem zmáčkla synchronizační tlačítko. Nálož se rozzářila sedmi světly, která blikala pomalu jako tep srdce a čekala na konečnou aktivaci.

Nositelé Síly 195

„Až je všechny umístíme,” pokračovala Mara, „dáme si dvacet standardních minut. To by mělo stačit, abychom se včas dostali na Falcon a zmizeli odsud.”

Aniž čekala na jeho souhlas, začala Mara postupovat po obvodu zakřiveného reaktorového jádra. Otočila se, aby od něj převzala druhou nálož, kterou pevně přitiskla k plášti.

Lando cítil, jak proti jeho magnetickým botám pulzují slabé vibrace jádra. Nahromaděná energie se zdála neklidná, vzdouvala se, čekala, až bude uvolněna.

Zdálo se to trvat celou věčnost, než obešli celý obvod obrovského energetického jádra a než rozmístili všech sedm náloží. Když se dostali na místo, kde začali, naklonila se Mara k Landovi blíž, takže mohl skrz zakřivený obličejový kryt spatřit její tvář.

„Připraven, Calrissiane?”

„Jasně,” odpověděl Lando.

Stiskla aktivační tlačítko na prvním zařízení. Nálože po celém obvodu modře problikly a započaly odpočet.

„Zpátky k Falconu. Rychle,” zavelela Mara. Lando dusal za ní.

Po straně přilby o velikosti vědra zachytil koutkem oka pohyb a otočil tím směrem hlavu právě včas, aby spatřil zavalitý opancéřovaný skafandr impe-riálního spacetroopera. Nepřítel vypadal jako kolos AT-AT v lidské podobě, s vyztuženými spoji na loktech a kolenou, v těžkých botách -as drápy vibronožů v rukavicích. Jediným seknutím by spacetrooper mohl Landův skafandr proseknout a prudkou dekompresí ho zabít.

Spacetrooper vystoupil z přístupového průlezu v konstrukci nad jejich hlavami. Seskočil na energetické jádro a nechal nízkou přitažlivost, aby ztlumila jeho dopad. Těžké boty zazvonily o kov, když přistál přímo vedle Lan-da a Mary.

„Kde se tu vzal tenhle?” řekl Lando a uhnul, když na něj spacetrooper s vibronoži v rukavicích zaútočil. Lando se prohnul dozadu jako sliznatý strom pod náhlým náporem větru. Magnetické boty ho udržely na místě, ale on se vrhl opačným směrem. Vibronože zasvištěly kousek od jeho hrudi.

Mara zareagovala rychleji. Švihla prázdnou vycpanou bednou, ve které byly předtím nálože, a opřela se do úderu celou svou silou. Ostrá kovová hrana narazila do spacetrooperovy silné přilby.

Voják zvedl ruce a drápy z vibronožů kovovou krabici probodl. Mara jeho momentální dezorientace využila k tomu, aby se chytila Landa, přidala jeho hmotnost ke své a strčila do spacetroopera. Zatímco se snažil získat ztracenou rovnováhu, oddělila nohou od povrchu jednu jeho botu. Praštila do něj i přerušila magnetické uchycení jeho druhé boty. Voják se v mžiku uvolnil.

196 STARWARS

Spacetrooper, náhle nepřichycený k jádru, padal s hybností, kterou mu dodala síla Marina útoku. Škrábal po hladkém povrchu válcovitého trupu, aby našel oporu, a klouzal dolů k planoucím kontaktním hrotům. Vibronože v jeho rukavici zanechaly na kovu dlouhé stříbřité škrábance, ale nijak mu nepomohly.

Voják, neúprosně tažený dolů, zajel do planoucího výboje mezi kontaktními hroty a v modrozeleném výboji statické elektřiny se vypařil.

Nálože pokračovaly v odpočtu.

Lando vyslal signál. „Jsme na cestě, Hané, kamaráde. Postarej se, abysme mohli vyrazit.”

Když Lando ucítil skrz boty zachvění, vzhlédl a spatřil dalšího spacetroopera, jak se spouští z lávky dolů. Tenhle měl blasterovou pušku, ale Lando usoudil, že se ji v blízkosti energetického jádra neodváží použít.

Druhý voják zvedl pušku před sebe a naznačil jim, aby se vzdali, ale z jejich komunikátorů v přilbách se žádný hlas neozval. Lando přemýšlel, jestli je voják naladěný na jinou frekvenci, nebo jestli blasterovou pušku jednoduše pokládá za univerzální výrazový prostředek. „Slyší nás?” zeptal se Lando.

„Kdo ví. Zaměstnej ho. Čas nám běží.” Lando zamával rukama v rukavicích a ukázal dolů podél kovové masy na blikající nálože. Horečnatě zatře-potal dlaněmi a zeširoka rozpřáhl ruce, aby naznačil výbuch.

Zatímco se spacetrooper podíval jiným směrem, Mara se vymrštila vpřed, popadla hlaveň blasterové pušky a použila ji jako páku. Její hybnost při volném pádu vojáka odhodila do prostoru a vyslala ho v kotrmelcích vzhůru

zpátky k lávce.

„Jdeme. 0 něj se nestarej,” řekla Mara a vrátila se vedle Landa. „Musíme se dostat do Faiconu, než ty nálože vybuchnou.”

Namáhavě postupovali zpátky k lodi stále přichycené k podpěře. Za nimi se druhému spacetrooperovi podařilo natáhnout se a zachytit se jedné ze spleti chladících trubek, čímž svůj bezhlavý let zastavil. Znovu začal klesá; k energetickému jádru. Landa s Marou ignoroval a spěchal k náložím.

Lando cítil, jak se kolem něj Chewbaccův rozměrný nafouklý skafandi skládá a ztěžuje mu pohyb. Ohlédl se a spatřil spacetroopera, jak manipuluje s náložemi, ale věděl, že Mara je vzájemně propojila kyberzámkem. Spa cetrooper, kterému zbývalo už jen pár minut, s tím nic neudělá.

Necelou minutu před načasovanou explozí se Lando a Mara zavřeli ví Faiconu, právě když Han odpojil přistávací paži.

„Jsem rád, že jste se stavili!” řekl Han a okamžitě šlápl na akcelerátor.’.

*** Falcon se jako o závod hnal podél rovníku Hvězdy smrti zpátky ven. Poc světelné motory za ním bíle žhnuly.

Nositele Síly 19 7

Přeživšímu spacetrooperovi se podařilo dost coval s úzkostlivou pečlivostí, ale rychle. Všech:

budovanou laserovou svářečku, aby výbušniny od>traJ________________

blikající odhodil do volného prostoru.

Podařilo se mu zneškodnit šest ze sedmi náloží. Právě stál přímo i poslední a snažil se ji vypáčit, když přímo pod ním expodovala.

***

Venku, uprostřed vesmírné bitvy, admirál Daala skřípěla zuby. Hleděla na oslňující přestřelku a ve tváři se jí usadil trvalý výraz opovržení.

Útok neprobíhal dobře. Její síly se postupně vyčerpávaly. Už na začátku neměla stíhaček TIE mnoho. Většina jich zůstala v mlhovině Kotel, když se Daala s Gorgonou otočila, aby unikli explodujícím hvězdám. Zůstaly jí jen rezervy a většinu z nich povstalecké stíhačky zlikvidovaly.

Když se z plynů vysoko nahoře znovu vynořil prototyp Hvězdy smrti, projelo Daalou zachvění posvátné úcty. Zaradovala se nad obrovským ničivým potenciálem, který měla najednou k dispozici. Karta bitvy se obrátila - teď mohli tu povstaleckou sběř zničit.

Když ale zjistila, že prototyp řídí ten neschopný hlupák Tol Sivron, její naděje se vytratila. „Proč nevystřelí?” řekla. „Stačil by jediný výstřel a mohl by zničit všechny tři korvety i fregatu. Tak proč nevystřelí?”

Velitel Kratas stál vedle ní. „Nemám ponětí, admirále.”

Daala ho zpražila pohledem, aby mu dala najevo, že od něj žádnou odpověď neočekávala. „Tol Sivron nikdy za celý svůj život neprojevil žádnou iniciativu,” řekla. „Měla jsem tušit, že ani teď od něj nelze čekat, že svou povinnost splní. Zdvojnásobte nápor na stanici. Ukážeme Tolu Sivronovi, jak se to dělá.”

Přivřela třpytivé oči a rozhlédla se po můstku. „Dost cvičení,” řekla. „Nastal čas zničit stanici Chřtán jednou provždy. Zahajte palbu!”

Kapitola

37

V řídícím středisku stanice Chřtán udeřila technická pěstí do ovládacího pultu. „Štíty selhávají, generále Antillesi!” oznámila.

Další inženýr, růžovolící a odfukující, vběhl z chodby dovnitř. Pot mu lepil vlasy k čelu a modré oči se mu leskly zděšením. „Všechno tohle bombardování vyřadilo provizorní chladící systémy, které jsme nainstalovali do reaktorového asteroidu! Nikdy nebyl určený k tomu, aby vydržel takovou zátěž. Reaktor zanedlouho exploduje - a tentokrát není žádná možnost ho vyspravit.”

Wedge zaťal zuby a pohlédl na Qwi. Stiskl jí ruku. „Vypadá to, že Daale ušetříme tu námahu,” řekl. „Čas se evakuovat.”

Vedle něj stojící Luke se prudce otočil. „Počkat! Kde je Kyp?”

Ale mladý muž byl pryč.

„To nevím,” odpověděl Wedge, „ale zrovna teď nemáme čas ho hledat.” #

Kypu Durronovi divoce bušilo srdce, ale použil jediský uklidňující cvik a přinutil se, aby se uvolnil. Potřeboval, aby jeho ústrojí pracovala účinně, dávala mu sílu tam, kde potřeboval, a nedovolila ani strachu ani vyčerpání. aby ho zdržovaly.

Vřava poplachu a útoku z vnějšku otřásala celou stanicí. Novorepublikoví vojáci pobíhali chodbami, sbírali vybavení a hnali se zpátky ke svým transportům.

Nikdo se nezastavil, aby Kypovi věnoval jediný pohled; kdyby se snad někdo obtěžoval se ho na něco vyptávat, použil by jednoduchý jediský trik, ab» odvedl jeho pozornost, zamlžil mu paměť, přiměl ho myslet si, že ho nikd) neviděl.

Nositelé Síly 193

Kypa těšilo, že mistr Skywalker jeho zmizení nezaregistroval. Když se náhle objevil prototyp Hvězdy smrti a bombardování Gorgony neustávalo, Kyp věděl, co musí udělat.

Věděl také, že se ho mistr Skywalker pokusí zastavit, a na to Kyp neměl čas.

Když vklouzl do chodby, využil svých schopností - světlé strany, jak vroucně doufal -, aby odvedl pozornost všech přítomných. Zahalil své myšlenky a vypjaté emoce. Pokud se mistr Skywalker nepokusí bezprostředně zjistit, kde se Kyp nachází, zůstane v chaosu nepovšimnut.

Zatímco běžel, tempo bitvy venku zesílilo. Poznal, že stanice už moc dlouho nevydrží. Kdyby se Hvězdě smrti podařil jen jediný výstřel, byli by všichni v okamžiku mrtví. To byla v současnosti ta nejaktuálnější hrozba.

Uháněl kamennými chodbami do údržbářského oddělení, kde přistál s Drtičem sluncí, a vzpomněl si, jak s Hanem prchali skrz kesselské doly na koření. Při vzpomínce na Hana ho bodlo u srdce.

Hvězda smrti se znovu objevila ve středu Chřtánu, ale Kyp nikde nespatřil žádné známky po Millennium Falconu. Znamenalo to, že je Han mrtvý, že byl během pokusu o sabotáž zabit?

Kypovým prokletím byla impulzivnost - činil rozhodnutí a jednal podle nich, aniž uvažoval o následcích. Právě v tom teď ale spočívala jeho síla. Musel bojovat proti smrtelným nepřátelům Nové republiky a nemohl hloubat a přemítat nad konečnými důsledky svých činů.

Věděl, že rozhodně měl co napravovat. Naslouchal temným učením Exa-ra Kuna. Ochromil svého učitele a mistra Jedi. Úplně vymazal paměť Qwi Xux. Ukradl Drtič sluncí a zničil celé hvězdné soustavy… způsobil smrt svého bratra Zetha.

Teď udělá všechno, co bude v jeho silách, aby zachránil své přátele - ne pouze proto, aby ukonejšil své svědomí, ale protože si zasloužili žít a pokračovat v boji za svobodu v galaxii.

Kyp upřeně hleděl na olejnatý kovový povrch fasetových ploch Drtiče sluncí. Kvantový plášť odrážel světlo v podivných úhlech, deformoval ho a dával superzbrani vzezření, jako by byla vyleštěná zpomaleným světlem.

Třesoucíma se rukama sevřel příčky žebříku a vystoupal vzhůru. Po těch samých příčkách šplhali i Han Sólo s Chewbaccou, aby se dostali do Drtiče sluncí a unikli ze stanice. Kypův bratr Zeth se po nich pokoušel vytáhnout na palubu, než hvězda Caridy explodovala - ale neuspěl.

Kyp zabouchl poklop, jako by se od zbytku galaxie uzavíral už navždy. Nevěděl, jestli ještě někdy uvidí svět venku, jestli se vrátí na Coruscant, jestli vůbec ještě bude mluvit s Hanem Sólem nebo s mistrem Skywalkerem.

Svezl se do pilotního sedadla a jediskou technikou takové myšlenky zahnal. Jen před několika málo hodinami s Lukem cestoval v Drtiči sluncí a ja-

200 STAR WARS

ko poklidní společníci spolu hovořili o svých životech a nadějích. Teď Kyp nemohl myslet na nic jiného než na manipulaci s jednoduchým řízením Drtiče sluncí.

S pomocí repulzorů zvedl špičaté plavidlo nad zem a navedl ho dlouhým odletovým tunelem do volného vesmíru, kde zuřila bitva.

Blížil se k obrovité kulové kostře Hvězdy smrti. Kyp poznal účinnost ultra-silného pláště Drtiče sluncí, když s ním Han Sólo plnou rychlostí prolétl skrz velitelskou věž Hydry - ale ani kvantový plášť by určitě nevydržel výstřel ze superlaseru Hvězdy smrti.

Kypovi zbývala dvě rezonanční torpéda, která byla schopná odstartovat supernovu. Pochyboval, že by nosníková struktura prototypu dala kritickou hmotu, ale přímý zásah by přesto mohl vyvolat znatelnou řetězovou reakci.

Jako pouhá špendlíková hlavička na pozadí nekonečného plátna křiklavě barevných plynů kolem černých děr Chřtánu vyrazil se zrychlením vpřed.

A pak z energetického jádra ve středu Hvězdy smrti zčistajasna vyšlehl jasný oranžovobílý květ slabého výbuchu. Vzápětí nato vylétl ze superstruktury v opačném směru Millennium Falcon a stále zrychloval.

S hřejivým pocitem hluboké úlevy a triumfu věděl, že Han Sólo žije! Ted mohl Kyp zaútočit na poškozenou Hvězdu smrti bez váhání. A pak půjde po Daale.

Aktivoval zaměřující a zbraňové systémy. Svými jediskými smysly pod sebou ucítil vzedmutí energie v toroidním generátoru torpéd - energie dostatečné k tomu, aby dokázala trhat hvězdy.

Ještě jednou a naposledy ji musel použít. ***

Výbuch na energetickém jádru vychýlil celou Hvězdu smrti z její osy. Jediný spacetrooper, který se snažil nálože zneškodnit, byl odmrštěn dozadu, roztrhaný na kusy plastocelového brnění a sežehlých kostí.

Nálož rozštípla kus pláště a prorazila do válcovitého jádra širokou trhlinu, ze které vytryskl proud radioaktivního ohně.

Hlavové výrůstky Tola Sivrona se narovnaly vztekem. „Nařídil jsem těm dvěma spacetrooperům, aby tu sabotáž zastavili!” Prudce se otočil k deva-ronianskému diviznímu vedoucímu. „Yemme, poznamenejte si jejich služební čísla a zaneste do jejich složek zvláštní disciplinární záznam!”

Zabubnoval drápy o opěrku křesla a konečně si vzpomněl říct: „AchJ a hlaste mi odhady škod.”

Doxin přeběhl k přístrojové desce s údaji o stavu a otevřel vizuál. „Z toho, co vím z technických schémat, pane direktore, to vypadá na relativně nepodstatné proražení energetického jádra. Můžeme to opravit, než míra ra—

Nositelé Síly 201

diace vzroste na příliš vysokou úroveň. Je ale dobře, že nevybuchlo víc náloží než ta jedna. Jinak bychom to nebyli schopni zvládnout.”

Kapitán stormtrooperů už stál na nohou a drmolil rozkazy do vysílačky ve své přilbě. „Už jsem poslal plnou četu vojáků, aby se oblékli do skafandrů, pane. Informoval jsem je, že na jejich vlastní bezpečnosti nezáleží.”

„Výborně, výborně,” řekl Tol Sivron nepřítomně. „Za jak dlouho budu moct znovu vystřelit?”

Stormtrooper zkoumal panely. Bílá plastocelová přilba zakrývala všechny stopy jakéhokoli výrazu. „Spacetroopeři jsou ve skafandrech a na cestě. Právě teď sestupují po lávkách.” Upřel bezvýrazné černé očnice na Sivrona. Jestli budou opravy probíhat podle plánu, budete moci vystřelit do dvaceti minut.”

„Tak jim řekněte, ať si pospíší,” řekl Sivron. „Jestli Daala zničí stanici Chřtán dřív než já, budu se velice zlobit.”

„Ano, direktore,” řekl kapitán.

Tol Sivron sledoval, jak Millennium Falcon mizí mezi ostatními loděmi, které v Chřtánu bojovaly, a doutnal v něm vztek. Všiml si novorepublikových lodí, které přepadly a dobyly jeho zařízení. Všiml si velkého seskupení planetoidů, kde strávil tolik let své kariéry. A pak spočinul pohledem na hvězdném destruktoru admirála Daaly. Daaly, kterou nenáviděl a která v čase nejvyšší nouze opustila jeho i své povinnosti.

Tol Sivron si pro sebe mumlal a neklidně se ve velitelském křesle vrtěl. „Tolik cílů,” posteskl si, „a tak málo času.”

Kapitola

38

Bitvou zjizvený hvězdný destruktor prolétl nad slábnoucími ochrannými štíty stanice Chřtán tak nízko, až Lukovi instinkt velel přikrčit se. Složitá změť trupu Gorgony se nad stropními okny valila jako nekončící řeka a dokazovala, jak nesmírně obrovská ta bitevní loď doopravdy je.

„Štíty právě selhaly úplně,” oznámil jeden z techniků. „Další nálet už nevydržíme a reaktorový asteroid se začíná přehřívat nad kritickou mez!”

Wedge zapnul celostaniční interkom a křičel do něj rozkazy. Jeho hlas se rozléhal labyrintem chodeb v seskupených asteroidech stanice. „Poslední výzva k evakuaci. Všichni do transportů. Hned! Máme jen pár minut na to. abychom se odtud dostali.”

Alarm nějakým způsobem ještě zesílil. Luke se otočil a následoval vojáky běžící ke dveřím. Wedge popadl Qwi za tenkou bílou paži, ale ta se bránila a v hrůze třeštila oči na obrazovky počítače. „Podívej!” ukázala. „Co to dělá? To nemůže!”

Wedge se zastavil a pohlédl na proudy dat, které se velkou rychlostí míhaly po obrazovce. Přivřel oči a spatřil probleskující obrazy technických schémat, návrhů zbraní, data z testů.

„Admirál Daala musela znát heslo direktora Sivrona,” křičela Qwi. „Stahuje zálohy dat, které se nám nepodařilo rozlousknout. Nahrává si všechny informace o zbraních!”

Wedge chytil Qwi kolem pasu, odtrhl ji od terminálu a hnal ji ke dveřím. „S tím teď nic nenaděláme. Musíme se odsud dostat.”

S členy útočného oddílu v čele běželi chodbami. Qwiiny pírkovité vlasy za ní vlály a třpytily se v prudké bílé záři světelných panelů.

Nositelé Síly 203

Wedge si připadal, že je toho na něj příliš, a napětí v něm stoupalo, jako by nějaký jeho vnitřní chronometr odpočítával vteřiny do exploze křehkého reaktorového asteroidu, do příštího útoku admirála Daaly, do okamžiku, kdy celá stanice rozkvete v oblak doběla rozžhavených trosek.

Wedge ostatně nikdy generálem být nechtěl. Byl dobrý stíhací pilot a wingman. Letěl po Lukově boku šachtou na první Hvězdě smrti a vedle Landa Calrissiana letěl zničit tu druhou.

Jeho zatím nejlepším pověřením bylo doprovázet půvabnou Qwi Xux. Dokonce i když byla vystrašená a plná úzkosti, vypadala Qwi exotická a krásná. Toužil ji obejmout a utěšit; ale to mohl udělat až na palubě transportu cestou zpátky na Yavaris. Jestli se odsud okamžitě nedostanou, všichni zahynou.

Zatímco prchající vojáci přebíhali přes odletovou plochu, jeden transport ohlásil, zeje plný. Wedge popadl komlink. „Leťte, leťte! Nečekejte na nás!”

Vyběhli po rampě do jiného čekajícího raketoplánu. Zbylí vojáci se rozdělili a zaujali místa na sedadlech. Wedge se na vteřinku zdržel, aby se ujistil, že si Qwi našla bezpečné místo a připoutala se. Luke vyrazil do pilotní kabiny, hodil sebou do křesla kopilota a zapojil podsvětelné motory.

Wedge se naposledy ohlédl k oddělení pro pasažéry, aby se přesvědčil, že všichni mají přinejmenším blízko k tomu, aby byli usazení. „Zavřete dveře!” křikl.

Jeden z poručíků udeřil dlaní do ovládání průlezu. Rampa se jako zatahující se hadí jazyk s netrpělivým zasyčením zasunula. Dveře se uzavřely.

Wedge se ani nezdržoval připoutáváním do křesla a zvedl transport z přistávací plochy. S jekotem zrychlení vyrazila transportní loď pryč od umírající stanice Chřtán.

***

Velitel Kratas vybíhal nahoru k pozorovací plošině můstku a jeho kroky zněly jako bušení kladiva do plechu. Admirál Daala se v napjatém očekávání příznivého hlášení otočila.

Kratas se snažil zachovat si klidný vzhled, ale idiotský škleb se mu ze rtů úplně vymazat nepodařilo. „Přenos byl úspěšný, admirále. Stáhli jsme veškeré záložní soubory z počítačového jádra Chřtánu.” Ztišil hlas. „Měla jste pravdu. Direktor Sivron se nikdy neobtěžoval změnit své heslo. Stále používal to, které jste získala před deseti lety.”

Daala si odfrkla. „Sivron byl neschopný ve všech ohledech. Proč by se teď měl najednou změnit?”

Většina jejích stíhačů TIE byla úplně zničena. Žádný z turbolaserů na pravoboku nebyl funkční. Motory pracovaly na pouhých čtyřicet procent účinnosti a mnoho systémů se nebezpečně přehřívalo.

SQ4

STAR WARS

Nositelé Síly 205

Nikdy nepočítala s tím, že bitva potrvá tak dlouho. Měla v úmyslu povstalecké síly rozdrtit a pak beze spěchu zlikvidovat zbytky nepřítele. Nechápala, proč Sivron a jeho Hvězda smrti nic nepodnikli. Ale nakonec se podařilo alespoň něco. Zachránila cenná data z počítačů stanice Chřtán.

Daala pozorovala, jak ze seskupení asteroidů pod nimi prchají pěchotní transporty, ale považovala je za bezvýznamné cíle.

„Štíty stanice jsou úplně na nule,” hlásil poručík z taktického stanoviště.

„Výborně,” řekla úsečně. „Otočte loď. Provedeme závěrečný nálet.”

„Promiňte, admirále,” přerušil ji Kratas. „Z asteroidu s reaktorem zaznamenáváme anomální údaje. Vypadá to, že utrpěl velké škody a je vysoce nestabilní.”

Daale se rozjasnila tvář. „Á, výborně. Zaměříme se na něj. Možná ten reaktor odvede většinu ničivé práce za nás.”

Vyhlédla z velitelské věže ven a spatřila oceán křiklavě barevných plynů obklopující nekonečně černé body. Gorgona se otočila a zamířila ke stanici Chřtán.

„Vpřed na plný výkon,” rozkázala Daala, stojící na svém stanovišti a s rukama v rukavicích sepnutýma za zády. Vlasy barvy mědi za ní splývaly jako rozstřikující se láva. „Opakujte palbu, dokud nebude stanice zničena - anebo dokud se naše turbolaserové baterie nevyčerpají.”

Nemotorně se pohybující loď nabírala rychlost a Gorgona se zrychlením vyrazila kupředu, aby naposledy zaútočila.

Wedge zapnul komunikační zařízení, aby se spojil s novorepublikovou flotilou. Se zašifrováním si hlavu nelámal - i kdyby císařští dokázali jeho vysílání dekódovat, stejně by neměli čas cokoli podniknout.

„Všem stíhačům, přeskupte se a vraťte se na Yavaris. Připravte se k ústupu. Opouštíme Chřtán. Máme všechno, pro co jsme přiletěli.”

Velká fregata visela v prostoru jako ježatá zbraň a čekala, aby přijala eskadry stíhaček. X-wingy a Y-wingy provedly otočku, přerušily vesmírné souboje a vydaly se zpět ke svým mateřským lodím. Wedge zamířil k Yavaris. Čtvercové ústí spodního hangáru fregaty svítilo atmosférickým silovým polem jako dveře otevřené na uvítanou.

Náhle se bez varování z nějakého místa mimo Wedgovo zorné pole přiřítily čtyři TIE Fightery s plochými křídly a nemilosrdně pokropily příď transportního raketoplánu laserovými výboji.

Než stačil Wedge zareagovat, přilétl zleva útočný raketoplán s imperiál -ním značením a z předních těžkých blasterových děl chrlil proud střel. Útok piloty TIE zaskočil. Rozlétli se do stran a rozptýlili se. Dva z nich, snažící se

dostat z dostřelu, se navzájem srazili. Další dva podlehli soustředěné palbě a explodovali v roztavené trosky.

Wedge na otevřeném kanálu uslyšel hlasitý, vítězoslavný wookieeský řev, který doprovázelo mručení a výkřiky z pasažérského oddělení útočného raketoplánu. Přerušil je afektovaný kovový hlas See-Threepio: „Chewbacco, přestaň se už prosím předvádět! Musíme se dostat zpátky na Yavaris.”

Luke přepnul komunikační panel. „Díky, chlapci.”

„Pane Luku!” vykřikl Threepio. „Co tu děláte? Musíme se odsud dostat pryč!”

„To je na dlouhé vyprávění, Threepio. Přesně o to se teď usilovně snažíme.”

Na opačné straně Chřtánu se Gorgona otočila a vyřítila se na nechráněnou stanici jako splašená bantha. Motory na zádi jí šlehaly plamenem jasným jako hvězda. Přední sekce hvězdného destruktoru dštila krupobití zelených turbolaserových výbojů, které v ostrém úhlu dopadaly na seskupené asteroidy stanice. Když teď byly štíty zařízení dole, vytryskl do vesmíru ionizovaný kamenný prach.

Daala pálila zas a znovu a ve zjevně sebevražedném náletu nabírala rychlost. Paprsky bušily do stanice a zasahovaly jeden asteroid za druhým. Kovové spojnice se vypařily, transpariocel se tříštila a vybuchovala ven do vesmíru.

Gorgona se nezadržitelně řítila vpřed, až - právě když přelétala nad stanicí v nejtěsnější vzdálenosti - útok prorazil úsek, kde byl uložen nestabilní reaktor.

Wedge a Luke, sedící v pilotní kabině pěchotního transportu, sebou oba škubli, když celá stanice Chřtán jako miniaturní hvězda v oslnivém záblesku náhle vybuchla. Střed Chřtánu se zaplnil žhnoucím očistným ohněm.

Ven do prostoru se řinula prudká záře a průzory jejím působením automaticky ztmavly. Wedge, spoléhající se na ovládání navigačního počítače, letěl poslepu k čekajícím novorepublikovým lodím.

Když mu konečně pročistil zrak, ohlédl se zpátky ke stabilnímu místu, které bývalo domovem nejsofistikovanější imperiální laboratoře pro vývoj zbraní. Spatřil jen doširoka roztažené mračno rozdrobených balvanů a doutnající plyny v šířící se vlně po explozi. Nakonec trosky pomalu odplují tak daleko, že je některá z černých děr stáhne do nekonečna.

A když záře zeslábla a hořící plyn se rozptýlil, nespatřil ani stopu po ad-lirálu Daale nebo jejím posledním hvězdném destruktoru.

Kapitola

39

Oddíl spacetrooperů odsouzených k záhubě se jako stroje přichytil k proražené stěně energetického jádra Hvězdy smrti. Vyvěrala z něj intenzivní radiace, která jim ztmavila obličejové kryty tak, že sotva viděli, a pomalu spé-kala jejich systémy podpory života.

Jak pod prudkým neviditelným náporem slábli, pohybovali se pomalu a zápolili v nízké gravitaci se silnými kovovými pláty. Používali rychlosvářecí lasery, aby přes trhlinu přidělali záplaty, a zpevňovali je, aby vydržely nárůst energie.

Ovládací skříňka jednoho ze spacetrooperů sršela modrými blesky. Všechny obvody skafandru se rozbily a muž ve strašidelném tichu tloukl kolem sebe. Pohyby jeho paží se postupně zpomalovaly, až se nakonec jen volně vznášel. Jeden z ostatních zaujal jeho místo a ztraceného druha si nevšímal. Všichni už dostali smrtelnou dávku radiace. Věděli to, ale jejich výcvik byl důkladný: žili, aby sloužili Impériu.

Jeden z vojáků dokončil v nejžhavějším bodu trhliny poslední svar. Na kůži mu naskákaly puchýře. Nervy měl odumřelé. Oči a plíce mu krvácely. Ale přinutil se dokončit úkol.

Svary ve studené prázdnotě vesmíru okamžitě ztuhly. Spacetrooper bublavým hlasem a s plícemi plnými kapaliny vydechl do vysílačky v přilbě: „Mise splněna.”

Se systémy podpory života selhávajícími a těly už tak zpustošenými smrtící radiací se potom zbylí vojáci jako jeden muž pustili energetického jádra. Jako padající hvězdy klesali volným pádem k zářícímu výboji energie.

***

Prvotní reakce Tola Sivrona na úplné zničení stanice Chřtán a ztrátu Gorgony byla rozmrzelost a zklamání.

Nositelé Síly 207

„Stanice měla být můj cíl,” stěžoval si. Propaloval ostatní vedoucí divizí pohledem. „Jak mohla Daala něco takového udělat? Já mám Hvězdu smrti; ona ne.”

Když tlaková vlna a světelný odraz po obrovské explozi zeslábly a opadly, Tol Sivron viděl, jak se povstalecká flotila seskupuje, aby unikla ze Chřtánu.

Povzdechl si. „Asi bychom měli svolat další poradu, abychom prodiskutovali alternativy.”

„Pane!” vyskočil na nohy kapitán stormtrooperů. „Náš reaktor je nyní provizorně opraven. Ztratil jsem devět dobrých spacetrooperů, abych zbraň znovu zprovoznil. Myslím, že bychom ji měli použít. Povstalecká flotila ustupuje. Když nebudeme jednat rychle, ztratíme je. Vím, že je to nestandardní postup, direktore, ale na poradu nemáme čas.”

Sivron, náhle nejistý, těkal pohledem ze strany na stranu. Nelíbilo se mu, když ho tlačili k unáhleným rozhodnutím. Příliš mnoho věcí by se mohlo pokazit, kdyby nezvážili všechny důsledky. Ale kapitánova poznámka měla něco do sebe.

„Dobrá tedy, provizorní nouzové opatření. Rozhodneme ve výboru - máme použít superlaser k útoku na povstalecké jednotky? Doxine, jak hlasujete?”

„Souhlasím,” řekl podsaditý divizní vedoucí.

Tol Sivron se otočil k ženě s obličejem jako sekyra. „Golando?”

„Vzhůru na ně.”

„Yemme?”

Devaronian přikývl. Jeho rohy se trhaně pohybovaly nahoru a dolů. „V hlášení bude mnohem lépe vypadat, když bude rozhodnutí jednomyslné.”

Sivron to uvážil. „Jelikož Wermyn už s námi není, budu zde jednat jako jeho zástupce a odevzdám svůj hlas spolu s jeho. Rozhodnutí je tedy přijato jednohlasně.” Kývl na Yemma. „Prosím, abyste to zaprotokoloval.”

„Direktore,” přerušil ho kapitán stormtrooperů, „povstalecká flotila odlétá. Jedna z korvet už vstoupila do Chřtánu.”

„Kapitáne, vy jste tak netrpělivý!” štěkl Sivron. „Copak nevidíte, že už jsme se usnesli? Teď nastal čas rozhodnutí uskutečnit. Pokračujte a určete první cíl.”

Zamžoural malýma očkama a zahlédl jednu corellianskou korvetu, jak nehybně visí v prostoru. „Co tamhleta?” ukázal Sivron. „Vypadá, že je buď poškozená, nebo nastražená jako past. Nelíbí se mi - a krom toho je to nehybný cíl. Můžeme ji využít ke kalibraci zaměřovačích mechanismů… když jste posledně minul celou planetu.”

„Jak si přejete, direktore.” Stormtrooper předal instrukce týmu střelců v palebné sekci.

„Navrhuji vystřelit pouze s poloviční intenzitou, pane direktore,” řekl Do-xin, který si prohlížel technické údaje. Jeho lysé temeno se opět zvrásnilo…Dokonce i se sníženým výkonem bude superlaser Hvězdy smrti na zničení obyčejné bitevní lodi více než dostačující. Takto bychom mohli zvládnout

208 STAR WARS

několik výstřelů, aniž bychom příliš rychle vyčerpali zásobu energie. Mezi jednotlivými výstřely nebudeme muset tak dlouho čekat.”

„To je dobrý nápad, pane divizní vedoucí,” řekl Sivron, který se šklebil očekáváním. „Moc rád bych vystřelil víc než jednou.”

Dole v palebné sekci se mezitím nad roztaženou řadou ovládacích pultů skláněli střelci a jejich prsty se hbitě pohybovaly po řadách jasně svítících čtverců, aby vyvolali zaměřovači kříž a umístili ho na korvetu odsouzenou k zániku.

„Pospěšte si s tou palbou,” zněl z reproduktorů hlas Tola Sivrona. „Chceme ještě stihnout druhý výstřel po těch dalších lodích, než všechny odletí.”

Dělostřelci společně zaostřili sekundární paprsky laseru a zatáhli za páky, aby vypustili energii zadržovanou v energetickém jádru.

Po celé délce zaměřovačích trubic vyšlehly široké paprsky spalující energie. Ty se skrz zaměřovači oko slily ve smrtící kopí, které udeřilo přesně na cíl.

Vyřazená corellianská korveta byla tak nepatrná, že z ničivé síly absorbovala jen málo. Paprsek prošel skrz odpařený vrak a pokračoval do závojů Chřtánu.

„Výtečně!” liboval si Sivron. „Vidíte, jak to vypadá, když následujete správný postup? Teď zaměřte tu fregatu. Chci vidět, jak vybuchne.”

„Máme dostatečné rezervy energie na několik dalších výstřelů,” řekl kapitán.

Pak se přes jejich zaměřovači průzor mihl maličký hranatý bod, na první pohled tak nevýznamný jako komár, ale přesto se nepřestával přibližovat. Jeho trup se oslnivě leskl odraženým světlem. Malá loď spustila ze svých směšně neúčinných obranných laserů na Hvězdu smrti palbu.

„Co to bylo?” řekl Sivron. „Přibližte to.”

Golanda zvětšila projekci na obrazovce a zamračila se. Její obličej vypadal tak odporně, že by jím mohla rozbíjet planety. „Myslím, že je to jeden z našich vlastních vynálezů, direktore Sivrone. Možná ho sám poznáte.”

Jak hleděl na protáhlé plavidlo ve tvaru střepu, hlavové výrůstky se mu zacukaly. Samozřejmě si ho pamatoval - nejen podle funkčního modelu, který kdysi viděl, ale ze všech těch hlášení o postupu prací a z počítačových simulací, které mu během let jeho vývoje dodala jeho tvůrkyně, Qwi Xux.

„Drtič sluncí,” řekl. „Ale ten patří nám!”

Toroidní generátor rezonančního pole zavěšený na spodní části dlouhého hrotu žhnul plazmovým ohněm.

„Otevřete kanál,” poručil Tol Sivron. „Chci mluvit s tím, kdo to řídí. Haló, haló? Máte ve svém držení odcizený majetek, který patří stanici Chřtán. Žádám vás, abyste ho okamžitě vydal náležitým imperiálním orgánům.” Založil si ruce na prsou a čekal na odpověď.

Pilot Drtiče sluncí odpověděl tím, že na Hvězdu smrti odpálil jedno z torpéd inicializujících supernovu.

Nositelé Síly SOS

Kyp ignoroval pompézní výstup twi’leckého administrátora a s pocitem zadostiučinění stiskl odpalovací tlačítko. Sledoval, jak ze spodní části Drtiče sluncí vystřelil vysokoenergetický projektil a ponořil se do nitra prototypu, hluboko do složité kostry kovových nosníků.

Rezonanční torpédo se zavrtávalo hlouběji a hlouběji a odpařovalo nosníky, až konečně zasáhlo silnější hlavní vzpěry, které se při dezintegraci zpěnily.

Torpédo uvolnilo záplavu energie, která uvnitř pevné superstruktury spustila malou řetězovou reakci, štěpila atomová jádra a vytvořila oblouk šířícího se rozkladu. Nosníky se vypařovaly v rozšiřující se díru, která se těžkou kostrou prožírala dál a dál.

Ale Kypová euforie se vytratila, když se řetězová reakce zpomalila a posléze se úplně zastavila. Skeletová Hvězda smrti neměla dostatek hmoty, aby samovolně pokračovala v dezintegraci.

Zničil slušnou část podpůrné kostry v jednom sektoru prototypu, ale to nestačilo.

Kyp znovu aktivoval zbraňové panely a připravil se k palbě. Mohl Hvězdu smrti zničit kousek po kousku, kdyby to nešlo jinak. Když ale pohlédl na panel, polekaně zaznamenal, že mu zbývá už jen jediné torpédo.

S chmurným výrazem ve tváři se blížil k prototypu. Bude se muset postarat, aby ten poslední výstřel stál za to.

***

Han Sólo otočil Millennium Falcon v oblouku čelem vzad a pokusil se zjistit, kolik škod na energetickém jádru Hvězdy smrti nálože napáchaly.

Byl zklamaný. Očekával, že uvidí, jak kostra prototypu rozkvétá do fantastického ohnivého květu, ale místo toho se zdálo, že nálože selhaly a nechaly po sobě jen slábnoucí plamen uprostřed.

Loď několik dalších okamžiků plula vesmírem a Mara s Landem si zatím svlékali skafandry.

„A co budeme dělat teď?” zeptal se Han, když se k němu konečně připojili v kokpitu.

Lando pohlédl na Hvězdu smrti, která se za nimi scvrkávala v černé dálce. „Možná bysme se měli letět podívat, jestli Wedge -“

Najednou stanici Chřtán a Gorgonu pohltil oslňující záblesk a všechno naráz vybuchlo.

„Pozdě,” řekla Mara.

„Proč jen takhle nemohla vybouchnout Hvězda smrti?” zabědoval Lando.

„Třeba jsme alespoň způsobili nějaký trvalý škody,” řekl Han optimisticky. Ale vzápětí všichni sborově zasténali, když z Hvězdy smrti vyšlehl zelený paprsek a zničil jednu korvetu z ustupující novorepublikové flotily.

210 STAR WARS

„Tolik k trvalým škodám,” komentovala Mara.

„Ta Hvězda smrti působí nějaký škody, a to pořádný!” řekl Lando.

„Počkat,” řekl Han, který se ohlédl zpátky po Hvězdě smrti a přimhouřil oči. „Leť blíž.”

„Blíž?” řekl Lando nevěřícně. „Nezbláznil ses?”

„To je Kyp,” řekl Han, když Drtič sluncí proletěl Hvězdě smrti přímo před nosem a odpálil do superstruktury jedno z torpéd plných statické elektřiny.

„Jestli si to chce rozdat s Hvězdou smrti, musíme mu pomoct,” prohlásil Han.

#

Drtič sluncí zamířil ke gravitačním stěnám Chřtánu a Tol Sivron nařídil, aby Hvězda smrti malou, leč smrtící loď sledovala.

„Zaměřte ji,” poručil. „Vymažeme ji z vesmíru stejným způsobem, jako tu povstaleckou loď.”

„Pane,” řekl kapitán stormtrooperů, „zaměřit cíl, který je tak malý a pohybuje se tak rychle -“

„Tak se přibližte natolik, abyste nemohl minout,” odsekl Sivron., Jediné z jeho torpéd rozežralo jedenáct procent naší superstruktury! Další takové ztráty si nemůžeme dovolit. Jak to vysvětlíme, až se dostaneme zpátky do Impéria?”

„Možná že právě to je dobrý důvod, proč se od Drtiče sluncí držet co nejdál,” namítl kapitán.

„Nesmysl! Jak by to vypadalo v hlášení?” řekl Sivron a nahnul se dopředu. „Dostal jste rozkaz, kapitáne.”

Rovníkové pohonné jednotky zvýšily výkon a postrčily masivní skeletové plavidlo, které se pouštělo do pronásledování míhající se superzbraně, k větší rychlosti.

„Palte, jakmile zaměříte cíl,” řekl Sivron.

Hvězda smrti stále zrychlovala a maličký Drtič sluncí zpomalil, jako by se jí posmíval.

Jak se blížili k jedné z bezedných singularit, teplota plynů ve vnějším obalu Chřtánu začala stoupat. Drtič sluncí poletoval sem a tam, střílel ze svých drobných laserů, tu a tam zničil nějakou menší vzpěru a působil jen zanedbatelné škody. Hvězda smrti musela zápolit s gravitací nedaleké černé díry.

„Co se děje?” ptal se Tol Sivron střelců netrpělivě přes interkom. „Čekáte, až si na součástech jeho motoru budete moct přečíst sériová čísla?”

Hvězda smrti znovu vystřelila. Zelený paprsek, mířící z maximální blízkosti přímo na Drtič sluncí, proťal vnější chuchvalce shluku - ale laser, ohýbaný mocným působením černé díry, se stočil doleva. Zelený paprsek se svinul do spirály jako kulička padající do výlevky.

Nositelé Síly 211

„Minul jste! Jak jste mohl minout?” vykřikoval Tol Sivron. „Kapitáne, předejte mi řízení. Budu Hvězdu smrti ovládat sám. Vaše neschopnost mě už unavuje.”

Všichni divizní vedoucí na Sivrona náhle zděšeně pohlédli. Kapitán stormtrooperů se ve svém sedadle pomalu otočil. „Jste si jistý, zeje to rozumné, direktore? Chybí vám zkušenosti -“

Sivron si založil ruce na prsou. „Četl jsem postupy a sledoval, jak to děláte. Vím všechno, co potřebuju vědět. Ihned mi předejte to řízení. To je manažerská direktiva!”

Sivron vycenil zuby v očekávání a začal vydávat rozkazy, kterými Hvězdu smrti řídil. „Teď to skončíme, jak se patří,” řekl.

**#

Jako ochočený floozam na řemínku, pomyslel si Kyp, když letěl k černé díře. Hvězda smrti následovala každý jeho pohyb.

Otočil se opačným směrem a jako šíp vyrazil zpátky k prototypu. Zvýšil rychlost a aktivoval ovládání zbraní. Pod ním se otáčelo bludiště kovových nosníků a příčných výztuh - a on vypustil své poslední rezonanční torpédo. Planoucí oblak plazmy se prokousával vnějšími vrstvami prototypu a vvrv-val do něj stále se rozšiřující kruhy destrukce.

Poslední výstřel by je měl dohnat k panice. Hvězdu smrti to sice úplně ne-zmrzačilo, ale pouze prototyp vyřadit z provozu by stejně nikdy nestačilo. Musel se pokusit dosáhnout úplného vítězství.

Zatímco se řetězová reakce spuštěná posledním torpédem vytratila do ztracena, prohnal se Kyp nad kovovým horizontem Hvězdy smrti a jako o závod se řítil k nejbližší černé díře Chřtánu.

Použil palubní taktické systémy, aby přesně stanovil polohu horizontu událostí - hranice, z níž už žádná loď, ať byla sebevýkonnější, nedokázala nikdy uniknout. Byl stále blíž a blíž - a Hvězda smrti se řítila za ním.

##*

Han křičel do komunikátoru: „Kype! Kype Durrone! Odpověz mi. Neleť tak blízko. Dávej pozor!”

Ale žádné odpovědi se mu nedostalo.

Hvězda smrti a Drtič sluncí byli zaklesnuti v souboji na život a na smrt a vnějším rušivým vlivům nevěnovali pozornost. Prototyp Hvězdy smrti kroužil poblíž černé díry. Drtič sluncí poskakoval ze strany na stranu a ostřelo-val ji slabými laserovými výboji.

„Myslím, že vím, o co se snaží,” řekl hluboce znepokojený Han. „Prototyp má větší hmotnost a mnohem větší objem. Jestli ho Kyp dokáže nalákat k bodu, za kterým neni návratu…”

„Aniž by ho to vcuclo taky,” poznamenal Lando.

„V tom je právě ten háček, že jo,” odvětil Han.

212 STAR WARS

Hvězda smrti znovu vystřelila a paprsek superlaseru, ohýbaný v hluboké gravitační studně, se zakřivil ještě víc - ale tentokrát to střelec kompenzoval. Rozostřený okraj paprsku Drtič sluncí skutečně zasáhl a odrazil ho stranou tak, že se neovladatelně roztočil.

Kterákoli jiná loď by se okamžitě vypařila, ale kvantový plášť superzbraň ochránil -jen taktak.

Kypový pohonné systémy byly očividně poškozené. Drtič sluncí na tečné dráze bojoval s gravitací a snažil se vzdálit od horizontu událostí. Byl ale příliš blízko a gravitace byla příliš silná. Spirálovým letem se dostal na těsnou orbitu a propadal se hlouběji a hlouběji.

Pilot Hvězdy smrti nedokázal odolat pokušení uštědřit poslední ránu. Prototyp se hrozivě blížil. Drtič sluncí a obrovitá skeletová koule obíhaly kolem černé díry jako hadry na holi a zrychlovaly.

Teprve tehdy si pilot Hvězdy smrti zřejmě uvědomil nebezpečí a všechny rovníkové trysky se naráz zažehly ve snaze prototyp odklonit. Ale obří plavidlo už přestoupilo okraj černé díry.

Han si připadal, jako by mu hrudník trhaly gravitační síly. „Kype!” vykřikl.

Od Drtiče sluncí vystřelil poslední záblesk světla a pak už bylo pro malou superzbraň příliš pozdě.

Prototyp Hvězdy smrti se ponořil do houstnoucí kaskády supražhavých plynů, které skučely do nicoty. Kulový prototyp se pod vlivem nestejnoměrného gravitačního pnutí protáhl do tvaru velkého vejce. Zahnuté nosníky se od sebe odtrhávaly a pak se stlačily do kužele, který se protáhl do nálevky černé díry.

Se zářivě jasným zábleskem následoval Drtič sluncí svou nemesis do černé díry.

Lando a Mara mlčeli jako zařezaní. Han svěsil hlavu a křečovitě zavřel oči. „Sbohem, Kype.”

„Je to pouzdro na záznamy,” řekla Mara, když identifikovala drobný záblesk, který Drtič sluncí vystřelil. „Měli bychom ho co nejrychleji odchytit, protože taky začíná padat do té černé díry.”

„Pouzdro na záznamy?” Han se narovnal a snažil se vydolovat ze sebe nadšení. „Tak jo, čapnem ho, než bude pozdě.”

Falcon uháněl k horizontu událostí. Lando a Mara v drtivých čelistech gravitace společně zápolili s navigací lodi. Detekovali kovový kontejner. Lando se k němu střemhlav vrhl a zachytil ho tažným paprskem okamžik předtím, než mohlo malé pouzdro na záznamy přepadnout přes okraj gravitační jámy.

„Mám ho,” oznámil Lando.

„Dobrá, vytáhni ho dovnitř a vypadnem odtud,” řekl Han sklíčeně. „Aspoň si poslechnu poslední slova, který měl Kyp na srdci.”

Kapitola

40

Han a Lando si oba natáhli neohebné rukavice, než s námahou dovlekli barel se zprávou na palubu do společenské místnosti Falconu. Kontejner bvl prostoupený hlubokým chladem, a jakmile ho vynesli do uzavřené atmosféry, na jeho povrchu se jako krajkovité kapradiny utvořily úponkv námrazv

Tenký kovový obal se zářivě leskl a na několika místech měl skvrny po elektrostatických výbojích, jak byl válec vysokou rychlostí vystřelen z Drtiče sluncí.

„To ale musí bejt hodně důležitá zpráva, když je takhle těžká,” poznamenal Lando, když barel dovlekli na rovné místo na podlaze a s kovovím zaduněním ho položili na palubní desky.

Jen o něco víc než metr dlouhé a méně než metr široké pouzdro na záznamy používali kapitáni lodí odsouzených k záhubě, aby z nich vypustili poslední zápisy v lodním deníku a odhodili počítačová jádra a záznamy navigačního počítače pro pozdější vyšetřování.

Han si vzpomněl, jak mu Kyp vypravoval, že když coruscantští vědci narazili uvnitř Drtiče sluncí na pouzdra na záznamy, zpanikařili v domnění, že objevili nebezpečná torpéda inicializující supernovu - navzdory tomu, že pouzdro bylo standardní součástí imperiální výstroje a každý pašerák nebo pilot stíhače by ho nejspíš okamžitě poznal.

Během svého řádění v mlhovině Kotel a caridské soustavě za sebou Kyp zanechal pouzdra se zprávami, aby vysvětlil, co a proč udělal, aby tak jeho činy nikdo nemohl zaměnit za prosté astronomické jevy.

Han se cítil jako omráčený a smutkem úplně otupělý. Jeho přítel měl pravdu, ale jen do jisté míry. Plán Kypa Durrona na zničení Impéria využíval prostředků stejně nestvůrných, jako byly ty císařovy.

214

STAR WARS

Luke Skywalker tvrdil, že mladý muž by se nakonec úplně očistil, ale teď byla Kypová naděje stát se velkým rytířem Jedi zmařena.

Han však nemohl zpochybnit význam Kypový oběti. Kyp zničil jak prototyp Hvězdy smrti, tak Drtič sluncí. Spasil galaxii před hrůzovládou za cenu vlastního života… jednoho života za eventuální miliardy.

To přece mělo smysl, nebo ne?

Nebo ne?

Mara Jade poklekla vedle pouzdra na zprávy a přejela štíhlou rukou po jeho povrchu. „No, zakódované není,” řekla. „Buď na to Kyp neměl čas, nebo věděl, že ho vyzvedneme my. Naváděcí maják nechal vypnutý.”

„Prostě to otevři,” řekl Han hrubě. Už měl toho neveselého čekání dost. Co chtěl asi Kyp v posledních okamžicích svého života říct?

Mara zadala standardní sekvenci. Světla blikla červeně, pak jantarově žlutě a nakonec se zeleně rozsvítila. Se zasyčením unikajícího vzduchu se uprostřed pouzdra po jeho celé délce objevil předtím neviditelný spoj. Dlouhá černá linka se rozšiřovala, jak se obě poloviny rozdělovaly a otevíraly.

Uvnitř, s voskovou pletí a bezvýrazný jako socha, ležel Kyp Durron. Oči měl zavřené, tvář staženou ve výrazu intenzivního - leč přesto až překvapivě pokojného - soustředění.

„Kype!” vykřikl Han. Hlas se mu lámal užaslou radostí, ale přesto se snažil držet své naděje na uzdě. „Kype!”

Kyp se nějakým způsobem nacpal do pouzdra na zprávy, které mělo objem tak malý, že by stěží dokázalo pojmout dítě. Ale Kypovi se podařilo rozdrtit si nohy, složit ruce tak, až se kosti zlomily, stlačit hrudní koš, až mu praskla žebra, dočista se slisovat.

Han se k jeho popelavě šedému obličeji naklonil blíž. „Je naživu? Je v nějakým jediskym tranzu.” Kyp v sobě v nejhlubším zoufalství nějak našel sílu využít jediských technik potlačujících bolest, svého odhodlání a veškerých vědomostí, kterým ho Luke naučil… aby si tohle udělal, což pro něj byla jediná možnost, jak přežít.

„Zpomalil svoje tělesné funkce skoro na úroveň hibernace,” řekla Mara. „Je v tom pohroužený tak hluboko, že by zrovna tak mohl být mrtvý.”

Pouzdro na zprávy bylo vzduchotěsné, ale nemělo žádné systémy podpory života, žádný vzduch kromě toho malého množství, které se vešlo kolem jeho rozlámaného těla.

„To neni možný,” hlesl Lando.

„Vytáhneme ho ven,” řekl Han. „Opatrně.”

Han jemně a s úzkostlivou pečlivostí vypáčil mladého muže z malého válce. Když mu Lando a Mara pomáhali Kypa odnést k jednomu z úzkých lů-

IMositelé Síly

215

žek, mladíkovo tělo se kvůli hrozivě rozlámaným kostem prohýbalo a klátilo, jako by ho někdo zmuchlal do kuličky a pak odhodil.

„Ach, Kype,” vzdychl Han. Když pokládal Kypa na lůžko a rovnal mu ruce, cítil pod jeho kůží rozdrcené zápěstí jako rosol. „Musíme ho dostat do nemocničního střediska,” řekl. „Mám tady nějaký vybavení pro první pomoc ale na něco takovýho to nestačí.”

Kypovi se zachvěla víčka a otevřel černé oči, skelné a rozostřené bolestí: tu bolest ale potlačil. „Hané,” řekl hlasem slabým jako šelest křídel. „Tys mě vyzvednul.”

„Jasně, chlapče,” řekl Han a sklonil se k němu. „Cos čekal?”

„Co Hvězda smrti?” zeptal se Kyp.

„Černá díra ji vcucla… společně s Drtičem sluncí. Oba jsou pryč.”

Celé Kypovo tělo se zachvělo úlevou. „To je dobře.”

Vypadal, jako by měl každou chvíli upadnout zpátky do bezvědomí, ale pak znovu zamrkal očima a tvář se mu rozjasnila nově nabytou sebedůvěrou. „Budu v pořádku, Hané.”

„To víš že jo,” řekl Han.

Teprve tehdy se Kyp podvolil bolesti a znovu se pohroužil do svého jedis-kého tranzu.

, Jsem rád, že ses nám vrátil, chlapče,” zašeptal Han a pak vzhlédl k Maře a Landovi. „Vezmeme ho zpátky na Coruscant.”

Interkom div neroztrhl wookieeský ryk a Han se rázem napřímil. Vyřítil se zpátky do kokpitu a v prostoru před Falconem spatřil viset otlučený im-periální útočný raketoplán třídy Gamma, s motory nažhavenými doběla a připravený vyrazit.

„Chewie!” zakřičel Han do mikrofonu a Wookiee mu řevem odpověděl.

„Chewbacca vám chtěl sdělit,” přeložil Threepio celkem zbytečně, „že pokud byste nás chtěli následovat ven ze Chřtánu, máme v našem navigačním počítači naprogramovaný příslušný kurz. Myslím, že všichni dychtíme vyrazit domů.”

Han pohlédl na Landa s Marou a usmál se. „V tomhle máš zatraceně pravdu, Threepio.”

Kapitola

41

Cilghal tiše a neústupně stála uvnitř jídelny Velkého chrámu a na Ackbarovo naléhání úzkostlivě nedávala najevo žádnou reakci.

Ackbar, tentokrát už zase oblečený v bílé admirálské uniformě, se k Cilghal naklonil blíž. Položil jí široké ruce na ramena na tkaninu pláště, který byl modrý jako voda. Když přitlačil, cítila silné svalstvo jeho rukou. V obavách, o co se ji chystal požádat, sebou trhla.

„Nemůžete se tak jednoduše vzdát, paní velvyslankyně,” řekl Ackbar. „Nehodlám se smířit s tím, že je tenhle úkol neuskutečnitelný, dokud mi nedokážete, že neuskutečnitelný skutečně je.”

Cilghal se pod pronikavým pohledem jeho velkých očí cítila poníženě. Žádný člověk by to nepoznal, ale ona dokázala v jeho tváři podle skvrnitosti jeho tmavě oranžového zbarvení vyčíst následky stresu, se kterým se dlouho potýkal. Ackbarova kůže vypadala vysušená a laloky měl hluboko propadlé do stran lebky. Malé úponky kolem jeho úst vypadaly rozedřené a popraskané.

Od té hrozné havárie na Vortexu a z ní vyplývající hanby žil Ackbar s obrovským břemenem, které tížilo jeho svědomí. Teď se ale vzpamatoval a vrátil se, aby s větším odhodláním sloužil svému lidu a Nové republice - a přiletěl na Yavin 4, aby si s ní promluvil.

„Od dob velkých čistek nebyli žádní léčitelé Jedi,” řekla Cilghal. „Mistr Skywalker věří, že mám pro tuto oblast určité vlohy, ale neprošla jsem žádným odpovídajícím výcvikem. Plavala bych v kalných vodách, nejistá si svou cestou. Netroufám si -“

„Ale i přesto,” přerušil ji ostře Ackbar. Pustil se jejích ramen a poodstoupil, až ji čistě bílá uniforma v přítmí jídelny massassiského chrámu oslňovala.

Nositelé Síly 217

Do místnosti vstoupil Dorsk 81 a pokradmu pohlédl na Ackbara. Oči se mu rozšířily, když poznal velitele flotily Nové republiky. Klonovaný tvor zamumlal omluvu a celý znervóznělý vycouval ven.

Ale Ackbarův upřený pohled se neodchýlil od Cilghal. Pozvedla hlavu, aby mu ten pohled vrátila, a čekala, až promluví.

„Prosím,” řekl Ackbar. „Naléhavě vás žádám. Mon Mothma do několika dnů zemře, jestli nic neuděláte.”

„Když jsem se stala velvyslankyní a když jsem přišla sem, abych se cvičila na rytířku Jedi,” řekla Cilghal a s povzdechem sklonila hlavu, „tak jsem si slíbila, že udělám, co bude v mých silách, abych Nové republice sloužila a byla jí oporou.”

Pohlédla dolů na své lopatkovité ruce. „Jestliže má mistr Skvwalker ve mne důvěru, kdo jsem, abych jeho úsudek zpochybňovala?” dodala…Vezměte mě na svou loď, admirále. Vydáme se na Coruscant.”

***

V bývalém Císařském paláci Cilghal s rostoucím zděšením hodu tuaci.

Mon Mothma už nebyla při vědomí. Nákaza nanoniěitelů jí zahltila celé tělo a trhala na kusy jednu buňku za druhou. Bez systémů podpon které jí plnily plíce vzduchem, udržovaly v chodu srdce a filtrovaly kre. bv lidská žena zemřela už před několika dny.

Někteří členové rady začínali doporučovat, aby jí bylo dovolen a prohlašovali, že udržovat Mon Mothmu takhle násilím při životě jen prodlužuje její utrpení. Ale když se prezidentka Leia Organa Sólo doslechla, že z Yavinu 4 dorazí jedna z nových Jedi mistra Skwalkera . uzdravit, trvala na tom, aby na tuto poslední šanci, tuto nepatrnou naději, ještě počkali.

Když dorazili do Imperiál City, Cilghal byla za doprovodu Ackbara a Lr-iy odvedena chodbami do nemocničního sálu, kde ležela Mon Mothma obklopená sílícím pachem smrti.

Leiin pohled těkal z Mon Mothmy na Cilghal. Do tmavých lidskvch očí jí vstoupily třpytící se slzy a Cilghal v ní cítila naději téměř jako cosi hmatatelného.

Pach léků, sterilizačních chemikálií a pulzujících přístrojů způsobil, že jí její obojživelná kůže připadala gumovitá a podrážděná. Přála si plavat v konejšivých vodách Calamari, aby odplavila znepokojivé myšlenky a smyla ze svého těla jedovaté látky - ale Mon Mothma takovou očistu potřebovala ještě víc než Cilghal.

Přistoupila k jejímu lůžku a Leiu s Ackbarem nechala za sebou. „Musíte si uvědomit, že o jediských léčebných schopnostech nevím nic kon-

218 STAR WARS

krétního,” řekla, jako by se omlouvala. „0 tom živém jedu, který ji ničí, vím ještě méně.”

Zhluboka se nadechla zkaženého vzduchu. „Nechtě mě s ní o samotě. Mon Mothma a já s tím budeme bojovat spolu.” Polkla. „Jestli to dokážeme.”

Ackbar a Leia zamumlali vřelá přání a ujištění a stáhli se do pozadí. Cilghal jejich odchodu věnovala pramalou pozornost.

Třpytící se modré velvyslanecké roucho kolem ní v éterických vlnách splývalo. Poklekla a upřeně se zahleděla na nehybné tělo Mon Mothmy. Pokusila se odhadnout rozsah poškození jejího těla tak, že zapátrala v Síle, i když nevěděla, co přesně by měla udělat.

Když zaěala vidět hlouběji, spoušť, kterou jed způsobil, ji šokovala. Nemohla pochopit, jak se Mon Mothmě podařilo udržet se naživu takhle dlouho. V Cilghalině mysli se jako zvedající se stíny zachvěla nejistota.

Jak by jen mohla s takovou nemocí bojovat? Nechápala, jak by práce se Silou dokázala uzdravovat živé věci, jak by mohla posílit život v někom tak zchátralém jako Mon Mothma. Ani ti nejlepší dostupní lékařští droidi nebyli schopni zákeřný jed odstranit. Žádné léky ji nedokázaly vyléčit.

Cilghal věděla pouze to, co ji naučil mistr Skywalker - jak si uvědomovat vě- -ci v Síle, jak vycítit všechno živé, jak pohybovat předměty. Zářícími proudy Síly se Mon Mothmy dotkla a hledala nějakou odpověď nebo alespoň inspiraci. Mohla by třeba využít svých jediských dovedností jiným způsobem, který by Mon Mothmě dodal sílu? Pomohl jejímu tělu uzdravit se? Odhalil nějakou metodu, jak jed odstranit?

Cilghal zaváhala, když ji jedna možnost zasáhla jako meteor. Mohutnost takového úsilí jí vyrazila dech a automaticky chtěla tu myšlenku zavrhnout -ale přinutila se si ten nápad promyslet.

Mistr Skywalker jim vysvětloval Yodovo učení a jak trval na tom, že „na velikosti nezáleží.” Yoda tvrdil, že mezi zvednutím celého Lukova X-wingu a zvednutím oblázku nebyl žádný rozdíl.

Mohla by to ale Cilghal udělat obráceně? Mohla by využít svého přesného ovládání Síly, aby pohnula s něčím tak malými

Zamrkala kulatýma calamarianskýma očima. Tělo Mon Mothmy bylo přesycené miliony mikroskopických nanoničitelů. Na velikosti nezáleží.

Kdyby ale Cilghal dokázala odstranit molekuly zhoubného jedu, kdyby nějak dokázala zabránit Mon Mothmě, aby přepadla přes okraj propasti smrti - pak by se její tělo mohlo časem uzdravit.

Cilghal nedovolila, aby jí představa čirého množství molekul jedu zahltila mysl. Bude jimi muset pohybovat jednou po druhé, protáhnout každého nanorobotického ničitele skrz buněčné stěny a ven z těla umírající vůdkyně.

IMositelé Síly 219

Cilghal položila Mon Mothmě své široké ploutve na holou kůži. L chopili její levou ruku, zvedla ji přes okraj postele a nechala její p; - -v malé křišťálové misce, která se předtím používala k přípravě léků. kaadt takový jemný dotyk stačil k tomu, aby na ženině zranitelné kůži \ ¦> n. \ ed vené modřiny.

Cilghal otevřela svá duševní stavidla, uvolnila myšlenky, nechala do Mm Mothmy plynout proudy Síly. Calamariančiny oči se samovolné pokřti mžurkami, když začala vidět vnitřním zrakem a vydala se bunécnínM Met kami v Mothmině těle.

Ocitla se v prapodivném vesmíru valících se červených krvinek. neuros šlehajících elektřinou, stahujících se svalových vláken, pracujících orgán které už nebyly dál schopné plnit svou funkci. Cilghal nedokázala úplnř porozumět tomu, co viděla, ale nějakým způsobem instinktivně pochopila, které části byly zdravé, které molekuly Mon Mothmu držely a které byly tou pověstnou černou metlou.

Prostřednictvím Síly se Cilghal mohla nekonečně malýi nými prsty dotknout jednoho nanoničitele, popadnout ho a poslat kocaiha-vým pohybem ven z umírajícího těla.

Objevila další mikroskopické ničitele a postrkovala je. tlačila je. hnala jed v houfu pryč od zdravých buněk a bránila tak dalšímu poškození.

Úkol to byl obrovský a přesahující veškeré chápání. Jed se šířil a replikoval, skrz miliardy a miliardy buněk se rozptýlil do těla Mon Mothi: j hal bude muset všechny nanoničitele vypátrat a odstranit.

Když uspěla s prvním, vyhledala dalšího.

A dalšího.

A dalšího.

A dalšího.

*##

„Došlo k nějaké změně?” zašeptala Leia u vchodu. Právě se vrátila ze schůze, kde generál Wedge Antilles, doktorka Qwi Xux a Han Sólo podali podrobné hlášení o celém útoku na Chřtán.

Leia tomu fascinovaně naslouchala a dělala na Hana - kterého za posledních několik dní skoro vůbec neviděla - zamilované oči. Ale v mysli jí pořád přetrvávala neodbytná starost o Mon Mothmu.

„Žádná změna,” řekl Ackbar unaveným hlasem. „Přál bych si, abychom rozuměli tomu, co se Cilghal snaží udělat.”

Calamarianská žena se celých devět hodin ani nepohnula a v hlubokém tran-zu klečela vedle postele umírající ženy. Oploutvené ruce měla položené na její kůži. Lékařští droidi u Mon Mothmy nepředpokládali, že tak dlouho vydrží, takže už jen pouhá skutečnost, že dosud nepodlehla smrti, něco znamenala.

220 STAR WARS

Leia nahlédla dveřmi dovnitř a spatřila, že se nic nezměnilo. Ruka vůd-kyně ležela v křišťálové misce a na špičce jejího ukazováčku se objevovaly kapičky olejově šedé tekutiny. Proces byl příliš pomalý, než aby ho bylo možné pozorovat, ale v průběhu každé půl hodiny se na špičce jejího prstu shromáždila malá kapka a volně visela tak dlouho, dokud ji gravitace postupně nestáhla do misky.

Terpfen, oblečený do tmavě zelené přiléhavé uniformy bez insignií, k nim pomalu kráčel obloženou chodbou. Dokonce i poté, co mu byla udělena plná milost, odmítl Terpfen přijmout zpět svou hodnost. Od doby, co se vrátil z Anothu, se po většinu času uchyloval do ústraní svého bytu.

Zjizvený Calamarian se zastavil několik metrů od nich, zdráhaje se přiblížit k místnosti, kde ležela Mon Mothma. Leia věděla, že si Terpfen stav umírající ženy stále klade za vinu a že se brání tomu, aby se jeho pocit viny nějak zmírnil. Třebaže měla pro jeho trápení pochopení, začínala s tím, jak se uzavíral do sebe, ztrácet trpělivost a doufala, že už se brzy vzpamatuje.

Terpfen se těžkopádně uklonil a ukázal tak síť jizev na znetvořené hlavě. „Admirále, dospěl jsem k rozhodnutí.” Zhluboka se nadechl. „Přeji si vrátit se na Calamari a pokračovat ve vašem díle -jestli mě naši lidé budou chtít. Rád bych pomáhal při obnovení Reef Home. Obávám se…” Upřel pohled vzhůru ke složitým mozaikám na zdech Císařského paláce. „Obávám se, že se už na Coruscantu nikdy nebudu cítit dobře.”

„Věřte mi, Terpfene,” řekl Ackbar, „vím přesně, jak se cítíte. Nebudu se pokoušet vám vaše rozhodnutí rozmluvit. Je to přiměřený kompromis mezi vaší potřebou uzdravit se a vaším přáním napravit škody.”

Terpfen se narovnal, jako kdyby se mu vrátila trocha sebeúcty. „Rád bych odletěl při nejbližší příležitosti,” řekl.

„Zařídím vám loď,” odvětil Ackbar.

Terpfen se znovu uklonil. „Smím odejít, paní prezidentko?”

„Ano, Terpfene,” řekla Leia. Znovu se otočila a pozorovala nehybnou scénu v nemocničním sálu.

***

V pokročilé hodině coruscantské noci se Cilghal konečně vynořila z nemocničního sálu. Šla vrávoravým krokem a v pravé ruce držela mělkou křišťálovou misku z poloviny naplněnou smrtelným jedem z nápoje, který velvyslanec Furgan Mon Mothmě vychrstl do tváře.

Dva novorepublikoví strážní umístění u dveří rázem zpozorněli a přispěchali k Cilghal, aby jí pomohli. Byla tak vyčerpaná, že stěží dokázala klást jednu nohu před druhou. Opřela se o kamenný průchod a čerpala sílu z jeho pevnosti.

Paže se jí třásla, když křišťálovou misku předávala jednomu strážnému. Zbývala jí sotva síla k tomu, aby mohla malou nádobu plnou jedu zvednout,

Nositelé Sfly 221

ale neodvažovala se ji pustit. Pocítila hlubokou úlevu, až do morku kostí, když ji od ní strážný převzal.

„Buďte opatrný,” řekla chraplavým, naprosto vyčerpaným hlasem. „Vezměte to… a spalte.”

Druhý strážný se vrhl k interkomu a požádal všechny členy rady, aby okamžitě přišli.

„Máte o Mon Mothmě nějaké nové zprávy?” zeptal se jí první strážný.

„Byla očištěna a uzdraví se.” Cilghal přes sklovité oči klesla víčka. „Ale teď musí odpočívat.” Její splývavé roucho zašustilo o obloženou stěnu, když se bezvládně svezla na podlahu.

„Stejně jako já,” řekla a okamžitě upadla do jediského obnovujícího tranzu.

Kapitola

42

Hvězdný destruktor Gorgona se jako poraněný drak belhal nekonečným vesmírem a na tisíci poškozených míst z něj unikala radiace.

Pouze jediný z hlavních podsvětelných motorů Gorgony stále fungoval. Technici admirála Daalu ujistili, že potrvá mnoho dní, než se budou moci pokusit vstoupit do hyperprostoru.

Systémy podpory života byly pro spodních dvanáct palub nefunkční. Ale vojáci admirála Daaly byli na tvrdé a obtížné podmínky zvyklí. Přeplněné ubikace by je mohly motivovat, aby opravy prováděli rychleji. Topení bylo na nízké úrovni, což dávalo vzduchu mrazivé ostří a mělo za následek, že kdykoli promluvila, doprovázely její slova obláčky páry, které jí stoupaly od rtů.

Její milovaná loď byla vážně zraněná, to Daala věděla. Uvědomovala si ale, že už z Gorgony nepotřebovala znovu udělat prvotřídní válečný stroj. Tentokrát potřebovala jen dokončit opravy, které by stačily k tomu, aby se mohli doplazit na Impériem ovládané území, kde by mohla začít od nuly.

Největší Daalinou výhodou bylo, že povstalci podle všeho předpokládali, že její loď byla při explozi zničena. Jejich senzory musely být po výbuchu reaktorového asteroidu oslepené.

Když Daala spatřila, jak se stanice Chřtán vypařila, poručila zvednout štíty na plný výkon a vyrazit plnou rychlostí vpřed. Veškerou opatrnost hodila za hlavu, když ve snaze najít cestu ven vehnala Gorgonu přímo do stěn Chřtánu. Teď, když se vlekli pryč od radiačních záblesků shluku černých děr, si na žádných povstaleckých obrazovkách otlučeného imperiálního bitevního křižníku nikdo nevšimne.

Nositelé Síly

223

Polovina ovládacích pultů na můstku zůstávala temná. Poté, co musely snést tolik přetížení, už nebyly schopné funkce. Technici, zabalení v těžkých uniformách, aby se udrželi v teple, odtrhávali přístupové panely. Manipulovali s elektronikou a třeli si zkřehlé ruce. Ale nestěžovali si, přinejmenším ne tehdy, když se Daala dívala.

Značné procento jejích stormtrooperů zahynulo při náhlých protrženích trupu nebo při explozích v podpalubí. Nemocniční oddělení byla plná zraněných členů posádky. Spousta počítačových systémů byla mimo provoz. Ale přežili.

Velitel Kratas se postavil před Daalu a zasalutoval. Vypadal zničeně. Obličej měl umazaný od maziva a kouře, jak se pokoušel přiložit při opravách ruku k dílu.

„Nemám dobré zprávy, admirále,” začal.

„Chci znát náš skutečný stav,” řekla Daala a zatlačila všechny obavy zpátky do svého nitra, kde mohly zvýšit tlak v jejím srdci a přetvořit její odhodlání v diamant. „Řekněte mi všechno, ať je to jakkoli zlé.”

Kratas přikývl a polkl. „V našich hangárech zůstalo pouze sedm boje-schopných stíhaěů TIE. Všechny ostatní byly ztraceny.”

„Sedm!” vykřikla. „Sedm z -” Zaťala zuby a zavrtěla hlavou tak, že jí vlasy kolem obličeje zavířily jako pekelné plameny. Krátce se nadechla, aby se ovládla, a přikývla. „Rozumím. Pokračujte.”

„Nemáme dostatek náhradních dílů, abychom opravili poškozené vnější zbraňové systémy,” řekl. „Turbolaserové baterie na pravoboku byly zcela zničeny, ale dvě děla by se nám mohlo podařit zprovoznit.”

Daala se snažila zachovat si optimismus. „To by mohlo stačit k tomu, abychom se ubránili v případě útoku. Ale musíme doufat, že se do takové situace nedostaneme. Za těchto podmínek nepodnikneme žádnou útočnou akci. Je to jasné?”

Kratasovi se viditelně ulevilo. „Jasné, admirále. Můžeme opravit většinu trhlin v trupu a znovu napustit vzduch do několika palub, i když…” Zaváhal a jeho hustá obočí se propletla tak, že vypadala jako obří srstnatý červ. „Ale ve skutečnosti v tom nevidím žádný smysl, admirále,” dořekl. „Ty ubikace nepotřebujeme a v této chvíli by to pouze zatěžovalo naše zdroje. Opravář-ské čety pracují ve dne v noci. Navrhoval bych, abychom své úsilí soustředili na dokončení oprav jen těch systémů, které jsou kritické pro udržení života, a všech nezbytných k tomu, abychom mohli vyrazit.”

Daala pomalu přikývla. „Opět s vámi musím souhlasit, veliteli. Je to obtížné rozhodnutí, ale musíme být realističtí. Tuto bitvu jsme prohráli - ale válka pokračuje. Nebudeme se na nic vymlouvat a budeme nadále vyvíjet veškeré úsilí pro dobro Impéria.”

Znovu se opatrně nadechla mrazivého vzduchu a zahleděla se průzorem můstku na bohaté pole hvězd, které čekalo před nimi, překřížené širokým

224 STAR WARS

pruhem podobným mléčně bílé řece. Hleděla skrz galaktický disk k hustému jádru a viděla hvězdy, které vypadaly, jako by se valily v širokém proudu. Gorgona mířila k zářivé výduti středu galaxie.

„Veliteli,” řekla tiše, „jaká je podle vašeho názoru celková morálka na lodi?”

Kratas přistoupil o krok blíž, aby jí mohl tichým hlasem odpovědět: „Máme dobré lidi, admirále, jak ostatně víte. Dobře vyškolené a dobře vycvičené. Ale opakovaně utrpěli těžké porážky…”

„Ztratili ve mě důvěru?” zeptala se Daala. Tvář měla jako vytesanou z kamene. Dodala si odvahy a snažila se nedat najevo, že by ji Kratasova odpověď mohla zdrtit. Odvrátila pohled smaragdových očí v obavách, že by v nich mohl něco zahlédnout.

„Rozhodně ne, admirále!” odpověděl Kratas s nádechem překvapení. „Mají ve vás naprostou důvěru.”

Přikývla, aby zakryla dlouhé úlevné vydechnutí, a pak zvýšila hlas a otočila se k poručíkovi, který měl na starosti komunikace. „Otevřete mi kanál pro celou loď,” poručila. „Chci oslovit všechny naše vojáky.”

Než na ni poručík kývl, rovnala si v hlavě myšlenky. Pak promluvila silným a pevným hlasem, který se jako ozvěnou nesl poškozenou lodí.

„Všem členům posádky Gorgony, prosím pozor. Ráda bych vám vyslovila své uznání za vaše úsilí proti zdrcující přesile, proti nepříteli, který prostřednictvím zrady a neskutečného štěstí má stále navrch. Ale nyní se musíme připravit na další fázi této bitvy. Máme namířeno do systémů Jádra, k posledním opevněním, která stále přísahají věrnost Impériu.

Původně jsem neměla v úmyslu připojit se k žádnému z imperiálních válečných lordů bojujících o nadvládu, ale teď se zdá, že se musíme zapojit do větší bitvy. Musíme je přesvědčit, kdo je jejich skutečný nepřítel, a těm, kdo zůstávají stále věrní císaři, ukázat, že abychom byli silní, musíme být jednotní.”

Krátce se odmlčela a pak zvýšila hlas. „Ano, Gorgona byla poškozena. Ano, utrpěli jsme těžké ztráty. Byli jsme poraněni - ale nikdy nebudeme poraženi!

Těžké zkoušky, jako jsou tyhle, nás jenom posílí. Pokračujte ve svém úsilí učinit Gorgonu opět mocnou. Děkuji vám za vaši službu.” Pokynula poručíkovi, aby ukončil vysílání. Znovu se zahleděla ven na pohybující se záplavu hvězd.

Počítačové systémy Gorgony obsahovaly všechny informace, které Daala stáhla z utajených počítačových databází stanice Chřtán. Návrhy zbraní a nové vynálezy samy o sobě pomohou Impériu následující fázi války vyhrát.

A tak tam na studeném můstku stála s rukama v rukavicích sepnutýma za zády a pozorovala, jak se před ní rozprostírá vesmír.

Hvězdný destruktor Gorgona plul dál k systémům Jádra. Díky své vytrvalosti nakonec zvítězí. Jednoho dne.

Kapitola

43

Lady Luck letěla nízko nad rozeklaným povrchem Kesselu. Alkalické pláně zaléval bledý sluneční svit. Obloha jiskřila občasnými záblesky wtl la od ohnivých drah meteoritů - kusů zničeného kesselského měsíce, ktei hořely v tenké atmosféře.

„Víš, tohle všechno je tak nějak nádherný,” řekl Lando. „svým ifAnabem

Mara Jade, která ve vesmírné jachtě seděla vedle něj v přehnané i strovaném sedadle pro cestující, se skepticky zamračila. Podívala aei jako by ho považovala za blázna - což u ní nebylo nic novel káš,” odvětila.

„Samozřejmě, bude to chtít spoustu práce,” připustil Lando a n nu ruku od ovládání, aby ji mohl položit na opěrku jejího sedadb tom pohybu ucukla… ale ne zas až tak moc.

„První v pořadí bude znova dostat provoz atmosférickejch tovarei nej výkon. Nechám přivízt speciálně upravený droidy. L ž jsem ¦ svým sullustanskym přítelem Nienem Nunbem, kterej říkal, ie b chodbách zabydlel moc rád. Myslim, že z něj bude skvělej pfe> I

Lando zvedl obočí a vyslal k ní svůj nejzářivější úsměv. „Obrana bud měsíční základny obtížná, ale jsem si jistej, že s pomocí Pašerácký alianci dokážeme dát dohromady skvělej systém. Ty a já budeme báječnej t\: ro. Vážně se už moc těšim, jak spolu budeme úzce spolupracovat.”

Mara vzdychla, ale byl to spíš rezignovaný a tolerantní povzdech ti mrzely. „Ty se zkrátka nikdy nevzdáš, že ne, Calrissiane?”

Zavrtěl hlavou a stále se zeširoka usmíval. „Ani nápad. Vzdávat se není můj styl. Nikdy.”

226 STAR WARS

Mara se zapadla zpátky do svého křesla a zahleděla se ven z předního průzoru Lady Luck. „Toho jsem se bála.”

Nad jejich hlavami se z bílého kesselského nebe dál snášel déšť padajících hvězd.

***

Zotavující se Mon Mothmu podepírali dva lékařští droidi. Když se vynořila z bactové nádrže, zůstala stát, zatímco z ní kapalina stékala. Mírně se zapotácela a opřela se o hladké ramenní pláty droidů. Konečně se jí znovu podařilo postavit se bez cizí pomoci, zhluboka se nadechla a zvedla hlavu, aby se usmála.

Leia stála a dívala se. Rychlé zlepšení jejího stavu na ni zapůsobilo. „Už jsem ani nedoufala, že vás ještě někdy uvidím stát na nohou, Mon Mothmo.”

„Ani já ne,” přiznala bývalá prezidentka se smutným pokrčením rameny. „Ale mé tělo se hojí ukrutně rychle. Když teď Cilghal odstranila ty nanoni-čitele, bactové lázně už zase účinkují a pracují přesčas. Nemůžu se dočkat, až si budu moct všechno projít, až uvidím všechno, co se odehrálo, zatímco jsem byla nemocná. Mám toho hodně co dohánět. Ale lékařští droidi říkají, že tu musím zůstat a odpočívat.”

Leia se zasmála. „Máte spoustu času, nebojte. Máte -” Zaváhala. Nepřála si na Mon Mothmu naléhat, ale dychtila znát odpověď. „Máte nějakou představu, kdy budete připravena znovu převzít své prezidentské povinnosti?”

Mon Mothma za opětovné asistence droidů namáhavě přešla k jednomu z vypolstrovaných sedadel u bactové nádrže. Pomalu klesla mezi polštáře. Stále vlhké šaty se jí lepily k zmučenému tělu. Dlouhou dobu neodpovídala. Když vzhlédla a Leia spatřila její výraz, na jeden úder jí vynechalo srdce.

„Leio, já už prezidentka nejsem. Ty jsi,” řekla. „Sloužila jsem mnoho let, ale tahle zhoubná nemoc mě oslabila - nejen fyzicky, ale také v očích Nové republiky. Nová republika nesmí v těchto časech těžkých zkoušek zakolísat. Naše vedení musí být silné a dynamické. Potřebujeme někoho, jako jsi ty, Leio, dceru legendárního senátora Baila Organy.

Jsem pevně rozhodnutá. Nepokusím se svou funkci znovu získat. Nastal čas, abych si odpočinula, zotavila se a pořádně se zamyslela nad tím, jak nejlépe Nové republice posloužím. Dokud se to nezmění, naše budoucnost je ve tvých rukou.”

Leia polkla a donutila se nasadit směšně stoický výraz. „Bála jsem se, že to řeknete,” promluvila. „Ale jestli si dokážu poradit s imperiálními rene-gáty, předpokládám, že zvládnu udržet na uzdě pár radních. Koneckonců, jsou na naší straně.”

„Možná zjistíš, že císařští se vzdávají o něco ochotněji než členové rady, Leio.”

Leia zasténala. „To máte asi pravdu.”

Nositelé Síly 227

Na planetě Vortex zpíval vítr. Leia hleděla vzhůru na nově postavenou Katedrálu vichrů, která se jako vzdorovité gesto tyčila proti strašlivvm bouřím. Han vedle ní neustále pomrkával, jak ho čerstvý vítr štípal do očí. ú se, že ho vysoká stavba přiváděla v úžas.

Nová katedrála se od té zničené při Ackbarově havárii lišila, byla víc elegantnější. Okřídlení Vorové neměli zájem znovu vytvořit předchoz a sledovali plán, který jako by vycházel z jejich kolektivní cizí mysli.

Křišťálové válce, velké a malé trubice připomínající vysokánské varhany, se třpytily ve slunečním světle. Do zakřiveného povrchu byly wřezané vruby a okénka. Vorové s kožnatými křídly poletovali kolem, otevírali a zavírali průduchy, aby skládali hudební motivy z větru, který vanul stavbou. Všechno ostatní se krčilo při zemi, ale Katedrála vichrů se tyčila do výíkr jako duch Nové republiky.

Blížící se bouře rozvlnila hustý koberec purpurových, rume! I lehnědých trav, které pokrývaly pláně. Nízké pahorky, podzemní yorská • li pro divoké období bouří, se v soustředných prstencích rozkládaly kat vížek nové katedrály.

Leia a Han stáli obklopení formálním novorepublikovým doprovode*. pruhu trávy, který pokrývaly leštěné tabulky syntetického mranm né tak, aby vytvořily nízké hlediště. Vorové přelétali ve vioWh křídly a kroužili nad publikem.

Okřídlení tvorové nedovolili žádným cizincům poslouchat koncert n doby, co císař Palpatine vyhlásil Nový řád. Po úspěchu povstání se a konečně znovu uvolili přijmout publikum, nejen předsta\il ale i hodnostáře z mnoha obydlených světů. Leiin první poku-přilnul •<-!= barem skončil tragédií, ale byla si jistá, že tentokrát všechno dobfe oV

Han stál vedle ní, oblečený v diplomatické parádě, ve které * ně cítil nepohodlně. Ona si ale myslela, zeje v ní okouzi ži zřejmě nebylo žádnou útěchou, a tak se v hrubém a tur.—” I —-i. leku pořád ošíval.

Musel poznat, že se Leia na něj dívá, protože k ní shlr ni usmál. Přiblížil se k ní, paží ji objal kolem pasu a pevně ji ptítá Kolem nich svištěl vítr.

„Je fajn dát si pohov,” řekl. „A je fajn, že jsem zase s vámi. . -

„Teď jsem prezidentka, generále Sólo,” řekla a v očích se jí zajiskřil „Možná bych ti měla poručit, abys zůstával doma častěji.”

Zasmál se. „Myslíš, že by se něco změnilo? Víš, jak na tom jsem s podfi-zovánim se pravidlům.”

Leia se usmála. Vítr jí čechral vlasy. „Předpokládám, že my dva se budeme muset dohodnout na nějakém kompromisu,” řekla. „Proč se mi jen zdá.

228 STAR WARS

že se celá galaxie spikla, aby nás dva neustále držela jednoho od druhého? Přece jsme mívali dobrodružství spolu!”

„Možná je to odplata za všechny ty šťastný náhody, který mě kdy potkaly,” řekl.

„Tak to doufám, že se k tobě štěstí zase brzo vrátí.” Přitulila se k němu.

„Nikdy mi nevykládej, jaký jsou šance.” Han jí přejížděl prsty nahoru a dolů po zádech a šimral ji na kůži. „Zrovna teď mi připadá, že mě potkalo moc velký štěstí.”

Zvedl se vítr a dutě znějící hudba stoupala výš a výš. ***

Chewbaccova matná srst trčela do všech stran, jako kdyby se po parní lázni osušil ručníkem a zapomněl se učesat. Snažil se přeřvat vítr a hudbu katedrály.

Odkudsi zazvonil plechový hlas Threepio: „Anakine! Jacene, Jaino! Děti, kam jste se poděly? Ach prosím, vraťte se už. Začínáme si dělat velké starosti.”

Chewbacca a Threepio se brodili hustými travinami, kde hledali dvojčata a jejich mladšího bratříčka. Anakin se během zahajovacího ceremoniálu katedrály kamsi odplazil. Ostatní posluchači, jejichž pozornost zcela upoutaly nadpozemské harmonie, Chewbaccu a Threepio nevyjímaje, si dítěte mizícího v trávě nevšimli.

Když Jacen a Jaina zjistili, že je jejich bratříček nezvěstný, oba se pod záminkou, že pomůžou malého Anakina najít, vyřítili ven do širých lánů - a pochopitelně teď byli ztracení všichni tři. Chewbacca a Threepio se během pátrání snažili nevyvolat příliš velký rozruch.

„Jacene, Jaino!” volal Threepio. „Ach bože, Chewbacco, co budeme dělat? Tohle je nanejvýš trapné.”

Prodírali se hustou ševelící trávou, která Chewbaccovi sahala až k hrudi. Threepio roztáhl zlaté paže, aby si proklestil cestu. „Tohle mi dočista odře nátěr,” stěžoval si. „Na takový úkol jsem nikdy nebyl sestrojen.”

Chewbacca si stížností Threepio nevšímal. Naklonil hlavu a zaposlouchal se. Uslyšel děti, jak se chichotají někde mezi ševelícími stébly trávy. Wookiee se vrhl do houští a chlupatými pažemi odhrnoval stébla z cesty. Nikoho nenašel -jen podupanou zem v místě, odkud ty zvuky zaslechl. Dřív nebo později je najde.

Za ním, pohlcený hustou trávou, se ozval další tenký hlásek. „Ach, Chewbacco! Kam ses poděl? Teď jsem se ztratil já!”

Na ploše naleštěné mozaiky ze syntetického mramoru stál admirál Ack-bar vedle Winter oblečené v bílých šatech a držel se v strnulém pozoru, za—

IMosifcelé Síly

223

tímco katedrála pokračovala v koncertu. Usadili se mezi ostatní hodnostáře z jiných světů a bohatě oděné představitele různých planet.

Na slavnostní křest se zdráhal přijít, neboť starou Katedrálu vichrů nechtěně zničil. Obával se, že by vůči němu mohli Vorové cítit zášť - ale Vorové byli flegmatický druh bez emocí, zdánlivě nedotčený individuálními událostmi. Jednoduše dál pracovali, oklepali se a ze všech sil se snažili dokončit své plány. Nic Nové republice nevytýkali, nepožadovali žádnou odplatu. Jednoduše se pustili do obnovení Katedrály vichrů.

Hvízdající vítr ho studil na holé kůži. Hudba zněla nádherně.

Poblíž seděla překrásná žena vyšňořená šperky a doplňky zářivých základních barev a tiskla se k vyčerpanému, otrávenému mladému muži, který zhrouceně seděl v křesle. Ackbar na ně letmo pohlédl a pak se naklonil k Winter a tiše řekl: „Mohla byste mi prozradit, kdo jsou ti lidé? Nepoznávám je.”

Winter zmíněný pár chvíli pozorovala a na tvář se jí vloudil vzdálený pohled, jako kdyby v mysli procházela různými soubory. „Myslím, že je to vé-vodkyně Mistal z Dargulu a její choť.”

„Zajímalo by mě, proč se tváří tak ztrápeně,” řekl Ackbar.

„Třeba není milovníkem hudby,” nadhodila Winter a pak se pohroužila do nepříjemného mlčení. Konečně znovu promluvila:, Jsem ráda, že jste se rozhodl vrátit do služby Nové republiky, Ackbare. Můžete k budoucnosti naší vlády mnohým přispět.”

Ackbar ztěžka přikývl a pohlédl na ženu, která Leie po mnoho let sloužila jako osobní asistentka.

„Těší mě, že jste i vy sama byla uvolněna z exilu na Anothu,” řekl. „Měl jsem o vás starost. Vaše nadání a postřeh jsou velice potřebné a já jsem si vašeho přínosu vždycky vážil.”

Ackbar rozeznal, že Winter pečlivě zamaskovala výraz ve tváři a nechala na ni vklouznout jen pouhý náznak úsměvu, aby ukázala, že se držela zpátky zrovna tak jako on.

„Dobrá tedy,” řekla Winter. „V následující době se budeme vídat mnohem častěji.”

Ackbar přikývl. „Nic by mi neudělalo větší radost.” #

Qwi Xux roztouženě naslouchala hudbě větru. Tóny stoupaly výš, klesaly níž, vzájemně se proplétaly a tvořily složitou melodii, která se už nikdy neměla opakovat, neboť Vorové jakékoliv nahrávání svých koncertů bouří zakázali a žádné dva nebyly stejné.

Létající tvorové poletovali nahoru a dolů podél křišťálových sloupů, otevírali průduchy, rukama nebo celými těly zakrývali malé otvory a dávali tak podobu symfonii, kterou stupňovali s tím, jak se bouře blížila.

230 STAR WARS

Zdálo se, jako by hudba vyprávěla Qwiin vlastní životní příběh. Udeřila na její citové struny, dula dutinami a štěrbinami jejího srdce, takže slyšela pocity, které během svého života prožívala: ztrátu dětství, agonizující výcvik, vymytí mozku a letité věznění ve stanici Chřtán… a nenadálé nadšení ze svobody, když se seznámila se členy Nové republiky, kteří jí pomohli uniknout… a pak Wedge Antilles, který jí otevřel další nové světy, jasné úsvity, které si nikdy předtím nedovedla ani představit.

Po čase, který strávila zotavováním se, potom, co se vrátila do stanice Chřtán, kde se procházela známými chodbami a vkročila do své bývalé laboratoře, už Qwi tyhle ztracené vzpomínky neoplakávala.

Když jí na scestí svedený Kyp Durron vymazal paměť, byl to násilný čin. S odstupem času si ale uvědomovala, že jí neúmyslně možná prokázal velkou laskavost. Nechtěla si pamatovat svou práci na ničivých zbraních. Cítila se, jako by se znovu narodila, jako by dostala šanci začít nový život s Wed-gem, nezatížená pochmurnými myšlenkami na smrtonosné vynálezy, které pomáhala vytvářet.

Hudba hrála dál: dutá a tklivá, vzápětí veselá a povznesená, s tajuplným kontrapunktem, jaký ještě nikdy neslyšela.

„Chtěla by ses se mnou znovu podívat na Ithor?” Wedge se k ní naklonil blíž a šeptal jí do ucha. „Tentokrát se nám ta dovolená vydaří.”

Qwi se na něj v odpověď usmála. Představa návratu na svěží planetu pokrytou pralesem, se soběstačnými městy vznášejícími se nad korunami stromů a s mírumilovnými cizími bytostmi vypadala báječně. Takový zážitek by jí hodně pomohl utišit bolest ze vzpomínek, o které tam přišla.

„Chceš říct, že už se nebudeme muset schovávat před imperiálními špióny? Před admirálem Daalou?”

„S tím si už nemusíme dělat starosti,” řekl Wedge. „Můžeme se plně soustředit na to, abychom se měli hezky.”

Vorové v Katedrále vichrů otevřeli všechny průduchy a okna. Když střed bouře vrhl proti stavbě svůj nejprudší nápor, hudba vystoupala do spirálujícího crescenda, triumfálního finále, které jako by znělo napříč galaxií.

Kapitola

44

Svítání na čtvrtém měsíci Yavinu.

Artoo-Deetoo, štěbetající a pípající, se vyvalil nahoru po dlážděné rampě, následován novými rytíři Jedi. Všichni se v tichosti shromáždili na vrcholu Velkého chrámu a vyhlíželi přes koruny stromů zahalené v mlze. Zpoza oranžového plynného obra se linulo světlo, zatímco se slunce soustavy přiblížilo k jeho okraji a svými paprsky zalévalo horní vrstvy atmosféry.

Zatímco pralesní měsíc střemhlavě pokračoval po své dráze, Luke Skvwalker zaujal místo v čele procesí, aby přivítal nadcházející úsvit. Vedle něj kráčel mladý Kyp Durron, který po nedávno vyléčených zraněních stále ještě trochu kulhal, ale pohyboval se s nesmírnou vnitřní silou. Celé jeho chování se za tak krátký čas úplně změnilo.

Ale i když Kyp prošel ze všech nových Jedi tou nejtěž -ní Lukovi studenti rovněž prokázali, že jsou silnější, ne nější, než doufal.

Společně porazili Exara Kuna, Temného pána ze Sithu. Cilghal dfkr m vým jediským léčebným postupům zachránila život Mon Mothmč. -kal zpět ztracenou sebedůvěru a projevil pozoruhodnou dovednost c a ovlivňovat počasí.

Tionne pokračovala ve svém poslání vzkřísit jediskou historii, které bvlo teď, když byl holocron Jedi zničen, ztíženo - Luke ale věděl, že jsou jtšU další holocrony, které čekají na nalezení, ač se mohly v průběhu t:-ztratit. Mnoho starodávných mistrů Jedi v takových zařízeních zaznamenalo své životy a moudrost.

232 STAR WARS

Další, jako například Dorsk 81, Kam Solusar a Kirana Ti ještě neprojevili žádné specifické vlohy, třebaže jejich schopnosti byly silné a měly široký záběr. Někteří noví Jedi zůstanou na Yavinu 4 a budou dál cvičit a růst; ostatní se se svými dovednostmi vydají do galaxie a jako rytíři budou bránit Novou republiku.

Artoo zatrylkoval oznámení, svou předpověď, kdy na vrchol chrámu dopadnou první paprsky slunečního světla. Malý droid vypadal, že ho nesmírně těší, když může být Lukovi po boku.

Luke shromáždil své rytíře Jedi kolem sebe a cítil propojení jejich sílících schopností. Tvořili tým, nebyli pouhými divokými kartami s nadáním a schopnostmi, kterým by nerozuměli.

Ostatní stáli na rozpukaných kamenech pozorovací plošiny a vyhlíželi ke slunci schovanému za obzorem. Luke se snažil najít slova, která by vyjádřila, jak hoří hrdostí a velkým očekáváním.

„Jste první z nových rytířů Jedi,” řekl a pozvedl ruce, jako by jim žehnal. „Jste jádrem budoucího velkého řádu, který bude střežit Novou republiku. Jste nositeli Síly.”

Třebaže studenti nepromluvili ani nijak jinak nezareagovali, cítil v nich vzedmutí emocí a pýchy.

Cekají ho další studenti, noví učedníci, kteří přijdou do jeho akademie Jedi. Luke se musel smířit s tím, že o několik z nich může kvůli temné straně přijít - ale čím víc obránců Síly dokáže vycvičit, tím silnější budou voje světlé strany.

Rytíři Jedi shromáždění na střeše hromadně vydechli, když spatřili, jak zpoza okraje Yavinu vyrazilo slunce. Zářící bílé paprsky se třpytily jako ohniplošné drahokamy. Rozlétly se po pralesním měsíci, odrážely se a lámaly ve vířící atmosféře.

Artoo hvízdl. Luke a ostatní Jedi se v užaslém tichu prostě dívali.

Duhový příval je všechny zalil svými barvami, zatímco se svítání postupně měnilo v nový den.