PRO CARMEN, CARLOSE A DIMITRIJE –

13 LET POTÉ

© 2000 Lucasfilm Ltd. & ™.

All Rights Reserved.

Used Under Authorisation.

Translation copyright © 2008 Lucasfilm Ltd.

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této publikace nesmí být reprodukována, archivována nebo přenášena v jakékoli formě a jakýmikoli prostředky, ať už elektronicky, mechanicky, fotograficky, zvukově nebo jinak, bez předchozího písemného svolení majitele autorských práv.

Vydalo nakladatelství EGMONT CR, s.r.o.,

v Praze roku MMVIII jako svou 2192. publikaci

Ilustrace na obálce Rick Berry

Mapa galaxie Daniel Wallace a Chris Barbieri

Z anglického originálu Star Wars – The New Jedi Order

Agents of Chaos II. Jedi Eclipse přeložil Milan Pohl

Odpovědný redaktor Stanislav Kadlec

Technická redaktorka Alena Mrázová

Sazba Art D – Grafický ateliér Černý, s.r.o.

První vydání

Tisk Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

ISBN 978-80-252-1074-1

Navštivte také www.star-wars.com a www.egmont.cz

Poděkování:

Srdečné díky patří Shelly Shapirové, Sue Rostoniové, Danu Wallacovi a Alexu Newbornovi za to, že mi nahlíželi přes rameno a tuto knihu obohatili.

Osoby

Anakin Solo; rytíř Jedi (muž, člověk)

Beed Thane; archon z Vergiliu (muž, člověk)

Borga Besadii Diori; huttská vládkyně (žena, Hutt)

Brand; komodor Nové republiky (muž, člověk)

Droma; astrák (muž, Ryn)

Gaph; uprchlík (muž, Ryn)

Han Solo; kapitán, Millennium Falcon (muž, člověk) Chinekal; velitel, Kolébka (muž, Yuuzhan Vong)

Jacen Solo; rytíř Jedi (muž, člověk)

Kyp Durron; mistr Jedi (muž, člověk)

Leia Organa Solo; velvyslankyně Nové republiky (žena, člověk)

Luke Skywalker; mistr Jedi (muž, člověk)

Malik Carr; velitel (muž, Yuuzhan Vong)

Melisma; uprchlice (žena, Ryn)

Nas Choka; vrchní velitel (muž, Yuuzhan Vong)

Nom Anor; vykonavatel (muž, Yuuzhan Vong)

Princ Isolder; královská dynastie Hapesu (muž, člověk)

Randa Besadii Diori (muž, Hutt)

Roa; vězeň (muž, člověk)

Sapha; vězeňkyně (žena, Ryn)

Talon Karrde; zprostředkovatel (muž, člověk)

Viqi Shesh; senátorka (žena, člověk)

Wurth Skidder; rytíř Jedi (muž, člověk)

Kapitola

1

V hlavním městě planety Gyndine svítalo, ačkoli na jejím povrchu to bylo sotva patrné. Vycházející slunce, pokud se vůbec dalo zahlédnout, vypadalo za hradbami kouře valícího se z hořících lesů a budov jako vybledlý kotouč. Zvuky bitvy se s hromovou ozvěnou odrážely od úpatí okolních hor a krajinu pustošila horká vichřice. Den opanovala šerá temnota, kterou trhaly na cáry záblesky oslepujícího světla.

Umělé světlo dštili válečníci a válečné stroje, které kroužily nad sežehnutou zemí nebo se vysoko nad vším tím šílenstvím propalovaly trýzněnou oblohou. Spojenecké i nepřátelské stíhací letouny sváděly souboje v olověných mracích a řízný rytmus pozemní bitvy doprovázely jejich sonické perkuse. Na východ od obleženého města nemilosrdně bodaly do povrchu planety paprsky energie, rozptýlené do stran jako proudy slunečního světla nebo soustředěné do oslňujících záclon, které rozpalovaly obzor doruda jako při skutečném úsvitu.

Postupující nepřátelské jednotky chrlily střely z roztavené horniny, které udeřily na zbytky města, proděravěly poslední netknuté věže a zbortily ty, které už nahlodal oheň. Kusy rozdrceného ferobetonu a zkroucené plastoceli padaly do ulic poďobaných krátery a jednu po druhé je zatarasovaly. Skupinky civilistů zoufale hledaly úkryt, zatímco jiní lidé se krčili ochromení strachem v zejících a doutnajících chřtánech, které kdysi bývaly dveřmi a výklady. V některých čtvrtích odpovídaly přívalům hořících střel šípy azurového světla z iontových kanónů a téměř vybitých turbolaserových baterií. Nepřátelské projektily se však dařilo odrážet pouze v okolí novorepublikového velvyslanectví, které chránil narychlo vztyčený deflektorní štít.

Nebezpečně blízko mihotavého okraje štítu se tísnil tisícihlavý dav složený z nejrůznějších bytostí, nahromaděný za paralyzačním plotem a domáhající se vpuštění dovnitř. Na okrajích davu se potáceli omámení droidi, kteří si dobře uvědomovali, jaký je stihne osud, pokud se útočníkům podaří město obsadit.

Kdyby byl paralyzační plot jedinou překážkou, která dav dělila od bezpečného útočiště, možná by ve vzrůstající panice vtrhl na pozemek velvyslanectví. Perimetr však hlídali po zuby ozbrojení novorepublikoví vojáci a v potaz bylo třeba brát i samotné silové pole. Jiskřivý štít byl jako energetický deštník, který bylo nutné deaktivovat, než bylo možné bezpečně projít skrz, a vypínali ho pouze tehdy, když evakuační lodě odlétaly k transportérům kotvícím ve zdejším kosmickém prostoru.

Obyvatelé Gyndine si zahalili popelavé tváře kusy ošacení, které je měly chránit před smrdutým vzduchem, a dělali, co mohli, aby přežili a dostali se odsud. Rukama ochranitelsky ovíjeli ramena vyděšených dětí, případně svírali otrhané rance s osobními věcmi, a prosili vojáky, nabízeli úplatky, slibovali hory doly, nebo naopak vyhrožovali. Vojáci s ponurými tvářemi měli rozkazy zachovávat mlčení, a tak nikoho nepovzbudili ani slovem, ani pohledem. Proti jejich zdánlivé neúčasti svědčily pouze jejich oči, které neklidně těkaly sem tam jako taurill nebo prosebně kmitaly k jediné osobě, jež mohla naléhavým prosbám a žádostem vyhovět.

Leia Organa Solo jeden z těch pohledů zachytila; vrhl ho po ní lidský voják na stanovišti poblíž provizorního komunikačního bunkru. Leia měla umazanou tvář a dlouhé vlasy schované pod čepicí se štítkem, a tak nebylo pravděpodobné, že v ní někdo z davu pozná dávnou hrdinku povstalecké Aliance a bývalou prezidentku. Blankytná bojová kombinéza – na jejíchž rukávech byl vyveden emblém VPVU, senátního Výboru pro válečné uprchlíky – ji však identifikovala jako jejich největší šanci na záchranu, jejich anděla spásy. K paralyzačnímu plotu se nemohla přiblížit ani na pět metrů, aniž by jí lidé ve strašlivé tísni nezačali podávat plačící kojence, náhrdelníky s modlitebními korálky nebo narychlo naškrábané dopisy pro jejich milované na jiných planetách.

Neodvažovala se nikomu z nich pohlédnout do očí, aby si to nevyložili jako důkaz naděje, nebo naopak zoufalství. Aby si zachovala alespoň částečnou rozvahu, snažila se čerpat klid ze Síly. Přesto však čím dál častěji nervózně přecházela mezi bunkrem a okrajem štítu a netrpělivě čekala na zprávu, že přistála další evakuační loď připravená nabrat uprchlíky.

V patách se jí jako vždy pohyboval věrný Olmahk, který díky šedému dravčímu vzhledu připomínal spíše atentátníka než tělesného strážce. Drobný Noghri však alespoň vypadal v tom zmatku jako doma, zatímco C-3PO – jehož zlatý lesk zmatněl pod vrstvou sazí a popela – byl viditelně zděšený. V poslední době se úzkostlivost protokolárního droida netýkala ani tak jeho vlastního bezpečí jako spíše obecné hrozby, kterou Yuuzhan Vongové pro všechen umělý život znamenali. Kdykoli padl nějaký svět, droidy většinou zlikvidovali jako první.

Permabetonem pod Leiinýma nohama otřásla mohutná exploze a ze středu města vyšlehla koule oranžového ohně. Horký vítr protkaný kapičkami ještě palčivějšího deště tahal Leie za čepici i za kombinézu. Mikroklimatické bouře, způsobené výměnami energie a požáry, zuřily na pláních celou noc. Přívaly deště a žhavého popela smeteného z poničeného povrchu Gyndine bičovaly dav a jako kyselina vytvářely na nezakryté kůži puchýřky. Dokonce i přes tlusté podrážky vysokých bot Leia cítila, jak je země rozpálená.

Hlasité zasyčení ji přimělo otočit se. Zahlédla, jak se štít rozplynul ve zčeřených vlnách distorze.

„Evakuační loď odlétá,“ hlásil jeden z vojáků, co mu právě oznámili z komunikačního bunkru. Obě ruce tiskl k velkým sluchátkům své komunikační helmy. „Další dvě míří k nám dolů.“

Leia zvedla oči k temné obloze. Odlétající loď – doprovázená půltuctem X-wingů – měla podle provozních světel plochý tvar. Nejprve se zvedla na repulzorech a pak vystřelila na sloupu modrého ohně vzhůru. Okamžitě ji začala pronásledovat smečka koralskipperů, která číhala v nedalekých horách.

Leia se otočila k vojákům u paralyzačního plotu. „Vpusťte další skupinu!“

Bytosti v čele davu – lidé, Sullustani, Bimmové i další tvorové namačkaní rameno na rameni a tvář na tváři – se začaly valit branami velvyslanectví. Když byl štít vypnutý, nepřátelské projektily, které by býval odrazil, prolétly jako ohnivé meteory skrz. Jedna střela zasáhla východní křídlo bývalého imperiálního velvyslanectví a zapálila ho.

Leia postrkovala uprchlíky, kteří proudili k raketoplánu čekajícímu na přistávací ploše. „Honem!“ pobízela je. „Honem!“

„Zapínají štít,“ přetlumočil komunikační důstojník další zprávu z bunkru. „Všichni zpátky.“

Leia zaťala zuby. Tohle byly ty nejhorší okamžiky, řekla si v duchu.

Vojáci u brány kordon znovu neprodyšně uzavřeli a proskenovali okolí, jestli u někoho neobjeví disruptor štítu. Dav zareagoval tím, že se vrhl vpřed; bouřil se proti tomu, co muselo vypadat jako nespravedlnost nebo dokonce zvůle. Lidé, kteří byli nejvíce vpředu, se báli, že jim spása unikne o pouhé decimetry, a snažili se prodrat kolem vojáků, a ti vzadu do nich tlačili a strkali, odhodlaní probojovat si cestu dopředu. Leia věděla, že je to marné, ale dav se přesto odmítal rozptýlit a nevzdával se naděje, že se jednotkám Nové republiky podaří dobyvatele zadržet, dokud se všichni civilisté nedostanou do bezpečí.

„Paní Leio,“ vykřikl C-3PO, který k ní přispěchal se zvednutýma rukama a svítícími fotoreceptory, „deflektorní štít slábne! Pokud co nejdříve neodletíme, zcela jistě zahyneme!“

Jako tolik dalších, pomyslela si Leia.

„Odletíme poslední lodí,“ oznámila droidovi, „dříve ne. Do té doby nezahálej a pořizuj soupisy jmen a druhů.“

C-3PO zvedl paže ještě výš a s trhanými pohyby se otočil kolem dokola. „Co s námi bude?“

Leia unaveně vydechla. Kladla si stejnou otázku.

Bombardování začalo o dva dny dříve, krátce poté, co do nedaleké soustavy Circarpous nečekaně přiletěla yuuzhanvongská flotila z nepřátelských pozic v huttském prostoru. Nová republika se pokusila hlavní planetu sektoru narychlo opevnit, ale flotily a operační svazy měly za úkol hlídat klíčové soustavy v Koloniích a Jádru, a tak toho Republika nemohla méně důležitým světům jako Gyndine – třebaže s malou orbitální loděnicí – mnoho nabídnout.

Ze stejného důvodu nebylo pro yuuzhanvongský útok žádné vysvětlení ani opodstatnění – vyjma dalšího zasévání zmatku. Když nedávno padlo několik světů na Středním okraji, Gyndine byla pro svou relativní odlehlost považována za ideální shromaždiště pro uprchlíky a mnoho bytostí za plotem skutečně pocházelo z Ithoru, Obroaskai, Ord Mantellu a několika dalších planet obsazených nepřítelem. Bylo čím dál jasnější, že Yuuzhan Vongové pronásledují vysídlené populace téměř se stejnou horlivostí, s jakou obětovali zajatce a droidy. Pozemní útok na Gyndine navíc vytvářel dojem, jako by si chtěli dokázat, že planetu umějí dobýt stejně snadno jako otrávit.

Leiiny úvahy uťal hlas komunikačního důstojníka. „Velvyslankyně, máme signál od průzkumné sondy na bojišti.“

Leia po krátkém zaváhání vklouzla do bunkru. Pozornost několika mužů a žen uvnitř se upínala na zmenšený hologram rušený zrnitými čarami. Leie chvíli trvalo, než si uvědomila, co vlastně vidí, a dokonce i pak se s tím odmítala smířit.

„Co to má –“

„Chrliči ohně,“ řekl kdosi, jako by její ohromení předpokládal. „Yuuzhan Vongové prý přistáli na Mimbanu, kde tyhle tvory naplnili bahenním plynem.“

Leie se roztřásly nohy natolik, že se musela posadit. Přitiskla si dlaň na ústa. Ze směru od vycházejícího slunce se jako zvěstovatelé nového strašlivého úsvitu blížili obrovští měchýřovití tvorové. Měli šest podsaditých nohou a ohebné choboty, které dštily proudy jakési hořící látky.

„Metan a sirovodík se zřejmě mísí ještě s něčím dalším, co mají v útrobách, a tak vzniká ten tekutý oheň,“ poznamenala žena u ovládání holoprojektoru, kterou to zjevně spíše zaujalo než vyděsilo. „A kromě toho vydechují i protilaserový aerosol.“

Třicet metrů vysocí chrliči ohně byli dalším příkladem geneticky vytvořených yuuzhanvongských nestvůrností. Terénem nepostupovali, ale spíše se po něm kouleli jako volně ukotvené balony lehčí než vzduch, a všechny bytosti a stroje, které jim stály v cestě, spalovali na popel.

Leia téměř cítila pach toho masakru.

„Ať už jsou cokoli, mají tlustou kůži,“ řekl komunikační důstojník. „Nezastaví je nic slabšího než turbolaserový paprsek.“

Gyndinské jednotky nedokázaly postup smrtonosných balonů zpomalit. Opouštěly pozice a v houfech se hnaly zpátky k městu. Všude kolem se povalovaly sežehnuté válečné stroje nejrůznějších typů – tankoví droidi, stařičké mobilní turbolasery Loronar, dokonce i pár kolosů AT-AT, převrácených a bez hlavy, s nohama roztaženýma na zemi.

„Oni se stahují!“ zachraptěla Leia. „Kdo vydal rozkaz k ústupu?“

Sotva jí ta slova vyšla z úst, už jich litovala. Ti důstojníci, kteří ji neprovrtávali očima, si najednou neklidně prohlíželi ruce. Mohla se snad na vojáky zlobit za to, že ustupují, když přesně totéž dělala Nová republika od samého začátku invaze – stahovala se k Jádru, jako by jí hustota tamějších hvězdných soustav skýtala nějakou ochranu? Kdo mohl tvrdit, které činy jsou statečné a které zbabělé?

Leia beze slova odešla z bunkru. Venku na ni čekal otřesený C-3PO.

„Paní Leio, obdržel jsem velice znepokojivou zprávu!“

Leia ho sotva slyšela. Během těch pár okamžiků, které strávila v bunkru, bitva postoupila až k samému městu. Dav byl ještě rozčilenější než předtím, ve vlnách se vzdouval kupředu a ze strany na stranu. Leie připadalo, že v mezeře mezi vrcholky městských budov zahlédla kývající se obrys yuuzhanvongského chrliče ohně.

„Zdá se,“ říkal C-3PO, „že občané Gyndine podlehli dojmu, že záměrně diskriminujete bytosti někdejšího imperiálního přesvědčení.“

Leie spadla čelist a z hnědých očí se jí zablesklo. „To je absurdní. Copak si myslí, že na pohled poznám bývalého Imperiála? A i kdybych to dokázala –“

C-3PO spiklenecky ztišil hlas. „To tvrzení má jistou statistickou oporu, paní Leio. Z pěti tisíc bytostí, které se zatím podařilo evakuovat, jich naprostá většina pocházela ze světů, o jejichž loajalitě k povstalecké Alianci existují nezpochybnitelné záznamy. Jsem si však jistý, že je to pouze –“

Vysvětlení C-3PO spolkla ohlušující exploze. Po obvodu energetické kopule se divoce roztančily elektrické blesky a štít zmizel. Výstražná světla na paralyzačním plotě zablikala a zhasla. Dav vyděšeně zalapal po dechu.

„Zasáhli generátor štítu!“ vyjekl C-3PO. „To je náš konec!“

Dav se znovu vrhl vpřed a vojáci mu zastoupili cestu. Zbraně se s hrozivým hučením zapnuly.

C-3PO začal ustupovat k branám velvyslanectví. „Rozdrtí nás!“

Olmahk se s vražednou mrštností postavil Leie po bok. Právě se ho chystala varovat, ať zachová klid, když vtom jeden z vojáků zpanikařil a vypálil sonickou zbraní zblízka do davu. Desítky bytostí se zhroutily na zem a zbytek se rozprchl všemi směry.

Leia bez rozmýšlení přiskočila k potácejícímu se vojákovi a vytrhla mu zbraň z ochablých rukou. „Máme ty lidi zachraňovat, a ne do nich střílet!“

Odhodila zbraň. Přejela si rukou po čele, neúmyslně si při tom shodila čepici a dlouhé vlasy se jí vyhrnuly na ramena. Vrátila se do bunkru, popadla nejbližší komlink a přikázala, aby ji spojili s velitelem operačního svazu.

„Velvyslankyně Organo Solo, tady velitel Ilanka,“ odpověděl krátce nato hluboký hlas.

„Potřebujeme každou dostupnou loď, veliteli – okamžitě. Jednotky Yuuzhan Vongů vstupují do města.“

Ilankovi chvíli trvalo, než odpověděl. „Je mi líto, velvyslankyně, ale máme plné ruce práce. Na druhé straně od měsíce vystoupila z hyperprostoru další tři nepřátelská válečná plavidla. Lodě, které máte na povrchu, vám budou muset stačit. Radím vám, abyste je naložili a odstartovali. A důrazně vám doporučuji, velvyslankyně, abyste do jedné z nich nastoupila i vy.“

Leia palcem vypnula komlink a v hrůze přelétla dav očima. Jak mám vybírat? ptala se. Jak?

Bouře žhnoucích meteorů z korálu yoriku udeřila na velvyslanectví a přilehlé budovy. Kamkoli střely dopadly, vypukl požár. Inferno vyvolalo explozi palivové nádrže u přistávací plochy a široko daleko se rozlétly kovové střepiny. Leiina pravá tvář se rozhořela bolestí; cosi jí rozťalo kůži. Instinktivně k tomu zranění zvedla prsty, čekala krev, ale doběla rozžhavený letící úlomek jí ránu vypálil.

„Paní Leio, vy jste zraněná!“ vykřikl C-3PO, ale ona ho mávnutím ruky odehnala dřív, než k ní stačil přistoupit. Koutkem oka zahlédla, jak sem dva vojáci přivádějí vysokého šlachovitého muže. Pevně ho drželi za paže. Pod měkkou čepicí, naraženou hluboko do čela, měl pohmožděnou a oteklou tvář.

„Kdo je to?“ zeptala se Leia jeho věznitelů.

„Buřič,“ oznámil menší voják. „Zaslechli jsme ho říkat lidem v davu, že evakuujeme pouze ty, kdo byli věrní Nové republice. Že každý s imperiální minulostí si může políbit –“

„Rozumím, seržante,“ přerušila ho Leia. Krátce si zajatce prohlédla; přemítala, co mohl šířením lží získat. Otvírala ústa, aby se ho na to zeptala, když vtom ji Olmahkovo významné zafrkání uvedlo do stavu nejvyšší ostražitosti.

Leia přistoupila k muži blíž a upřeně mu pohlédla do očí. Zvedla pravý ukazovák a Olmahk tlumeně zavrčel. Když si zajatec uvědomil, co má Leia v úmyslu, začal se vzpouzet, ale tím dosáhl jedině toho, že ho vojáci sevřeli ještě pevněji. Leia přimhouřila oči; teď už věděla, že se nemýlí. Vrazila mu prst do tváře, těsně vedle pravé nosní dírky.

K naprostému úžasu vojáků jako by se muži začala loupat kůže; vzala s sebou i jeho rysy a na tváři ozdobené zářivými obrazci a barevnými symboly odhalila výraz, v němž se mísila bolest a pýcha. Kožnatá maska, která se při Leiině doteku dala na útěk, zmizela pod límcem mužovy volné bundy; trochu ji vyboulila, když se mu odtrhávala od těla, a nakonec mu jako nějaký sirup vytekla z nohavic a utvořila růžovou louži u jeho nohou.

Vojáci šokovaně uskočili. Seržant vytasil blaster a několikrát do živé louže vypálil. Yuuzhan Vong, který byl nyní volný, také o krok ustoupil a roztrhl si bundu, pod níž se ukázala tělová vesta stejně živá, jako byl ještě před chvílí maskovací ooglith. Oči bez řas upíral na Leiu, zvedl hlavu a spustil hrůzostrašný válečný pokřik.

„Do-ro’ik vong pratte!“ A běda našim nepřátelům!

„K zemi! K zemi!“ zakřičela Leia na všechny poblíž.

Olmahk ji srazil na zem v okamžiku, kdy z Yuuzhan Vongovy hrudi vylétli první duniví brouci. Zvuk jejich dopadu nebyl nepodobný bouchání špuntů šumivého vína; živé exploze však doprovázely bolestivé výkřiky vojáků a bezmocných civilistů, kteří neslyšeli nebo neposlechli Leiinu radu. Do vzdálenosti deseti metrů všemi směry padali muži i ženy jako podťaté stromy.

Leia cítila, jak se z ní Olmahk zvedá. Než stačila vzhlédnout, Noghri už svými zuby rozerval Yuuzhan Vongovi hrdlo. Nalevo i napravo leželi na zemi lidé a úpěli v bolestech. Další se potáceli kolem s rukama přitisknutýma k protrženým břichům, mnohočetným zlomeninám, polámaným žebrům nebo rozbitým tvářím.

„Odneste ty lidi na bojové obvaziště!“ přikázala Leia.

Střely z korálu yoriku stále pršely na velvyslanectví i přistávací plochu, kde desítka vojáků dohlížela na nakládání posledního evakuačního plavidla. Dav už se dávno protlačil branami, ale omračující obušky a sonické zbraně mu bránily čekající loď zcela zaplavit. Leia s Olmahkem v patách omámeně vyrazila k lodi. Zahlédla C-3PO. V hrudním plátu, těsně nad kruhovou dobíjecí zdířkou, měl hlubokou díru po dunivém broukovi. „Jsi v pořádku?“ zeptala se.

Kdyby mohl, zamrkal by. „Díky Výrobci, že nemám srdce!“

Když se všichni tři přiblížili k evakuační lodi, vynořil se před nimi stařičký průzkumný terénní transportér AT-ST – opancéřovaná škatule na dvou nohách s klouby obrácenými dozadu. Kráčející kolos kulhal, jeden bok měl zčernalý, granátomet ustřelený a tekla z něj hydraulická kapalina. S vrzáním a skřípotem zastavil, načež se kokpitem napřed zřítil na permabetonovou přistávací plochu. Okamžik nato se otevřel poklop na střeše kokpitu, vyvalil se z něj oblak kouře a potom z něj vylezl mladý muž. Trochu kašlal, ale jinak vypadal nezraněný.

„Wurth Skidder,“ pronesla Leia a založila si paže na hrudi. „Měla jsem poznat, že jste to vy – váš velkolepý příchod na scénu mi to mohl napovědět.“

Světlovlasý rytíř Jedi s ostře řezanou tváří seskočil elegantně na zem a setřásl ze sebe doutnající jediské roucho. „Yuuzhan Vongové prorazili naši obranu, velvyslankyně. Bitva je ztracena.“ Samolibě se pousmál. „Chtěl jsem, abyste se to dozvěděla jako první.“

Že je Skidder na Gyndine, věděla Leia od Luka, ale poprvé se s ním setkala teprve teď. Před osmi měsíci jí během rhommamoolské krize způsobil zbytečné potíže, když sestřelil pár Rodianů v osarianských stíhačkách, které se pokusily překazit její diplomatickou misi. Tehdy na ni zapůsobil jako unáhlený, drzý a přespříliš sebejistý náfuka, ale Luke tvrdil, že bitva o Ithor a utrpěné zranění změnily Skiddera k lepšímu. Bezpochyby proto, že v ohánění se světelným mečem se doslova vyžíval, pomyslela si Leia.

„S tou novinou jdete trochu pozdě, Wurthe,“ řekla mu nyní, „ale přicházíte právě včas, abyste nastoupil do poslední evakuační lodě.“ Kývla směrem k přistávací ploše. „Můj bratr by mi nikdy neodpustil, kdybych vás nedopravila živého a zdravého zpátky na Coruscant.“

Skidder vysekl galantní úklonu a napřáhl k Leie pravou ruku. „Jedi se za každou cenu vyhýbá hádkám.“ Chvíli jí hleděl do očí. „V kodexu Jediů není nic o tom, že bychom se měli podřizovat civilistům, ale z úcty k vašemu slavnému sourozenci vás poslechnu.“

„Skvělé,“ řekla Leia ironicky. „Hlavně koukejte vlézt na palubu.“ Někdo jí poklepal na rameno a ona se otočila.

„Velvyslankyně, držíme místo vám, vašemu tělesnému strážci a vašemu droidovi,“ oznámil jí důstojník. „Ale musíte si pospíšit, madam. Vyslanec Nové republiky už je na palubě a dostali jsme rozkaz ke startu.“

Leia kývla, že rozumí, a otočila se zpátky ke Skidderovi. Jenže Jedi už tam nebyl – pádil k branám velvyslanectví. Přiložila si ruce k ústům jako tlampač. „Skiddere!“ zakřičela.

Zastavil se, otočil se k ní a mávnul rukou; přinejmenším to vypadalo, že ji bere na vědomí. „Ještě musím vyřídit jednu maličkost,“ křikl v odpověď.

Leia se zamračila a obrátila se na důstojníka. Očima kmitala mezi ním a početným davem, který se hromadil u paty nástupní rampy. „Určitě by se jich na palubu ještě několik vešlo.“

Důstojník semkl rty. „Už jsme naloženi na maximum, velvyslankyně.“ Sledoval její pohled k davu a ostře vydechl. „Ale nejspíš tam ještě čtyři dokážeme nacpat.“

Leia mu stiskla předloktí na znamení díků a společně si pospíšili k rampě. Za hradbou vojáků stála v čele řady uprchlíků skupina cizinců s ocasy, ježatými vlasy a sametovou srstí. Na sobě měli obnošené barevné vesty a suknice.

Rynové, uvědomila si Leia překvapeně – stejný druh, ke kterému patřil Hanův nový kamarád Droma.

„Čtyři,“ připomněl jí důstojník, ještě než stačila Ryny spočítat. „Někteří z nich tu budou muset zůstat.“

Přesněji řečeno šest Rynů, uvědomila si. Ale čtyři byli pořád lepší než nic. Vklínila se mezi dva ramenaté vojáky, kteří stáli nejblíž k rampě, a zamávala na Ryny v řadě. „Vy čtyři,“ řekla a ukázala na každého z nich. „Rychle!“

Na tvářích se jim objevily výrazy úlevy a radosti. Ti, kteří tu zůstanou, se objali s těmi, které Leia vybrala. Jedné ženě podali kojence zavinutého v plenkách. Leia zaslechla, jak někdo říká: „Melismo, jestli najdeš Dromu, řekni mu, že jsme tady.“

Leia sebou trhla a zapátrala očima po tom, kdo to jméno vyslovil, ale na vyhledání toho Ryna nebyl čas. Vojáci už se stahovali na rampu a Leiu vedli s sebou.

„Počkejte!“ vykřikla, prudce se zastavila a odmítala udělat další krok. „Skidder. Kde je Skidder? Je už na palubě?“

Naklonila se vpřed, zahleděla se přes poničenou přistávací plochu a uviděla ho, jak se žene k lodi, za sebou táhne lidskou ženu a v levé ruce drží vlasaté batole. V Leie hrklo. Možná se Skidder přece jen změnil.

„Dostaňte je na palubu,“ nařídila Leia velícímu důstojníkovi a odmlčela se, když pouhých pár metrů od rampy vybuchl projektil vypálený koralskipperem. „Je mi jedno jak – třeba lžící na boty.“

Kapitola

2

Smrt pronásledovala raketoplán až do kosmického prostoru; plivala na něj oheň, zasypávala ho střelami stíhaček a sápala se po něm dovin basaly usazenými ve válečných lodích kotvících na okraji oblačné schránky Gyndine. Eskorta tvořená několika X-wingy se musela prostřílet rojem koralskipperů a zaměstnat yuuzhanvongskou obdobu fregaty; pět pilotů položilo životy, aby se uprchlíci dostali do bezpečí.

Leia seděla ve stísněném kokpitu, sledovala zuřící bitvu a přemítala, jestli se dostanou k transportéru včas. Jedna z lodí, které odstartovaly ještě před úsvitem, to štěstí neměla. Oválné plavidlo mělo na několika místech protržený trup a líně se vznášelo ve zlaté sluneční záři, zatímco z něj do kosmu unikal vzduch a rozdrcené trosky.

Všude, kam Leia pohlédla, na sebe novorepubliková a yuuzhanvongská plavidla metala lasery a projektily, zatímco nepřátelské výsadkové lodě s roztaženými křídly a doruda rozpáleným ablačním korálem klesaly do gravitační studny. Dál od planety se nacházely yuuzhanvongské posily, o kterých se zmiňoval velitel Ilanka. Dvě z těch lodí měly jehlanovitý trup z jakéhosi průhledného materiálu, z něhož vybíhalo více než deset rozvětvených ramen připomínajících dendrity z hmyzího hnízda. Třetí loď ze všeho nejvíc připomínala hrozen složený ze spojených bublin, nebo snad chumel vajíček, ze kterých se má každou chvíli něco vyklubat.

Uprchlíci z Gyndine spolu mezitím v prostoru pro cestující tiše rozmlouvali nebo hlasitě vzývali nejrůznější božstva. Ve vlnách z nich stoupal strach, který štípal Leiu ve chřípí. Právě je obcházela, když vtom lodí projelo důvěrně známé zachvění a Leia si s úlevou uvědomila, že je uchopil tažný paprsek.

Okamžik nato byl raketoplán jemně, téměř láskyplně vtažen do hangáru transportéru.

Ale i tam se po nich natahovala smrt.

Když začali uprchlíci vystupovat z raketoplánu, do hangáru vlétla v sebevražedném útoku dvojice koralskipperů, kterým se nějak podařilo překonat energetický štít transportéru. Chvíli klouzaly po palubě a pak se roztříštily o pancéřový štít, zdvižený v poslední vteřině. Několik uprchlíků a členů posádky bylo zabito a mnoho dalších zraněno.

Sotva se Leia zvedla z podlahy zasypané korálem, přispěchaly k ní dvě z jejích pobočnic, které zůstaly na palubě transportéru. Dala jim jasně najevo, co si myslí o jejich pokusech shrnout jí vlasy z tváře.

„Vy si děláte starosti o můj účes,“ vybuchla, „když jiní lidé potřebují okamžitou lékařskou pomoc?“

„Ale vaše tvář,“ řekla jedna žena úzkostlivě.

Leia na šrapnel úplně zapomněla. Její ruka o své vlastní vůli napodobila pohyb, který provedla dříve: konečky prstů se dotkla vystouplých okrajů rány. Unaveně vydechla a se zkříženýma nohama se posadila na palubu.

„Omlouvám se.“

Mlčky dovolila, aby jí pobočnice zranění ošetřily. Najednou si uvědomila, jak vyčerpaná vlastně je. Když se na doslech přiblížili C-3PO a Olmahk, pronesla: „Už se ani nepamatuju, kdy jsem naposledy spala.“

„Před padesáti sedmi hodinami a šesti minutami, paní Leio,“ přispěchal jí na pomoc C-3PO. „Standardního času, samozřejmě. Pokud si přejete, mohu tu dobu vyjádřit pomocí jiných časových jednotek. V tom případě –“

„Jindy, Threepio,“ řekla Leia slabě. „Radši se běž ponořit do olejové lázně, než se ti úplně zadřou klouby.“

C-3PO naklonil hlavu na stranu a ohnul paže do pravého úhlu. „Děkuji vám, paní Leio, děkuji. Už jsem se začínal bát, že ta slova víckrát neuslyším.“

„A ty,“ pohlédla Leia na Olmahka, „si nezapomeň smýt tu yuuzhanvongskou krev z brady.“

Noghri cosi divoce zavrčel, pak úsečně přikývl a zamířil spolu s C-3PO pryč.

Padesát sedm hodin, pomyslela si Leia.

Popravdě řečeno toho moc nenaspala už od chvíle, co Han před měsícem odletěl z Coruscantu. Každý den se ptala sama sebe, co její muž asi podniká. Údajně pátral po svém někdejším mentorovi Roovi, kterého při útoku na Kolo štěstěny – orbitální stanici u Ord Mantellu – zajali Yuuzhan Vongové, a také po nezvěstných příbuzných svého nového rynského kamaráda. Bylo možné, přemítala Leia, že Droma, jehož jméno zaslechla na Gyndine, byl tentýž Ryn, se kterým se zničehonic spřáhl Han?

Tu a tam se doslechla, že Millennium Falcon byl spatřen v té či oné soustavě, ale Han se s ní zatím osobně nespojil.

V den Chewbaccovy smrti se Han změnil – stejně jako všechno ostatní, neboť Chewie zahynul vinou Yuuzhan Vongů na samém začátku invaze. Bylo přirozené, že Han bude pro Chewieho odchod truchlit víc než kdokoli jiný, ale dokonce i Leiu překvapilo, jakým směrem se vydal – kam ho ten příšerný zármutek zahnal. Kdysi rošťácký a darebácký Han byl nyní popudlivý a zádumčivý. Prvním terčem Hanova hněvu se stal jeho syn Anakin; pak mu postupně padl za oběť každý z Hanových blízkých.

Odborníci tvrdili, že zármutek má několik fází – skoro jako by od lidí čekali, že těmi fázemi budou poslušně procházet. U Hana však byly všechny fáze smíšené – hněv, odmítání skutečnosti, zoufalství – bez náznaku rezignace, natož smíření. Ale největší starosti dělala Leie Hanova uzavřenost. I když sám by to popřel jako první – a to velice hlasitě – jeho zármutek přiživoval jakýsi návrat k Hanovi ze starých časů: samotářskému Solovi, který maskoval svou citlivost tím, že si druhé držel na délku paže od těla; který tvrdil, že mu nezáleží na nikom, pouze na něm samotném; který nahrazoval skutečné city vzrušením z nebezpečných podniků.

Když Droma – další dobrodruh – poprvé vstoupil na Hanovu oběžnou dráhu, Leia se obávala nejhoršího. Ale když Ryna poznala, třebaže jen letmo, trochu se jí ulevilo. Droma sice nebyl náhradou za Chewbaccu – copak by Chewieho mohl někdo nahradit? – ale aspoň dal Hanovi příležitost pěstovat nové přátelství, a pokud ho Han dokáže vybudovat, možná se mu podaří znovu vstoupit i do osvědčených a vyzkoušených vztahů. Co bude s Hanem, jejich manželstvím, Yuuzhan Vongy i Novou republikou dál, to ukáže až čas.

Leia s pruhem svědivé syntetické tkáně na tváři propustila své pobočnice a zamířila dopředu do přepravního prostoru, kde už si uprchlíci rozdělovali místa na palubě. Přestože kolem transportéru zuřila bitva, v přepravním prostoru se většina pasažérů úlevou rozpovídala. Leia zahlédla vyslance Nové republiky z Gyndine a přistoupila k němu. Pohledný elegantní muž seděl s hlavou zabořenou v dlaních.

„Slíbil jsem jim, že je všechny dostanu z planety,“ řekl zasmušile Leie. „Zklamal jsem je.“ Potřásl hlavou. „Zklamal jsem je.“

Leia mu konejšivě položila ruku na rameno. „Medaile cti z bitvy o Kashyyyk, pochvala za příkladnou službu během yevethanské krize, bývalý člen Vládní rady Senátu a poradce prezidenta…“ Leia se odmlčela a usmála. „Nechte si ta obvinění pro Yuuzhan Vongy, vyslanče. Udělal jste víc, než leckdo považoval za možné.“

Pokračovala dál a naslouchala útržkům hovorů točících se okolo nejisté budoucnosti, drbů o hrůzách v uprchlických táborech a kritiky novorepublikové vlády a armády. Potěšilo ji, když spatřila, že Rynové si pro sebe také našli místo, jenže pak si všimla, že je ostatní vystrnadili do nejtemnějšího kouta přepravního prostoru a že se nikdo, z žádného druhu, neuráčil sednout si k nim blíž než na metr daleko.

Aby se k nim dostala, musela se proplétat mezi rodinnými a jinými skupinkami a někdy dokonce i skrz ně. Obrátila se na rynskou ženu, která držela dítě.

„Když jste nastupovali na loď, zaslechla jsem jméno Droma. Je to u vás běžné jméno? Ptám se proto, že jednoho Ryna jménem Droma znám, přinejmenším zběžně.“

„Droma je můj synovec,“ odpověděl jediný muž mezi nimi. „Neviděli jsme ho od chvíle, co Yuuzhan Vongové zaútočili na Ord Mantell. Dromova sestra byla jedna z těch, které jste… kteří zůstali na Gyndine.“ Ukázal na kojence. „To je její dítě.“

„Ach ne,“ řekla Leia spíš k sobě než ostatním. Nadechla se a narovnala. „Já vím, kde je váš synovec.“

„Je tedy v bezpečí?“

„Jakž takž. Je s mým manželem. Hledají vás.“

„Ach, ta sladká ironie,“ řekl muž. „A teď jsme rozdělení ještě víc.“

„Jakmile dorazíme na Ralltiir, pokusím se se svým manželem spojit.“

„Děkujeme vám, princezno Leio,“ řekla ta, která se jmenovala Melisma. Leiu tím zcela zaskočila. „Velvyslankyně,“ opravila ji.

Všichni se usmáli. „Pro Ryny,“ řekl muž, „budete navždy princezna.“

Ta poznámka ji zároveň zahřála i zamrazila. Rynové by na Gyndine vůbec nebyli, kdyby je tam Leia nepřemístila z Bilbringi. A co těch šest, které musela nechat na planetě, kde je čekalo zajetí nebo dokonce smrt? Byla v očích Dromovy sestry princeznou, anebo zrádkyní? Ta lichotivá poznámka sice zněla upřímně, ale mohla to být jen další ironie.

Leia právě mířila na můstek, když transportér vyhlásil všeobecný poplach. Než dorazila do velitelského střediska, lodí už otřásaly exploze, které dávaly štítům pořádně zabrat.

„Velvyslankyně Organo Solo,“ řekl velitel Ilanka ze svého otočného křesla, zatímco za oválným průzorem se zuřivě blýskalo. „Jsem rád, že jste na palubě. Vyrozuměl jsem, že jste na evakuační loď nastoupila jako poslední.“

„Jak velké máme potíže?“ zeptala se a jeho sarkasmu si nevšímala.

„Naši situaci bych klasifikoval jako zoufalou, hraničící s beznadějnou. Ale jinak jsme na tom celkem dobře.“

„Můžeme skočit do hyperprostoru?“

„Navigační počítač pracuje na souřadnicích,“ řekla navigátorka od svého panelu.

„Jdou po nás koralskippery,“ dodal poddůstojník.

Leia pohlédla na taktický displej, jenž ukazoval dvacet nebo ještě více trojúhelníčků, které se k lodi rychle blížily. Otočila se, pohlédla ven na Gyndine a znovu pomyslela na tisíce bytostí, které musela ponechat jejich osudu. Náhle si uvědomila, že v raketoplánu a ani potom na palubě transportéru neviděla Wurtha Skiddera. Právě se ho chystala vyvolat přes interkom, když na můstek vstoupil velící důstojník evakuační lodi. Na Skiddera i na Leiiny rozkazy si vzpomínal.

„Ale když jste mi řekla, abych je dostal na palubu, myslel jsem, že mluvíte o matce s dítětem, ne o jejich zachránci.“ Zkroušeně na Leiu pohlédl. „Je mi líto, velvyslankyně, ale on neměl nejmenší zájem nastoupit do rakeoplánu. Kdo to vlastně byl?“

„Někdo, kdo si myslí, že dokáže sám spasit celou galaxii,“ zamumlala Leia.

Na Gyndine začaly podél hranice mezi dnem a nocí vykvétat exploze a zahryzávaly se hluboko do noční strany planety. Rozpadající se orbitální loděnice vypadala v temnotě jako hořící špendlíková hlavička. Leiu při tom pohledu přemohla závrať a musela se opřít o přepážku. Exploze nevyvolaly nepříjemnou vzpomínku, ale spíše znepokojivou vizi nějaké události, ke které teprve dojde.

Z navigačního počítače se ozvalo pípnutí. „Hyperprostorové souřadnice spočítány a zadány,“ oznámila navigátorka.

Loď se otřásla. Hvězdy se protáhly, jako by se minulost zoufale snažila oddálit budoucnost, a transportér skočil.

*

Wurth Skidder se krčil ve stínu doutnajícího velvyslanectví a sledoval, jak poslední vojenský člun stoupá k zamračené obloze. K branám velvyslanectví se stáhly tisíce domorodých gyndinských vojáků, kteří doufali, že je novorepublikové jednotky vezmou s sebou. Novorepublikové čluny jich však pobraly jen málo; vzaly především důstojníky s politickými konexemi na Coruscantu nebo jiných světech Jádra.

Ve městě dosud probíhaly zuřivé boje. Většina vojáků si však uvědomila, že jejich naděje na spásu odletěla s poslední evakuační lodí. Pěšáci odhazovali opakovací blastery a strhávali si uniformy v domnění, že Yuuzhan Vongové budou s civilisty nakládat ohleduplněji.

Což jenom dokazovalo, jak pomalu se šíří zprávy na zapadlé planety, pomyslel si Skidder nevesele.

Když došlo na obětování zajatců bohům, nepřítel mezi vojáky a civilisty nerozlišoval. V některých případech dokonce uniforma – nebo alespoň důkaz bojového ducha – mohla znamenat rozdíl mezi milosrdnou rychlou smrtí, kterou Yuuzhan Vongové nabízeli těm, kdo dostáli jejich válečnickým představám, a vleklou bolestivou smrtí, kterou si schovávali pro ty, kdo se nechali zajmout. Skidder slyšel zvěsti, že Yuuzhan Vongové zajatce rozřezávají a pitvají, nebo že je nakládají na lodě a vystřelují do srdcí hvězd, aby jim pomohli zajistit vítězství.

Jako kdyby dobyvatelé nějakou pomoc vůbec potřebovali.

Ohavní měchýřovití tvorové, kteří svým dechem zapálili gyndinské lesy a proměnili jezera v bublající kotle, se shromáždili na východním okraji hlavního města. Tak rozsáhlé škody by nezpůsobily ani kobercové pumy. Za chrliči ohně se valili yuuzhanvongští pěšáci – ještěří válečníci Chazrachové – aby zlikvidovali ohniska odporu a celou oblast vyčistili. Oblohu prosvětlilo několik paprsků slunce, ale veškeré světlo, které kouřem a letícími mraky proniklo, záhy zastínily klesající výsadkové čluny.

Jeden z nich – síťový stan prošpikovaný zahnutými tyčemi – se nyní vznášel nad pozemkem velvyslanectví. Sotva se Skidder zvedl, aby na člun lépe viděl, stanový trup se zničehonic otevřel a vypustil přinejmenším deset velkých protáhlých štětinatých balíků, které spadly rovnou na zem. Že se jedná o živé tvory, si Skidder uvědomil až ve chvíli, kdy spatřil světélkující oči, vibrující tykadla a sto párů nohou zakončených přísavkami, které vyrašily z článkovaných těl.

S neskrývaným úžasem ty tvory pozoroval. Nejenže se dokázali pohybovat vpřed a vzad, ale také do stran, čehož ihned využili a vytvořili kolem velvyslanectví živý perimetr. Pak začali smyčku pomalu stahovat a všechny bytosti shánět doprostřed.

Při pohledu na ta stvoření by pocítil děs i ten nejudatnější válečník, ale Skidder měl při sobě Sílu a nenechal se zastrašit. Stvoření byla sice veliká, on však také nebyl bezmocný. Kdyby si to přál, snadno by je mohl přeskočit a dostat se na svobodu. Pak už by bylo maličkostí se před Yuuzhan Vongy skrýt. Mohl by zamířit na venkov, daleko od zpustošených oblastí, a žít z darů přírody – mnoho obyvatel Gyndine se při prvních známkách útoku rozhodlo pro totéž. Jenže Wurth Skidder nebyl rolník a už vůbec nebyl zrádce.

Informací od zajatců, kteří yuuzhanvongské zajetí přežili, byl zoufalý nedostatek. Proto bylo bezpodmínečně nutné, aby se někdo nechal zajmout dobrovolně – někdo, kdo měl větší zájem zvítězit ve válce než pochopit nepřítele. O pochopení Yuuzhan Vongů už se pokusil caamaský senátor Elegos A’Kla a následně byl za svou snahu zavražděn.

Danni Quee, vědkyně z ExGalu, která upadla do zajetí krátce po příletu Yuuzhan Vongů na ledovou planetu Helsku 4, vyprávěla Skidderovi o posledních dnech dalšího zajatce, Skidderova jediského kolegy a blízkého přítele Mika Reglii. Quee mu vylíčila duševní muka, která Yuuzhan Vongové a jejich chapadlovitý yammosk – takzvaný válečný koordinátor – tichému a skromnému Mikovi způsobili ve snaze ho zlomit, a pověděla mu i to, jak Miko při jejich společném útěku zahynul.

Pomsta byla proti kodexu Jediů – nebo alespoň proti takovému kodexu, který učil mistr Skywalker. Pomsta byla podle Skywalkera cestou k temné straně. Jenže se našli i takoví rytíři Jedi – podle Skidderova mínění stejně mocní jako Skywalker – kteří měli proti mistrovu učení výhrady. Například mistr Jedi Kyp Durron. Po vypuknutí yuuzhanvongské invaze se šeptalo dokonce i na Yavinu 4, že někdy je třeba bojovat proti temnotě temnotou. A čím jiným Yuuzhan Vongové byli, když ne nejtemnějším zlem od dob císaře Palpatina? Skidder nebyl hloupý a dobře si uvědomoval, že částečně ho pohání touha ukázat Skywalkerovi a ostatním, že není jen nějaký neukázněný kluk, ale rytíř Jedi jako ze starých časů, ochotný nasadit život – a v případě nutnosti ho obětovat – pro něco většího, než byl sám.

Zvedl se ze stínů.

Obrovským hmyzím tvorům vypuštěným z výsadkového člunu se podařilo nahnat všechny bytosti do středu. Některá z těch stvoření se kroutila do prstenců, ovíjela skupinky zajatců a nohama s přísavkami jim bránila vrhnout se přes okraj a utéct.

Skidder zahodil světelný meč, který si vyrobil jako náhradu za ten, který ztratil na Ithoru, a zbavil se i všeho ostatního, co by mohlo prozradit, že je rytíř Jedi. Potom si počíhal na správný okamžik. Když se k němu jeden z tvorů přiblížil a před sebou při tom hrnul hejno bytostí, Skidder vyrazil vpřed a zapadl do prchající skupiny dřív, než ze sebe stvoření udělalo uzavřený kruh. Skupinka Rynů, v jejímž středu přistál, na něj vyjeveně pohlédla.

Uměle vyšlechtěný tvor přitáhl hlavu ke špičce ocasu, čímž Skiddera přitiskl tváří k rynské ženě. Šikmé oči měla plné strachu. Skidder sáhl dolů a vzal ji za ruku s dlouhými prsty.

„Hlavu vzhůru,“ řekl v basiku, „dorazila pomoc.“

Kapitola

3

„Reaguje stejně skvěle jako dřív,“ oznámil Han sebejistě, když Millennium Falcon s novým matně černým nátěrem nechal malý svěží svět zelených a fialových pralesů daleko za sebou.

„Stačí nový nátěr a hned se cítíš nezranitelný,“ svraštil Droma čelo. „Kdo by to byl řekl?“

Han upravil výkon motorů. „Příští zastávka: Sriluur. Někdo ho kdysi označil za zdroj každýho smrdutýho větru, kterej vane galaxií, ale –“

„– ale ty myslíš, že se vyjádřil ještě docela mírně,“ dokončil Droma.

Han na Dromu pohlédl. Ve velikém křesle, které bývalo Chewbaccovo, vypadal Ryn směšně malý. „Copak jsem tě nevaroval, ať to neděláš? A přestaň se bát. Na Sriluuru jsem byl víckrát, než dokážu spočítat. A to ti povím, uhejbat před imperiálníma bitevníma křižníkama bylo o dost těžší než uhejbat před yuuzhanvongskýma válečnýma loděma.“

„Han Solo byl na Sriluuru,“ poopravil ho Droma, který vypadal čím dál rozrušeněji. „Pokud neplánuješ odhalit svou pravou totožnost, jsi jenom další ošuntělý astrák s čerstvě natřenou lodí a sebevražednými sklony.“

Han se zakabonil, přejel si rukou po převážně šedivém strništi na tváři a snažil se při tom zahlédnout svůj odraz v nejbližším úseku členitého transpariocelového průzoru.

„Přestaň se bát,“ opičil se po něm Droma, „ty vousy vypadají dobře. Ale až se začneme vyptávat na yuuzhanvongské vězeňské lodě, podezření vzbudíme vousy nevousy.“

„To asi jo, ale Sriluur za to riziko stojí. Weequayové možná nejsou nejpřitažlivější rasa v galaxii, ale zato vědí o všem, co se kde šustne. Jestli nám někdo dokáže říct, kde Rou a tvý příbuzný začít hledat, tak jsou to právě oni.“

Droma se nervózně zatahal za knír. „Jenom doufám, že na to budou tvoje feromony stačit.“

Han mávl nedbale rukou. „Pomocí feromonů komunikujou jenom sami mezi sebou. Zatím jsem si pokaždý vystačil s basikem.“ Ušklíbl se. „Schválně, jestli uhodneš i u Weequayů, co se chystaj říct.“

„Zavonět.“

„Ech?“

„Co se Weequayové chystají zavonět.“

Han si vyboulil tvář jazykem, pomalu přikývl a přehodil pár páček na navigačním počítači. „Možná se na nás usměje štěstí a přistaneme na Sriluuru uprostřed písečný bouře,“ řekl jako by nic.

„Aby nám zamaskovala loď?“

Han zavrčel. „Abych moh zjistit, kolik písku je potřeba k ucpání toho perpetua mobile, který máš místo pusy.“

Droma se zašklebil a pak významně vzdychl. „Asi se mi prostě nelíbí představa, že se pouštíme tak blízko k huttskému prostoru – ať už v té oblasti Yuuzhan Vongové jsou, anebo nejsou. Huttové se nemají s Ryny zrovna v lásce. Mnoho nás zotročili, abychom je u jejich dvorů bavili. Jeden z desilijických Huttů nutil mé předky, aby mu předpovídali budoucnost. Když se předpovědi nesplnily, Hutt nechal dotyčného Ryna zabít svými pohůnky, nebo ho předhodil bestiím, které choval U dvora.“

„To jsou celí Huttové,“ odtušil Han. „Ale při hledání tvých příbuzných nás žádnej Hutt nezastaví, máš mý slovo. Než se naděješ, dáme tvoji rodinu do kupy.“

„A pak se můžeme pustit do tvojí rodiny,“ zamumlal Droma.

Han po něm střelil zlostným pohledem. „Tak to mi vysvětli.“

Droma se k němu otočil. „Pro začátek tebe a Leiu. Nebýt mě, byl bys teď s ní. Jenom doufám, že mi to jednou odpustí.“

Han semkl rty. „S tím, co je mezi mnou a Leiou, nemáš nic společnýho. Kruci, vždyť to ani není mezi mnou a Leiou. Je to mezi mnou a –“ mávl rukou ke hvězdám za průzorem – „tímhle.“

Droma chvíli mlčel a pak řekl: „Dokonce ani přátele neochráníš před osudem, Hane.“

„Nemluv mi o osudu,“ štěkl Han. „Nic není pevně daný – ani tamhlety hvězdy a už vůbec ne to, co se nám v životě stane.“ Zaťal pěsti. „O mým osudu rozhodujou tyhle ruce.“

„A přesto se ocitáš v situacích, o které jsi nestál.“

„Jako třeba to, že jsem s tebou.“

Droma se zamračil. „I mě už tragédie připravily o několik milovaných přátel. Pokoušel jsem se přesně o totéž, o co se teď snažíš ty.“ Han k němu vzhlédl. „O co se snažím?“

„Porazit tragédii tak, že jí utečeš. Naplníš svůj život po okraj, i když se při tom ocitáš v nebezpečí. Pohřbíš svou bolest pod vrstvu toho nejstrašnějšího hněvu, jakého jsi schopen, a přitom si neuvědomuješ, že jsi do stejného hrobu zakopal i lásku a soucit. Žijeme pro lásku, Hane. Bez ní můžeme rovnou všechno hodit přes palubu.“

Han proti své vůli pomyslel na Leiu na Gyndine, Jainu létající s eskadrou Rogue, Anakina a Jacena kdovíkde s rytíři Jedi. Když se byť jen na zlomek vteřiny zamyslel, kým by asi byl bez nich, jako kanonáda se do něj zahryzla zlostná slova a výčitky, kterými je po Chewbaccově smrti zasypával. Kdyby se jim něco stalo, napadlo ho, jenže pak se pod ním otevřel obrovský černý chřtán, který podkopal všechno, v co věřil. Raději se od těch temných představ zase rychle odtáhl.

„Spoustu let jsem se bez lásky docela dobře obešel, Dromo. Láska tě stáhne ke dnu jako kámen. Je to jako bejt vtahovanej gravitační studnou nebo chycenej tažným paprskem. Když se dostaneš moc blízko, nemáš šanci uniknout.“

Droma chápavě přikývl. „Takže chybu jsi udělal, už když ses s Chewbaccou spřátelil. Bylo by pro tebe lepší, kdybys ho k sobě vůbec nepustil. Protože bys teď netruchlil.“

„Spřátelit se s Chewiem nebyla chyba,“ řekl Han.

„Ale kdyby ses měl všechny ty roky neustále na pozoru, nikdy by ti tolik nepřirostl k srdci.“

„No dobře, risknul jsem to. Ale to bylo tehdy.“

„Anebo ses možná dopustil jiné chyby. Jeho smrt jsi nečekal a máš zlost, že jsi polevil v ostražitosti.“

„To máš pravdu. Měl jsem bejt bdělejší.“

„Předpokládejme tedy, že jsi udělal všechno, co jsi mohl, a přesto jsi selhal. Truchlil bys, anebo by tě vědomí, žes to všechno udělal, uspokojilo a Chewbacca už by ti nechyběl?“

„Samozřejmě že by mi chyběl.“

„Na koho se tedy zlobíš – sám na sebe za to, co jsi neudělal, anebo na osud, že tě zradil?“

Han ztěžka polkl. „Já vím jen to, že už tu chybu víckrát neudělám. Budu připravenej na všechno, co si pro mě osud přichystá.“

„A když selžeš znovu?“

Han ho probodl očima. „Neselžu.“

Hluboko v jednom z bezedných kaňonů tvořených gigantickými coruscantskými budovami vypnul sullustanský admirál Sien Sovv svůj soukromý komlink a přetlumočil tragickou zprávu dvanácti důstojníkům sedícím v nedávno zprovozněném operačním středisku Obranných sil Nové republiky.

„Ztratili jsme Gyndine.“

Nepříjemné ticho, které tu zprávu uvítalo, nikoho nepřekvapovalo. Že planeta padne, bylo jisté od chvíle, co si ji nepřítel zvolil za cíl. Stroje vrněly a hučely do ticha, zatímco přijímaly a zpracovávaly zpravodajské informace ze všech sektorů novorepublikového prostoru. Ve světle projektoru se virtuální operační svazy válečných lodí líně přesouvaly mezi virtuálními světy.

„Hanba nám všem, že jsme to dopustili,“ poznamenal konečně brigádní generál Etahn A’baht, a vyslovil tak myšlenky mnoha dalších v místnosti. Znovu však zavládlo ticho.

„I když se počítám k těm, kdo nakonec hlasovali proti tomu, abychom na obranu Gyndine poslali dostatečně silnou jednotku,“ pokračoval Dornean s fialovou kůží, „rád bych zopakoval, co jsem poznamenal při debatách, které tomu politováníhodnému rozhodnutí předcházely. Obětováním světů jako Gyndine posilujeme rozšířené přesvědčení, že Nová republika má zájem chránit pouze Jádro. Zároveň tím nahráváme nepříteli, protože se tím oslabujeme zevnitř.“

Ze druhé strany stolu se ozvalo posměšné odfrknutí a všechny hlavy se otočily ke komodoru Brandovi. „Možná by bylo moudřejší poslat na Gyndine celou flotilu a připravit o veškerou obranu Kuat nebo Fondor.“

A’baht se nedal a pohlédl mrzutému komodorovi přímo do očí. „Použijete stejný argument, až necháte Yuuzhan Vongy obsadit celý Vnitřní okraj? Je Vnitřní okraj cena, kterou jste ochotni zaplatit za ochranu Jádra?“ Odmlčel se, aby nechal svá slova zapůsobit. „Moudrým krokem, komodore, by bylo s touto selektivní obranou skoncovat a začít posílat jednotky tam, kde je jich zapotřebí.“

A’baht se rozhlédl po ostatních za stolem. „Copak nikoho z vás neznepokojuje, že se ohrožené světy začaly vzdávat bez boje? Že nám dřívější spojenci ze strachu z yuuzhanvongské odvety odmítli poskytnout své soustavy jako shromaždiště?“

Než mohl někdo odpovědět, Abaht pokračoval. „Při zběžném prozkoumání situace je zřejmé, že světy, které se na naše naléhání Yuuzhan Vongům postavily, byly zničeny nebo otráveny, zatímco národy jako Huttové, které s Yuuzhan Vongy uzavřely dohodu, krveprolití zcela unikly.“

„Neurážejte nás řečmi o Huttech,“ odsekl hněvivě Brand. „Copak o jejich kapitulaci někdo pochyboval?“

A’baht ho gestem utišil. „Uvádím je pouze jako příklad, komodore. Skutečností však zůstává, že Nal Hutta byla ušetřena zkázy, která postihla Dantooine, Ithor, Obroaskai a bezpočet dalších světů. Jde mi o to, že obyvatelstvo Středního okraje a Expanzního regionu rychle ztrácí víru v naši schopnost tuto válku ukončit – a slovo válka jsem použil záměrně, protože většina z vás si zřejmě dosud neuvědomuje, jak vážnému nebezpečí čelíme. Události spějí do bodu, v němž se každá soustava bude muset bránit sama.“

A’baht mávl rukou k holoprojektorům a obrazovkám. „O naší neochotě postavit se této ožehavé situaci čelem svědčí i prostředí této schůze. Místo abychom se sešli veřejně před očima celého Coruscantu, zalezli jsme sem dolů, jako bychom se schovávali před pravdou.“

„Nikdo se neschovává,“ protestoval Brand. „Díky neschopnosti zpravodajské služby jsme do našeho středu málem přivedli dvě sabotérky. Vám je snad jedno, že došlo k narušení bezpečnosti?“

„Ty sabotérky nešly po nás, ale po Jediích,“ vložil se do řeči ředitel výzvědné služby flotily Ayddar Nylykerka.

A’baht se k němu otočil. „Ale proč? Protože až do Ithoru vedli naše tažení právě Jediové. Nyní tu úlohu bud’ převezmeme, anebo dopustíme, aby se Nová republika nenávratně rozpadla na kusy. Musíme dát najevo odhodlání Yuuzhan Vongy zastavit a musíme tak učinit dříve, než padnou další světy.“

Nasadil o něco smířlivější tón. „Netvrdím, že bezpečnost není problém; pouze říkám, že bychom měli být lepším příkladem pro občany. Přesídlením do Dometownu jsme v nich vzbudili dojem, že by také měli hledat úkryt.“

Dometown byla kilometr široká dutina plná obytných domů a dalších budov. Původně ho financovalo konsorcium investorů včetně bývalého generála Landa Calrissiana. Jenže stovky tisíc bytostí, které měly podle očekávání opustit frenetický život na povrchu a odstěhovat se do pokojného podzemí, nikdy nedorazily a podnik zkrachoval. Poloprázdného Dometownu se postupně zmocnily banky a různé úvěrové společnosti a nakonec se stal majetkem vojenských sil Nové republiky.

„V nejnižších patrech už otevírají nové hotely a restaurace,“ říkal A’baht. „Předpokládají, že ti, kdo mají to štěstí, že momentálně žijí ve vznešených věžích Coruscantu, nebudou mít po yuuzhanvongském útoku kam jinam jít. Ale to si pamatujte: nepřežije nikdo, dokonce ani tady dole ne. Pokud můžeme soudit podle Sernpidalu a Obroaskai, Yuuzhan Vongové přetvoří Coruscant ke svému obrazu a všechny, kdo uprchnou do hlubin, v nich pohřbí.“

„Přemýšlel už někdo o tom, kam se přesuneme, jestliže Coruscant padne?“ zeptal se Ixidro Legorburu, zatímco většina důstojníků dumala nad

A’bahtovou neblahou předpovědí. Legorburu pocházel z M’haeli a zastával funkci ředitele novorepublikové divize bitevních analýz.

„To se nestane,“ ujistil ho Sien Sovv, ale pak ztišil hlas a dodal: „Nicméně zjišťujeme možnosti pro přesun klíčového vládního a vojenského personálu do Koomachtovy hvězdokupy, anebo, pokud dojde na nejhorší, do Soustavy císařovny Tety v Hlubokém Jádru.“

„Klíčového personálu,“ řekl kdosi významně.

Sullustanský admirál se zamračil. „Tyto úvahy jsou v každém případě předčasné, protože většina návrhů se setkala s odporem jistých členů Senátu.“

Důstojníci za stolem si vyměnili vědoucí pohledy.

„Generálova poznámka, že bychom měli ctít naše závazky k podružným světům, byla na místě,“ řekl Sovv. „Ale i on by jistě připustil, že vyslání flotily na Gyndine by postup nepřítele nezpomalilo.“

Všichni pohlédli na A’bahta. Generál s viditelnou zdráhavostí přikývl.

„Útok na Gyndine dává tušit, že strategie Yuuzhan Vongů se změnila. Očividně hledají naše slabiny, možné cesty do Jádra. Současně vybrané hyperprostorové trasy zaminovali, čímž omezili náš přístup k několika odlehlým sektorům.“

„Jinými slovy – pokoušejí se nás udržet tam, kde nás chtějí mít,“ prohlásil Brand.

Maličký Sovv vstal a ukázal na holomapu, která se vznášela nad stolem a zobrazovala aktuální rozmístění yuuzhanvongských jednotek. „Toto se nám podařilo zjistit z přímých pozorování, průzkumných sond a hyperprostorových skenerů na oběžných drahách.

Jak vidíte, jejich flotily se soustředily mezi Ord Mantellem a Obroaskai a nyní také mezi huttským prostorem a Gyndine. Pokud se rozhodnou zaútočit na Jádro z Obroaskai, v ohrožení se ocitne Bilbringi, Venjagga a Ord Mirit. Z Gyndine mohou napadnout Commenor, Kuat a Corellii. Podle našich analýz dobyli Gyndine pravděpodobně proto, aby mohli vést útok z obou směrů současně. Bylo by jedině logické –“

„Pokud se domníváte, že uvažují stejně jako my, mýlíte se,“ přerušil ho A’baht. „Oni ve skutečnosti vedou psychologickou válku. Ničení přírodního bohatství a pokladnic vědomostí, pronásledování uprchlíků – tato taktika nás má uvést ve zmatek a vzít nám odvahu. Yuuzhan Vongové nám v podstatě sdělují, že civilizace, kterou jsme vybudovali, pro ně nic neznamená. Ohrožují vše, co je nám drahé.“

Netrpělivost vytáhla Branda z křesla. „Ušetřete nás těch květnatých frází, generále, a mluvte k věci. Protože jste na Yuuzhan Vongy takový odborník, nepochybně už tušíte, kde udeří příště.“

A’baht narovnal ramena. „Příštím cílem bude Bothawui a Kothlis.“

Všichni na Dorneana dlouhou chvíli hleděli. „Máte pro to nějaké důkazy?“ zeptal se nakonec Sovv.

„O nic lepší než ty, kterými podpíráte svoji domněnku, že zaútočí na Jádro. Jejich jednotky v huttském prostoru jsou prakticky před branami Bothawui.“

„Tak o tohle mu celou dobu šlo,“ ucedil Brand. „Konečně přešel na stranu Borska Fey’lyi. Fey’lyi válečníka, hrdiny od Ithoru.“

A’baht se k té poznámce odmítl vyjádřit. „Navrhuji, abychom části Třetí a Čtvrté flotily co nejdříve přesunuli do bothanského prostoru. U Bothawui bychom té invazi učinili přítrž a zahájili protiútok.“

Brand si posměšně odfrkl. „A co když se pletete? Co když se Yuuzhan Vongové místo toho rozhodnou zaútočit na Bilbringi, Kuat nebo Mon Calamari?“

A’baht svraštil obočí. „Chcete říct, že ty světy jsou důležitější než Bothawui?“

„Přesně tak. Pokud přijdeme o některou z loděnic, Nová republika se zhroutí.“

„A pokud padne Bothawui?“

„Opláčeme ho, ale Nová republika přežije.“

A’baht znepokojeně zavrtěl hlavou. „V takovýchto chvílích si přeji, aby se Ackbar nechal přemluvit a vrátil se do služby.“

Sovv zvedl dlaně a umlčel půl tuctu dvojic, které se rozhovořily mezi sebou. „Navzdory tvrzení generála A’bahta zatím nevylučujeme žádný scénář. Podle aktuálních zpravodajských informací je Bothawui stejně pravděpodobným cílem jako Bilbringi. Důležitější však je, že nesedíme a nečekáme, až Yuuzhan Vongové udeří. Do pohybu už jsme uvedli dva plány.“ Pohlédl na Branda. „Komodore, buďte tak laskav.“

A’baht se se zájmem naklonil vpřed.

„Cílem prvního plánu je přesvědčit Hapeské konsorcium, aby vytáhlo do boje,“ oznámil Brand. „Nejenže jsou Hapané dobře vyzbrojeni, ale také jsou v postavení, z něhož mohou vpadnout nepříteli do boku. Je docela dobře možné, že Yuuzhan Vongové se Hapeské hvězdokupě vyhnuli právě proto, aby s nimi nemuseli bojovat.“

„Proč by nám měly hapanské světy pomáhat?“ zeptal se A’baht. „Proč se neopevní ve svém vlastním prostoru jako Imperiální zůstatek, nebo s nepřítelem neuzavřou dohodu, jako to podle všeho udělali Huttové?“

„Protože Hapané s námi v minulosti uzavřeli spojenectví,“ vysvětloval klidně Sovv. „Po bitvě o Endor zajali několik imperiálníeh hvězdných destruktorů, neponechali si je však a věnovali je Nové republice. Rodná planeta hapanské královny-matky, Dathomir, je navíc v ohrožení.“

„A to není všechno,“ vložil se do řeči Brand. „Jediové nedávno udělali královské rodině laskavost, když překazili pokus o převrat namířený proti královně-matce. Doufáme, že se velvyslankyni Organě Solo podaří přesvědčit vladaře šlechtických rodů, aby nám tu službu oplatili.“

A’baht se zatvářil nechápavě. „Laskavost jim udělali Jediové, ale vy jste o pomoc požádali Organu Solo. Pokud je mi známo, velvyslankyně není skutečnou členkou řádu. Anebo jste ji vybrali proto, že se o ni kdysi ucházel princ Isolder?“

Otázku zodpověděl Brand. „Nepopírám, že to na naše rozhodnutí mělo jistý vliv.“

„A ona souhlasila?“

„Za určitou cenu. Museli jsme slíbit, že jí seženeme další finance pro VPVU – pomoc pro uprchlíky. Ale nakonec opravdu souhlasila. Na Hapes odletí ihned po svém návratu z Gyndine.“

A’baht nejistě kývl hlavou. „A ten druhý plán?“

Brand se zatahal za límec. „Pokusíme se Yuuzhan Vongy vlákat do corellianské soustavy.“

Dokonce i A’baht byl tak zaskočený, že chvíli nedokázal promluvit. Potom řekl: „Corellia není Gyndine, komodore. Pokud máte v úmyslu udělat z té soustavy bojiště, abyste ochránili coruscantské vesmírné trasy před zablokováním, můj hlas nikdy nedostanete. Copak nestačilo, že jsme po té patálii se stanicí Centerpoint připravili Corelliany o možnost obrany?“

Sovv položil drobné dlaně na stůl a naklonil se k A’bahtovi. „Stanice Centerpoint je přesně tím důvodem, proč tam chceme Yuuzhan Vongy nalákat.“

Starobylá stanice byla větší než Hvězda smrti. Fungovala jako hyperprostorový repulzor, který v dávné minulosti použila rasa neznámých bytostí k uchvácení a přesunu planet do corellianské soustavy. Stanice byla zároveň zbraň bezpříkladné síly schopná ničit hvězdy a generovat interdikční pole. Před osmi lety se jí zmocnila skupina známá jako Sacorrianská triáda, která se s její pomocí pokusila získat nezávislost na Nové republice.

„Chcete říct, že Centerpoint je funkční?“ zeptal se nevěřícně A’baht. „Když jsem o něm slyšel naposledy, byl vyřazený z provozu.“

„Vypnul se sám od sebe,“ odsekl Brand. „Ale několik stovek našich vědců se ho opět pokouší zprovoznit. Pokud se nám podaří přimět Yuuzhan Vongy k útoku na Corellii, pomocí interdikčního pole Centerpointu jim znemožníme uniknout do hyperprostoru, zatímco naše flotily jim vpadnou do týla.“

„Dovedu si představit, že obyvatelům corellianského sektoru se to nebude ani trochu líbit,“ poznamenal A’baht. „Překažením jejich pokusu o získání autonomie jsme si mezi nimi mnoho přátel neudělali. Pokud mě paměť neklame, kvůli následkům té intervence odstoupila Organa Solo z prezidentské funkce.“

Sovv přikývl. „Generální guvernérku Marchu však jmenovala Nová republika a Marcha nám dala podmínečný souhlas. Protože je to občanka corellianské soustavy, její slovo má velkou váhu – ne pouze na jejím rodném Drallu, ale i na Selonii, Corellii a Planetárních dvojčatech. Naše plány jsme navíc v plném rozsahu dosud nezveřejnili.“

A’baht na něj chvíli zíral a pak pohlédl na Branda.

„Corelliané vědí jen to, že připravujeme Centerpoint jako obrannou zbraň, místo abychom tam umístili flotilu.“

„Jak šlechetné od nás,“ řekl znechuceně A’baht. „Dodávají nám hvězdné obránce třídy Strident, a my jim zatajujeme skutečnost, že jejich soustavu plánujeme využít jako bojiště. Čím přesně tam hodláte Yuuzhan Vongy nalákat?“

„Tím, že z Corellie uděláme lákavý cíl, kterému neodolají,“ odpověděl Brand. „Tím, že celou soustavu necháme prakticky nechráněnou.“

A’baht se zamyšleně poškrábal na bradě. „Je to smělé, to se musí nechat. Ale byli o tomto plánu informováni členové Vládní rady a Fey‘lya?“

„Vědí pouze to, co Corellia,“ štěkl Brand a pak o něco vlídněji dodal: „Fey’lya by zprovoznění Centerpointu nikdy neschválil – už jenom proto, aby Corellii zabránil shrábnout takovou moc.“ Zasmál se. „Ale i kdyby nás navzdory veškeré pravděpodobnosti podpořil, jak bychom pak zajistili, aby se plán neprovalil? Jakmile by k tomu došlo, celá corellianská soustava by se vzbouřila.“

A’baht podrážděně zavrčel. „Fey’lya není jediný, kdo má v radě hlas. Pořád ho může přehlasovat většina.“

Brand a Sovv si vyměnili pohledy. „Podle toho, co jsme zjistili,“ řekl admirál, „by tři členové rady v každém případě hlasovali podle Fey’lyi. Čtyři z těch zbývajících by nás nejspíš mohli podpořit.“

A’baht se nad tím zamyslel. Po zpustošení Ithoru si odlehlé sektory vydupaly silnější zastoupení a do rady tak přibyli další dva senátoři. „Takže čtyři pro a čtyři proti. Kdo je ta poslední, nerozhodnutá osoba?“

„Nejnovější členka rady,“ řekl Brand, „senátorka Viqi Shesh.“

„Oslovil ji někdo?“ zajímal se A’baht. „Samozřejmě neoficiálně?“

Brand zavrtěl hlavou. „Zatím ne.“

Sovv přitiskl ruce dlaněmi k sobě. „Tak bychom to měli udělat, komodore. Než tu příležitost propásneme.“

„Je nějaká šance, že se nám podaří přesvědčit Hutty, aby se k nám přímo nebo nepřímo přidali?“ ozval se Ixidro Legorburu.

„Agenti zpravodajské služby na Nal Huttě a Nar Shaddaa ohlásili, že rozhodnutí Huttů spolčit se s Yuuzhan Vongy je jen lest,“ řekl Sovv. „Zřejmě chtějí sloužit Nové republice jako informační kanál.“

„A vy jim to věříte?“ zeptal se A’baht.

„S ohledem na jejich dřívější spojenectví soudím, že bez záložního plánu by se s nikým nespolčili.“ Sovv si přejel rukou po laločnaté tváři. „Dokonce ani Huttové nemohou riskovat, že skončí na špatné straně, až Yuuzhan Vongy porazíme.“

„Až, ne když,“ povšiml si s arogantním úšklebkem komodor Brand. „Osvěžující optimismus.“

A’baht svraštil čelo. „Podle mě spíš zbožné přání.“

Kapitola

4

Nom Anor postával v předsíni velikého paláce s věžičkami a kopulí ve tvaru cibule, který patřil Huttovi momentálně vládnoucímu na Nal Huttě. Před jeho zraky se rozpínala zkažená země páchnoucích bažin, zakrslých plesnivých stromů a bezbarvé, podmáčené, hmyzem prolezlé trávy. Obloha znečištěná průmyslovými zplodinami, po níž poletovali škaredí ptáci, vypadala jako zasmušilý strop, který nad tou bezútěšností pravidelně ronil slzy špinavého deště. Nuzné příbytky, jimiž se to v okolí kosmoportu přímo hemžilo, zde k vidění nebyly, ale bídou a rozkladem páchla celá krajina.

„To je ale hnusná planeta,“ poznamenal velitel Malik Carr, když se připojil k Nomu Anorovi u okna.

„Huttové ji nazývají ‚Nádherný klenot’,“ odpověděl vykonavatel nonšalantně. „Není však bez potenciálu. Její měsíc, Nar Shaddaa, je mnohem horší – zcela zapouzdřený v budovách a technice.“

Malik Carr zabručel. „Já tu žádný potenciál nevidím. Vaše zbývající oko zřejmě vidí lépe než můj pár.“

Nom Anor zvlnil rty v úsměvu. „Nějakou dobu už jsem v této galaxii strávil, veliteli, a naučil jsem se dívat přes povrchní slupku.“ Pootočil se k Maliku Carrovi. „Představte si Nal Huttu jako, řekněme, laboratoř pro genetické pokusy.“

Malik Carr se zvolna usmál. „Ano, ano. Něco takového si tu dokážu představit i já.“

Velitel byl vyšší než Nom Anor. Stál tu v celé své slávě, bez maskovacího nebo ochranného ooglitha. Zohavená tvář a potetovaná hruď Malika Carra svědčily o zářné vojenské kariéře. Ustupující čelo měl ovázané barevným šálem, jehož střapce se mu vplétaly do lesklých černých vlasů a vytvářely tak ohon, který mu visel skoro až k pasu. Velitel nedávno přiletěl z galaktického okraje, kde obytné koráby netrpělivě čekaly, až kasta válečníků dokončí invazi. Dohledem nad další fází dobyvačného tažení ho pověřil vrchní velitel Nas Choka osobně.

Aby Nom Anor svou totožnost skryl – dokonce i před Hutty – a aby prokázal Maliku Carrovi úctu, oblékl si maskovacího ooglitha, který zahalil jeho jizvy, znetvoření a další důkazy jeho oddanosti bohům. Do prázdného očního důlku, ve kterém obvykle míval plaeryin bola plivajícího jed, si vložil umělé oko.

Malik Carr se odvrátil od okna a zlostně si dal pěsti v bok. „Jak se ten červ opovažuje nechat nás čekat? Copak si neuvědomuje, co tím může na sebe a svůj ubohý svět přivolat?“

„Není to on, ale ona, veliteli,“ opravil ho Nom Anor. „Nebo alespoň v současnosti. O Huttech se tvrdí, že jsou hermafrodité. To znamená, že každý jedinec má mužské i ženské znaky.“

Malik Carr na něj úkosem pohlédl. „A tento jedinec je v tuto chvíli ženského pohlaví?“

„Zcela ženského, jak brzy uvidíte. A co se dlouhého čekání týče, není to nic než tradice.“

„Ale precedens –“

„S precedenty si nelamte hlavu. Mám plán, jak se s tou staromódní formalitou vypořádat.“

Když se oba Yuuzhan Vongové odebrali doprostřed předsíně, svita deseti čestných stráží a právě tolika pomocnic se vypjala do pozoru. Stráže na sobě měly zbroj z kraba vonduuna a třímaly živé dvojhole a dvojsečné nože kufeje. Pomocnice byly oděny v tunikách, závojích a hávech, takže z nich nebylo vidět nic než vlnité tetování, které jim zdobilo holé paže.

Malik Carr vzal kývnutím hlavy pozdrav stráží na vědomí a posadil se na čalouněnou lavici. Nom Anor zůstal stát. Vysoký strop předsíně podpíral tucet majestátních, třebaže plesnivých sloupů. Podlahu tvořily kamenné dlaždice vyleštěné do zářivého lesku a na zdech visely tkaniny s propracovanými obrazci.

Do předsíně vstoupil jasně zelený, středně vysoký dvounožec s velkýma kulatýma očima. Z beztvaré hlavy mu vyrůstaly dva výběžky podobné rohům, špičaté uši a úzký hřebínek žlutých bodlin. Dlouhé štíhlé prsty měl zakončené přísavkami.

„Rodian,“ podotkl Nom Anor tiše. „Bojovný druh, který si libuje ve válčení a zabíjení pro peníze. Tento je Huttčin majordomus, Leenik.“

Leenik přistoupil k hostům své paní a v rypáku mu při tom škubalo.

„Borga Všemocná je nyní připravena udělit vám audienci,“ pronesl basikem.

Malik Carr střelil po Nomu Anorovi rozmrzelým pohledem. Celá yuuzhanvongská delegace povstala a vydala se za Rodianem do obrovských dveří hlídaných neotesanými zavalitými strážemi, jejichž špičaté spodní zuby a rohy na čele spolu dokonale ladily.

„Radím vám, abyste se před vstupem zhluboka nadechl,“ doporučil Nom Anor veliteli.

„To je huttský zápach tak nesnesitelný?“

„Představte si koupel v otevřeném hrobě.“

Malik Carr se zašklebil a nasál do plic vzduch.

Klenutý strop honosného dvora byl ještě vyšší než ten v předsíni. V polovině výšky ke stropu se na vypolštářovaném antigravitačním gauči vznášel přerostlý slimák s baňatou hlavou. Jeho absurdně krátké paže mohly vypadat směšně, kdyby ovšem drobné ručky na jejich koncích Maliku Carrovi s Nomem Anorem panovačně nekynuly.

Výměníky atmosféry běžely na plný výkon, ve vzduchu však přesto zůstávalo tolik hnilobného puchu, že z toho veliteli začaly slzet oči. Na lenoškách a kobercích se tu požitkářsky rozvalovali pochlebovači nejrůznějších živočišných druhů – hudebníci, gauneři a spoře oděné tanečnice. Ke zdi byla přikovaná zuřivě vyhlížející bestie, očividně domácí mazlíček, ve které Nom Anor poznal kintanského obra.

Borga obdařila Noma Anora pohledem. „Jak ráda tě zase vidím,“ zaduněl její hluboký hlas. „Pojď a posaď se pode mě.“

Nom Anor – který se vydával za pouhého prostředníka mezi Yuuzhan Vongy a Hutty a kterého Borga znala pod jménem Pedric Cuf – se chladně pousmál a zůstal tam, kde byl, daleko od repulzorové plošiny. Na jeho znamení přinesly pomocnice doprostřed sálu několik zdobených skříněk, které budily dojem, že by mohly obsahovat dary. Nom Anor přistoupil k nejbližší skříňce a odsunul víko. Levitující gauč se vzápětí otřásl, s hlasitým třesknutím se zřítil na kamennou podlahu a málem při tom Borgu Všemocnou vysypal do kroužku šokovaných patolízalů.

„Strašně se omlouvám,“ řekl Nom Anor, zatímco se dopálená Huttka snažila znovu nabýt dřívější klid. „Neměl jsem tušení, že vám Yuuzhan Vongové pro vaše pobavení přinesli dokonale vyladěného dovin basala. Pokusy vašeho gauče vyzrát na gravitaci to stvoření zřejmě urazily, a tak se rozhodlo ten prohřešek potrestat a svrhnout gauč na zem.“

Nom Anor dokázal skvěle napodobit podtóny, které huttštině dodávaly na jemnosti. Borga si však přesto nebyla jistá, nakolik je jeho omluva upřímná. Zmateně zamrkala šikmýma očima s těžkými víčky. Potom se rychle narovnala, ocas s fialovými skvrnami svinula za sebe a pokynula dvěma posluhovačům, aby přinesli hostům křesla.

Velitel s vykonavatelem se obřadně posadili. Dali si pozor, aby nad svým drobným vítězstvím neprojevili příliš velkou samolibost. Malik Carr se nicméně neubránil prchavému úsměvu.

„Yuuzhan Vongové přinesli i další divy,“ řekl Nom Anor nakonec.

Dal rukou další znamení a dvě pomocnice položily před Borgu akvárium. V kalné vodě plavalo hejno živočichů o velikosti pěsti, jaké Huttka ještě nikdy neviděla. Borga Leenikovi cosi pošeptala a majordomus vylovil jedno z těch stvoření z nádrže, přičichl si k němu a pak si z něj opatrně ukousl.

Když Rodian spokojeně kývl, Borga mu vytrhla stvoření z dlouhoprsté ruky, celé je najednou spolkla a dlouze a hlasitě si říhla. „Ještě,“ nařídila.

Tentokrát Borga roztáhla čelisti tak daleko od sebe, že Nom Anor téměř zaslechl, jak jí živý pamlsek žbluňkl do žaludeční dutiny. Znovu si říhla a mohutným jazykem si olízla rty a nosní dírky.

„Chutnají trochu jako carnovianský úhoř, ale jsou chutné jako ty nejvybranější nalovníkové žabičky dodávané firmou Fhnark a spol.,“ ocenila coby pravý labužník. „Vyrovnají se dokonce i klasickému předkrmu z drochů od Zubindiho Ebsuka.“ Obrátila pohled na Noma Anora. „Kde jsi k nim přišel, Pedriku Cufe? Na které planetě je lze nalézt?“

„Na žádné v této galaxii.“ Nom Anor se přívětivě usmál. „Byly vyrobeny pomocí genetického inženýrství.“

Huttka pohlédla na Malika Carra. „On je stvořil?“

„On přímo ne. Vyrobil je yuuzhanvongský tvárce.“

„A tento… tvárce by mohl ten produkt zmnožit?“

„O tom nepochybuji.“ Nom Anor vstal a uctivě pokynul k Maliku Carrovi. „Borgo, dovolte, abych vám představil velitele Malika Carra, který bude na tento vesmírný sektor dohlížet.“

Huttka zamrkala. „Dohlížet?“

Malik Carr naklonil hlavu na stranu a na celou věčnost se na Borgu zahleděl. „Mluvíte za všechny bytosti vašeho druhu?“ zeptal se obstojnou huttštinou.

Borgino otylé tělo se pyšně napřímilo. „Ano. Jsem pověřena s vaším druhem vyjednávat.“

„Kdo vás pověřil?“

„Vůdci kajidiků s hlasovacím právem a huttská Velerada.“

„Kajidiků?“ zeptal se Malik Carr Noma Anora.

„Zločineckých syndikátů,“ odpověděl Nom Anor v jejich vlastním jazyce.

Malik Carr si Borgu dál otevřeně měřil. „Váš kajidic tedy nyní vládne?“

„Jsem Borga Besadii Diori, bratranec Durgy Besadiie Taie, syn Aruka Velkého, bratr Zavvalův. Z celého kajidiku Besadii jsem nejbohatší a nejmocnější. Vládnu Desilijikům, Triniviiům, Rameshům, Ulitovcům i všem ostatním klanům. Každý ze tří miliard obyvatel tohoto světa mě musí pos –“

„Jste muž, nebo žena?“ přerušil ji Malik Carr.

Borga zamrkala. „Teď zrovna čekám dítě.“ Ukázala na vybouleninu pod svým mohutným břichem.

„Vy rodíte živé potomky?“ užasl Malik Carr. Když Borga přikývla, veliteli poklesla čelist. „Jako ženy z našich nejnižších kast,“ utrousil k Nomu Anorovi.

Borga nejistě svraštila široké čelo. „Přejděme k obchodním záležitostem,“ řekl Malik Carr náhle. „Jak už vás… Pedric Cuf nepochybně informoval, Yuuzhan Vongové potřebují některé z vašich světů – za účelem opatření zdrojů. Možná budeme muset odstranit celé jejich obyvatelstvo a v některých případech vybrané světy přetvořit.“

„Ano, to už mi Pedric Cuf vysvětlil,“ řekla po dlouhé odmlce Borga. „My Huttové máme s přetvářením světů bohaté zkušenosti. Například když jsme sem přiletěli z Varlu, Nádherný klenot nebyl tím rájem, který tu vidíte dnes, ale primitivním světem hustých pralesů a nezkrocených moří. Dokonce tu žily i domorodé bytosti zvané Evociiové, které jsme byli nuceni přesídlit na měsíc Nádherného klenotu, kde ta ubohá stvoření postupně vymřela. Tou dobou už jsme samozřejmě všechny evociijské budovy nahradili řádnými paláci a svatyněmi…“

Zatímco Borga mlela dál, Malik Carr pohlédl na Noma Anora. „Vypadá jako něco, co splácali naši tvárci.“

Nom Anor se zasmál. „To je pravda. Když jsem ji poprvé uviděl, pomyslel jsem si přesně to samé.“

Borga přestala mluvit a podezíravě si Malika Carra měřila. „Obávám se, že jsem vám nerozuměla, veliteli,“ řekla s podlézavým veselím. „Sice už jsem se zabrala do výukových materiálů, které mi poskytl Pedric Cuf, ale váš jazyk dosud zcela neovládám.“

Nom Anor si odkašlal. „Velitel pouze vyjadřoval obdiv nad tím, co jste s tímto světem udělali.“

Borga vyloudila na tváři pochybovačný úsměv. „V tom případě se vraťme k obchodním záležitostem, jak jste řekl.“

Malik Carr zdvořile přikývl.

„Výměnou za to, že vám dovolíme určité světy využít – jeden z nich už jsme vám na důkaz dobrých úmyslů poskytli – musíme my Huttové Yuuzhan Vongy požádat, aby se drželi mimo tu část huttského prostoru, která hraničí s Okrajem, a také aby se vyhýbali světům Rodii, Rylothu, Tatooinu, Kesselu a jistým planetám v hvězdokupě Si’klaata a sektoru Kathol.“

Borga zvýšila hlas v očekávání námitek. „O vaší flotile, která kotví na okraji soustavy YToub, dobře víme. Ani my Huttové však nejsme bez prostředků a beze zbraní a válka s námi by vám pouze ztížila váš hlavní cíl – porážku Nové republiky.“ Odmlčela se. „Je to váš cíl, že?“

Malik Carr si s Nomem Anorem vyměnil pobavený pohled a pak odpověděl: „Naše cíle vás v této fázi nemusejí zajímat. Určovat, kdo bude mít na které světy právo, by navíc bylo předčasné, protože ještě nevíme, zda naše partnerství přetrvá. Konečné slovo bude mít v každém případě nejvyšší vládce Shimrra. Mezitím vám doporučuji projednat tu záležitost s mým přímým nadřízeným, vrchním velitelem Nasem Chokou. Zanedlouho dorazí do huttského prostoru a jistě se s vámi bude chtít setkat.“

Borga kývla. „Ráda mu udělím audienci. Zařídím se podle vašeho doporučení a projednám s ním podmínky. Nyní bych vám však chtěla přednést nabídku, kterou můžete zvážit hned teď. My Huttové máme kromě jiných podniků také dlouhou tradici a zálibu v obchodování s otroky. Vzhledem k našim zkušenostem a vaší rozsáhlé síti vesmírných koridorů a hyperprostorových tras mě napadá, že zájmům našeho partnerství, jak jste to nazval, bychom nejlépe posloužili tím, kdybychom dohlíželi na přesuny zajatců, dělníků, služebníků a obětního materiálu – ten úkol je pro nás jako stvořený. Yuuzhan Vongové by tak nemuseli používat své lodě k přízemním účelům, jako je převážení podřadných bytostí na místo zaslouženého potrestání, zotročení nebo obětování.“

„A co žádáte na oplátku?“ zeptal se Malik Carr vlídně.

„Slib, že nebudete zasahovat do přepravy koření a dalšího zakázaného zboží.“

„Koření?“ zeptal se Malik Carr Noma Anora.

„Rekreační euforianty. Některé z nich jsou odpadními produkty pavoukovců.“

Borga jejich slovní výměnu sledovala a pak tleskla. Přispěchali lidští sluhové nesoucí podnosy s hromádkami různých krystalických prášků, jež se lišily jak složením, tak barvou.

„Toto je glitterstim, toto minerál ryll v nejryzejší formě kor,“ jmenovala Borga a ukazovala při tom na jednu hromádku za druhou. „A tady máme carsunum, koření lumni, gree a andris.“ Odmlčela se a pohlédla na Malika Carra. „Pokud si přejete ochutnat…“

Malik Carr zvedl odmítavě dlaň.

„Tak možná jindy,“ řekla Borga blahosklonně. „Ale co moje nabídka?“

Nom Anor se s nefalšovaným nadšením otočil k Maliku Carrovi. „Plánům vrchního velitele Nase Choky by to vyhovovalo. Chce přece shromáždit vzdorující obyvatelstvo na několik málo vybraných světů kvůli indoktrinaci a bezpečnosti, veliteli.“

Malik Carr nezávazně kývl a pak pohlédl na Borgu. „Nemáte výčitky, že zradíte všechny ty rozmanité druhy, které spadají pod Novou republiku?“

Borga propukla v hlučný hrozivý smích. „O nic víc než Pedric Cuf. Koneckonců, veliteli, obchod je obchod, a má-li z nových poměrů v galaxii někdo těžit, proč by to nemohli být Huttové?“

„Dobrá tedy,“ řekl s konečnou platností Malik Carr.

Borga se široce usmála. „Ještě jedna drobnost, veliteli. Jelikož by bylo vzájemně výhodné, aby se huttské přepravní lodě neúmyslně nepřipletly do vašich operací, bylo by příliš mnoho žádat po vás, abyste nás předem informovali o své plánované, ech, činnosti?“

Malik Carr pohlédl úkosem na Noma Anora. „Přesně jak jste předpověděl.“

Nom Anor mu oplatil sotva postřehnutelným kývnutím. „Vyjednávání rovněž patří mezi jejich tradice.“

„Máte bystré oko, vykonavateli.“

„Cvičené oko, veliteli.“

Borga je nechápavě pozorovala. Nerozuměla ani slovo.

„Pouze jsme probírali podmínky,“ vysvětloval Nom Anor.

„Berte to jako žádost o službu,“ improvizovala Borga. „Projev důvěry.“

„Vaše žádost vypadá nevinně,“ připustil Malik Carr. „Jak říkáte, Borgo, rozhodně bychom nechtěli, aby vaše lodě s kořením neúmyslně narušily naši činnost.“

„Jak říkám, veliteli.“

„Dokud vám nedáme znovu vědět, vyhýbejte se tynnské, bothanské a corellianské soustavě. Zvláště té tynnské.“

Borga se znovu usmála, tentokrát se zájmem. „Tynna, Bothawui a Corellia… Jak už to chodí, veliteli, ve všech těch soustavách máme jisté omezené obchodní zájmy.“

Malik Carr si povýšeně odfrkl. „Radím vám, abyste ty obchodní zájmy omezili až na nulu.“

*

Sotva yuuzhanvongská delegace opustila palác, do Borgina dvora přispěchali tři Huttové. Nejmladší Hutt, celý žlutohnědý, se plazil po zemi; staršího Hutta, kterému se po zádech a ocase táhl zelený pigmentový pruh, nesl na nosítkách tucet Weequayů se svraštělou kůží; a nejstaršího Hutta s řídkým šedým vousem nadnášely létající saně.

Poslední Hutt, Pazda Desilijic Tiure – strýc legendárního Jabby Desilijika Tiureho – vyjádřil své pobouření jako první.

„Co si o sobě myslí, že nám, Huttům, diktují požadavky, jako bychom byli nějaké hnidy, které nechtějí nic než uniknout krvavé lázni? Ten Malik Carr mi připomínal nejhorší z Palpatinových imperiálních moffů. A ten, který si říká Pedric Cuf, byl proradný zrovna tak – mluvil hned jednou, hned zas druhou stranou úst.“

Pazda zpražil Borgu pohledem. „Desilijikové by na tomto dvoře takovou potupu nikdy nestrpěli. Jabba by Malika Carra s Pedrikem Cufem předhodil rancorovi a pak by změřil síly s yuuzhanvongskou flotilou.“

„Stejně jako změřil síly s mistrem Jedi Skywalkerem?“ poznamenal nejmladší Hutt, Randa Besadii Diori. „Osobně jsem měl vždycky pocit, že tatooinské horko vysušilo Jabbovi mozek.“ Zvedl se na mocném ocase a kývl na svou rodičku, Borgu. „Poradila sis s nimi skvěle.“

„Drzé mládě,“ zasípal Pazda. „Co ty můžeš vědět o boji a strategii, když jsi vyrostl v bohatství a přepychu?“

„Jedno vím jistě, starý Hutte: o bohatství a přepych se nenechám připravit,“ oznámil mu Randa.

„To by stačilo,“ vložil se do řeči Hutt na nosítkách, Gardulla Mladší, a probodl Randu očima. „Měj ke starším úctu – i když s nimi nesouhlasíš.“ Nařídil svalnatým nosičům, aby ho přinesli blíž k Borze. Když se přiblížil k levitujícímu gauči huttské vládkyně, uctivě na ni kývl. „Abys oklamal nepřítele, předstírej, že se ho bojíš.“

Úsměv, který Borga nasadila pro Malika Carra a Noma Anora, po jejich odchodu vystřídal výraz čiré zuřivosti. „Lepší, když Yuuzhan Vongové přeceňují naši podřízenost než naši vychytralost.“

Gardulla se nevesele zasmál. „Podařilo se ti vytáhnout z nich jejich příští cíle.“

„Přesně jak jsem slíbila.“

„Takové informace mají nevyčíslitelnou hodnotu. Budeme Novou republiku o záměrech dobyvatelů informovat?“

Borga zavrtěla hlavou. „Agenti novorepublikové rozvědky už se s námi pokoušeli spojit. Počkáme a uvidíme, co přinesou k vyjednávacímu stolu.“

„Tak ať je to něco cenného,“ řekl Randa.

Gardulla si té poznámky nevšímal. „Yuuzhan Vongové nepochybně očekávají, že jejich plán vyzradíme.“

„Nepochybně,“ souhlasila Borga. „Proto neuděláme vůbec nic. Nová republika bude muset přijít za námi.“

Spustila gauč na podlahu. „Když se Despota Xim se svými legiemi droidů pokusil vtrhnout do huttského prostoru, veliký Kossak ho u Vontoru porazil a zahnal na útěk do Tionské hegemonie. A když se moff Sam Shild pokusil o blokádu Nal Hutty a zničení našeho měsíce, veliké klany zapomněly na své spory, slabé Imperiály zmanipulovaly a zahnaly na útěk i jejich jednotky.“

Odmlčela se a postupně pohlédla na Pazdu, Randu i Gardullu Mladšího. „Přečkali jsme mnoho bouří a přečkáme i tuto. S trochou opatrnosti dokážeme na boji Nové republiky s dobyvateli zbohatnout.“

„Ani k tomu nebudeme potřebovat zpackanou atrapu Hvězdy smrti,“ zamumlal Pazda. Narážel na Durgův projekt Temný meč, který skončil fiaskem.

Borga na něj rozzlobeně pohlédla. „Jestli moji rodinu ještě jednou urazíš, na tento dvůr už nebudeš mít přístup.“

Pazda nasadil kajícný výraz. „Omluvte mrzutost, která přichází s pokročilým věkem, Vaše Výsosti.“

Gardulla se otřásal zlověstným smíchem. „Jak říkával můj rodič: ,Vždycky je co rozdělovat – co si nechat, co rozdat, co poztrácet – pokud se k tomu dostaneš první.’“

Borga se zasmála spolu s ním. „Nyní dejme vědět našim subdodavatelům, aby si při transakcích a expedici zboží počínali ostražitě.“ Pohlédla na Leenika. „Kdo spravuje naše záležitosti v ohrožených soustavách?“

Rodian se krátce uklonil. „Dodávky na Corellii má na starosti Boss Bunji; dodávky na Tynnu a Bothawui Crev Bombaasa.“

Borga si olízla rty. „Informujte je, ať v ohrožených soustavách zastaví všechny obchody – a o to víc se snaží jinde.“ Hlasitě tleskla, čímž probudila několik poskoků, kteří si mezitím schrupli. „Oslavme tento den hudbou a tancem!“

Kapitola

5

Na palubě novorepublikového transportéru Leia ve své stísněné kajutě přecházela od přepážky k přepážce. C-3PO kýval hlavou sem a tam, kopíroval každý její pohyb a servomotory mu při tom bzučely, zatímco Olmahk a Leiin druhý tělesný strážce Basbakhan stáli bděle na stráži po obou stranách oblého průlezu. Výjevu za transpariocelovým oknem dominoval osvícený modro-hnědý srpek planety.

Z komunikační soupravy se ozvalo pípnutí a Leia se prudce zastavila.

„Velvyslankyně,“ řekl chraplavý hlas, „na kanálu jedna máme ralltiirského ministra.“

C-3PO stiskl podsvícenou klávesu na konzole a ve vzduchu se v životní velikosti zjevila holografická hlava a ramena šedovlasého muže. „Paní velvyslankyně,“ řekl muž, když se Leia postavila do záběru holokamery. „Čemu vděčím za tuto poctu?“

Leia se hněvivě zamračila. „Nezahrávejte si se mnou, ministře Shirko. Proč jste nám nedovolili přistát v kosmoportu Grallia?“

Shirkovi zaškubalo ve vrásčité tváři. „Promiňte, velvyslankyně. Myslel jsem, že už vás o tom informovali.“

„O čem?“

„Ralltiirský sekretariát vetoval návrh, který by nám umožnil přijmout jakékoli vysídlené národy.“

„Mohlo mě to napadnout,“ soptila Leia. „A co mám podle vás dělat se šesti tisíci uprchlíky, kteří měli na Ralltiiru slíbené dočasné útočiště?“

„Obávám se, že mi nepřísluší o tom rozhodovat.“

„Ale sekretariát s tím minulý týden souhlasil. Co se za tu dobu změnilo?“

Shirka se zatvářil rozpačitě. „Je to poměrně komplikované. Ale mám-li být stručný, představa přijetí uprchlíků se příliš nezamlouvala našim nejvlivnějším investorům z jiných planet. To samozřejmě přimělo centrální banky vyvinout nátlak na ministerstvo financí, a –“

„Ujistila jsem vás, že Senát Nové republiky schválil pro Ralltiir vyčlenění finančních prostředků.“

„To jste sice udělala, velvyslankyně, ale slíbené prostředky dosud nedorazily a upřímně řečeno rozmáhají se názory, že nedorazí nikdy. Důvěra investorů byla otřesena. A jistě víte, že co se stane na Ralltiiru, ovlivní trhy na celé Perlemianské obchodní cestě.“

Leia si založila paže na prsou. „Tohle není otázka nějakých akcií, ministře. Je nutné, abychom všichni táhli za jeden provaz a vzájemně si pomáhali. Co se děje na Středním okraji, možná odsud z Jádra nevypadá tak naléhavě, ale jestli si myslíte, že tomu ujdete, lžete sami sobě. Nebo už jste zapomněli, co císař udělal, když Ralltiir podpořil Alianci?“

Shirka se naježil. „To má být výhrůžka, velvyslankyně?“

„Vy mi nerozumíte. Pouze vám radím, abyste si vzpomněl na ohavné činy lorda Tiona a guvernéra Dennixe Graebera – Yuuzhan Vongové jsou schopni stejných zvěrstev, a bez vyprovokování. Pamatujete si ještě, jaké to je, když vám někdo odepře pomoc, ministře? Pamatujete si, co všechno Alderaan pro Ralltiir riskoval?“

Shirka zahýbal čelistmi. „Na vaši misi dobré vůle jsme nezapomněli. Aliance však tehdy dostala něco na oplátku…“

Co měl Shirka na mysli, bylo zřejmé. Od zraněného imperiálního vojáka, kterého Leia zachránila, se Aliance poprvé dozvěděla o Palpatinově superzbrani, Hvězdě smrti.

„Bez ohledu na to, kdo tehdy co získal,“ řekla po chvíli, „má Ralltiir opravdu v úmyslu zůstat v přicházející bouři neutrální, aby neohrozil privilegia svých bohatých občanů a investorů?“

Shirkova tvář potemněla hněvem. „Tento rozhovor je u konce, velvyslankyně,“ štěkl a ukončil spojení.

Leia pohlédla na C-3PO a hlasitě vydechla. „Ten byl ze všech –“

„Velvyslankyně,“ přerušil ji tentýž chraplavý hlas. „Generální guvernér Amer Tariq z Rhinnalu na kanálu čtyři.“

C-3PO stiskl další klávesu a holoprojektor vykreslil zmenšený obraz Tariqa.

„Leio,“ spustil postarší státník a znamenitý lékař, „tak rád vás vidím živou a zdravou.“ Tariq měl na sobě dokonale padnoucí oblek, jehož barvy byly pro hologram příliš živé a strakaté.

„Děkuji vám, Amere. Dostal jste mou zprávu?“

„Dostal, Leio. Bohužel vás nepotěším. Rhinnal v tuto chvíli nemůže další uprchlíky přijmout, a to ani dočasně.“

Leia nevěděla, co na to říct. „Amere, pokud vám jde o finance…“

Rezolutně zavrtěl hlavou. „Nepleťte si Rhinnal s Ralltiirem, má drahá. Věci se mají tak, že deset tisíc uprchlíků, které jsme přijali z Ord Mantellu, zatížilo naše zdroje nad únosnou mez. Zrovna včera jsme museli odvézt více než dva tisíce běženců do soustavy Ruan.“

Leia povytáhla obočí. „Ruan ještě přijímá uprchlíky?“

„Víc než to; dokonce se jich domáhá. Vlastně jsem si jistý, že by byl schopen a ochoten pojmout všechny, které jste evakuovala z Gyndine.“

Ruan byl jedním z řady světů, které ovládala korporace Salliche Ag. Nacházel se na okraji Hlubokého Jádra mezi Coruscantem a Soustavou císařovny Tety a podle galaktických měřítek nebyl daleko.

„Doufejme, že ano, Amere,“ řekla Leia.

„Co nejpokorněji se vám omlouvám, má drahá.“

Vysílání náhle skončilo a Leia se zhroutila do křesla. Zvedla si ruku k ústům, aby potlačila zívnutí. „Možná si po Ruanu konečně odpočinu,“ začala říkat droidovi, když vtom komunikační konzola zapípala znovu.

„Ano?“ řekla směrem k mikrofonu.

„Vysílání neznámého původu, opětný přenos přes Bilbringi.“ Leia si unaveně povzdechla. „Co to bude tentokrát?“

„Myslím, že je to váš manžel, velvyslankyně.“

Na displeji konzoly naskočil zrnitý obraz. Leia rozeznala hlavní sál Millennium Falconu, ale i tak jí chvíli trvalo, než přes vousy poznala Hana.

„Jak se ti líbí moje nová vizáž?“ zeptal se a pohladil si rukou strniště pepř a sůl.

„Hane, kde teď jsi?“

Zatočil se s křeslem u navigačního počítače. „To bych teď radši neříkal.“

Přikývla starostlivým, ale chápavým způsobem. „Jak jsi věděl, kde mě najít?“

„Doslechnul jsem se o Gyndine. Pak už to byla hračka. Pořád jseš dost známá, ať se ti to líbí nebo ne.“

„Ale ty taky, Hane. Nemůžeš vědět, jestli tebe nebo Falcon Yuuzhan Vongové nehledají.“

Han svraštil obočí a sešpulil ústa do O. „No jo, vždyť nejsem úplnej pitomec. Proto jsem si nechal narůst vousy a natřít Falcon.“

Leia vytřeštila oči. „Natřít?“

„Vlastně anodizovat. Nádhernej matně černej odstín. Vypadá jako pohřebákův tajnej sen.“

„Do které soustavy se chystáš vplížit tentokrát?“

„Vplížit?“

„Slyšels správně.“

„Aha, už je mi to jasný. Naznačuješ mi, že bych místo dovádění měl jít radši zachraňovat planety.“

Leia se podrážděně zamračila. „Já se nesnažím zachraňovat planety, Hane. Snažím se zachraňovat životy.“

„A o co se podle tebe snažím já? Nejde mi o nic jinýho než o vypátrání Dromovejch příbuznejch a Roy, Leio. S Ord Mantellem, Gyndine ani žádnou jinou planetou to nemá nic společnýho. A krom toho, chlap může najednou plnit jenom jeden slib, a já dal ten svůj Dromovi.“

Leia pomalu vydechla. „Promiň, Hane. Chápu, proč to děláš.“ Slabě se usmála. „Aspoň máme pořád něco společného.“

Han na okamžik odvrátil zrak. „Když už o tom mluvíme, bylas to ty, kdo nechal uprchlíky z Ord Mantellu odvézt na Gyndine?“

„Ano – bohužel.“

Han se na ni křivě pousmál. „Komplikuješ mi pátrání, srdíčko.“

Leia pocítila nový nával zlosti. „Opravdu? A kdo způsobil na Vortexu takový zmatek, že se místní guvernér rozhodl zrušit svůj slib a žádné uprchlíky nepřijmout?“

„Jenom jsem se pokoušel –“ Hanův obraz se zničehonic nachýlil na stranu, jako by se Falcon postavil na ocas. „Hej, Dromo, dávej tam vepředu bacha!“ Otočil se zpátky ke kameře a píchl palcem ke kokpitu Falconu. „Ten chlap tvrdí, že je pilot, ale podle jeho lítání bys to do něj neřekla.“

Leia se neklidně hryzala do spodního rtu. „Jak spolu vy dva vycházíte?“

Zasupěl. „Kdybych mu nebyl dlužnej za svůj život, nejspíš bych ho na fleku hodil přes palubu.“

„O tom nepochybuju,“ řekla Leia tiše.

„Mimochodem, třeba bys mohla vyřídit na velitelství flotily, že u Osarianu zahlídli flotilu yuuzhanvongskejch lodí. Dvě korvety a –“

„Hane,“ přerušila ho. „Dromova sestra je na Gyndine.“ Prudce se narovnal. „Cože? Jak to víš?“

„Protože někteří z jeho příbuzných jsou ve skupině evakuované z Gyndine. Nepobrali jsme všechny a jeho sestra byla mezi přinejmenším šesti Ryny, které jsem tam musela nechat. Nevěděla jsem to, dokud jsme všechny zachráněné nepřesunuli na transportéry.“

„Proč jsi to neřekla hned?“ naléhal Han.

„Protože s tím ani jeden z nás nic neudělá. Gyndine je obsazená.“

„To se dá obejít,“ zamumlal Han nepřítomně.

Leia semkla rty. ‚Jsi tak předvídatelný, až je to k vzteku.“

„A ty si děláš zbytečný starosti.“

„Někdo si je musí dělat.“

„Leio, zůstaneš tam nějakou dobu – na Ralltiiru?“

Zavrtěla hlavou. „Jestli do toho budu mít co mluvit, odletíme na Ruan. A pak vyrazím na Hapes.“

„Na Hapes?“ řekl nevěřícně Han. „A to obviňuješ ty mě, že se vrhám do malérů? Proč zrovna tam?“

„S trochou štěstí se mi snad podaří Konsorcium přesvědčit, aby nám pomohlo. Flotily Nové republiky postačují sotva k tomu, aby ubránily Jádro, natož Kolonie. A když je teď v nebezpečí Bilbringi, Corellia a možná dokonce i Bothawui, potřebujeme každou pomoc, kterou seženeme. Což mi připomíná, Hane – admirál Sovv požádal Anakina, aby letěl na Corellii a pomohl zprovoznit stanici Centerpoint.“

Zafuněl. „Už bylo načase, aby Nová republika začala s obranou Corellie něco dělat.“

„Takže ti nevadí, že tam Anakin poletí – sám bez nás?“

„Kolik ti bylo, když jsi vezla technický plány Hvězdy smrti? A kterej z nás dohlíží na Jainu, když lítá s eskadrou Rogue?“

„Ale –“

„A krom toho, Anakin je Jedi.“

„Asi máš pravdu,“ řekla Leia, očividně nepřesvědčená. Han se dvojznačně pousmál. „Nezapomeň ode mě pozdravovat prince Isoldera.“

„Tak poleť na Hapes se mnou a pozdrav ho osobně.“

Han se tomu nápadu vysmál. „Cože – a připravit vás dva o zábavu?“

„A to mělo znamenat co?“

Chystal se odpovědět, ale pak svá slova spolkl a začal znovu. „Mají ty lidi, který se ti nepovedlo evakuovat z Gyndine, nějakou naději?“ Leia zavřela oči a zavrtěla hlavou. „Netuším, jestli vůbec přežili.“

*

„Jsem Chinekal, velitel plavidla, na jehož palubě se nacházíte,“ oznámil yuuzhanvongský důstojník plynným basikem, zatímco pomalu procházel mezi znehybněnými a spoutanými bytostmi zajatými na Gyndine.

Velitel byl štíhlý a neobyčejně vysoký. Na turbanu mu hřadovalo okřídlené stvoření, jehož kulaté černé oči se nacházely pouhých pár centimetrů nad Chinekalovými zraky a podobaly se jim jako vejce vejci. Svou vlastní mysl měl dokonce i jeho velitelský plášť, který se za ním po pružné palubě ani tak netáhl, jako spíše nesl. Obrazce, které mu pokrývaly paže, nepochybně zpodobňovaly nějaká zvířata, ačkoli nikomu ze zajatců nemohla být povědomá, a prsty dlouhých rukou měl zakončené zahnutými drápy.

„Toto plavidlo, které ve vašem obchodním jazyce slyší na jméno Kolébka, bude v dohledné budoucnosti vaším domovem. V pravý čas se dozvíte, jaký má jeho hroznovitá konstrukce účel. I když se budete potýkat s jeho záhadami, přeji si, abyste na ně pohlíželi jako na svůj domov a na mě a mou posádku jako na své rodiče a učitele. Neboť vy, vy všichni, jste byli vybráni z poražených zástupů Ord Mantellu a Gyndine k výjimečné službě.“

Chinekal se zastavil před Wurthem Skidderem. Snad to byla náhoda, ale Skidder raději předpokládal, že něco z jeho pravé podstaty, slabé zachvění Síly, prosáklo skrz mentální závoj, kterým svou totožnost zakryl. Za velitelem kráčel kněz v tunice, který předtím na povrchu Gyndine dohlížel na výběr vězňů a rovněž na obětování tisíců droidů.

Skiddera a stovky dalších nahých bytostí v obrovské organické lodní prostoře držely na místě hroudy znehybňujícího rosolu blorashe a ruce měli spoutané klepety živých tvorů. Napravo od Skiddera stál postarší muž – očividně zajatec z nějakého dřívějšího tažení – omlazený kosmetickými zákroky; nalevo stáli dva z půltuctu Rynů, kteří byli rovněž vybráni k „výjimečné službě“ na palubě yuuzhanvongské lodi, jež z vesmíru připomínala hrozen vína. Jinde byly bytosti, které v zajetí strávily delší dobu; některé z nich krušné zážitky zlomily, jiné posílily.

„Bezpochyby jste slyšeli zvěsti o tom, co se přihodilo na světech, které znáte jako Dantooine, Ithor a Obroaskai,“ pravil Chinekal a začal se znovu procházet, „a bezpochyby jste slyšeli zvěsti i o tom, jak Yuuzhan Vongové zacházejí se svými zajatci. Mohu vás ujistit, že vše, co jste slyšeli, jsou lži a pomluvy.

Usilujeme pouze o to, přinést vám pravdu, kterou jste při lezení z pravěkého bahna ke své škodě přehlédli. Když jsme se setkali s odporem, neměli jsme jinou možnost než vám tu pravdu vnutit; když jsme se setkali s přijetím, byli jsme mnohem shovívavější, než by vaši novorepublikoví dohlížitelé byli k nám.

Kvůli politickým smlouvám a jiným aliancím nemají světy často na výběr, zda naši nabídku osvícení přijmout, nebo zavrhnout; hlas hrstky rozhoduje o osudu mnoha. Na tomto plavidle jste však především jako jednotlivci a každý z vás má příležitost rozhodnout sám za sebe, zda nás přijme, nebo odmítne. Nyní máte možnost rozhodovat o své budoucnosti – vládnout svému osudu.“

Chinekal, doprovázený dobře ozbrojenými strážemi a následovaný knězem, se zastavil vedle sochy velikého tvora, který mohl pocházet jedině z nějakého yuuzhanvongského bestiáře. Jeho tělo bylo samý závit; mohlo být vymodelované podle lidského mozku, kdyby ovšem nemělo dvě veliké oči a cosi, co vypadalo jako ústa nebo svraštělý chřtán. Zdola mu vyrůstala ramena či chapadla, některá tlustá a krátká, jiná útlá a dlouhá.

„Nechci, abyste se považovali za zajatce nebo otroky, ale spíše za spolupracovníky na velikém podniku,“ pokračoval velitel. „Když mi dobře posloužíte a vložíte do práce celé své srdce, odměním se vám vašimi životy. Když mě zklamete ze slabosti, možná budu ochoten odpustit; ale zklamete-li mne záměrně, rychlý a nemilosrdný trest vás nemine. V obou případech budu odměněn bohy, ačkoli po spolupracovnících se budu muset porozhlédnout jinde.“

Skidder zalétl očima k muži, který stál vedle něj. „Jak dlouho jste na palubě?“ zeptal se jedním koutkem úst.

„Už o tom ztrácím přehled,“ odpověděl polohlasně zajatec. „Asi pár měsíců.“ Nenápadným pohybem brady označil na kost vyhublého muže po své pravici. „Mýho přítele a mě zajali na Kole štěstěny u Ord Mantellu. Ze stanice nás vycucnul nějakej vesmírnej červ. Nejdřív nás vzali na otrokářskou galéru. Mysleli jsme, že nás vystřelej do slunce a obětujou. Pak nás přesunuli na tohle plavidlo.“ Muž na Skiddera úkosem pohlédl. „A ty?“

„Mě zajali na Gyndine.“

„Voják?“

„Příslušník domorodé armády.“

Muž se nepatrně pootočil ke Skidderovi. „Ale ty nejsi z Gyndine. Spíš z Jádra, řekl bych.“

„Proč si to myslíš?“

„Například tvůj účes. A to, jak se neseš. Infiltrátor? Agent rozvědky?“

„Ani jedno.“

Muž pohlédl dolů. „To nejsou nohy pěšáka.“

„Neřekl jsem, že jsem pěšák. Řídil jsem průzkumné AT-ST.“

Muž kývl. „Tak jo, ať je po tvým.“

„Jak se jmenuješ?“ zeptal se Skidder.

„Roa. Můj přítel je Fasgo. A ty?“

„Keyn. Máš ponětí, kam letíme, Roo?“

„Kdepak.“

„Co má být ta ‚výjimečná služba’?“

Roa si tiše odfrkl. „To se brzo dozvíš, Keyne.“

Chinekal mezitím pokračoval v úvodní řeči. „Je načase, abyste uzřeli jádro našeho podniku,“ říkal právě. „Považujte je za rozpracované dílo, které všichni pomůžete dokončit.“

Za velitelem se zvedala blanitá stěna, za kterou – a tím si byl Skidder jistý – leželo srdce lodi. Když se Chinekal otočil, blána se odhrnula jako opona na jevišti.

Ačkoli Skidder dosud žádného takového tvora neviděl, okamžitě mu bylo jasné, že zírá na živou předlohu sochy zdobící nákladový prostor: na dospívajícího válečného koordinátora, groteskní biogenetické stvoření, jemuž Yuuzhan Vongové říkali yammosk.

Kapitola

6

Rozkvetlé koruny nejvyšších stromů Yavinu 4 halila chladná mlha. Strmá schodiště starobylých chrámů, které před mnoha lety obsadila povstalecká Aliance a poté se staly cvičištěm rytířů Jedi, stoupala do mlhy a mizela v ní. Štěbetalky a kvakokvoci, kteří se v tuto ranní dobu obvykle hlasitě ozývali, hřadovali na nízkých větvích massassijských stromů a čekali, až se nebe pročistí. Ještěři žahavci a hlodavci stintarilové seděli nehybně jako sochy. Vidět nebyl dokonce ani plynný obr Yavinu, ačkoli mlhu podbarvoval sytě oranžovou barvou.

Luke Skywalker se zastavil na stezce, která se klikatila směrem k Velkému chrámu, a vychutnával ten klid plnými doušky. Síla, jindy zřetelná a jasná, se rovněž zdála být zastřena mlhou a dokázala pouze tiše šeptat.

Kdesi v kalném zelenavém okolí zavrkal břišák. Luke však věděl, že co jeho uchu znělo jako libozvučná melodie, bylo ve skutečnosti nárokováním teritoria, varováním pro ostatní ptáky, aby se drželi dál. Naslouchal pozorněji a zaslechl zvuky pasoucích se býložravců i dravců na lovu. Taková byla vůle Síly – jedni měli přežít, druzí zahynout. Byla to smrt bez zlovolného záměru, neboť příroda neměla temnou stranu. Člověk nemohl srovnávat křišťálového hada pronásledujícího kořist s tím, co za své krutovlády udělal císař a co Yuuzhan Vongové dělali teď. Luke se však musel ptát, téměř od začátku invaze, jak asi život vypadá yuuzhanvongskýma očima?

Upíral zrak do mlhy. Bylo to, jako by mu někdo přes oči přehodil průsvitný závoj. Proudily k němu obrazy hmyzu maskujícího se za lístky, větvičky a pučící květy a drobného zvířectva imitujícího pestrobarevný koberec pralesa. Mimikry, pomyslel si Luke.

Klam, úskok, lest…

Yuuzhan Vongové vtrhli do galaxie jako jedna z nevypočitatelnýeh bouří, které zuřily na povrchu Yavinu 4. Jejich víra v bohy se podobala Palpatinově víře v temnou stranu Síly. Ale přesto, přese všechno zlo, které ztělesňovali, to nebyli Sithové; nebyli to poslové temné strany. Slepou poslušností dokázali ospravedlnit i ty nejhroznější ze svých činů. Co z nich činilo služebníky zla, nebyla jejich víra, ale jejich potřeba vnucovat tuto víru druhým a bezohledně zničit každého, kdo se jim postavil do cesty. Nedokázali světlo nebo temnotu rozpoznat, protože v určitém smyslu vnímali existenci jako iluzi. Život postrádal hodnotu, a tak jej bylo třeba zasvětit službě bohům a odměna za tuto službu na ně čekala v posmrtném životě.

Když se do nich Luke nebo jiní Jediové pokusili nahlédnout, zjistili, že Yuuzhan Vongové jsou prázdnými místy v Síle; onen živý jas, jenž spojoval všechny ostatní tvory, jim chyběl. Ale pokud jimi neproudila Síla, bylo možné, že neexistovala ani v galaxii, ve které se zrodili? Mohla být Síla vázaná na jedno místo a na druhé ne, snad jako důsledek jedinečných evolučních podmínek? Anebo to bylo tak, že Síla nebyla přítomna pouze v Yuuzhan Vonzích – a v jejich živých zbraních, samozřejmě, neboť ty vlastně nebyly ničím jiným než prodloužením jejich vlastního těla?

Jedna z těch zbraní – nemoc vyvolaná Yuuzhan Vongy – Maru málem zabila. Maře se sice díky Síle dařilo držet nemoc pod kontrolou, zatímco desítky dalších na ni umíraly, ale Luke si nebyl tak docela jistý, jestli by v Marině zápase nakonec Síla zvítězila. Za nedávné zlepšení zdravotního stavu totiž vděčila protijedu, který pocházel také od Yuuzhan Vongů.

Klam, úskok, lest…

Luke přes nesmírnou zvědavost chápal, že je nutné útočníky porazit. Bude-li možné toho dosáhnout bez naprostého vyhlazení Yuuzhan Vongů, tím lépe, neboť pak by jednoho dne mohl na některé své otázky najít odpověď. Do té doby však měli Jediové povinnost pomáhat ve válce, do níž byla galaxie vržena. Jak nejlépe plnit závazek Jediů k míru a spravedlnosti, to byla otázka, se kterou dosud zápolil.

Tajemný šepot Síly ho vrátil do přítomnosti. Uvědomil si, že jeho návštěvník už před nějakou chvílí přestal mluvit, a otočil se k němu čelem.

„Promiň, Talone. Co jsi říkal?“

Talon Karrde se pousmál. Ale místo aby navázal tam, kde skončil, uhladil si konce tmavého kníru a s neskrývaným zájmem mistra pozoroval.

„Víš, Luku, už ani nevím, kolikrát jsem přemítal, jak asi vesmír vypadá očima Jediho. Dřív jsem si říkal, že se moc nelišíš od H‘kigova kněze nebo Ithoriana, který zaslechl volání; pouze místo uctívání H’kiga nebo přírody vzhlížíš k Síle. Jenže taková přirovnání nikdy nevydržela dlouho. Vidíš věci, které my ostatní nevidíme – nebo nemůžeme vidět –, a ty věci nejsou jen duševní výplody, které si Jediové vypěstovali jako samostatnou realitu. Vidíš do srdce skutečnosti a ta schopnost formuje tvé činy.“

Karrdovi zajiskřilo v modrých očích. „Viděl jsem tě dělat rozhodnutí, která jsem v danou chvíli nedokázal pochopit, ale později se ukázala jako správná. Maru jsem vídal dělat totéž. A protože jsem si vždycky zakládal na shromažďování vzácných informací, musel jsem se ptát, jestli ta rozhodnutí byla založena čistě na údajích, ke kterým jsem neměl přístup, nebo jestli vám Síla umožnila postrčit realitu tím či oním směrem – jak to bylo podle vašich vizí potřeba.

Vím, že ve tvém případě platí to druhé, ale nejsem si jistý, jestli i v případě Mary.“ Karrde se krátce zasmál. „Mrzí mě, že jsem tě nepoznal už v době, kdy jsi poprvé vytáhl paty z Tatooinu – než se z tebe stal takový myslitel. Tím nechci říct, že to Maře nemyslí, ale Síla ji zřejmě vede spíš k intuitivnímu než promyšlenému jednání.“

Luke si obřadně nasadil kápi jediského roucha na hlavu. „Já a Mara se lišíme, ale zároveň se vhodně doplňujeme – podobně jako Anakin a Jacen. Síla má mnoho různých aspektů a ne všichni Jediové se soustředí na tentýž. Mí mistři mě kárali, že neustále upírám zrak do budoucnosti, ale ve skutečnosti ji nevidím.“

„Viděl budoucnost tvůj otec?“ zeptal se Talon Karrde opatrně.

„Můj otec nebyl pozorovatelem, ale čočkou.“ Luke se na okamžik zamyslel a pak se tajemně pousmál. „Mimochodem, kdyby Mara věděla, že přiletíš, svou cestu na Coruscant by odložila.“

„Další vyšetření?“

„Naopak. Odmítá, aby ji kdokoli vyšetřoval, skenoval nebo prohlížel.“

„Takže ji to doopravdy vyléčilo – ten magický elixír, který sehnal Solo?“

„Nebyl to elixír, ale slzy. Slovo lék se zatím neodvažuje použít nikdo, ani samotná Mara. Varoval jsem ji, aby si protijed nebrala, dokud se nepřesvědčíme, že není nebezpečný, ale ona to odmítla. Trvala na tom, že to riziko podstoupí.“

Talon přikývl. „Její intuice. Ale ty dosud pochybuješ?“

Luke upřel zrak do džungle. „Yuuzhanvongská kněžka, která tvrdila, že žádá politický azyl, byla zbraní, která měla zavraždit tolik Jediů, kolik by se jí podařilo shromáždit na jednom místě. Bytost, která cestovala s ní – Vergere – sice nebyla yuuzhanvongského původu, ale to neznamená, že nesloužila jejich zájmům.“

„Ten elixír mohl být součástí jejich plánu,“ navázal Talon. „Možná že Yuuzhan Vongové chtěli vyvolat dojem, že Vergere je na naší straně, abychom o látce, kterou dala Hanovi, vůbec nepochybovali.“

Luke mlčel.

„Ale Maře se ulevilo.“

„Je zdravější než za celý rok,“ připustil Luke. „Plná nadšení, stejně jako já.“

„Pokud se její stav zase zhorší – pokud se ukáže, že ty účinky jsou pouze dočasné…“

„Ať už Vergeřiny slzy obsahují cokoli, není možné to rozmnožit. Jejich chemická reakce je stejně matoucí jako všechno ostatní, co souvisí s Yuuzhan Vongy. Musíme doufat, že jsou ty účinky trvalé.“

Talon Karrde se nad tím zamyslel. „Víš, že udělám všechno pro to, abych Maře pomohl. Vystopuju Vergere. Vyždímám z ní další slzy, když to bude nutné.“

Luke se pousmál. „Vážím si toho, Talone. Vyřídím to Maře, ale tuším, že už to ví.“

Pokračovali v chůzi k Velkému chrámu. Stranou od cesty seděl tucet mladých Jediů ve věku od čtyř do dvanácti let. Studenti sledovali Tionne a Kaina Solusarovy, jak předvádějí jakousi techniku Síly. Luke se zastavil a přihlížel, jak jedna ze starších dívek, Tahiri, zkouší Kamovy pohyby napodobit.

„Yavin 4 zatím Yuuzhan Vongové neobjevili, ale jsou nedaleko, už na Obroaskai. Možná budeme muset všechny přesunout do bezpečnějšího prostředí.“

„Divím se, že na Yavin dosud nezaútočili.“

Luke se k němu otočil. „Vytváříme iluzi. Naučil jsem se to od Fallanassiů.“

Talon chápavě přimhouřil oči. „Tak proto jsi trval na tom, že mě do soustavy Yavinu navedeš.“

„Tvé oči by tvrdily pravý opak toho, co by ti říkaly přístroje.“

Talon se hryzl do jazyka a pak se zasmál. „Kdybych tu techniku také ovládal, nemusel bych si zřizovat základnu na Myrkru. Tamější stromy dokázaly oklamat senzory.“ Zazubil se. „Určitě se na to ještě pamatuješ…“

„Ano,“ připustil Luke, „ale přesto tě tam velkoadmirál Thrawn našel. Do války odlétá čím dál víc Jediů a brzy nás tu nezůstane dost, abychom iluzi dokázali udržet. Děti budeme muset poslat jinam.“

Talon pohlédl na děti. „Jestli s tím budeš potřebovat pomoct, dej mi vědět.“

„Dám.“

Neušli ani deset kroků, když se Talon zeptal: „Je to pravda, že na Gyndine zemřel Jedi?“

„Mluvíš o Wurthu Skidderovi,“ řekl Luke. „Nevíme jistě, jestli zemřel. Leia byla na Gyndine až do konce. Tvrdí, že Wurth tam zůstal záměrně.“

„Aby se nechal zajmout?“

„Možná aby se tam ukryl a pozoroval nepřítele.“

Talon zavrtěl hlavou. „Osobně Skiddera neznám, ale už jsem o něm slyšel. Je pro takový úkol ten pravý?“

„Je vynalézavý.“

„To je dobře, ale má taky štěstí?“

Luke na tu otázku neodpověděl. „Pohání ho touha po pomstě – stejně jako mnoho dalších Jediů, kteří přišli o přátele a rodinu. Byl si blízký jak s Mikem Regltou, tak s Daesharoďcor.“

„No, na touze po pomstě není nic špatného, když ti pomůže dosáhnout cíle.“

Lukův výraz říkal něco jiného. „Špatně?“ opáčil Talon.

„Prostě jen řekněme, že svět nevidíme úplně stejně.“

Pokračovali v chůzi. Hukot řeky valící se kolem Velkého chrámu přehlušily zvýšené hlasy zapojené do vášnivé výměny názorů nebo hádky.

„Zdá se, že v mužstvu došlo k rozkolu,“ prohodil Talon, když se blížili ke společenské místnosti chrámu.

„To bude Jacen s Anakinem.“

„Nepochybně se zrovna vzájemně doplňují.“

Luke a Talon Karrde vstoupili do tlumeně osvětleného sálu a spatřili, že Jaina stojí mezi svými bratry a roztaženými pažemi je drží od sebe. Přihlížela hrstka dalších Jediů, včetně Kypa Durrona, Gannera Rhysodeho, Streena, Lowbaccy, Kentha Hamnera a Cilghal. R2-D2 zaregistroval Luka a začal se kolébat z jedné nohy na druhou, cvrlikal a trylkoval.

„Oni jen… probírali Anakinovu pozvánku k návštěvě stanice Centerpoint,“ vysvětlovala Jaina.

Luke pohlédl na Jacena, pak na Anakina a zase zpátky. „Nenechte se rušit.“

Jacen se na mladšího bratra zamračil. „Řeknu to ještě jednou a naposledy: Centerpoint je tohle –“ sevřel rukou světelný meč, který mu visel za pasem – „v obrovském měřítku. Pokud se stanici vůbec podaří zprovoznit, měla by se používat pouze k obraně.“

Anakin unaveně vydechl. „A já řeknu naposledy tohle: naprosto souhlasím.“

„Tak se drž od Corellie dál,“ řekl Jacen. „Se spuštěním Centerpointu a aktivací hyperprostorových repulzorů nechtěj mít nic společného. Tenkrát jsi byl ještě dítě – stejně jako já a Jaina. Neměl jsi z toho rozum.“

Anakin si odfrkl. „Vynechal jsi skutečnost, že jsem ve své nevědomosti překazil plány Triády na odpálení další hvězdy a zničení každé lodi, kterou proti ní Bakuřani poslali.“

„To byla obrana! Tvoje neodborná manipulace s repulzorem na Drallu zabránila Centerpointu vystřelit!“

„Neodborná manipulace,“ opakoval Anakin a zasmál se. „Na něco se tě zeptám: jsi proti tomu, aby Jaina létala s eskadrou Rogue?“

Jacen pohlédl na sestru; k eskadře se přidala před pouhými čtyřmi měsíci a právě byla na krátké dovolené. „Teoreticky ne.“

„Jsi proti tomu, aby máma a Tenel Ka letěly na Hapes?“

„V zásadě ne.“

„V zásadě ne? Nová republika chce přesvědčit Konsorcium, aby vytáhlo do války. Pokud považuješ eskadru Rogue a Hapany za zbraně – prodloužení tohohle,“ ukázal Anakin na Jacenův světelný meč, „tak jaký je rozdíl mezi tím, o co žádají Jainu nebo mámu a o co požádali mě? Řekl jsem, že pomůžu stanici zprovoznit. O palbě ze stanice jsem neříkal vůbec nic.“

Jacen popuzeně zasupěl a otočil se k Lukovi. „Jaké je tvoje stanovisko, strýčku Luku?“

Luke si založil paže na prsou. „Jak už jsem řekl velitelskému sboru Obranných sil, se spuštěním Centerpointu nesouhlasím z toho důvodu, že jeho síla je příliš velká a nezvladatelná. Všichni víte, že jsem byl proti pokusům Daeshary’cor o vzkříšení dalšího Oka Palpatinova. Ale pokud existuje byť jen možnost, že se Centerpoint podaří použít k obraně Corellie a uvolnění flotil pro službu v jiných soustavách, pak máme povinnost udělat všechno pro to, abychom ho zprovoznili.“

Jacen semkl rty a otočil se zpět ke svému bratrovi. „Tak dobře, Anakine, ať je po tvém. Ale poletím s tebou.“

Anakin pokrčil rameny. „Jak je ctěná libost.“

Když debata prozatím skončila, mladíci se pomalu uklidnili a všichni utvořili kolem Luka a Talona volný kruh.

„Talon má pro nás nabídku,“ řekl Luke. „Ještě jsem ji neslyšel, ale jak ho znám, určitě bude zajímavá.“

„Nebo aspoň zábavná,“ zamumlal Kyp Durron a několik Jediů se zasmálo.

Talon Karrde si té kousavé poznámky nevšímal. „Určitě víte, že Huttové uzavřeli s Yuuzhan Vongy nějakou dohodu. A tím myslím skutečnou dohodu, protože Huttové by raději vytáhli do války, než by se podřídili sebehrozivějšímu nepříteli. Můžeme tedy předpokládat, že za vpuštění Yuuzhan Vongů do huttského prostoru žádali Huttové něco na oplátku a také to dostali. Chceme-li zjistit, co to je, stačí nám sledovat koření.“

Talon se krátce odmlčel. „A přesně to jsem udělal. Nikde jsem neobjevil žádnou známku přerušení toku koření – kromě tří soustav: Tynny, Bothawui a Corellie.“

Počkal, dokud mumlání neutichlo, a pak pokračoval. „Huttové by dodávky do tří výnosných soustav zničehonic nepřerušili, ledaže by měli dobrý důvod, proč se jim vyhnout. Vsadím se, že ten důvod souvisí s informacemi, které jim poskytli Yuuzhan Vongové jako protislužbu. A sice, že ty soustavy jsou příštím cílem invaze.

Mezeru, která na trhu s kořením vznikla, nikdo nezaplnil, což dává tušit, že Huttové poradili všem svým partnerům a subdodavatelům, aby se Tynně, Bothawui a Corellii širokým obloukem vyhnuli. Tohle ale pořád nestačí, abychom s tím mohli jít za Novou republikou. K tomu bychom potřebovali neprůstřelný důkaz, že vyhýbání se těm světům není pouze důsledek huttských spekulací o tom, kde Yuuzhan Vongové udeří.“

„Proč se s Hutty nespojíte a nezeptáte se jich přímo?“ otázal se Kenth Hamner. Vysoký a urozený Hamner kdysi sloužil v Obranných silách jako plukovník, ale pak z vojska odešel a vydal se cestou Jediho.

„To se snadno řekne, ale hůř udělá,“ odvětil Talon. „Nicméně Nová republika už se o to pokouší. Ale kdyby někdo mimo vojenské složky získal podpůrný důkaz, Obranné síly by měly všechno, co potřebují, aby Yuuzhan Vongy zcela zaskočily.“

„Proč s tím jdete za námi?“ zeptal se Streen. „Od doby, co Imperiální zůstatek uzavřel s Novou republikou mír, děláte oběma stranám prostředníka. K tomu, aby vám věnoval pozornost admirál Sovv, nás přece nepotřebujete.“

„Já vím, proč přišel za námi,“ prohlásil Kyp Durron s očima upřenýma na Talona. „Protože když Nová republika žádala Imperiální zůstatek o pomoc proti Vongům, obrátila se na Leiu a Karrda vynechala.“

Talon Karrde si odfrkl. „Neslušelo se, abych oslovil sněm Zůstatku. Já jsem zprostředkovatel, Kype, ne velvyslanec.“

„Tak proč se podle vás slušelo, abyste oslovil nás?“ opáčil Kyp.

„Popravdě řečeno nevím, komu jinému bych to mohl svěřit. Vzhledem k tomu, jak novorepubliková zpravodajská služba nezvládla tu falešnou yuuzhanvongskou dezertérku, se odvažuju tvrdit, že zpravodajská služba, možná dokonce i samotná Vládní rada, byla infiltrována. Obranné síly navíc nemohou jednat bez souhlasu Senátu a Bezpečnostní a zpravodajská rada by na základě výpovědi bývalého pašeráka nejspíš admirála Sovva nepodpořila.“

„Pořád jste neřekl, proč potřebujete nás,“ podotkla Ulaha. Byla bithského původu a křehkého vzhledu a měla velké hudební nadání. „Po Ithoru nejsme se Senátem zrovna zadobře.“

„O to mi právě jde: musíte je přesvědčit, aby vám znovu začali naslouchat. Člověk by řekl, že na Ithoru dostali lekci, ale zvyk je železná košile a pořád se zdráhají vám důvěřovat. Nechtějí, aby to vypadalo, že jsou Jediům zavázáni. Zavání to starorepublikovým myšlením.“

Ganner se ušklíbl a jizva na tváři, kterou utrpěl na Garqi, se mu zkroutila. „Hřeje mě u srdce, že na nás tak myslíte, Karrde, ale Jediové nepotřebují poradce pro styk s veřejností.“

„Mýlíte se, Gannere. Jste příliš důvěřivý. Protijediské nálady se šíří. Někteří lidé se domnívají, že se držíte zpátky, další si myslí, že jste neschopní. Spousta lidí si přeje, aby byl u moci pořád ještě Palpatine, protože ten už by věděl, jak se s Yuuzhan Vongy vypořádat. Jestli se chcete stáhnout do ústraní jako nějací mniši, poslužte si. Ale jestli chcete sloužit míru a spravedlnosti, potřebujete zapracovat na své pověsti – třeba právě tím, že získáte informace, které Nové republice pomohou k významnému vojenskému vítězství. Nejlepší obranou proti zradě je zrada.“

„Jakou roli bychom v tom měli sehrát?“ zeptal se Jacen netrpělivě.

Talon na něho pohlédl. „Můžu zařídit setkání s někým, kdo pro Hutty pašuje koření. Můžeme zjistit sami, proč nikdo nechce dopravovat koření na Tynnu a druhé dva světy.“

Jacen obrátil oči v sloup. „Je to stejné jako s Centerpointem.“ Pohlédl na Luka. „Jediové by s tím neměli mít nic společného. Je to pod naši úroveň.“

„Není to pod naši úroveň,“ přel se Anakin. „Můžeme pomoct, a nemusíme přitom zvednout ruku – nebo světelný meč. Právě ty bys s tím měl souhlasit.“

Všichni pohlédli na Luka.

Na mysli mu vytanuly obrazy hmyzu maskujícího se za lístky, větvičky a pučící květy, i drobného zvířectva imitujícího pestrobarevný koberec pralesa. Síla k němu znovu zašeptala: Klam, úskok, lest…

Uvědomil si, že musí našlapovat opatrně, aby rozkol v řádu ještě neprohloubil. Mnozí Jediové chválili individuální činy Corrana Horna na Ithoru, jiní podporovali názor Kypa Durrona, že na agresi by se mělo odpovídat agresí. A co víc, na Ithoru se Luke zřekl odpovědnosti za určování dalšího směřování řádu.

„Nemám zájem napravovat naši pošramocenou pověst,“ řekl nakonec. „Nová republika by naše činy nejspíš stejně neposvětila. Ale pokud máme příležitost získat informace, které zabrání pádu dalšího světa, pak není důvod váhat.“

„Klidně poletím s Talonem,“ prohlásila Jaina.

Kyp udělal obličej. „Sedmnáctiletá obchodnice s kořením? To by nám ti pašeráci nespolkli.“ Podíval se znovu na Talona. „Poletím já. Budete potřebovat někoho, kdo oddělí pravdu od lží.“

„To pochybuju,“ podotkl Talon. „Ale vaší nabídky si vážím.“

„Počítejte i se mnou,“ nabídl se Ganner. Pohlédl na Kypa. „Abychom si byli jisti, že získáme celou pravdu.“

Talon se rozhlédl po ostatních. „Takže je rozhodnuto?“

Nepřesvědčený zůstal pouze Jacen. „Centerpoint, vojenská služba, špionáž… nikdy by mě nenapadlo, že klesneme tak hluboko.“

Kyp Durron se zazubil a tvrdě ho plácnul do ramene. „Neber si to tak, chlapče. Situace je zlá všude, kam se podíváš.“

Kapitola

7

Mezi impozantními strážními věžemi visela cedule s nápisem VÍTEJTE V RUANSKÉM UPRCHLICKÉM TÁBORE 17. Těsně pod pozdrav však kdosi drobným, téměř nečitelným písmem naškrábal: VRAŤTE SE, DOKUD MŮŽETE.

Melisma se tísnila v tisícihlavém davu, který se před chvílí vyvalil z transportních lodí. Po zběžném ruanském dekontaminačním procesu z ní odkapávala voda a možná taky jed. Přečetla ceduli nahlas a znepokojeně pohlédla na Gapha, který na ruce držel Dromova malého synovce.

„‚Vraťte se, dokud můžete’?“

„Asi něčí hloupý vtip,“ mávl Gaph rukou. „No tak, dítě, jak zlé to tady může být? Příjemné venkovské prostředí, čerstvý vzduch místo recyklovaného kyslíku, příslib jídla a pití, deset tisíc skleslých bytostí jako společnost.“ Zazubil se a ztlumil hlas: „A kde jsou skleslé bytosti, tam je hojnost příležitostí pro Ryny.“

Melisma se nejistě usmála. To, co Gaph říkal o jejich okolí, však byla nepopiratelná pravda. Ruan představoval v Jádře skutečnou oázu.

Ruan patřil mezi osmnáct zemědělských planet spravovaných korporací Salliche Ag. Planeta – nebo alespoň ta její část, kam dopravili uprchlíky – měla pěstěný vzhled parku. Rovnou silnici z rušného kosmoportu do uprchlického tábora 17 lemovaly vysoké živé ploty a za nimi, kam až oko dohlédlo, se táhly pečlivě obdělávané lány obilí v různých fázích dozrávání. Na rozdíl od Orronu III, Ukia, Taanabu a dalších zemědělských světů, na kterých hledali Rynové čas od času práci, nespoléhal Ruan pouze na sklon planetární osy a úrodnou půdu, ale měl řízené klima a celý byl agriformovaný, aby úroda byla co největší. Také zde bylo mnohem méně žacích droidů, agribotů a pracovních droidů, než kolik jich tu Melisma očekávala, což znamenalo více pracovních příležitostí pro živé bytosti.

Zhluboka se nadechla čerstvého vzduchu. Gaph měl pravdu. Přiletět na Ruan bylo jako zavítat do ráje, zvlášť když celý uplynulý týden strávili ve stísněných a zatuchlých prostorách transportéru. Stále ji však trápily neurčité obavy. Jak dlouho budou muset na Ruanu zůstat a kam je odvezou pak? Princezna Leia jim oznámila, že jejich pobyt na Ruanu bude pouze dočasný, ale Yuuzhan Vongové už pronikli do Expanzního regionu. Za jak dlouho vtrhnou i do Jádra? A co bude pak?

Příjem uprchlíků, kteří právě dorazili, byl zdlouhavý a úmorný. Všichni stáli namačkaní těsně k sobě, takže si neměli kam sednout, natož lehnout, a před prudkou sluneční září, kterou pro dnešek zřejmě objednala správa klimatu, nebylo úniku. Zdálo se, že dav nemá konce, a to ani vpředu, ani vzadu. Pětice Rynů – Gaph, Melisma, její dvě sestřenice a nemluvně – se však nakonec přece jen propracovala ke kontrolnímu stanovišti, jež obsluhovaly ozbrojené bezpečnostní stráže s nášivkami Salliche Agu na rameni.

Z okna strážní budky si je změřil lidský muž se zjizvenou čelistí. „Co jsou zase tyhle?“ zeptal se někoho vedle sebe.

V okně se objevila uniformovaná žena neméně hrozivého vzezření a namířila na Melismu kulovitý optický skener. „Možná bude chvíli trvat, než je systém rozpozná,“ sdělila prvnímu strážnému. Když skener pípnul, pohlédla na displej. „Rynové.“

„Rynové? Ze který jsou hroudy?“

Žena zavrtěla hlavou. „Planeta původu neznámá. Ale to je jedno, přiletěli z Gyndine. Podívej se, jestli už tu nějaký nemáme.“

Na Melismu opět dolehly pochybnosti. Právníci VPVU a představitelé Ruanu v kosmoportu byli srdeční a vstřícní. Tihle strážní jí však svým chováním i oblečením připomínali espáky, kteří před lety udržovali pořádek na mnoha světech v Korporačním sektoru.

„Jo, pár jich tu opravdu máme,“ říkal první strážný. „Podle aktuálního seznamu třicet dva.“ Zašklebil se dolů na Gapha. „Sekce 465, Ryne. Za společnýma toaletama.“

Gaph zaslechl, jak se Melisma prudce nadechla, a otočil se k ní. „No dobře, zapomeň, co jsem říkal o čerstvém vzduchu. Ale pořád budeme mít střechu nad hlavou a hlavně taky jídlo a pití, které zažene náš hlad a žízeň.“

„To všechno bychom měli i ve vězení,“ reptala Melisma.

Gaph jí pohrozil ukazovákem. „Věř mi, dítě, vězení není nic pro Ryny. Tady budeme moct aspoň zpívat a tančit a užívat si štěstěny.“

„Jděte za droidem,“ štěkl strážný. „A žádný loudání ani potulování, jinak si na vás došlápnu.“

„Ach, ta štěstěna,“ prohodila Melisma sarkasticky. „Doufejme, že dostaneme aspoň tu střechu, Gaphe.“

Droid, vrzající a kulhající protokolární model, je zavedl do bludiště chatrných příbytků poskládaných ze součástí starých kombajnů a vesmírných lodí – přepážek, poklopů, lopatek kombajnů, plášťů a dalších dílů. Jinde stály prefabrikované duraplastové chýše ukotvené v blocích ferobetonu, stany a přístřešky ve tvaru písmene A, primitivní boudy, rozkládací obydlí ve tvaru bubliny, oválné chatrče potažené zvířecí kůží a kuželovité příbytky z plachet potřísněných mazivem.

„Tábor 17 byl postaven na místě bývalého šrotiště,“ oznámil hrdě droid. „Obyvatelé prokázali při zužitkování zastaralého vybavení pozoruhodnou vynalézavost.“

V neosvětlených interiérech nebo na blátivé zemi a ostrůvcích neživé udupané trávy seděly bytosti pocházející z dalekých koutů galaxie, například z Imperiálního zůstatku, ale i z blízkých sektorů, jako byla Koornachtova hvězdokupa. Každý z těch tvorů musel opustit planetu, již nazýval svým domovem; některé z těch světů Yuuzhan Vongové učinili neobyvatelnými, jiné rovnou zničili. Když se Melisma rozhlédla kolem sebe, zahlédla skupinky Ruurianů, Gandů, Saheelindeelanů, Bimmů, Weequayů, Myneyrshů, Tammarianů, Gotalů a Wookieeů. Chyběla však sebemenší známka svornosti; ve vzduchu viselo napětí a hrozící nepokoje. Bytosti se na sebe mračily, nebo stály se zaťatými zuby a pěstmi mrzutě opodál.

Protokolární droid spustil komentář v basiku, jako by četl její obavy.

„Jelikož jsou zde obyvatelé natěsnáni bez ohledu na rozdíly a zvláštnosti, některé potlačované předsudky a nevraživosti příležitostně vyplouvají na povrch. Důsledkem jsou občasné boje o místo či potravu, nebo rvačky, které se šíří celým táborem. Dobře vycvičený personál Salliche Agu používá fyzickou sílu pouze v případech naprosté nutnosti, každý incident ovšem rychle potlačí.“

Stejně jako na palubě transportéru, i tady Ryny ze všech stran probodávaly pohledy plné podezření a odporu. Otcové před nimi hlídali rodinné cennosti a matky k sobě svolávaly děti. Někteří dělali nábožná gesta, která je měla ochránit, další vyjadřovali pobouření nad tím, že Ryny do tábora vůbec pustili.

Melisma upírala zrak před sebe. Na takové zacházení byla zvyklá. Uvědomovala si, že za báchorky, které Ryny postupně opředly, mohla přinejmenším částečně jejich záliba v toulání a tajnůstkářství. Mnoho národů Ryny vyloučilo ze společnosti, což vedlo pouze k tomu, že Rynové byli čím dál toulavější a uzavřenější, až si nakonec vystačili úplně sami. Protože stáli mimo společnost, mohli nezaujatě pozorovat chování jiných druhů – takže často dokázali uhodnout, co se mnohé bytosti, zvláště lidé, chystají říct. S jejich zálibou ve zpěvu, tanci a kořeněných jídlech a s jejich padělatelskými a věšteckými schopnostmi to bylo podobné – nebyla to žádná skutečná magie. Hazardní hra, která se časem proslavila jako sabacc, měla kořeny v balíčku karet, který Rynové vymysleli, aby zastřeli své okultní učení.

„Nyní se blížíme k výdejně potravy,“ oznámil droid.

„Říkala jsem si, co je to asi za puch,“ utrousila Melisma ke Gaphovi. Ten ji vyplísnil s tím, že je příliš kritická, ale když přišli blíž, také změnil písničku.

V klikatých frontách stály před provizorními pulty stovky bytostí a čekaly, až jim droidi z obrovských pružných zásobníků vymáčknou příděl bezbarvého syntetického jídla. Další fronty se táhly k záplatovaným trupům stařičkých říčních lodí po okraj naplněných vodou, na jejíž hladině plavala pěna.

„Za nepatrný obnos,“ poznamenal droid, „dobře vycvičený personál Salliche Agu s radostí sežene potraviny, které uspokojí i ty nejnáročnější strávníky. Za rozumnou částku lze rovněž zařídit lepší ubytování, jak můžete vidět na Kopci nováčků.“

Melisma se podívala za kovovým prstem droida. Ukazoval na vyvýšenou oblast obehnanou paralyzačním plotem. Dvacet Ithorianů izolovaných od zbytku tábora se věnovalo svým záležitostem v prostorných altánech s doškovou střechou. Na jedné straně je hluboký odvodňovací příkop odděloval od šmajdavých Gamorreanů, kteří se zabydleli v bungalovech z nepálených cihel. Na druhé straně, za hradbou trnitých keřů, si skupina hlučných Wookieeů postavila domek z klád.

Ve středu tábora byla situace ještě horší. Bláto, které bylo už předtím na obtíž, nyní sahalo po kotníky, a přístřešky – ghetto narychlo stlučených srubů a chatrčí beze střech – se choulily na úpatí kopce, kam téměř nesvítilo slunce a odkud dešťová voda stékala přímo do míst, kde se vydávala strava. Místo prefabrikovaných stanů a bublinovitých chýší tu stály kůlny, které byly vhodnější pro dobytek než pro myslící bytosti. Hejno Vorů s dutými kostmi si z manévrovacích klapek vesmírné lodi vybudovalo jakousi vysokou pyramidu; houf žabích Rybetů si z prázdných nákladních beden a gondol Y-wingů postavil prostornou boudu.

Téměř všichni ostatní žili ve špíně.

Nový zápach linoucí se vzduchem Melismě oznámil, že se blíží ke společným toaletám. „Možná je to tu takové jenom za bezvětří,“ poznamenal Gaph.

„Tak to bychom možná měli poslat správě klimatu petici, aby zařídila hurikán,“ řekla Melisma přes dlaň, kterou si zakrývala ústa.

Jak měli slíbeno, přímo za toaletami se nacházela sekce 465, označená cedulí, na niž někdo připsal slova Město Rynů.

Gaph, Melisma a jejich tři souputníci se dovlekli na malé prostranství, kde je uvítala více než polovina z dvaatřiceti hlášených Rynů. Prostranství by někomu mohlo připadat až nezvykle čisté, ale u Rynů, kteří byli hygienou a pořádkem téměř posedlí, byla taková čistota běžná.

Vůdce skupiny, vysoký muž jménem R‘Vanna, je přivítal miskami chutného rynského jídla a přívalem otázek ohledně okolností, které je na Ruan přivedly. Gaph začal od začátku; vylíčil, jak uprchli z Korporačního sektoru a vzápětí na karavanu jejich lodí zaútočila yuuzhanvongská hlídka. Provedli nouzový skok do hyperprostoru, jenže každý jinam. Rozprchli se široko daleko. Mnozí skončili na stanici Kolo štěstěny u Ord Mantellu, kde je zastihl další yuuzhanvongský útok. Tou dobou už se z nich stali běženci. Některým se podařilo sehnat dopravu na Bilbringi, dalším na Rhinnal a ještě dalším na Gyndine.

Potom jim R’Vanna vypověděl svůj vlastní příběh, který sice začínal v Tionské hegemonii, ale jinak byl Gaphovu vyprávění velice podobný.

Jedna z žen zavedla Melismu a její sestřenice do ubytovny. Melisma nechala nemluvně v péči sestřenic a vrátila se za Gaphem a R‘Vannou, který zrovna barvitě líčil život v táboře 17.

„S vodou sice nebývá problém – naši dohlížitelé přivolávají déšť podle potřeby – ale často je nouze o jídlo a řádí tu nejrůznější nemoci. Ty by šlo samozřejmě snadno vymýtit a dostatek jídla by nám mohl Ruan zařídit třeba jen z toho, co pracovní droidi nechají shnít na zemi. Jenže Salliche Agu vyhovuje, aby všichni v táboře byli tak zbědovaní, jak to jenom jde.“

„Jak by to mohlo Salliche Agu vyhovovat?“ zeptala se Melisma. „A proč by princezna Leia korporaci chválila za její nezištnou štědrost, pokud jsme pro Salliche Ag takovým břemenem?“

„Salliche Ag má zájem o uprchlíky, dítě, ale ne o tábory. Chtějí nás nahnat do polí.“

„Jako dělníky?“

„Dá-li se to tak nazvat.“ R’Vanna se odmlčel, aby z ručně vyřezávané dýmky vyklepal doutnající ťbac. „Nová republika to s přesídlením uprchlíků z Ruanu na lidnatější světy myslí vážně, ale protože zuří válka, šance na přesídlení jsou mizivé. Nic takového se ovšem v přípravných kurzech nedozvíš.“

„Příprava?“ zeptala se Melisma. „Na co?“

„Přece na náš nový život mezi civilizovanými národy Jádra. Brzy uvidíš sama. Ale jak říkám, šance jsou mizivé. Někteří z těch, kdo žijí na Kopci nováčků, mají dost peněz na zakoupení letenky u soukromých dopravních společností, ale každý nemá to štěstí. Nikdo tu každopádně nechce zůstat déle, než je nezbytně nutné, a tak mnozí přijali nabídku Salliche Agu, aby si cestu z Ruanu odpracovali.“

„Na polích,“ řekl Gaph.

R‘Vanna přikývl. „Potíž je v tom, že dost peněz na cestu si vydělá jen hrstka. Většině z těch, kteří do tábora přiletěli jako první, vnutil Salliche Ag smlouvu na dlouhodobou službu – ať už tady na Ruanu nebo na jiných světech, které korporace spravuje. Proslýchá se, že ti, kdo velkorysost Salliche Agu odmítnou, často zmizí.“

„Ale vždyť to nedává smysl,“ řekla Melisma. „Živé bytosti přece nemohou pracovní droidy nikdy nahradit. Živé bytosti potřebují víc než jen občasnou olejovou lázeň a aktualizaci naprogramování. A navíc by došlo k prudkému poklesu produkce.“

R’Vanna ji obdařil trpělivým úsměvem. „Přesně to jsem řekl představiteli Salliche Agu, který minulý týden navštívil Město Rynů. A víš, co mi na to odpověděl? Že zaměstnání živých bytostí nejenže pomůže odstranit problém s uprchlíky, ale také umožní společnosti propagovat své produkty jako ‚ručně sbírané plody přírody’.“

Gaph si to chvíli přebíral v hlavě. „Takže máme dvě možnosti: buď jít pracovat pro Salliche Ag, anebo zůstat tady v blátě.“

Melisma se rozhlédla po prostranství a mistrně postavených ubikacích a kuchyních. „Jak to, že se vám tu daří tak dobře? Když jsme procházeli táborem, bála jsem se, že nás napadnou a zabijí. Kdyby mohli, určitě by nás obvinili i z yuuzhanvongské invaze.“

R’Vanna se smutně pousmál. „Takový byl náš úděl vždycky. Naštěstí jsou i takoví, kdo se nás nebojí a kdo nám věří. To díky nim se nám daří tak dobře.“

„Milodary?“

„Že tě huba nebolí, dítě,“ řekl teatrálně Gaph. „My Rynové milodary nepřijímáme. Všechno, co nám dají, si odpracujeme.“

Melisma pohlédla na R’Vannu. „Jakou tu máme práci?“

„Takovou, ve které jsme nejlepší: seznamujeme lidi s jejich možnostmi, ukazujeme jim cestu k nápravě, dáváme jim užitečné tipy, které je provedou složitostmi každodenního života.“

„Předpovídání budoucnosti,“ utrousila Melisma trochu pohrdavě. „Vykládání sabaccových karet.“

Gaph se zazubil. „Zpěv, tanec a odměna pro ty, kdo rozdávají dobré rady… Život mohl být horší, dítě. Mnohem, mnohem horší.“

*

„Neříkal jsi náhodou, že dorazila pomoc?“ zeptala se Wurtha Skiddera rudovlasá Rynka jménem Sapha na palubě Kolébky.

„Možná jsem něco v tom smyslu opravdu řekl,“ připustil Jedi. „Asi mě v tu chvíli nic lepšího nenapadlo.“

Roa pohlédl se zájmem na Skiddera a pak se podíval za něj na Saphu. „Kdy to řekl?“

„Na Gyndine,“ odpověděla mu. „Potom, co přispěchal k obrovské stonožce, která nás nahnala k sobě. Řekl: ‚Hlavu vzhůru, dorazila pomoc’.“

Roa pohlédl znovu na Skiddera. „On pospíchal?“

Sapha pokrčila rameny. „Aspoň mi to tak připadalo.“

Všichni tři stáli bok po boku v lepkavé výživné tekutině, ve které se jako mozek vyjmutý při pitvě rozvaloval mladý yammosk. Tekutina sahala zajatcům až po pás. Na pronikavý zápach – připomínající česnek rozmočený v parfému nlora – si museli nějakou dobu zvykat, ale teď už je nevolnost téměř přešla. Jeden Sullustan nicméně před chvílí omdlel a museli ho odnést.

Na hladině před Skidderem a jeho druhy se vznášelo jedno z útlejších yammoskových chapadel. Oběma rukama to chapadlo hladili a masírovali, podobně jako Bimmové masírují určitá plemena nerfů, aby budoucím řízkům zajistili výjimečnou jemnost. Roův znepokojivě zesláblý kolega Fasgo a dva Rynové dělali totéž na druhé straně chapadla. Stejné uspořádání – šest bytostí na jedno chapadlo – se opakovalo v celé kruhové nádrži; pouze u yammoskových kratších tlustších výběžků stačili dva nebo tři zajatci.

„Tak on pospíchal,“ řekl Roa, tentokrát spíš sám pro sebe, a pak upřel na Skiddera zkoumavý pohled. „Podle toho, co říká Sapha, to skoro vypadá, že ses nechal zajmout schválně, Keyne.“

„Abych skončil tady?“ opáčil Skidder. „To bych musel být buď blázen, nebo hrdina.“

Roovi se v koutcích očí utvořily veselé vrásky. „Za starejch časů jsem znal pár chlapů, který byli obojí. Něco mi říká, že do stejný škatulky patříš i ty.“

Z yammoskovy baňaté hlavy vybíhaly dvě tlusté pulzující trubice a mizely v klenutém stropu sálu. Skidder předpokládal, že alespoň jedna z nich tvora zásobuje směsicí plynů, kterou potřeboval k dýchání. Chinekal nicméně tvrdil, že než yammosk dospěje a stane se z něj skutečný válečný koordinátor, začne dýchat kyslík.

Velitel hroznovité lodi nyní obcházel nádrž po mřížovaném chodníku, který vedl podél jejího obvodu. Za chodníkem stál v kruhu kolem nádrže oddíl lehce ozbrojených stráží.

„I když yammosk v některých z vás zřejmě vyvolává odpor, je to nesmírně citlivé stvoření,“ říkal právě Chinekal. „Jedním důsledkem jeho mocné touhy po přátelství je empatie vyššího řádu, která postupně vyústí v druh telepatie. V rané fázi výcviku vedeme yammoska k tomu, aby vybrané dovin basaly považoval za své děti, za své potomky – tytéž dovin basaly, kteří zajišťují pohon našim velkým lodím i jednomístným stíhačkám, jež Nová republika označuje jako koralskippery. Když se pak střetneme s vojenskými silami z vašich světů, yammosk to vnímá tak, že jeho děti jsou v ohrožení, a snaží se koordinovat jejich činnost, aby minimalizoval ztráty.“

Chinekal se zastavil nedaleko místa, kde stáli Skidder a ostatní, a pokynul ke stropu. „Tmavomodrá pulzující tepna, která vstupuje do yammoska těsně nad očima, je napojena na pohon této lodi, protože yammosk se s dovin basalem stále teprve seznamuje. Čím budete na yammoska laskavější, čím více mu prokážete náklonnosti, tím lépe se bude cítit, tím lépe se spojí s dovin basalem a tím lépe bude loď fungovat.“

Velitel se otočil k blanité stěně. Ve výduti, na niž měli výhled všichni zajatci, ležel pulzující organismus ve tvaru srdce.

„Zde vidíte malého dovin basala. Takoví jsou umístěni v přídích koralskipperů. Jeho barva ukazuje, jak jste v plnění svého úkolu úspěšní – jeho současný světle červený odstín mi říká, že si vedete docela dobře, ale ne tak dobře, jak byste mohli. Zvýšíme tedy tempo hlazení podle rytmu udávaného dovin basalem. Budeme-li úspěšní, loď zareaguje. Tak do toho…“

Skidder sebral síly. Práce byla namáhavá, a nejen to. Neustálý fyzický kontakt s chapadly všechny zajatce rychle vyčerpával, skoro jako by se yammosk jejich vynaloženou energií živil. Odmítnout spolupráci bylo snadné; zahálení však vedlo pouze k tomu, že někoho vybrali a pro výstrahu potrestali.

Když začal dovin basal pulzovat rychleji, zajatci zvýšili tempo a sílu hlazení a hnětení a pokoušeli se najít rytmus. Pulzy znovu zrychlily; hlazení bylo čím dál horečnější a zoufalejší. Pulzy zrychlily ještě víc. Mnozí zajatci těžce oddechovali, někteří funěli. Po tvářích a pažích jim stékal pot. Ti, kteří nedokázali tempo udržet, se zhroutili, sesunuli se na přidělená chapadla nebo sklouzli do mazlavé výživné tekutiny. Zbytku se podařilo najít společný rytmus, na který yammosk reagoval tím, že zvolna vlnil chapadly.

Skidder téměř cítil, jak se hroznovitá loď nadouvá.

Potom dovin basal zpomalil a opět začal pulzovat jemněji.

„Dobře,“ řekl velitel Chinekal nakonec. „Velmi dobře.“

Skidder ztěžka polkl a snažil se uklidnit. Sapha a Roa lapali po dechu a Fasgo vypadal, jako by měl horečku.

Chinekal zahájil na organickém chodníku další kolečko. „Jak už někteří z vás poznali, bojová koordinace není jedinou yammoskovou schopností. Když jsem vám před chvílí řekl, že jeho empatie hraničí s telepatií, nepřeháněl jsem. V rámci výcviku si mladý yammosk vyvine také kognitivní vazbu k veliteli, pod nímž bude sloužit. Já a tento yammosk už jsme navázali důvěrný vztah. Pokusíme se však o něco, co ještě nikdo nezkoušel – to bude ta vpravdě ‚výjimečná’ část našeho společného podniku. Přejeme si, aby se s vámi – s vámi se všemi – yammosk seznámil, abychom tuto invazi přivedli k rychlému a poměrně bezbolestnému závěru.“

Skidder pohlédl na Rou. „Tys o tom věděl?“

Starší muž ponuře přikývl.

„Až si yammosk na váš dotek zvykne,“ říkal Chinekal, „možná se vás bude chtít také dotýkat, zvláště na hrudi, horní části zad, na krku a na tváři. A vy mu to dovolíte. O některé z vás neprojeví zájem; jiné si naopak velice oblíbí. Rozhodně bych vám však neradil, abyste se jeho telepatickým sondám bránili; riskovali byste, že zraníte nejen yammoska, ale i sebe. Vzdor může mít za následek šílenství nebo smrt. Musíte-li, smějte se, plačte nebo křičte, ale nevzdorujte.“

„Nežertuje,“ řekl Roa neobyčejně vážně. Upřel pohled na Saphu a pak na Skiddera. „Snažte se na nic nemyslet, jinak bude vaše myšlenky pronásledovat jako predátor, kterej loví snídani. A v tu ránu jste ztracený. Věřte mi, už jsem to párkrát viděl.“

Skidder až do této chvíle dělal, co mohl, aby skryl své jediství, svůj talent v Síle, důvody, proč se nechal zajmout, i touhu pomstít své padlé přátele. Jenže když zjistil, co má Chinekal v úmyslu, na mysli mu proti jeho vůli vytanulo vyprávění Danni Quee o způsobu, jímž Yuuzhan Vongové pomocí yammoska zlomili Mika. A nedokázal potlačit ani naléhavou potřebu spojit se se svými jediskými druhy a uvědomit je o nejnovějším plánu nepřítele.

Nepatrně se pootočil a pohlédl yammoskovi do očí. Inkoustově černé bulvy jeho pohled opětovaly. Chapadlo se mu pod rukama zavlnilo a tupý konec se zvedl z výživné tekutiny a ovinul Skidderovi ramena.

Roa, Sapha i ostatní překvapeně ucukli.

„Keyne, ty jeden šťastlivce,“ promluvil Roa po chvíli, „řekl bych, že si tě yammosk oblíbil.“

Kapitola

8

Ze zadní části Lorellské síně na Hapesu se Leia jevila jako bílá tečka na modročerné noční obloze, která se prostírala za vysokými panoramatickými okny za jejími zády. Sněmovna se tyčila na strmém pískovcovém útesu, jenž vévodil hlavnímu městu, a naskýtal se z ní úchvatný výhled na Mlžný závoj a nyní také na čtyři ze sedmi hapeských měsíců. Iluze byla tak dokonalá, že lidé v zadních řadách mohli snadno získat dojem, že se nacházejí na palubě vesmírného plavidla mířícího k hvězdě, kterou byla velvyslankyně Organa Solo.

„Slovutní představitelé Hapeského konsorcia planet,“ promluvila Leia odhodlaným hlasem, který netratil na důrazu ani v nejvzdálenějších koutech síně. „Před osmnácti lety – poté, co Nová republika dobyla Imperiální Centrum – jsem před vás předstoupila s prosbou o finanční podporu pro nezkušenou vládu vyčerpanou válkou a sužovanou zákeřným virem, který denně zabíjel tisíce nelidí.

Ta návštěva odemkla bránu mezi našimi světy, která byla po tři tisíciletí zamčená, ale poté už zůstala otevřená. Nedlouho po mé první návštěvě nám Konsorcium návštěvu oplatilo. Při té příležitosti jste nás zahrnuli poklady, o jejichž existenci se nám ani nesnilo – duhovými drahokamy, skládankami myšlenek, stromy moudrosti a také tuctem hvězdných destruktorů, jež jste vydobyli na imperiálních diktátorech, kteří hodlali vaši říši ohrozit.

Tehdy jsme se domnívali, že Nová republika a Konsorcium by mohly uzavřít spojenectví skrze svazek manželský – ačkoli osud měl s partnery v zamýšleném svazku jiné plány.“

Publikum propuklo v dobrosrdečný smích a tlumený šepot a roztroušený potlesk přerostl do dlouhých ovací.

Leia té příležitosti využila a ohlédla se přes pravé rameno. Seděl tam princ Isolder, nakláněl se vpřed a čekal, až ho Leia vezme na vědomí. Vedle něj seděla jeho žena, královna-matka Teneniel Djo z Dathomiru; stejně jako on se usmívala a byla elegantně ošacena. Na prstech se jí třpytily lávové prsteny a zlatohnědé vlasy měla sepnuté oslnivou čelenkou posázenou duhovými drahokamy, jitřenkami a ledovými měsíci.

Vedle Teneniel seděla její tchyně Ta’a Chume s šedými vlasy spletenými do složitého účesu a s šarlatovým závojem, nad kterým byly vidět pouze její oči. Za nimi sedělo několik hodnostářů a funkcionářů, včetně hapeské velvyslankyně pro Novou republiku.

Novorepubliková velvyslankyně pro Hapes byla usazena nalevo od pódia, rovněž mezi rozličnými hodnostáři a funkcionáři; vedle ní však seděla Tenel Ka, jediská dcera prince Isoldera a královny Teneniel. Biceps zkrácené pravé paže – před lety odseknuté nad loktem při cvičném souboji s Jacenem – měla Tenel Ka ozdobený elektrumovými proužky a na úzkém opasku, jímž měla staženou tuniku, jí visel světelný meč.

Opodál stál čerstvě vyleštěný C-3PO a podrážděný Olmahk, kterého navlékli do zdobených kamaší, slavnostního saka a přiléhavé čapky.

„Přátelé moji,“ pokračovala Leia, když aplaus utichl, „Nová republika a Konsorcium nikdy nebyly nic než spojenci. Avšak dnes před vás předstupuji s žádostí, která přezkouší pevnost toho spojenectví. A místo darů přináším pouze naléhavé varování.“

Shromáždění se zahalilo do ostražitého ticha.

„Za sebe i Novou republiku mohu říci, že velkou hodnotu, kterou tradičně přikládáte své nezávislosti, respektuji.“ Aniž by se ohlédla, širokým gestem ukázala k panoramatickému oknu za svými zády. „Kdyby byl Coruscant požehnán tak velkolepým a nadpozemským jevem, jakým je Mlžný závoj, snad by se Nová republika také vydala cestou vlastního rozvoje a odloučenosti. Bohužel tu možnost nedostala.

Nad galaxií se rozprostřel veliký stín. Padl už na mnoho členských světů Nové republiky a všechny dostupné síly jsme povolali do zbraně. Hapes, Charubah, Maires, Gallinore, Arabanth a další světy, které tvoří Konsorcium, sice ještě nepohltila temnota, ale tento stav nejspíš nepřetrvá. Ten stín je totiž tak ponurý, tak monstrózní a dalekosáhlý, že by docela dobře mohl uhasit veškeré světlo.“

Leia se odmlčela a počkala, dokud neutichl rozrušený šepot. „Zdroj toho stínu leží za hranicemi naší galaxie, ale záměr těch, kdo ho vrhají, je zřejmý: dobytí – konečné a úplné. Říkají si Yuuzhan Vongové, a zatímco zde mluvíme, chystají se vtrhnout do Kolonií a Jádra.“

Leia znovu čekala, až šepot utichne.

„Mírové soužití nepřichází v úvahu, protože Yuuzhan Vongové neusilují o nic menšího než o přetvoření galaxie ke svému obrazu. Chtějí nás přinutit, abychom přísahali věrnost bohům, které uctívají a v jejichž jménu své tažení zahájili. Některé světy se chtěly konfliktu vyhnout a kapitulovaly. A s ohledem na to, co Yuuzhan Vongové udělali se světy, které se jim postavily na odpor, nemůžeme nikomu kapitulaci vyčítat. Nová republika však nebude s Yuuzhan Vongy vyjednávat, ani se jim nevzdá. Invaze musí být zastavena, a toho lze dosáhnout pouze společným úsilím světů, které si zvolí svobodu, a nikoli zotročení.“

Leia položila ruce na řečnický pult a klouzala pohledem po obecenstvu.

„Nebudu chodit kolem horké kaše. Novorepublikový senátor Elegos A’Kla se pokusil vyjednat s Yuuzhan Vongy mír a byl brutálně zavražděn. Obranné síly Nové republiky se neúspěšně pokusily zachránit Ithor, Obroaskai a množství dalších světů. Huttové zřejmě uzavřeli s Yuuzhan Vongy dohodu, která dobyvatelům umožňuje okupovat a využívat huttské planety a opatřit si na nich zdroje, jež jsou pro vedení jejich invaze nezbytné.

Nyní Konsorcium žádám, aby rozhodlo, jakou cestou se vydá.

Ta žádost se mi nevyslovuje lehce, protože je tu možnost – i když jen nepatrná – že Yuuzhan Vongové nechají Hapeskou hvězdokupu na pokoji. V takovém případě byste nebojovali o přežití, nýbrž za společnou věc. Bude-li Nová republika muset, povede tuto válku sama, ale s vojenskou podporou Konsorcia by šance na vítězství byla podstatně větší.“

Nadechla se a otočila ruce dlaněmi vzhůru. „Za vaši podporu vám nemohu slíbit vůbec nic, protože budoucnost je nejistá. Ale všem vám kladu na srdce, důkladně se zamyslete nad tím, koho chcete mít za své galaktické sousedy, i nad tím, čeho dosáhl Palpatine, když utlumil světlo tolika světů svým vlastním stínem.

Všem vám děkuji, že jste vyslechli ženu, která musela vyjádřit slovy to, co měla na srdci.“

Ve sněmovně by nemohlo nastat větší ticho, ani kdyby ji vystřelili do hlubokého vesmíru.

*

„Delegátko Miilarto,“ řekla Ta’a Chume, „velvyslankyně Organa Solo. Velvyslankyně Solo, Lol Miilarta z Terephonu.“

Leia jí s nacvičenou ladností podala pravou ruku a Miilarta jí potřásla. „Těší mě, velvyslankyně,“ řekla Hapanka a pak tlumeně dodala: „Mohu vás ujistit, že Terephon bude hlasovat pro to, abychom vám pomohli.“

Leia se usmála očima. „Nová republika vám děkuje.“

Miilarta se elegantně uklonila a přešla o pár kroků dál. Formálním způsobem, který byl pro takové události typický, ji Leia představila velvyslankyni Nové republiky v Konsorciu a poté se otočila nazpět k Ta’a Chume. Ta ji pak seznámila s neméně půvabnou delegátkou z Utu, planety, která u příležitosti návštěvy Konsorcia na Coruscantu poslala místo daru píseň.

C-3PO, který stál za Leiou, pošeptal své paní do pravého ucha: „S delegátkou Miilartou už máte za sebou jednatřicet světů, paní Leio. To je skoro polovina.“

Leia přelétla pohledem zbytek uvítací řady, jež se – včetně manželů, manželek, společnic a dětí – vinula téměř až k velkolepé bráně Fontánového paláce, který byl domovem hapeského královského rodu.

„Už vás ty formality začínají unavovat, velvyslankyně?“ zeptala se Ta’a Chume s tváří zahalenou závojem.

Leia se k ní pootočila. „Ale vůbec ne.“

„Chcete říct, že vám ten proces nepřipadá – jak to nazvat – staromódní?“

„Ve skutečnosti mi připomíná Alderaan.“

„Alderaan? Překvapujete mě, Leio. Přirovnat bývalý symbol demokracie k matriarchátu, který založili piráti. Co vás to napadá?“

Leia se pro sebe usmála. „Nová republika se podobných ceremonií vzdala, aby fungovala pružněji. Okázalost a obřadnost Staré republiky mi však čas od času chybí a Hapes je pro mě jako příjemná vzpomínka zmrazená v čase.“

Výraz Ta’a Chume byl skryt pod šarlatovým závojem, její tón však prozrazoval, že se pobaveně usmívá. „To je od vás opravdu milé, zredukovat náš způsob života na pouhou nostalgii.“

„Vyložila jste si to špatně, Ta’a Chume – a myslím, že úmyslně.“ Leia se pomalu rozhlédla uvítacím sálem. „Nebýt Impéria, toto mohl být můj život. Vznešenost, bohatství… intriky.“

Ta’a Chume přimhouřila oči. „Ach, ale váš život to mohl být i tak, má drahá. To vy jste dala před mým synem přednost Hanu Solovi.“

Leia se podívala na Chume’du Isoldera, který stál rovně jako pravítko, bezvadně oblečený a nevyléčitelně pohledný v čele uvítací řady. Ano, řekla si v duchu, dala jsem přednost lumpovi se dvěma pěstmi a prázdnými kapsami před potomkem pirátů, který má dost peněz na to, aby mohl vést svou vlastní válku. A díky hvězdám za to. Vzpomínky z mládí byly sice hezké, ale s příchodem středního věku část svého půvabu ztrácely. Leia už si sebe samu nedokázala jako skutečnou princeznu představit o nic víc než jako herečku nebo podnikatelku. Pohlédla na Teneniel Djo, která stála vedle Isoldera s rukama složenýma před sebou a bradou vznešeně zdviženou, a otřásla se při pomyšlení, že by v Tenenieliných střevíčcích za tisíce kreditů měla být ona.

Ale sotva jí tyto myšlenky prolétly hlavou, její spokojenost začaly nahlodávat obavy. Han vyrazil na vlastní pěst pryč, vzdálil se jí víc než v jednom smyslu toho slova a budoucnost, kterou spolu budovali, byla náhle beztvará a zamlžená. Měla na něho vztek, že si musí dělat starosti, ale zároveň jí strašně chyběl a nástrahy královského života, pohled směrem, kterým se nevydala, v ní zanechal pocit chladu a odcizení.

„Archone Thane,“ říkala Ta’a Chume, „velvyslankyně Organa Solo. Velvyslankyně Solo, archon Beed Thane z Vergiliu.“

Thane byl mohutný, o hlavu a ramena vyšší než Leia, a tvář mu halily vousy. Byl jedním z mála mužských delegátů Konsorcia. Když před ni předstoupil, zamračil se. „Velvyslankyně Solo,“ zamumlal nezřetelně. „Zlopověstná Jedi.“

Ta’a Chume ztuhla. „Varuji vás, mluvte slušně, archone. Nebo jste snad víno, které jsme přichystali, popíjel až příliš nevázaně?“

Thane přikývl a uklonil se. „Prosím za prominutí, Nejváženější Erenedo,“ oslovil ji titulem vyhrazeným pro hapanskou královnu-matku, minulou i současnou. „Vaše štědrost se mi zjevně vymstila.“

Leia se k němu natáhla v Síle. Thane nebyl opilý; pouze to předstíral. „Nejsem Jedi, archone,“ řekla mu. „A co se týče mé zlopověstnosti – rozhodně máte právo myslet si, co chcete.“

Otočil se k ní. „Promluvila jste jako pravá Jedi: klidně, s dokonalým sebeovládáním. Lidé slabšího ducha by vaše prohlášení přijali jako naprostou pravdu.“

„Opatrně, archone,“ zasyčela Ta’a Chume. „Jistě si nepřejete ztropit scénu.“

Leia si založila paže na prsou. „Právě to si přeje, Ta’a Chume. Proč mu to potěšení odpírat?“

Thane ji obdařil náznakem úsměvu. „Náhodou jsem byl zrovna na Coruscantu, když jste předstoupila před Senát se stejnou řečí, kterou jste nás přinutila vytrpět dnes. Jako rytířku Jedi vás muselo opravdu užírat, že vás ignorují.“

„Možná jste mě prve špatně slyšel, archone…“

„Pokud má nějaký problém s rytíři Jedi, může se s ním obrátit na mě.“

Vedle Leiy najednou stála Tenel Ka. Ruku měla položenou na rukojeti světelného meče vyrobené z rancořího zubu. Tenel Ka byla od přírody hašteřivá a tvrdohlavá a vždycky hned sahala po zbrani. Nyní se její šedé oči zavrtávaly do Thaneových.

Archon však neustoupil a ošklivě se pousmál. „Vida, to je ta Dathomiřanka, co se ke svému hapanskému dědictví obrátila zády, a přesto se uráčila ochránit královskou rodinu před machinacemi velvyslankyně Yfry.“ Pohledem přejel po uvítací řadě sem a tam. „To je mi ale spolek.“

Kolem Thanea se začali shlukovat přítomní a hovor v obrovském sále začal slábnout. Leia koutkem oka zahlédla, že přímo doprostřed toho pozdvižení zamířil princ Isolder.

„Máme pouze slovo velvyslankyně, že Yuuzhan Vongy nelze zastavit,“ říkal Thane každému, kdo byl na doslech. „A pokud je pravda, co říká o vytvoření jednotné fronty, proč je Nová republika nejednotná v názoru, kam poslat své flotily a kterým soustavám poskytnout pomoc?“ Zatímco mluvil, otočil se kolem dokola. „Opravdu si přejeme pro Konsorcium právě tohle – rozdělenou vládu? Jako vergillský archon vám říkám, že musíme zůstat neutrální, dokud dobyvatelé neoznámí své plány s Konsorciem – ať už slovy, nebo silou zbraní.“

Pokynul směrem k Leie. „Přichází za námi, žádá nás o laskavost a jako dar přináší pouze varování. Proč nám raději nedaruje technologii turbolaserů s rychlým dobíjením, kterou si Nová republika tolik let nechává pro sebe?“

„To stačí, Thane,“ řekl rozzlobeně Isolder. „Toto není vhodný čas ani místo pro politickou debatu. Pokud se nedokážete chovat slušně –“

„Vyhodíte mě ze svého paláce?“ přerušil ho Thane. „Budete hostit potomky Jediů, kteří zabíjeli vaše předky, raději než muže, který se odváží mluvit ve vaší přítomnosti pravdu?“

„Dost,“ vyštěkl Isolder.

Ale Thane ještě neskončil. Znovu se obrátil k davu. „Dává přednost dceři, která zapřela svůj hapanský původ…“ Tenel Ka vykročila vpřed, ale její otec ji zadržel. „… a šiřitelce polopravd, velvyslankyni Solo –“

Isolder s podivuhodnou rychlostí a přesností udeřil archona hřbetem ruky do tváře. Thane se zřítil do davu a ze spodního rtu mu vytryskla krev. K Isolderovi okamžitě přiskočila kapitán Astarta, princova dlouholetá důvěrnice a bývalá tělesná strážkyně, přehodila si pramen rudých vlasů přes rameno a zvedla pěsti, připravena svého pána bránit.

Dva z Thaneových stoupenců přispěchali k archonovi, uchopili ho pod pažemi a pomohli mu na nohy. Thane je odstrčil, otřel si krvácející ústa dlaní a posměšně se na Isoldera zasmál.

„Odmítnutý nápadník přispěchal své milé na pomoc.“

Leie se sevřelo srdce. Cítila, jak se Isolder usilovně snaží udržet hněv pod kontrolou. Na jednu stranu na něj měla zlost, že se nechal vyprovokovat, ale zároveň se obávala dalšího Thaneova kroku.

„Mí sekundanti vás dnes ráno přijdou vyzvat, Chume’do Isoldere,“ řekl naprosto střízlivě vergillský archon.

Isolder formálně kývl na souhlas. „A moji sekundanti je budou čekat.“

„Tak začíná rozkol,“ řekla tichým smutným hlasem Ta’a Chume, když Thane a jeho stoupenci zamířili ke dveřím.

Kapitola

9

„Šlápni na to, Dromo!“ zařval Han, když prudce obrátil Falcon na bok.

Droma, který si pro sebe cosi nervózně mumlal, převedl do podsvětelných motorů další energii a zvýšil výkon na maximum, „říkals, že se nám v huttském prostoru nic nestane. Říkals, že znáš Sisarský tah líp než vlastní dlaň a Sriluur je pro tebe jako druhý domov. Říkals, že se není čeho –“

„Neremcej a zjisti mi, co jsou ty lodě zač!“

Droma se otočil k displeji lodního identifikátoru. Obrazovka ukazovala sedm trojúhelníkových ikon, které Falcon rychle doháněly. „Není pochyb, jsou to Yuuzhan Vongové.“

Han pohlédl na displej. Skenery ukázaly záběr čehosi, co mohly být asteroidy, nebýt výrazných vyboulenin, které byly ve skutečnosti kokpity, a děrovaných přídí, ve kterých se skrývaly zbraně a dovin basali. „Koralskippery.“

„Souřadnice pro skok na Nar Shaddaa už jsou skoro hotové.“

„Zruš to,“ křikl Han a přehodil několik páček na konzole. „Ty skipy nemůžeme setřást. Převeď energii do zadních deflektorních štítů a nastav kurz zpátky na Sriluur. Radši se s nima pustím do křížku v atmosféře než tady v kosmu.“

Droma začal rychle plnit jeho příkazy. „Aspoň nebudeme padat hluboko.“

„Dík za povzbuzení.“

Falcon provedl looping, při němž se zároveň otočil okolo vlastní osy, a před Hanem s Dromou se vynořila křivka šedobéžové planety. Senzory, které sledovaly terén, tvrdily, že se pohybují k severu a dívají se na výseč severní polokoule na východ od planetární datové čáry.

„Skipům se v gravitaci nemanévruje dobře,“ ujišťoval Han Dromu. „Jsou závislý na antigravitačních schopnostech dovin basalů.“

Jako by ho slyšeli, spustili nepřátelští piloti z velké dálky palbu. Z vrhačů plazmy a projektilů na přídi malých plavidel vytryskly rozpálené zlaté komety. Dvě střely Falcon zasáhly, a přestože jim vzdálenost ubrala na síle, dokázaly větší lodí pořádně otřást. Senzory Falconu se rozkvílely.

„Zadní štíty drží,“ oznámil Droma, zatímco aktivoval elektronická a rušící protiopatření. „Zatím.“

Han se nadechl, aby se uklidnil, pak sevřel pravačkou rychlostní páku a prudce ji zatlačil vpřed. Lehký frachťák se vřítil do svrchní atmosféry Sriluuru, klesal šikmo k planetě a třásl se. Yuuzhanvongská plavidla ho s naprostým opovržením k ochrannému obalu planety následovala.

„Co jsem říkal?“ vykřikl Han. „Držej se nás jako klíště!“

Palubní indikátory zavyly na protest, když Falcon vnikl do hustšího vzduchu a převracel se a kličkoval, aby se vyhnul smrtonosné palbě koralskipperů. Han zapomněl na veškerou opatrnost, zestrmil úhel klesání a vyměnil trochu manévrovatelnosti za další nárůst rychlosti.

„Můstek je tvůj!“ oznámil Dromovi.

Droma po něm střelil polekaným pohledem. „Cože?“

Han si odepnul pásy, které ho držely v křesle pilota, vstal, otočil se na patě a vyrazil dozadu k žebříkům. Ještě se nedostal ani z kokpitu, když ho otřesy přicházející ze zádi srazily na podlahu a přinutily, aby si nápad, že půjde do jedné ze střeleckých věží, rozmyslel.

„Zapni automatický zaměřování čtyřkanonů,“ nařídil rychle, zatímco se sbíral z podlahy. Znovu se připoutal do křesla, nasadil si sluchátka s mikrofonem a začal na taktickém displeji vyvolávat zaměřovací údaje. „Schválně, jestli se nám povede naše vyhlídky trochu vylepšit.“

Droma se natáhl po páce, která ovládala spodní dělo Falconu, a Han uchopil ovladač horního děla. Po příslušných obrazovkách začaly přejíždět údaje. Han usadil koralskipper doprostřed zaměřovacího kříže a zmáčkl spoušť na ovládací páce.

Nepřátelské plavidlo celý paprsek spolklo.

Praštil pěstí do konzoly. „Musíme jim zatopit něčím silnějším, než je laserová palba!“

Han zničehonic obrátil Falcon břichem vzhůru, zatímco Droma ještě střílel ze spodního děla. Koralskipper v čele pomocí dovin basala zrychlil, aby Falcon dostihl.

Han znovu spustil kříž na cíl, jenže koralskipper mu z mířidel okamžitě vyletěl.

Na okamžik nechal palbu na Dromovi a strhl loď stranou do širokého oblouku. Do zadních štítů udeřily projektily a mezi kusadly lodi prolétla plazma. Han převedl energii do předních deflektorů a znovu zvětšil úhel sestupu.

Loď se prodrala průsvitnou vrstvou mraků a ve spirále klesala dolů. Hluboko pod ní se rýsoval oceán a vedle něj poušť. Západní obzor Sriluuru halila bouřková mračna a na severu se rozpínala jakási hnědá mlha, pod kterou bylo sotva vidět terén.

Droma pohlédl na meteorologické senzory. „To je písečná bouře!“

„Ale to se podívejme,“ řekl Han. „Čas od času se mi nějaký přání přece jenom splní.“

Sotva mu ta slova vylétla z úst, vedoucí koralskipper klesl závratnou rychlostí pod Falcon a začal na něj střílet zespodu. Ze zbraní vytryskl gejzír plazmy.

Han vytrhl Falcon ze spirály, prudce přibrzdil a strhl loď nahoru přes koralskipper, který se hnal za ním. Roztavená střela ze spodního letounu zasáhla Hanova pronásledovatele. Koralskipper se otřásl a kusy korálu yoriku se rozlétly na všechny strany. Potom křišťálový kokpit prorazila vnitřní exploze a ochromený letoun začal bezmocně padat z oblohy, gravitací odsouzený k záhubě.

Wingman zničeného koralskipperu zakroužil kolem, pověsil se Falconu na ocas a začal ho bombardovat projektily. Han provedl sérii riskantních obratů a úhybných manévrů, ale koralskipper se nenechal setřást.

Han chtěl zpomalit, dostat se nad protivníka a začít ho tlačit dolů, ale nestihl to. Do Falconu cosi udeřilo, jako by do něj plácla obrovská dlaň. Han zápolil s ovládáním. Podařilo se mu loď vyrovnat, jenže když krkolomné převracení zastavil, zjistil, že při vniknutí do písečné bouře se na loď přilepily další tři koralskippery.

Dromovi se naježily štětiny na zádech. „Ještě jeden takový zásah a rovnou nás můžeš zabořit do písku s Falconem jako náhrobní deskou!“

Kolem kokpitu se prohnal roj projektilů. Han ždímal z motorů, co v nich bylo, a energetické jádro Quadex burácelo. Koralskippery zasypávaly uhýbající a kličkující loď dalšími a dalšími střelami. Han začal střemhlavě klesat na plný plyn, uhýbal před nepřátelskými střelami a vyrovnávání kolísajících hladin energie nechal na Dromovi.

Zničehonic se před nimi vynořila hora. Han strhl loď na pravobok tak prudce, že on i Droma málem vyletěli z křesel. Pilot koralskipperu v čele je zuřivě pronásledoval, očividně se mu nepodařilo udržet Falcon v mířidlech, ale přesto vystřelil, patrně v naději, že Hana rozhodí.

Přetíženými zadními štíty se bez varování propálila plazmová střela. Ze zádi se ozvala tlumená exploze, následovaná sykotem palubního protipožárního systému. Ventilátor zavál do kokpitu štiplavý zápach.

Han hlasitě nasál do nosu vzduch a vyjeveně pohlédl na Dromu. „Co to bylo?“

Droma přelétl očima displeje. „Energetický konvertor.“ Han sebou cukl. „Takovej pech!“

Znovu využil úžasné rychlosti Falconu, aby zvýšil náskok, a vnořil se hlouběji do vířícího mračna písku. Tři koralskippery zpomalily a čekaly, až se Falcon zase vynoří, ale Han místo toho přešel na plný výkon, vyšplhal vzhůru, provedl looping a snesl se za trojici.

Droma instinktivně vypálil ze spodního děla. Dovin basal zadního skipu byl příliš vytížený, než aby zvládal manévrování i obranu současně, a tak laserové střely prolétly skrz. Roj paprsků zasáhl stíhačku přímo do přídě a rozmetal ji na prach.

Han triumfálně zavýskl, stočil loď na stranu a s dokonalým klidem ji posadil za druhý letoun. Pilot koralskipperu si uvědomil, v jaké se najednou ocitl situaci, a začal stoupat. Tím ovšem neúmyslně vlétl do překrývajících se palebných polí horního a spodního děla Falconu.

„Peněžní ulička!“ křikl Han. „Sto kreditů pro toho, kdo ho sejme!“

„Platí!“ na to Droma.

Oba současně stiskli spoušť. Čtyřkanony rozpoutaly krupobití rudých šípů, které zasypaly záď nepřátelského letounu a proděravěly kokpit. Stíhačka vybuchla.

Han a Droma zajásali. Han stočil loď do klesající vývrtky a prolétl rozptýlenými zbytky vybuchlého koralskipperu. Když se prohnali kolem letounu v čele, Han Falcon obrátil a zamířil zpátky do bouře.

Země – pokud se vůbec dala zahlédnout – byla tmavorudá a posetá skalnatými monolity, pozůstatky sopečných výlevů ošlehanými pískem a obroušenými větrem. Ale přestože se tyčily do úctyhodné výšky, kvůli vířícímu písku bylo téměř nemožné je spatřit.

Han upíral oči na displej, který zobrazoval terén. Rozhodl se vytěžit z obratnosti Falconu maximum a úmyslně zamířil k nejbližšímu obelisku. Předstíral, že chce obrátit loď vzhůru, ale v posledním okamžiku ji postavil na bok a uhnul doprava, zatímco Droma metal salvy ze spodního kanónu. Nezajištěné věci ve všech částech lodi vylétly z přihrádek a narážely do přepážek, nebo se rozkutálely po podlaze v hlavní kruhové chodbě. Dvě dobře zacílené laserové střely však zasáhly koralskipper do obruby kokpitu a rozťaly ho vedví, jako by do něj vrazil dláto mistr kameník.

Zbývající tři koralskippery se však Falconu stále zarputile držely a pálily mu do zádě. Han letěl pouhý vlásek nad zemí a proplétal se pralesem věží vytesaných větrem a sloupů zahalených bouří. Motory kvílely a loď vibrovala, jako by se měla každou chvílí rozpadnout. Napumpoval energii do zadních štítů, provedl výkrut a znovu postavil Falcon na bok, aby zúžil jeho profil, když se po obou stranách lodi prohnala plazma.

Droma mlátil ocasem kolem sebe, aby se nezardousil v bezpečnostních popruzích. „Příště mě aspoň varuj, než to uděláš!“

Han loď vyrovnal a provedl neuvěřitelně těsnou kličku. Přiškrtil motory, dokud Falcon téměř nestál, potom poslal energii do trysek a vrhl loď do vertikálního obratu. Koralskipper, který letěl nejvíc vzadu, uhnul před Dromovou palbou, nalétl přímo do skalnatého výběžku a roztříštil se na kusy.

Han prudce zvedl loď. Falcon s planoucími tryskami vylétl z bouře a začal stoupat k obloze.

Ani jeden ze zbylých dvou koralskipperů je zpátky do vesmíru nepronásledoval.

*

Jakmile se hvězdy přestaly mihotat a vyrojily se kolem nich jako svítící špendlíkové hlavičky, Han a Droma se sesuli do křesel.

„Pěkný střílení,“ usmál se Han, když naposledy zkontroloval taktický displej.

Droma se na něj také zazubil. „Pěkný pilotování.“

Falcon se otřásl. Kontrolky se rozblikaly a konzola varovně zapípala. Han a Droma znovu zmlkli a nevesele začali zjišťovat rozsah škod.

„Hyperpohon funguje, ale reaguje nevypočitatelně,“ hlásil Droma o notnou chvíli později.

Han zamračeně přikývl. „Asi utrpěl poškození, když vybouchnul energetickej konvertor.“

Droma se zatahal za konec svěšeného kníru. „Možná bychom s tím doletěli na Nar Shaddaa. Těžko říct.“

„Ne,“ řekl Han. „Na to nemůžeme sázet.“

„Vrátíme se na Sriluur?“

Han zavrtěl hlavou. „Pochybuju, že bysme tam našli náhradní díly, který potřebujeme. A navíc nechci riskovat další střet s těma koralskipperama.“

Droma vyvolal hvězdné mapy. „Tak Kashyyyk. Dva rychlé skoky a jsme tam.“

Han si přejel rukou přes ústa. „To není dobrej nápad.“ Když Droma neodpovídal, Han dodal: „Je to jinak, než si myslíš. Se vzpomínkama se dokážu vypořádat. Jenže Chewbaccova rodina pořád cejtí odpovědnost za mý tělesný i duševní blaho a tím se teď prostě nemůžu zabejvat.“

„Tak kam teda?“

Han si prohlédl zobrazené hvězdné mapy a zazubil se, především sám pro sebe. „Na jedno takový odlehlý místečko, kde budou mít všechno, co potřebujeme.“

„Všechno, co Han Solo potřebuje,“ připomněl mu Droma. „Asi máš pravdu,“ usoudil Han. Pootočil se k Rynovi. „Myslíš, že bys chvíli dokázal hrát kapitána?“

*

Na Coruscantu, v nové kanceláři, kterou dostala po svém nečekaném jmenování do Vládní rady, dohlížela senátorka Viqi Shesh na dva pracovní droidy, jimž dala za úkol přemístit nábytek.

„Stůl otočte delší stranou k oknu,“ nařizovala jim, zatímco přecházela po místnosti.

Identičtí humanoidní droidi zatlačili do repulzorových saní, na kterých stůl stál. Když byl stůl na místě, tázavě se otočili k senátorce. Zřejmě doufali, že bude výsledkem nadšena. Jenže nebyla.

„Ne, ne, ne, úplně špatně,“ zavrtěla hlavou Shesh a prohrábla si lesklou hřívu inkoustově černých vlasů. „Vraťte stůl na původní místo a k oknu postavte přizpůsobivé křeslo.“

Oba droidi vypadali, jako by jim spadl hřebínek. „Jak si přejete, paní senátorko,“ odpověděli jednohlasně.

Shesh se posadila do starožitného křesla ze svého rodného Kuatu. Rozhlédla se prostornou kanceláří a pomalu se usmála. Místnost byla dobře zařízená, ne však okázale, a pyšnila se úchvatným výhledem na Obchodní třídu a Obelisk Nové republiky. S trochou úsilí se z ní stane ta nejelegantnější kancelář v celé budově, která zanechá trvalý dojem na každém, kdo do ní vstoupí.

Na někoho, kdo vkročil do politické arény teprve před šesti krátkými roky, to není špatné, pomyslela si Shesh. Ona však nečekala nic menšího, už když začínala, a od nadcházejících let očekávala ještě mnohem víc – i přesto, že její jmenování do Vládní rady se nesetkalo s jednomyslným souhlasem.

Několik samozvaných politických mravokárců obvinilo prezidenta Borska Fey’lyu, že se snaží získat podporu bohatého Kuatu. Další odsoudili Shesh za to, že se nechala svést mocí, a nařkli ji, že se otáčí zády ke všemu, co uspíšilo její raketový vzestup. Co se z ní pod Fey’lyovým palcem stane? Co se stane s jejím upřímným zájmem o potřebné, s její ekonomickou podporou utiskovaných světů, s její otevřenou chválou rytířů Jedi a všeho, co představovali?

Když se Shesh nad těmi otázkami zamyslela, její úsměv se ještě rozšířil. Všechny ty otázky totiž dokazovaly, jak moc se v ní lidé mýlili a jak úspěšně se jí dařilo přiživovat iluze.

Interkom zapípal. „Senátorko Shesh,“ řekla její sekretářka, „dorazil komodor Brand.“

Shesh se podívala na hodinky. „Pusťte ho dál,“ odpověděla. Vstala z křesla, uhladila si černou sukni, která jí halila dlouhé nohy, a vykázala pracovní droidy z místnosti. Než Brand vstoupil, už seděla za stolem.

„Komodore Brande,“ usmála se a podala mu přes stůl pravici. „Jak ráda vás zase vidím.“

Brand – upjatý, zasmušilý funkcionář s nepřítomným pohledem člověka, který vidí pouze svou vlastní pravdu – si sundal čapku, co nejzdvořileji potřásl senátorce rukou a posadil se do nepohodlného kuatského křesla.

Shesh obsáhla širokým gestem kancelář. „Omluvte ten nepořádek. Zrovna jsem se sem nastěhovala.“

Brand přelétl místnost očima. „Blahopřeji vám ke jmenování do rady, senátorko.“

Shesh předstírala skromnost. „Pouze doufám, že dostojím očekáváním, která jsou na mne kladena.“

Brand se naklonil dopředu. „Válka urychluje služební postup těch, kdo jsou nejlépe uzpůsobeni k vedení ostatních. Jsem si jistý, že veškerá očekávání předčíte.“

„To je od vás milé, komodore, děkuji.“ Shesh se na okamžik odmlčela. „Čemu vděčím za vaši návštěvu?“

Brand si významně odkašlal. „Corellianské situaci, senátorko.“

Shesh přikývla. „Zprovoznění stanice Centerpoint. Podle mého názoru se jedná o rozumné rozhodnutí.“

„Nemáte tedy obavy z případných… následků?“

„Jako třeba z ozbrojené a nebezpečné Corellie? Ovšemže ne. Z dobře bráněné Corellie bude mít prospěch celé Jádro.“

Brand se na ni na dlouhou chvíli zahleděl. „To ano. Ale co kdybych vám řekl, že přimějeme-li Yuuzhan Vongy, aby na Corellii zaútočili, můžeme získat ještě víc?“

Shesh zvedla obočí. „To myslíte vážně, komodore? Protože pokud ano, je mou povinností – bez ohledu na to, že sedím v Bezpečnostní a zpravodajské radě – okamžitě o této záležitosti informovat Vládní radu.“

„Přesně to mají Obranné síly v úmyslu, senátorko,“ řekl honem Brand. „Bohužel jsme však narazili na jisté dilema.“

„Tak dilema,“ opakovala Shesh.

„Pokud se nám vůbec podaří Yuuzhan Vongy ke Corellii přilákat, musíme se ujistit, že je dokážeme porazit – a spolehlivě. Nechtěli bychom nepřítele varovat tím, že bychom u Corellie shromáždili lodě, ale zároveň bychom potřebovali stáhnout síly z Bothawui a několika dalších podobně bráněných světů, abychom získali potřebnou flotilu.“

Shesh si dala s odpovědí načas. „Bojíte se, že Vládní rada odmítne schválit každou akci, která by ohrozila Bothawui a ostatní planety. A přesto – abyste dosáhli svého cíle – musí to vypadat, že bráníte Bothawui na úkor Corellie.“

Brand se téměř zazubil.

Otevřeně si ho změřila. „Vidím, že jsem vás prokoukla. Ale pořád mi není jasné, proč jste považoval za nutné jít s tím za mnou.“

Brand jí hleděl přímo do očí. „Jestli se o té záležitosti bude hlasovat, Obranné síly se chtějí pojistit, že Bothawui vyhraje.“

Shesh se pousmála. „Pokud budou Yuuzhan Vongové u Corellie poraženi, neupadnou ti, kdo hlasovali ve prospěch Bothawui, v nemilost?“

„Možná. Ale každý hlas odevzdaný v zájmu většího dobra bude vnímán jako osvícený.“

Shesh dlouhou chvíli mlčela. „Před chvílí jste řekl, že celý plán závisí na tom, zda se vám podaří přimět Yuuzhan Vongy k útoku na Corellii. Pokud tomu správně rozumím, chcete toho dosáhnout tak, že Corellii ponecháte prakticky nechráněnou a doufáte, že si toho nepřítel všimne. Nebylo by však výhodnější, kdyby se proslechlo, co děláte doopravdy? Z Centerpointu by se stal neodolatelný cíl už jenom pro jeho technologické možnosti.“

Brand se zatahal za ušní lalůček. „Něco takového nemůžeme jednoduše oznámit přes HoloNet, senátorko.“

Shesh se zasmála. „K Yuuzhan Vongům vede lepší komunikační kanál než HoloNet.“ Na chvíli se odmlčela a pak dodala: „Huttové. Kdyby zvětřili, co máte v plánu, určitě by o tom Yuuzhan Vongy informovali – třeba už jen proto, aby si zabezpečili budoucnost.“

„Ale Nová republika diplomatické vztahy s Hutty přerušila. Navázat s nimi za těchto okolností spojení –“

„Huttský generální konzul je dosud na Coruscantu. Mohla bych ho navštívit a záměrně se prořeknout.“

Brand na ni překvapeně pohlédl. „Vy byste to udělala?“

„Udělala. Ale na oplátku – v případě, že pravý důvod mé návštěvy vyjde najevo – chci vaše potvrzení, že mě o to požádaly Obranné síly.“

„Chcete alibi,“ řekl Brand.

„Neprůstřelné alibi, komodore.“

Chvíli se rozmýšlel a pak přikývl. „Myslím, že to půjde zařídit. Mohli bychom pak tvrdit, že jsme Hutty pouze oťukávali.“

„Přesně tak.“

Brand se usmál. „Vy jste se měla dát k armádě, senátorko. Byl by z vás geniální stratég.“

„K armádě?“ odfrkla si posměšně Shesh. „Neberte si to ve zlém, komodore, ale proč bych měla být tím, kdo ze zbraně střílí, když mohu být tím, kdo rozhoduje, na koho je ta zbraň namířena?“

Kapitola

10

Velkokapacitní frachťák Starmaster, velký jako hvězdný destruktor třídy Victory, visel nad nehybnou domovskou planetou Twi’leků Rylothem. Obklopovalo ho hejno menších plavidel – zásobovacích lodí, dělových člunů a raketoplánů –, z nichž některá byla hladká a ladná jako vodní stvoření, jiná hranatá a škaredá jako samotný frachťák. Ve stínu veliké lodi kotvila luxusní ubrikkianská jachta. K obdélníkovému hangáru, rovněž ve stínu, se vytrvale blížilo plavidlo ve tvaru půlměsíce; odstartovalo z nevelké obyvatelné zóny Rylothu, ve které panoval věčný soumrak.

V kabině na spodní palubě na přídi frachťáku sledovali dva Rodiané blížící se půlměsíc na obrazovce. Když malé plavidlo vylétlo ze záběru, přepnuli na kameru zabírající vnitřek hangáru.

„To je jeho loď?“ zeptal se Twi’lek, který za jejich zády přecházel sem a tam, když plavidlo proniklo magnetickým polem hangáru a přistálo. Stejně jako všichni ostatní na palubě Starmasteru, i Twi’lek s oběma Rodiany měli na sobě kombinézy s vyboulenými kapsami.

„Prej jeho loď,“ ušklíbl se jeden z Rodianů. „On má desítky lodí. Počkáme a uvidíme, kdo z tý lodi vyleze.“

Na výsuvné přistávací rampě plavidla se ukázali tři lidští muži a jedna žena. První dva muži se pohybovali mrštně a úsporně. Vypadali skoro jako bratři, až na to, že ten vyšší měl na tváři ošklivou jizvu, zatímco tvář toho druhého vynikala pravidelnými ostře řezanými rysy. Žena byla tmavovlasá a štíhlá. I ona se pohybovala mrštně, v jejím kroku však byla pružná opatrnost a v oku ostražitý lesk. Poslední muž si vykračoval sebejistě a zároveň nonšalantně. U člověka, který významné postavení zdědil, by zdvižená brada a ruce v kapsách působily arogantně; on však vystupoval jako člověk, který si své postavení zasloužil usilovnou prací. Na rozdíl od jeho společníků, kteří měli vysoké boty astráků a dlouhé pláště, byl tento muž oblečen do hedvábí a kůže.

„To je on,“ řekl druhý Rodian, poklepal dlouhým prstem s přísavkou na obrazovku a označil tak muže, který vystoupil z lodi jako poslední. „To je Karrde.“

Twi’lek si přehodil tlusté potetované hlavové ocasy přes ramena a naklonil se mezi Rodiany, aby se lépe podíval. „Jsi si jistý?“

Rodianovi, který návštěvníka identifikoval, zaškubalo v rypáku. „Jestli to není on, tak je to buď jeho dvojče nebo klon.“

Twi’lek se napřímil. „Dám vědět šéfovi.“

Odspěchal z kabiny a vstoupil do velkého překladiště, ve kterém to hučelo jako v úle. Všude se tyčily vysoké řady slitinových nákladních beden, které sem byly nedávno přepraveny z rylothského kosmoportu Kala’uun. Dvounohé binární nakladače pod dohledem twi’leckých předáků v maskách přerovnávaly nebo odnášely bedny pro další přepravu, zatímco pracovní droidi ASP bedny popisovali údaji o cílových přístavech a opatřovali nálepkami pro laserové čtečky. Přestože ventilátory na stropě vyvíjely mocný tah, v recyklovaném vzduchu tančila a vířila tmavá zrnka prachu.

Twi’lek si přitiskl jednu ruku na ústa a začal se proplétat bludištěm beden. Nakonec dorazil do laboratoře izolované od překladiště vysokými stěnami z průhledného permaplastu. Dva lidé s ochrannými brýlemi, dýchacími maskami a enviro-obleky uvnitř hodnotili kvalitu jemného černého prášku odebraného z otevřené bedny s logem Galactic Exotics, která měla podle štítku obsahovat jedlé houby. Podsaditější z obou mužů si sundal masku a brýle, čímž odhalil vypoulené oči v jinak nevýrazné tváři.

„Právě přiletěl,“ oznámil mu Twi’lek. „Přistávací plocha 6738. Doprovázejí ho dva muži a jedna žena. Teď procházejí kontaminační a bezpečnostní kontrolou.“

„Určitě je to on?“

„Určitě. Ale pro všechny případy provedeme identifikační sken.“

Muž si stáhl rukavice, které mu sahaly až k loktům, shodil ze sebe enviro-oblek a usadil se ke konzole s displeji. „Pusťte mi sem údaje z kamery i skeneru, abych to mohl sledovat osobně.“

„Budete informovat Borgu?“

Muž to zvážil. „Uvidíme.“

Twi’lek se vrátil do kabiny stejnou cestou. Když dorazil a nahlédl Rodianovi u obrazovky přes rameno, Karrde a jeho společníci už byli doslova za dveřmi.

„Pozitivní identifikace Karrda,“ hlásil Rodian, když si prohlédl údaje skenerů. „Druhý dva muže v databázi nemáme, ale ani jeden není ozbrojenej blasterem. Ta žena je podle skeneru Shada D’ukal, Karrdova známá společnice.“ Rodian pohlédl na Twi’leka. „Nebezpečná, dokonce i beze zbraní.“

Druhý Rodian vytáhl z pouzdra u pasu blaster, zkontroloval zásobník a zkusmo zbraň namířil.

„Zbytečné,“ oznámil mu Twi’lek. „Nejsou pitomci, aby něco zkoušeli.“

Rodian na něj upřel černé kulaté oči. „Platíte mi za to, abych byl připravenej.“

Twi’lek přikývl, zakřenil se a odhalil při tom zuby vybroušené do špičky. „Máte pravdu.“

„Hele,“ vložil se do řeči Rodianův parťák. „Už o nás ví.“

Twflek se podíval na obrazovku a spatřil, jak Karrde mává na optický skener ukrytý nad průlezem v přepážce.

„Pořád nechápu, proč chce s náma Karrde obchodovat,“ poznamenal ozbrojený Rodian. „Kšeftuje s informacema, ne s kořením.“

Twi’lek se poškrábal na vybouleném čele a přistoupil k průlezu. „Tady nejde o koření. Ale máme ho vyslechnout a to taky uděláme.“

Namířil na senzor průlezu dálkové ovládání a poklop se zasunul do přepážky. Do kabiny vstoupil Karrde s doprovodem. Jeho dva mužští společníci se drželi za ním a Shada D’ukal ustoupila do rohu, odkud mohla celé jednání ostražitým okem sledovat.

„Vítejte, Talone Karrde,“ přivítal ho Twi’lek v basiku. „Jsem Rol’Waran.“

Karrde kývl. „Těší mě.“ Nikoho dalšího se neobtěžoval představit.

„Tvoji židli,“ štěkl Rol‘Waran na jednoho z Rodianů, který okamžitě vstal a ustoupil stranou. Twi’lek počkal, dokud si Karrde neudělá pohodlí. „Řekli mi, že máte zájem o produkt.“

„Osm bloků.“

Rol‘Waran vykulil oči, které měl za běžných okolností přimhouřené. „To je hodně. Vaše předchozí a současné aktivity mi nejsou neznámé. Mohl byste mi vysvětlit, proč máte najednou o produkt takový zájem?“

Karrde se bezelstně zasmál. „Jestli se bojíte, že na vás chci nalíčit nějakou past –“

„Nic takového,“ ujistil ho rychle Rol’Waran. „My jsme koneckonců jen figurky ve větší hře. Vyrozuměl jsem však, že jste vyměnil ilegální činnost za aktivity poněkud… diplomatičtější povahy.“

Karrde si přehodil nohu přes nohu a pravý kotník si položil na levé koleno. „O úlohu prostředníka mezi Bastionem a Coruscantem mě připravila yuuzhanvongská invaze.“

„Což znamená, že je bez práce,“ dodal menší z obou mužů za ním.

„Ano,“ připustil Rol‘Waran a zamyšleně si při tom hladil levé lekku. „Yuuzhan Vongové způsobili mnoho změn, které se dotkly i nás.“

„Já jsem slyšel něco jiného,“ ozval se znovu menší z mužů za Karrdem.

„Co přesně jste slyšel?“ otázal se Rol‘Waran.

Muž ohrnul horní ret. „Že koření je pořád ještě sázka na jistotu.“

Karrde si odkašlal. „Chce říct, že produkt byl vždycky cennou komoditou, a nyní, když chtivých krků prudce přibylo –“

„V těžkých dobách potřebují lidé únik před realitou,“ skočil Karrdovi do řeči jeho druh. „Pokud jde o nás, ať si klidně zahrabou hlavy do písku.“

Rol’Waran zalétl růžovýma očima ke Karrdovi. „A tak s námi chcete začít obchodovat.“

„Za předpokladu, že nám tu zásilku dodáte, kam budeme chtít.“

Rol’Waran se napjatě pousmál. „To se ovšem promítne do ceny. Jaké místo určení byste si představoval?“

„Pro začátek Tynnu.“

V kabině zavládlo trapné ticho. Rol’Waran si vyměnil s Rodiany kradmé pohledy. „Tynna je v současnosti velice problematická,“ řekl Rol’Waran nakonec. „Mohl bych zařídit dodávku na Rodii, možná dokonce na Kalarbu, ale dál už byste si to musel odvézt sám.“

„Co Kothlis nebo Bothawui?“ nadhodil Karrde.

Rol’Waran zavrtěl hlavou. „V současné době ne.“

Karrde popuzeně vydechl. „Pokud můžete zásilku dodat na Rodii, nechali byste se alespoň přesvědčit, abyste ji zavezli po Corellianském tahu na Corellii? Právě ta je totiž skutečným místem určení.“

Rol’Waran naklonil hlavu na stranu. „Obávám se, že s tím bychom měli také problém.“

„Jaký problém?“ zeptal se zostra Karrdův společník s jizvou na tváři. „Doneslo se nám, že za nových podmínek můžete koření přepravovat beztrestně kamkoli.“

Rol’Waran kmital malýma očkama z jednoho na druhého. „Za nových podmínek?“

Chtěl říct ještě něco dalšího, když vtom se průlez otevřel. Stál v něm zavalitý laborant. Karrdovi společníci zareagovali hbitě, ale Karrde byl rychlejší a postavil se mezi ně a zubícího se narušitele.

„Crev Bombaasa,“ řekl s nefalšovaným překvapením. „Jste daleko od domova.“

„Stejně jako vy, Talone.“ Bombaasa pohlédl na Shadu. „A jako vždy okouzlující Shada D’ukal. Daleko od domova jsem proto, že dokonce i život v soustavě Pembric začne časem nudit.“ Bombaasa výmluvným kývnutím propustil Rol’Warana s oběma Rodiany, potom se sesul do křesla u konzoly a deaktivoval bezpečnostní systémy místnosti.

„Pokud mě paměť neklame,“ řekl Karrdovi, „naše cesty se naposledy zkřížily v kavárně ThrusterBurn v Erwithatu. Při pátrání po Jorji Cardasovi jste mě vy a Shada požádali o bezpečný průlet sektorem Kathol a já vám ho zařídil, abych vyrovnal dřívější dluh, který jsem měl u vaší bývalé partnerky Mary Jade. To všechno zmiňuji jen proto, že pokud ode mne čekáte laskavost – jako třeba doručení produktu do hvězdných soustav, které jste uvedl – varuji vás předem, že už jsme si kvit.“

Pohlédl na Kypa Durrona a Gannera Rhysodeho, pak se usmál na Karrda. „Takže proč jste přiletěl, Talone? A neříkejte mi, že to se vstupem na trh s kořením myslíte vážně.“

Karrde mu pohlédl přímo do očí. „Cením si vaší upřímnosti, Creve. Skutečnost je taková, že Yuuzhan Vongové přepsali pravidla hry. Mnoho hráčů zůstalo stejných, ale hřiště se změnilo. Na Okraji bojují bývalí Imperiálové bok po boku s novorepublikovými silami. Dávní nepřátelé odložili neshody v zájmu společné věci. Dokonce i Huttové byli nuceni vzdát se části svého prostoru, aby se vyhnuli totální válce.“

Bombaasa se znovu podíval na oba rytíře Jedi. „Ano, jediná dobrá věc, která z téhle války vzešla, je fakt, že Kyp Durron má na práci něco jiného než pronásledování pašeráků.“ Nakrátko se odmlčel a významně pohlédl na Karrdovy společníky. Pak si povzdechl. „Byl jsem si jistý, že tím vyvolám nějakou reakci, ale vidím, že teď zřejmě není na žerty vhodná chvíle.“

„Smějte se, co hrdlo ráčí,“ řekl mu Kyp.

„Mohu se smát, co hrdlo ráčí,“ opakoval monotónně Bombaasa a pak si teatrálně sáhl na hlavu. „Přinutil mě někdo, abych to řekl?“

Ganner položil Kypovi ruku na paži a naznačil mu, že má zachovat klid.

Bombaasa oba Jedie chvíli pozoroval, potom kývl na Karrda. „Máte pravdu, Talone, hřiště se rozhodně změnilo. Ale kde na něm stojí lidé jako vy a já, to se teprve ukáže.“

„Mluvte za sebe, Creve. Já vím, kde stojím.“

Bombaasa se nadechl. „Jsem pragmatik, Talone. Nechci nic jiného než přežít – za nejlepších podmínek, jaké si dokážu zařídit. Říkáte, že vy už jste se rozhodl. Snad byste mi tedy mohl sdělit, co vás trápí.“

Karrde přimhouřil oči. „To, že nedoručíte zásilku na Tynnu, Bothawui ani Corellii.“

Bombaasa si propletl prsty na rukou a položil si je na mohutný břich. „To je pravda. Chválím vás za to, jak bystře jste vybral přesně ty soustavy, ve kterých jsme dočasně pozastavili činnost.“

„Yuuzhan Vongové jsou v huttském prostoru,“ pokračoval Karrde. „Navíc už udeřili na Gyndine. Dalo by se tedy předpokládat, že se pouze snažíte vyhnout oblastem, kterým hrozí totéž.“

„Opět vás chválím. Proč posílat zásilky do válečné zóny a zbytečně tak riskovat, že o ně přijdeme? V ohrožení by se mohl ocitnout dokonce i personál, který by s těmi zásilkami letěl.“

„Takže buď jste pouze opatrní, anebo dbáte rozkazů, které přišly přímo od Huttů.“

Bombaasa pohlédl ke stropu. „Řekněme, že Huttové mají v tuto chvíli lepší možnosti určit, které oblasti jsou nebezpečné.“

Karrde přikývl. „Myslel jsem si to. Jak vysvětlíte náš rozhovor Borze?“

Bombaasa pokrčil rameny. „Přetlumočím jí, co se tu stalo. Talon Karrde chtěl, abychom doručili produkt do zakázaných oblastí, a tak jsme se nedohodli.“ Laločnatá tvář se mu ironicky svraštila. „Jen tak mimochodem, Borga přesně takové setkání předvídala.“

„Hraje na obě strany, že?“

„Vyhlíží favorita.“

Karrde se neubránil úsměvu. „Nezapomenu vám to, Creve.“

Bombaasa si složil tlusté prsty do stříšky a zvedl je k dvojité bradě. „Pak byste se o mně mohl zmínit svým přátelům – aby věděli, na čí straně jsem.“

„Spolehněte se,“ řekl Karrde. „Jednoho dne možná budeme muset všichni spolupracovat – pašeráci, zprostředkovatelé informací, piráti i žoldáci – a tohle mi připadá jako dobrý začátek.“

*

Kolébka s yammoskem na palubě visela na stacionární oběžné dráze nad planetou Ando. Velitel Chinekal a kněz Moorsh v hangáru připomínajícím jeskyni vítali na palubě Randu Besadiiho Dioriho. Z odporné ubrikkianské vesmírné jachty ve tvaru střevíce, která přiletěla z Ando, vystoupili nejprve twi‘lečtí a rodianští vazalové mladého Hutta, následováni kelnatým humanoidem Aqualishem – ti všichni tvořili jeho nevelkou osobní stráž. Potom se z jachty vynořil samotný Hutt. Plazil se na svalnatém ocase a široce se usmíval; v jeskyňovité, kalně osvětlené prostoře se okamžitě cítil jako doma.

„Vidím, že si libujete v šeru stejně jako my Huttové,“ řekl Randa Chinekalovi, jakmile ho ohlásili a představili.

Velitel se přívětivě pousmál. „Nejasnost upřednostňujeme tehdy, vyhovuje-li našim záměrům.“

Dvojznačnost Chine-kalovy poznámky připsal Randa nezkušenosti yuuzhanvongského tlumočníka. „Musíte přiletět na Nal Huttu, veliteli, a navštívit palác mého rodiče. Jistě by se vám v něm líbilo.“

Chinekal se nepřestával zdvořile usmívat. „Mnoho jsme o něm slyšeli, mladý Hutte. Na velitele Malika Carra udělal veliký dojem.“

„A velitel Malik Carr udělal dojem zase na Borgu,“ odpověděl Randa uhlazeně. „Prahnu po tom dozvědět se o vašich operacích co nejvíce, abychom my Huttové mohli co nejlépe sloužit vašim potřebám.“ Jeho vypoulené černé oči na okamžik zmizely za blanami, které je udržovaly vlhké. „Vaší nesmírné moci už podlehlo tolik světů, že přepravování zajatců musí být neskutečně úmorné.“

„Odvádí to naši pozornost od našeho hlavního cíle,“ připustil Chinekal. „Právě proto vás toužíme učit stejně horlivě, jako vy se toužíte učit od nás.“

„Čím dříve tedy začneme, tím lépe,“ řekl Randa. „Ale snad byste mě nejprve mohl zavést do mé kajuty, abych si odpočinul po cestě.“

„Už jsme vám jednu připravili, Rando Besadii Diori,“ odpověděl kněz. „Napadlo nás, že cestou bychom vás mohli představit nejvzácnějšímu cestujícímu na lodi.“

Randa přitiskl ruce dlaněmi k sobě na znamení úcty. „Bude mi ctí.“

Chinekal vydal řízný rozkaz svým strážím, které se udeřily pěstmi do ramen a seřadily se do doprovodné formace. Někteří válečníci prošli duhovkovitým portálem v živé přepážce hangáru jako první, další se zařadili za Randu a jeho družinu.

Postupovali hlouběji do lodi a procházeli při tom z jednoho bublinovitého modulu do druhého. Paluby se pod nimi občas vzdouvaly jako jazyk, který se zvedá k patru úst. Osvětlení se místo od místa lišilo, bioluminescenční přepážky však málokde poskytovaly více než jen slabou záři. Co ovšem sílilo, byl určitý pach ve vzduchu; nebyl sice nepříjemný, ale dráždil dýchací cesty a vyvolával přívaly slz a hlenu. Randa byl od přírody slizký a kluzký, a tak mu tyto podmínky dokonale vyhovovaly.

Chinekal průvod zastavil v páchnoucím břiše lodi a nasměroval Randovu pozornost ke škvíře v blanité přepážce, skrz kterou se naskýtal výhled do sousedního sálu. Dole pod nimi, uprostřed kruhovité nádrže s hustou tekutinou, plaval jakýsi živočich s chapadly, kterého mohli stvořit jedině Yuuzhan Vongové. V nádrži se kromě tvora nacházelo několik desítek zajatců; některým sahala tekutina po kolena, jiným až po ramena, a všichni o to stvoření zjevně pečovali. Tvor na oplátku hladil chapadly několik zajatců. Jeden lidský muž byl dvěma tenkými chapadly zcela ovinut.

Randovi vytanula na mysli vzpomínka na jisté členy klanu Desilijic, kteří k sobě s oblibou připoutávali pomocí řetězů tanečnice nebo služebné. Očima znovu zalétl ke zcela ovinutému člověku. Když mu pohled sklouzl na několik bytostí v mužově těsné blízkosti, Randa se vzrušeně otočil ke svému twi’leckému majordomovi.

„To jsou Rynové?“ zeptal se a jednou pahýlovitou rukou na ně ukázal.

Twi’lek si je změřil a přikývl. „Myslím, že jsou to Rynové, Excelence.“

Chinekal jejich slovní výměnu sledoval a požádal o překlad. „Něco vás zaujalo, mladý Hutte?“

„To vskutku ano, veliteli,“ odpověděl Randa. „Podařilo se vám zajmout poměrně vzácné exempláře.“

„Které z nich máte na mysli?“

„Vidíte toho člověka, o něhož jeví vaše stvoření takový zájem?“

Chinekal se zahleděl dolů na yammoska a jeho nedobrovolné pečovatele. „Jmenuje se Keyn.“

„Ti nosatí dvounožci vedle něj a naproti němu,“ upřesňoval Randa. „A tamhle, u vedlejšího chapadla. Jsou to Rynové – zábavné bytosti, kterých si Huttové velice cení, ačkoli jiné druhy jimi často pohrdají.“

„Proč si jich ceníte?“

„Jsou vyhlášenými tanečníky a zpěváky, ale největší nadání mají pro předpovídání budoucnosti.“

Chinekal si počkal na překlad a pak se otočil k Moorshovi. „Věděl jste o tom?“

„Nevěděl, veliteli,“ odvětil kněz.

Chinekal upřel zrak na Randu. „Tak oni věští, říkáte?“

„A velice spolehlivě.“

„Jakou technikou?“

„Rozličnými způsoby. Slyšel jsem, že dokáží vyčíst budoucnost z vrásek na dlani, hrbolů na hlavě a barvy očí. Někdy používají balíček hracích karet, které prý sami vynalezli.“

„Říkáte, že jste to slyšel,“ poznamenal Chinekal. „Takže jste s nimi neměl přímou zkušenost?“

„Bohužel nikoli,“ usmál se Randa. „Ale možná byste byl ochoten dočasně jim ulevit od jejich podivných povinností a posoudit je sám? Vaše stvoření o ně stejně jeví pramalý zájem.“

„Přiznám se, že jsem na ně zvědavý,“ odpověděl Moorsh Chinekalovi na tázavý pohled.

Chinekal kývl a otočil se k veliteli stráží. „Odveďte těch šest Rynů do kajuty mladého Hutta.“

Kapitola

11

Leia stála na břehu moře, které ji obklopovalo ze tří stran až k obzoru – široširá modrá plocha brázděná bílými chocholy třpytícími se v ranním slunci. Za zády se jí tyčily kamenné věže a impozantní hradby Pevnosti na útesu, letního bytu hapanské královské rodiny a útočiště v dobách krize.

Přitáhla si k tělu dlouhý tmavomodrý plášť, který si oblékla proti chladnému pobřežnímu větru, a znovu se rozhlédla kolem sebe. Očima postupně spočinula na černém břehu omývaném vlnami, majestátní pevnosti a droidovi, který sbíral divoké ostružiny, a o něco blíže také na Olmahkovi a davu návštěvníků, jež sem za úsvitu přivezla dračí jachta, aby se stali svědky souboje mezi Isolderem a Beedem Thanem.

Vergillský archon a jeho sekundanti už stáli na širokém čtverci bujného trávníku, který měl posloužit jako aréna pro duel. Vyzvanou stranou tu byl Thane – veřejně zostuzený Isolderovou neuváženou ranou do tváře – a tak měl právo určit zbraň. Na výběr měl ze široké nabídky od vibročepelí po sportovní blastery. Místo souboje však zvolil Isolder, který strávil předchozí noc v Pevnosti na útesu společně s Teneniel, Tenel Ka, Ta’a Chume, Leiou a nevelkou skupinou poradců a dvořanů.

Přestože určená hodina už se kvapem blížila, Isolder a jeho sekundantka, vysloužilá kapitán Astarta, se dosud nedostavili. Tenel Ka byla tímto prohřeškem proti etiketě zjevně znepokojena a nedokázala ani na chvíli zůstat klidně stát.

Leia přes trávník cítila vzrušení mladé Jedi naprosto zřetelně. Právě tady, u této pevnosti, čelili kdysi Tenel Ka, Jacen, ,Jaina a Chewieho synovec Lowbacca dravým chaluhám a bartokkským zabijákům, aby překazili plány velvyslankyně Yfry na svržení monarchie. Zde se také Tenel nakonec smířila se zmrzačením, které jí nešťastnou náhodou způsobil Jacen, a rozhodla se, že si místo s protézou vystačí s pahýlem – dokonce i při plaveckém závodě.

Vzpomínky na to, co jí Jacen o těch událostech řekl, vystřídaly bezprostřednější obavy. Leia zahlédla, jak Tenel Ka zvedá oči k jedné z cest lemovaných živým plotem, které stoupaly nahoru k pevnosti, a rychlými kroky odchází z trávníku. V místě, kde přírodní stezka ústila na trávník, se vzápětí ukázala Ta’a Chume. Šedivějící kaštanové vlasy jí splývaly zpod vysokého klobouku ve tvaru kužele, k němuž měla připevněný trojúhelník průsvitné bílé látky, který jí halil tvář. Bez ohledu na to, co všechno už Tenel Ka pro hapanskou monarchii udělala, bývalá vládkyně své vnučce nikdy neodpustila, že dala před budoucností královny-matky přednost životu Jediho.

Ta’a Chume sledovala Tenelin demonstrativní odchod, pak se otočila, a když spatřila Leiu, jednou rukou si nadzvedla dlouhé roucho a vykročila přímo k ní.

„Doufám, že jste se dobře vyspala, velvyslankyně,“ oslovila ji, když přistoupila blíž.

„Ráda bych řekla, že ano, ale ve skutečnosti jsem nezamhouřila oko.“

„Ta záležitost se soubojem,“ mávla Ta’a Chume nedbale rukou. „Tím se netrapte.“

Leia se jí zahleděla do zelených očí. „Máte ve svého syna takovou důvěru?“

„Vy snad ne?“

„Viděla jsem prohrát i ty nejlepší, Ta’a Chume.“

Bývalá královna-matka na ni zkoumavě pohlédla. „Není mi jasné, koho máte na mysli. Snad svého otce, poraženého vaším bratrem; anebo mého syna, poraženého pašerákem, ze kterého jste udělala hrdinu.“

Leia jí tu návnadu nespolkla. „Isolder se neměl nechat vyprovokovat.“

„Ale má drahá, copak se mohl zachovat jinak, když vás Thane urazil?“

„Mohl nechat odpovědět mě.“

Ta’a Chume se v koutcích očí utvořily vrásky. „Má drahá Leio, tady na Hapesu se od šlechtičen očekává, že se budou chovat poněkud jinak než jako válečnice. Je tomu tak už od časů vzniku Konsorcia. Dávejte za vinu Lorellským nájezdníkům, že nás postavili na piedestal.“

„Já nejsem hapanská šlechtična, Ta’a Chume. A už jsem si v životě musela vyslechnout horší urážky, než když mě někdo nazve lhářkou.“

„O tom nepochybuji.“

Leia se naježila, ale hned se zase ovládla. „Více než obrana mé cti mi na srdci leží jednota světů Konsorcia.“

Ta’a Chume vzdychla, jako by byla unavená životem. „Beze cti nemůže být jednoty, Leio. A když už mluvíme o hanbě a cti, chtěla jsem se vás zeptat na toho okouzlujícího lotra, kterého máte za manžela. Proč tu není s vámi?“

Leia před pronikavým pohledem Ta’a Chume neuhnula. „Han přispívá k válečnému úsilí svým vlastním způsobem.“

„Jaká zvláštní odpověď.“ Ta’a Chume ztišila hlas, jako by předstírala důvěrnost. „Doufám, že u vás doma nenastaly potíže.“

„Potíže nastaly všude. Proto jsem tady.“

„Ovšem.“ Ta’a Chume chvíli mlčela a pak poznamenala: „Od vašeho příletu na Hapes vám chci říct, že jsem se ve vás mýlila.“ Leia vyčkávala.

„Na rozdíl od dcery dathomirské čarodějnice –“ pohlédla směrem k Tenel – „jste se rozhodla, že se nestanete rytířkou Jedi.“

Leia si musela v duchu připomenout, že mluví se ženou, která nařídila vraždu svého staršího syna a Isolderovy první lásky a jejíž matka nenáviděla rytíře Jedi téměř stejně vášnivě jako Palpatine. Isolderova babička toužila rytíře Jedi vyhladit; chtěla tak zabránit vzkříšení Republiky, kterou považovala za oligarchii ovládanou čaroději a čtenáři myšlenek.

„Tenel Ka si vybrala moudře,“ řekla Leia nakonec, „a váš syn také. Teneniel Djo je pro Isoldera dokonalá partnerka.“

Ta’a Chume zavrtěla hlavou. „Ale kdepak, má drahá. Jejich manželství provázejí problémy. Proslýchá se, že Teneniel Djo se vrátí na Dathomir.“

„Omlouvám se. Netušila jsem –“

„To vy byste byla pro mého syna dokonalá partnerka. Do tohoto souboje se pouští jednak proto, aby mi předvedl, že i muž je schopen činu, a jednak proto, aby vám dokázal, že jeho náklonnost k vám stále trvá. A tudíž – bez ohledu na to, jak ten souboj dopadne – si ve věci spojenectví Konsorcia a Nové republiky proti Yuuzhan Vongům můžete být jista mou plnou podporou.“

Když se dostavili Isolder, Teneniel Djo a Astarta, Leia se ještě nevzpamatovala z šoku, který v ní to doznání vyvolalo.

„Přichází na poslední chvíli,“ poznamenala Ta’a Chume, když uviděla prince. „To je celý on.“

Za princem a královnou-matkou kráčeli poddaní a další svědci, včetně C-3PO, který hned přispěchal k Leie.

„Paní Leio,“ spustil rozčilený droid, „doufal jsem, že se ušetříte pohledu na prince Isoldera při takové přežilé a zjevně marné činnosti, kterou nelze považovat za nic jiného než za prachobyčejné politikaření.“

Leia se na něj zamračila. Vzpomněla si na souboj Corrana Horna s yuuzhanvongským velitelem Shedaem Shaiem na Ithoru. „Celé se to koná kvůli mně, Threepio. Sotva jsem se mohla omluvit.“

„Ale paní,“ naléhal C-3PO, „máte vůbec představu, co se princ Isolder a archon Thane chystají dělat?“

Leia pohlédla na trávník, kde Thaneovi sekundanti a Astarta vysvětlovali pravidla souboje. Archon a princ už si nasazovali masky ježící se senzory a elektrodami, energetické rukavice, pancíř a boty, které se při souboji nosily.

„Mám určitou představu,“ odvětila Leia.

Droid naklonil hlavu na stranu a zamával strnulými pažemi. „Pak byste si měla zakázat to sledovat. Tato forma boje beze zbraně má kořeny v bojovém umění, které vytvořili Lorellští nájezdníci, jejichž hlavní starostí bylo zajímání a převážení zajatkyň. Možná není tak smrtonosná nebo tajemná jako teras kási – technika ‚rukou z oceli’ vyučovaná následovníky Palawy v hvězdokupě Pacanth Reach na Vnějším okraji –, nicméně však –“

Leia ho utišila. „Isolder se živil dva roky jako korzár,“ zašeptala. „Určitě zná pár chvatů.“

„Ale paní,“ řekl C-3PO beznadějně.

Znovu ho umlčela, aby slyšela, co Isolder říká Thaneovi, proti němuž stanul uprostřed trávníku.

„Pokud zvítězíte vy, nejenže očistíte svou čest, ale také získáte právo chlubit se, že jste přemohl prince z Hapesu. Pokud zvítězím já, nezískám nic než právo žádat, abyste se mé dceři a velvyslankyni Organě Solo omluvil za své poznámky.“

Thane se ušklíbl. „Jestli chcete zvýšit sázky, princi Isoldere, stačí říct.“

Isolder strčil pravačku do energetické rukavice a ohnul prsty. „Pokud zvítězím, chci váš slib, že Vergill podpoří Novou republiku.“

Svědkové zalapali po dechu. „To je nepřípustné!“ zakřičel kdosi.

„Ani jeden z vás na to nemá právo!“ dodal další hlas.

Thane o tom návrhu přemýšlel, zatímco protesty pokračovaly. „Máte můj slib,“ řekl archon nakonec. „Za předpokladu, že pokud prohrajete, Hapes Nové republice podporu neposkytne.“

„Děláte ostudu všem našim rodům!“ poznamenala další svědkyně.

Isolder kývl. „Máte můj slib.“

Leie se rozbušilo srdce napětím.

Ta’a Chume stojící vedle ní poznamenala: „O tohle usiloval Thane celou dobu. Kam jde Hapes, tam jde polovina planet Konsorcia.“ Pohlédla na Leiu. „Vidíte, co pro vás můj syn podstupuje?“

Na trávníku zvedl hlavní rozhodčí vysoko nad hlavu rudý šátek a pustil ho na zem. Sotva se třepetající šátek dotkl nejvyšších stébel trávy, souboj začal.

Hapanská tradice žádala, aby duely začínaly s jistou pompou a kratším úvodem. Leia rychle pochopila, že to bylo především proto, aby všichni stačili uzavřít své sázky. Podle toho, co se jí podařilo z okolních rozhovorů zaslechnout – a navzdory tvrzení Ta’a Chume – byl favoritem souboje Thane.

Přestože byl rozčilený, anebo možná právě proto, trval C-3PO na tom, že bude celý zápas komentovat. Olmahk byl naopak jako u vytržení, seděl v podřepu na kraji pečlivě zastřiženého trávníku a poulil oči na Isoldera s Thanem, kteří kroužili kolem sebe a vzájemně se oťukávali pokusnými výpady a kopanci.

Thane byl podobně jako Isolder vysoký a svalnatý, ale ve srovnání s archonovýma mohutnýma nohama a širokými rameny vypadal Isolder hubený a šlachovitý. Thaneovy čím dál odvážnější pohyby dávaly tušit velikou sílu, ale i obratnost, a neostýchal se dát od začátku najevo, v čem je dobrý. Zaútočil na Isoldera kombinací dvojitých a trojitých kopů, ohýbal nohu v koleni a zase ji natahoval, aniž by mezitím položil chodidlo na zem.

A také měl rychlé ruce.

Isolder jeho výpad obratně vykryl, ale sám se útoku zdržel. Zdálo se, že váhá, jakou taktiku použít. Leie bylo přesto jasné, že oba bojovali nejraději nohama. Thaneův styl čerpal z tradičních technik a Isolderův z pěstního šermu obohaceného kopy.

Pravidla čestného souboje byla známa všem přítomným s výjimkou Leiy a Ohnahka. Leia však chápala, že pancíře i masky sloužily dvojímu účelu. Kromě toho, že vycpávky tlumily drtivé údery a elektrošoky rukavic a bot, jejich čidla také zaznamenávala bodované zásahy, které se sčítaly na dálkovém přijímači.

„Strašný pohled,“ poznamenal znepokojeně C-3PO. „Bojím se, že to bude čím dál horší, paní Leio. Soupeři se většinou předem domluví, že se vyvarují nebezpečných úderů, které by mohly způsobit zranění. Princ a archon se toho však zřekli!“

Leia se snažila droida nevnímat. Současně přemáhala nutkavou myšlenku: Nedělej to, Isoldere, z obavy, aby ji princ nezaslechl v Síle a neztratil soustředění. Činy Corrana Horna na Ithoru byly také šlechetné, a přesto nedokázaly planetu zachránit.

Isolder a Thane na sebe několik dlouhých minut dotírali, aniž by kterýkoli z nich zabodoval. Rány, kterými se zasypávali, však přesto zněly jako tlumené výstřely starodávných palebných zbraní. Nezakrytá kůže zrudla a opuchla. Úder Isolderovy pěsti odhodil Thanea přes trávník; kopnutí archonovy nohy vymrštilo prince do vzduchu. Potom oba těsně za sebou bodovali, když Isolder na okamžik odkryl hlavu, ale vzápětí Thaneovi zasadil prudkou ránu do žeber.

Diváci fandili nadšeně, ale zdaleka ne tak hlasitě a krvelačně jako profesionální sázkaři. Teneniel Djo, Tenel Ka a někteří z poradců tlumeně pobrukovali uklidňující popěvky.

Leia držela své obavy na uzdě; říkala si, že to, čeho je svědkem, se nijak neliší od nesčetných cvičných soubojů se světelnými meči, které za ta léta viděla nebo se jich účastnila.

Isolder a Thane se na sebe znovu vrhli. Tentokrát zaútočil jako první Isolder, nejprve levou, potom pravou pěstí. Thane čekal, že po obou výpadech bude následovat obloukový kop pravou nohou, a chystal se ho blokovat. Až pozdě si uvědomil, že to byla lest. Isolder bleskově skrčil nohu pod sebe a znovu ho udeřil pěstí do žeber. Thane se zapotácel a zkřivil tvář bolestí, ale ještě než dopadl na zem, stačil zareagovat kopnutím, kterým překvapeného Isoldera také srazil na záda.

Hlavní rozhodčí pohlédl na dálkový přijímač a oznámil, kolik má který zápasník bodů. Protože výsledek byl nerozhodný – oba udýchaní soupeři měli po dvou bodech – rozhodčí vyhlásil kolo „náhlé smrti“.

„Náhlá smrt?“ zakvílel C-3PO. „Náhlá smrt?“

Bylo zřejmé, že si Thane uvědomuje, jakou na něj v předchozím kole nalíčil Isolder past. Pohyboval se obezřetněji; nikoli z úcty k Isolderově tělesné zdatnosti, nýbrž z ostražitosti před jeho lstivostí.

Isolder si také udržoval odstup a nakonec přinutil Thanea k útoku. Archon provedl klamný výpad, otočil se na patě a vrazil pravé chodidlo Isolderovi do stehna. Isolder se stočil stranou, aby se vyhnul plné síle zásahu; přesto mu však uklouzlo bolestivé heknutí a divákům došlo, že ho Thane málem vyřadil z boje.

Zraněná noha se mu podlomila a klesl na jedno koleno. Zatímco padal, pokusil se pravou ruku vrazit Thaneovi do břicha. Thane jeho výpad očekával, prudce se zastavil a těsně se mu vyhnul. Pak švihl jednou nohou před tělem v půlkruhu dolů. Ten kop měl Isolderovi rozdrtit pravé předloktí a odkrýt jeho trup pro čelní útok. Isolder však stáhl paži včas a překulil se přes rameno do bezpečí. Vyskočil do podřepu a vzápětí se vrhl na Thanea.

Thane uskočil, mával rukama jako větrný mlýn a vykrýval Isolderovy útoky pěstí i nohou. Pak ustoupil stranou a provedl salto na jedné ruce. Pravou nohou vykopl vpřed ve snaze zasáhnout Isoldera do tváře.

Isolder se přikrčil, zkřížil před hlavou svá předloktí a zachytil do nich Thaneovo lýtko. Potom napnul stehenní svaly a prudce se napřímil. Thaneovi se na trávě smekla noha a zřítil se naznak na zem.

Isolder se vrhl za ním; hnal se k němu obloukem, aby ho Thane nemohl kopnout. Jenže Thane se otočil na ramenou a hladce podrazil Isolderovi nohy. Bleskově se zvedli ze země a zasypali se dalším přívalem kopanců a úderů na tělo. Slaný vzduch protínaly mlaskavé zvuky, jak si oba zápasníci střídavě vyráželi dech.

Thaneovo pravé chodidlo zasáhlo Isoldera do pravého předloktí těsně nad okrajem energetické rukavice a Leia si byla jistá, že slyšela prasknout kost. Najednou ji napadlo, že souboj na „náhlou smrt“ může přesně naplnit význam těch slov.

Diváky překvapilo, že ani jeden z bojovníků nezabodoval, a začali skandovat a povzbuzovat ještě hlasitěji. Leia v tom lomozu zaslechla hlas kapitána Astarty, která Isoldera nabádala, aby neztrácel koncentraci. Mlčky nyní stály jen Leia a Ta’a Chume, obě ochromené obavami.

Isolder hbitě uskočil, změnil postoj tak, aby si chránil poraněné předloktí, a zahájil další protiútok. Thaneova obrovitá pěst ho zasáhla do skráně, archon však na oplátku utržil kopnutí do kolene.

Thane zjevně nebyl zvyklý bojovat s rovnocenným soupeřem a Isolder se z toho rozhodl vytěžit maximum. Zas a znovu se mu dařilo odrážet Thaneovo chodidlo svým nadloktím či ramenem, nebo před ním uhýbat hlavou. Zdálo se však, že mu začínají docházet síly. Vyzkoušel už na Thanea všechno, co uměl, a tak znovu zaútočil levou a pak pravou pěstí – předehra pro obloukový kop pravou nohou.

Leie uvázl dech v hrdle. Byl to ten nejprimitivnější gambit ze všech. Thane se musel rozhodnout, jestli Isolder chystá léčku i tentokrát, nebo ne. V konečném důsledku šlo o to, jestli Thane uvěří, že Isolder je takový hlupák, aby vsadil všechno – svou pověst, Thaneův slib, že podpoří Hapes v postupu proti Yuuzhan Vongům, možná dokonce i úctu královské rodiny a Leiy – na stejný trik, který už mu jednou nevyšel.

Thane usoudil, že musí jít o lest, a připravil se blokovat další úder pěstí. Isolder ho nechal uvěřit, že se rozhodl správně – zpozdil načasování a na okamžik vzbudil dojem, že svůj záměr opravdu předstíral – a pak vykopl pravou nohou, jak měl celou dobu v úmyslu.

Ze zvuku nárazu bylo zřejmé, že Isolder zamýšlel kopnout jen s takovou silou, aby ukončil zápas. Prokázal větší sebeovládání, než jaké by na jeho místě projevil Thane. Plesknutí boty do chrániče hlavy se s ozvěnou odrazilo od černých skal, které lemovaly pobřeží. Hlavní rozhodčí zvedl ruku na znamení vítězného bodu těsně předtím, než Thane dopadl na trávník.

Sotva se protivníci poklonili jeden druhému, peníze diváků, kteří vsadili na Thanea, začaly měnit majitele. Vzhledem k tomu, o co šlo v souboji především, byli mnozí svědci vzteky bez sebe a na všech čtyřech stranách trávníku se strhl povyk.

Isolder byl na úspěchy zvyklý, a tak se svým vítězstvím nijak nevychloubal. Dokonce ani objetí ženy a dcery mu na tváři nevyvolalo úsměv. Archon Thane Isolderovi mrzutě poblahopřál k vítězství, Leie však bylo jasné, že příměří mezi Thaneovým a Isolderovým rodem nebude mít dlouhého trvání.

V tuto chvíli na tom ale nezáleželo. Thaneova porážka znamenala přinejmenším jeden další hlas ve prospěch Nové republiky.

Thane a jeho sekundanti začali vyklízet trávník, ale ještě než vykročili na cestu k přístavu, Thane zamířil k Leie.

V duchu se připravila na další slovní útok.

„Velvyslankyně, svou formální omluvu učiním, až se představitelé Konsorcia shromáždí ve věci hlasování o poskytnutí pomoci Nové republice,“ spustil. „Buďte ujištěna, že dostojím svému slibu a podpořím prince Isoldera.“ Bezděčně se zamračil. „Nyní vám chci pouze poblahopřát, že jste Konsorcium postrčila o krok blíže k vojenskému tažení, které nevyhnutelně skončí katastrofou.“

Kapitola

12

Melisma, Gaph a desítka dalších Rynů se brodili po lýtka bahnem, které se vytvořilo po dalším uměle vyvolaném ruanském dešti. Podmínky v táboře 17 se rychle zhoršovaly a nikdo se neusmíval, dokonce ani Gaph, který si obvykle uchovával nezdolný optimismus i za těch nejšerednějších situací.

Dozorci tábora Ryny požádali, aby se dostavili do přípravného sektoru, ačkoli jim zatím nikdo neoznámil proč. Přípravný sektor byl nápodobou civilizace, jak si ji představovaly světy Jádra, a fungoval coby výcvikové a učební středisko pro ty uprchlíky, které čekala cesta do srdce Nové republiky.

Společnost Salliche Ag se pokusila nahnat co nejvíce uprchlíků na Ruan; množství jiných světů a korporací však mělo s vykořeněnými národy z Vnějšího a Středního okraje podobné zaměstnavatelské plány. Optické koncerny hledaly bystrozraké druhy; akustické koncerny naopak druhy s mimořádným rozsahem sluchu. Některé společnosti měly zájem pouze o mohutně stavěné bytosti s velkou hrubou sílou. Většina uprchlíků však v Koloniích – natož v Jádře – ještě nikdy nežila, a proto bylo zapotřebí vzdělávacích seminářů, které měly kulturně zaostalé jedince připravit pro jejich nový život.

Melisma a ostatní se plahočili kolem strohých budov a pavilonů, kde Dugové a Ruuriani dostávali lekce z basiku. Další stavby byly vyhrazeny výchovným kurzům, jejichž tématem byly komunikace s droidy, počítači a virtuálními formami života, jízda v turbovýtazích, přepravních šachtách a na pohyblivých pásech, zacházení s bactou, durapapírem a flimsiplastem, používání komlinků, holoprojektorů a přizpůsobivých křesel, společenské chování v restauracích, divadlech a jiných veřejných institucích a úslužnost v přítomnosti bohatých, mocných a politicky vlivných osob.

Skupinku Rynů poslali do budovy 58. Byla prázdná až na pár rozviklaných stolů a židlí a osamocenou lidskou ženu. Když Ryny uviděla, málem jí vypadly oči z důlků. Pohlédla na displej datapadu, který měla pověšený na krku, uklidnila se a požádala je, aby se posadili.

Melisma a ostatní si raději sedli na zem. Ženě to podkopalo duševní rovnováhu, která byla očividně stejně chatrná jako nábytek, a opět se obrátila k datapadu pro radu.

„Požádali jsme vás, abyste se sem dostavili,“ promluvila v basiku, „protože se naskytla příležitost přepravit vás na Esseles a okamžitě po příletu vás zaměstnat.“

Melisma se v čirém překvapení otočila ke Gaphovi, jehož optimismus byl náhle zpět.

„Je to poněkud zvláštní práce, ale protože se jedná o jedinou nabídku zaměstnání určenou výslovně pro váš druh, jsem si jistá, že ji zvážíte.“

Významně si odkašlala. „V podstatě byste přebývali v jakémsi živém muzeu, ve kterém žijí bok po boku rozličné bytosti a zvídavým badatelům či obyčejným zvědavcům předvádějí všelijaké rozmanité vlastnosti, které jsou pro jejich druh typické.“

Rynové dlouhou chvíli mlčeli. Potom se Gaph zeptal: „Co přesně by se od nás žádalo?“

„Pouze abyste byli sami sebou,“ zvýšila žena neúmyslně hlas.

Gaph se přestal usmívat. Pohlédl na Melismu a potom zpátky na ženu. „Čili by to bylo stejné jako tady – až na to, že tam by nás ve dne v noci očumovaly tisíce návštěvníků.“

„Pozorovaly,“ upřesnila žena. „Neočumovaly.“

Melisma zděšeně zavrtěla hlavou. „Je mi líto, ale musíme tu nabídku odmítnout,“ řekla za všechny.

Žena se chvíli hryzala do spodního rtu, potom přešla ke dveřím a ujistila se, že za nimi nikdo není. Když se znovu otočila k Rynům, šelmovsky na ně zamrkala a nasadila spiklenecký tón.

„Neměla bych vám to říkat, ale Salliche Ag je připraven zaměstnat vás přímo tady na Ruanu.“ Na okamžik se odmlčela, aby jim dala čas její slova pochopit. „Jsem si jistá, že někteří z vás už mají se zemědělskými světy zkušenosti a že byste si na práci i prostředí snadno zvykli. Salliche Ag by od vás na oplátku žádal pouze podepsání smlouvy, že na planetě zůstanete alespoň po dobu příštích tří standardních let.“

„Kolik ta práce sype?“ zeptal se Gaph s předstíraným zájmem.

„Salliche Ag vám zajistí jídlo i přístřeší a náklady odečte z vašeho výdělku. Se zbytkem budete samozřejmě moct nakládat, jak se vám zlíbí. Společnost nicméně své zaměstnance od přijímání kreditů odrazuje – z obavy, aby ty peníze… nepromrhali nebo neprohráli. To poslední, co Salliche Ag chce, jsou zaměstnanci, kterým přerostly výlohy přes hlavu a nemají jinou možnost, než si své dluhy odpracovat.“

Gaph se s hraným nadšením plácnul do stehna. „Tak tomu říkám lákavá nabídka!“

Když se všichni přestali smát, Melisma řekla: „Nemáme zájem.“

Žena si založila paže na prsou. „Budete o té nabídce alespoň uvažovat? Jsem si jistá, že v tomto táboře nechcete zůstat déle, než je nezbytně nutné.“

Když o chvíli později vyšli Rynové z budovy, ženina nepřímá výhrůžka ještě doznívala Melismě v uších. Nevěděla, jestli se má zlobit, bát, nebo obojí. Věštění budoucnosti zatím Rýnům vynášelo dostatek kreditů na nákup solidních potravin; obchody už však začínaly váznout. Bez kreditů se z tábora rychle stane vězení, kterým měl od začátku být, a nakonec budou Melisma a ostatní nuceni nabídku Salliche Agu přijmout.

Myslela si, že už ani nemůže být sklíčenější, dokud se ovšem nevrátili do „Města Rynů“ a nezjistili, že tam na ně čekají dva lidští muži – nepochybně proto, aby jim znovu připomněli beznadějnou situaci a zopakovali, jak nekonečně moudré by bylo upsat se Salliche Agu.

Na těch dvou však bylo něco, co ji zarazilo. Především byli příliš ošuntělí, dokonce i na zástupce Salliche Agu. Ten vyšší byl hubený a vousatý a dlouhé prsty měl ušpiněné od ťbacu. Na sobě měl pracovní oblek, který mu byl o číslo menší, a boty, které by se hodily spíš pro práci v kosmoportu než v kanceláři. Druhý muž byl podobně zanedbaný, měl špínu za nehty a umouněné čelo. Nemyté černé vlasy mu spadaly do bledé špičaté tváře a splývaly na ramena.

„Ruan je sice svěží a úrodný, ale pokud chcete být někde jinde, je z něj vězení jako každé jiné,“ řekl ten vysoký Gaphovi, když Rynové přišli blíž.

„Ale z každého vězení vedou tajné východy,“ zahlaholil druhý muž, „dokonce i z Ruanu.“

Gaph se na ně přívětivě usmál. „Ano, a na každé z těch tajných cest se platí mýtné, na které nemáme.“

Dlouhán se zřejmě rozhodl považovat tu odpověď za dobré znamení. „Ale pořád si to mýtné můžete vydělat.“

Gaph pokynul mužům k několika židlím, které mezitím přitáhl R’Vanna. Současně někoho požádal, ať přinese čaj a jídlo.

„Jsme zástupci koncernu, který poskytuje soukromou přepravu na jiné planety,“ vysvětloval Dlouhán.

„Za tisíce kreditů za pasažéra,“ řekl Gaph.

Muž přikývl. „Věřte tomu nebo ne, jsou tady i takoví, kteří by mohli zaplatit ještě mnohem víc.“

„Potíž je v tom,“ chopil se slova menší muž, „že nemají oficiální povolenky k odletu. Za běžných okolností by si za kredity koupili i doklady, ale Salliche Ag jim to ztěžuje – má totiž své důvody, proč chce všechny držet na planetě.“

R’Vanna si povzdechl. „O těch důvodech dobře víme.“

„Je to asi takhle,“ řekl první muž. „Obchodní koncern, který zastupujeme, má oficiální oprávnění k přepravě platících klientů na Abregadorae, které přijímá emigranty.“

„Abregadorae,“ mlaskl potěšeně R’Vanna. „Mnohem veselejší alternativa než kterýkoli ze světů Jádra. Planeta neomezených možností.“

Dlouhán přikývl. „Žádné tábory, žádné pracovní smlouvy, žádné dodatky pod čarou drobným písmem. Všichni dostanou šanci na nový život. Ale pokud nebudeme moct ukázat jména našich klientů na oficiálních povolenkách k odletu, z Ruanu je nedostanou ani všechny kredity ve vesmíru.“

Gaph o tom chvíli přemítal. „Takže potřebujete dobrého hackera, který by ta jména vložil do databáze.“

Prcek zavrtěl hlavou. „Salliche Ag se má před hackery na pozoru. Všechno musí být na durapapíru s oficiální pečetí.“

Gaph a R’Vanna si vyměnili vědoucí pohledy. „Pokračujte,“ řekl Gaph.

Lidé se na sebe také podívali. „Není žádným tajemstvím, že vy Rynové jste zkušení padělatelé povolenek a podobných dokladů,“ řekl Dlouhán.

„Jako třeba těch, které jste zfalšovali, když jste kdysi dávno emigrovali do Korporačního sektoru,“ dodal Prcek.

„To jsou nepodložené zvěsti,“ řekl R’Vanna.

Dlouhán se usmál. „Ale i tak…“

Gaph ho přerušil. „Máte ukázku té pečeti, kterou chcete zkopírovat?“

Prcek otevřel kufřík a podal Gaphovi čtvercový list durapapíru s propracovanou oficiální pečetí. „Tohle pochází přímo z Coruscantu. Každý list smí obsahovat nanejvýš sto jmen, takže jich budeme potřebovat pět.“

Gaph a R’Vanna se chvíli radili. „Tahle pečeť i rukopis jsou záměrně starobylé,“ řekl Gaph nakonec. „Budeme potřebovat patřičné nástroje, plus inkoust a psací potřeby.“

Dlouhán pokrčil rameny. „Dostanete je.“

„Co z toho budeme mít my?“ zeptala se Melisma dřív, než to stačil udělat někdo jiný.

Vysoký muž znovu pokrčil rameny. „To záleží jenom na vás. Oblečení, jídlo, nábytek – cokoli si řeknete.“

Upřela na něj zrak. „Co takhle odvoz z Ruanu?“

Oba muži na sebe znovu pohlédli. „Kolik vás je?“ zeptal se ten první.

„Třicet sedm – včetně jednoho nemluvněte.“

Dlouhán se nad tím zamyslel a pomalu pokýval hlavou. „Snad bychom to mohli zařídit.“

„Ale jenom na Abregadorae, aby bylo jasno,“ dodal jeho parťák. „Nikam jinam.“

Gaph pohlédl na Melismu, R’Vannu a některé z ostatních. „Abregadorae nám dokonale vyhovuje.“

Dlouhán si založil ruce na prsou. „Domluvíme se tedy takhle: obstaráme vám všechno, co budete k padělání povolenek potřebovat. Pokud usoudíme, že ty povolenky obstojí před Salliche Agem a správou kosmoportu tady na Ruanu, dostaneme vás odsud.“

*

„Já být Plaan,“ představil se weequayský náčelník tholatinské bezpečnosti, když se připojil k Dromovi a Hanovi v předním sále Falconu.

Plaan si zahákl palce velkých rukou za široký opasek s pistolemi, který mu stahoval prošívanou, po kolena dlouhou tuniku v barvě písečných pustin Sriluuru. Z vysušené vrásčité tváře mu vyčníval široký nos a na kostěném plátu ve tvaru mandle, který mu vyztužoval lebku od nadočnicových oblouků až ke krku, už byly vidět stařecké skvrny. Zapadlé oči mu dodávaly strašidelného, hrozivého vzezření. Za ním stáli dva nerudní muži v maskovaných bojových kombinézách; jeden choval v náruči nejmodernější blasterovou pušku a druhý dvacet let starý BlasTech E-ll, který kdysi býval oblíbenou zbraní imperiálních stormtrooperů. Půl tuctu dalších lidí a bytostí prohledávalo nejrůznější části lodi. Han jejich tlumeným poznámkám nerozuměl, ale pouhé pomyšlení, že se mu hrabou ve věcech, ho naplnilo hněvem. Musel se přemáhat, aby se do nich nepustil holýma rukama.

„Můj první důstojník Miek,“ řekl Droma a ledabyle mávl rukou k Hanovi.

Plaan kývl. „Líto, že muset prohledat loď, kapitáne Dromo. Poskytnuté kódy vyhovovat. Ale vzhledem k současná situace muset dokonce i my dbát opatrnost.“ Protože náležel mezi bytosti, které nebyly zvyklé komunikovat pomocí slov, nýbrž feromonů, vyjadřoval se úsečně a s těžkým přízvukem.

Cesta na Tholatin byla s rozhašeným hyperpohonem dlouhá a pomalá. Tholatin byla neobydlená planeta – až na hlubokou, téměř nezjistitelnou průrvu, kterou odedávna využívali pašeráci. Falcon – který letěl pod jménem Sunlight Franchise – nasměrovali do přistávací zóny na dně zalesněné rokliny. Kotviště a opravárenský dok se nacházely pod skalním převisem na úpatí strmého útesu. Hana na jednu stranu povzbudilo, že staré přístupové kódy ještě platily, ale vzezření zaparkovaných lodí mu dělalo starosti. Vypadaly totiž, jako by byly poskládané z kusů různých jiných plavidel.

„Už někdy být v Ezauově brázdě?“ zeptal se zčistajasna Plaan a se zájmem si Hana prohlížel. „Jo, ale už je to dávno.“

„Kdo tehdy velet?“

Han se poškrábal ve vousech, jako by usilovně pátral v paměti. „No, jednak tu byl Bracha e’Naso. A zprostředkovatel informací jménem Formyaj – Yao, pokud si vzpomínám.“

Plaan přikývl. „Dávno pryč, stejně jako všichni ostatní z ten čas. Odletět, když Yuuzhan Vong proniknout do huttský prostor.“ Pohlédl na Dromu. „Kde získány ty kódy, kapitáne?“

„Dal nám je přítel na Nar Shaddaa,“ řekl Droma v souladu s Hanovými pokyny. „Člověk jménem Shug Ninx.“

Plaan znovu přikývl. „Ninx nám známý. Vy tedy přiletět z Nar Shaddaa?“

Droma už otvíral ústa, aby potvrdil, že přiletěli z huttského prostoru, když vtom z půlkruhové chodby na pravoboku zazněl hluboký hlas. „Plaane, pojď se mrknout na tohle.“

Han a Droma následovali náčelníka bezpečnosti do chodby. V místě, kde z chodby odbočoval koridor do kokpitu, objevili dva lidští členové pátracího týmu odklápěcí panely, pod nimiž se nacházely tajné prostory, které Han kdysi používal k pašování – připadalo mu, že to bylo v minulém životě. Oba slídilové byli vyzáblí stejně jako Plaan a vzezřením připomínali spíše žoldáky nebo piráty než pašeráky, což souhlasilo s různorodými loděmi – „ošklivkami“ – které Han viděl zaparkované pod útesem.

Plaan se pobaveně zazubil. „Pašeráci?“

„Čas od času,“ odpověděl Droma.

„Na volné noze, nebo pro Hutty?“

„Jsme nezávislí dodavatelé.“

Plaan si odfrkl. „Dnes být lepší způsoby, jak vydělat kredity. Dokonce i Huttové muset dávat pozor. Když Boss Bunji vyhnaný z Kolo štěstěny, na Ord Mantell ani tolik glitterstimu, co by vejít do rohu banthy.“

Sotva to dořekl, ze spuštěné přistávací rampy vstoupil do chodby malý muž v obleku mechanika. „Vypadá to, že vaše loď nedávno zažila pořádnou akci,“ řekl Dromovi. „Ten, kdo po vás šel, vám zničil anodování.“

Droma odpověděl Plaanovi na tázavý pohled. „Narazili jsme na yuuzhanvongskou hlídku. Naštěstí jsme vyvázli celkem lacino – s poškozeným energetickým konvertorem a hyperpohonem.“

Mechanik semkl rty, rozhlédl se a kývl. „Není to nejmladší loď, ale myslím, že potřebné součásti seženeme.“

Zdálo se, že Plaan se trochu uvolnil. „Vy by nemuset bát hlídek Yuuzhan Vong, kdyby vy znát správné lidi,“ pronesl, když kráčel za Dromou a Hanem zpátky do přední části lodě.

Droma pohlédl na Hana a pak řekl: „Znát správné lidi? V tom jsme nikdy nebyli nijak zvlášť dobří.“

Náčelník bezpečnosti se krátce zasmál. „Vaše štěstí možná brzy změnit.“ Zamířil ke vstupu do polokruhovité chodby na levoboku a potom se vydal do přilehlého údržbářského výklenku. „Kolik cestujících tahle škatule uvézt?“ zeptal se, aniž by se otočil.

„Je menší, než vypadá,“ odpověděl Han a udělal několik kroků k Plaanovi. „V podpalubí je prostor sotva pro lezení po čtyřech. I kdybysme sem cestující naskládali jako prstorybky, filtry vzduchu a zásoba kyslíku by nestačily víc jak pro padesát – a to jenom na pár hodin.“

„Proč se ptáte?“ ozval se Droma.

Plaan se otočil a zamířil nazpět do sálu. „Mnoho tady v Ezauově brázdě dělat smluvní práce pro zaměstnavatele, co mít přímý kontakt na Yuuzhan Vong.“

Han na Plaana upřel pohled. „Jo, pár našich přátel taky dělalo pro chlapa, co tvrdil, že má přímej kontakt na Yuuzhan Vongy. Ale když došlo na lámání chleba, vůbec mu to nepomohlo. Slyšel jste o Mírový brigádě?“

Plaan pomalu přikývl. „Parta Recka Deshe.“

„Stejnej zaměstnavatel?“

„Stejnej,“ potvrdil Plaan. „Ale s činnosti, co dřív dělat Mírová brigáda, my nechtít mít nic společného. Moc riskantní. Naše specialita být relokace.“

„Relokace,“ opakoval Han.

„Soukromá přeprava pro uprchlíci, co toužit uniknout z republikové tábory.“

Han podezřívavě přimhouřil oči. „Podle toho, kolik si za svý služby účtujete, jste buď lidumil, nebo vykořisťovatel.“

Plaan se zasmál. „Protože my dostat velké bonusy od druhý konec, cestující platit pouze malé částky.“

„Takže lidumil je ten bezejmenný zaměstnavatel?“ hádal Droma.

„Aby my vydělat bonusy, zaměstnavatel požadovat, aby dodat uprchlíci na určité světy – světy, které pak stát cílem Yuuzhan Vong.“

Han nebyl mocen slova. „Vy je recyklujete. Uprchlíci zaplatěj za odvoz z jednoho tábora, pak je znova zastihne invaze a skončej v dalším táboře.“ Přemáhal nutkání vrhnout se na Plaana a roztrhnout ho jako hada. „A Yuuzhan Vongům to samozřejmě vyhovuje, protože tím komplikujete život novorepublikovým humanitárním pracovníkům.“

Plaan pokrčil rameny. „Další břemeno pro Nová republika. Ale setrvalý zdroj příjmů pro nás. Mít zájem?“

„Možná ano,“ odpověděl Droma. „Chystáte v nejbližší době něco?“

Plaan si lítostivě povzdechl a naklonil hlavu na stranu. „Škoda že vy nedorazit dřív. Naši lidé brzy odvézt jedna skupina z Ruanu.“

Droma se rozechvěle posadil u strojní konzoly, rozhodnutý nepohlédnout na Hana. „Z Ruanu?“

Han k němu zalétl očima a začal přecházet sem a tam. „Možná se k nim ještě stihneme přidat,“ prohlásil. Znepokojení a obavy se mu z hlasu podařilo vytěsnit jen zčásti. Otočil se k Plaanovi. „Jak rychle nám můžete sehnat součásti, který potřebujeme?“

Kapitola

13

V zatuchlé, špatně osvětlené prostoře, která sloužila jako jídelna a zároveň ubytovna privilegovaných zajatců na lodi s yammoskem, položil Wurth Skidder misku pod výpusť nádrže se živinami, počkal, dokud mu do ní nenakapal pečlivě odměřený příděl, a potom si ji odnesl na své obvyklé místo na palubě. Sedl si se zkříženýma nohama na podlahu a přinutil se jíst.

Stejně jako všechny yuuzhanvongské věci, i miska nepochybně vznikla z nějakého tvora, snad z vejce nějakého obrovského ptáka. Lžíce byla sice z tvrdého exotického dřeva, ale nenesla žádné stopy ručního nebo mechanického obrábění; zdálo se, že tak prostě vyrostla. Dokonce i tlustá, zahrocená nádrž se živinami budila dojem, že je napojena na jakési živé stvoření, které se skrývalo na druhé straně blanité přepážky.

Jak se stalo jejich zvykem, zanedlouho si k němu přisedli Roa a Fasgo. Oba – stejně jako většina ostatních – byli po dlouhých hodinách strávených v nádrži s yammoskem vyčerpaní a promáčení. Na následky yammoskových pokusů proniknout zajatcům do mysli už čtyři vězni zemřeli a více než dvakrát tolik jich upadlo do bezvědomí. Skidder přežil pouze díky tomu, že čerpal ze Síly – jen tolik, aby se udržel při smyslech a zároveň neprozradil, že je Jedi.

Právě se chystal spolknout poslední lžíci, když Roa řekl: „Vida, kdo se nám vrátil.“

Skidder se otočil a podíval se stejným směrem jako viditelně potěšený Roa. Uviděl, jak do síně vstupuje Sapha a pětice ostatních Rynů. Okamžitě vyskočil na nohy, zamával na ně, a zatímco se blížili, zvědavě si je prohlížel. Od chvíle, kdy je Chinekal poslal pryč – muselo to být už několik standardních dní – nebylo po těch šesti ani vidu, ani slechu. Všichni si nad jejich záhadným zmizením lámali hlavu a Skidder se nemohl dočkat, až se dozví, kam je odvedli.

„K Huttovi,“ odpověděla mu Sapha na otázku, když si sedla na podlahu.

Roovi spadla brada. „K Huttovi? Na palubě týhle lodi?“ Sapha pokývala hlavou. „Randa Besadii Diori. Syn Hutta jménem Borga –“

Skidder s další otázkou počkal, dokud tři ze Saphiných společníků neodešli a nepostavili se do řady na jídlo. „Proč je Randa tady?“ zeptal se tiše, ale důrazně.

Sapha na něj chvíli mlčky hleděla. „Připadalo nám, že ho Yuuzhan Vongové zaučují a chystají se mu svěřit přepravu válečných vězňů. Nejspíš k obětem, možná i k jiným účelům.“

„Tak takovouhle dohodu s nimi uzavřeli,“ procedil Skidder skrz zaťaté zuby. „Ale proč vás vzali k Randovi?“

Nevesele se zasmála. „Abychom mu vyložili budoucnost. Nechat si od Rynů věštit byla kdysi oblíbená kratochvíle Huttů – pro ně zábavná, pro nás často smrtelná. Když se předpovědi nesplnily, proroky zabíjeli různými, ale pokaždé strašlivými způsoby. V dětství jsem o tom slýchala vyprávět.“

Skidder se nad tím zamyslel. „Tak Randa vás požádal, abyste mu předpověděli budoucnost,“ vypravil ze sebe nakonec. „Co jste mu řekli?“

Sapha pokrčila rameny. „Neškodné drobnosti, které se dají vykládat různě.“

„Jako třeba?“ zeptal se Roa.

„Nejbližší budoucnost mu přinese matoucí směsici překážek i potěšení. Kvůli závažným událostem, ke kterým došlo v poslední době, má hlavu plnou starostí. Budoucnost závisí na jeho schopnosti jasného myšlení a klidného soustředění…“

Fasgo se s plnými ústy zasmál. „Mně jste kdysi řekli to samý.“

„A Randa vám to spolkl?“ otázal se Skidder.

„Zdálo se, že ano.“ Sapha obsáhla širokým gestem celý sál. „Jsme tu zpátky, a pokud je mi známo, neplánuje se naše okamžitá poprava.“

Skidder zamyšleně přimhouřil oči. „Chce vás vidět znovu?“

Sapha přikývla. „Potom, co si zdřímne. Asi chce zhodnotit, jak jsou naše předpovědi přesné.“

„Byl u toho Chinekal?“

„Poprvé ano. Velitele zaujalo, když jsme Randovi věštili z vrásek na dlani a znamínek na těle. Ale podruhé už ho to začalo nudit. Pochybuju, že tam bude i příště.“

„Prostě tomu Huttovi vychází vstříc,“ domníval se Roa. „Mám takovej pocit, že Yuuzhan Vongové se považujou za bytosti, který budoucnost utvářej a nemaj předem danej osud.“

Skidder se ponořil hluboko do úvah.

Jeden z Rynů se vrátil s miskou potravy pro Saphu, ale ona ji znechuceně odstrčila.

„Každý den to samé a pro každou rasu.“

Fasgo přikývl. „Jedna kaše pro všechny.“ Pohlédl na netknutou mísu, kterou vedle sebe položila Sapha. „Budeš to jíst?“ zeptal se nakonec. „Jen si posluž,“ odvětila.

Hltavě se do její porce pustil a s plnými ústy poznamenal: „Časem si na to zvykneš. Navíc je to jedinej způsob, jak se udržet při síle.“

„Odpovězte mi na jednu otázku,“ pokračovala Sapha. „Yuuzhan Vongové používají místo strojů organickou technologii – nemám pravdu?“

„Pokud vím, tak jo,“ přisvědčil Roa.

„Takže tuhle břečku nepřipravují stroje ani droidi.“

„Moc bych se tomu divil.“

„Já ale neviděla žádné kuchaře, žádné kuchyně. Tak kdo to jídlo připravuje?“

Fasgo přestal jíst, lžíci zdviženou ve vzduchu, a vyměnil si pohled s Roou. „Zvířata,“ oznámil Rynce. „Živočichové.“

Sapha civěla na řídkou šedou kaši. „Tohle uvařili živočichové?“

Roa a Fasgo na sebe znovu pohlédli. „V jistým smyslu,“ řekl diplomaticky Roa.

Sapha se zamračila. „V jakém smyslu?“

Fasgo položil misku na zem. „Hele, už tak ti to jídlo nechutná. Radši bys neměla přemejšlet, odkud se bere nebo jak ho připravujou.“

Sapha se na to přesto chtěla zeptat, když tu se náhle Skidder vytrhl ze zamyšlení.

„Má s sebou Randa doprovod? Tělesné strážce?“

„Několik Rodianů, Aqualishů a Twi’leků,“ přikývla Sapha. „Obvyklou směs.“

„Kolik tělesných strážců?“

Sapha pohlédla na jednoho ze svých příbuzných, který odpověděl: „Deset.“

„V sále s yammoskem je zhruba stejný počet stráží,“ zamumlal Skidder. Odmlčel se a pak upřeně pohlédl na Saphu a ostatní Ryny.

„Dobře mě poslouchejte: až si vás Randa zavolá příště, řeknete mu, že se ho Yuuzhan Vongové chystají zradit. Že ho vlákali na palubu, aby ho velitel Chinekal mohl obětovat.“ Zahleděl se na Saphu. „Rozumíte?“

Sapha a ostatní Rynové se zmateně podívali jeden na druhého. „Ale co když se ta předpověď nenaplní? Budeme kvůli tobě lokat vakuum.“

Skidder zavrtěl hlavou. „Naplní se, protože vnuknu yammoskovi myšlenku, že Randa zradí Chine-kala a se vstupem na palubu souhlasil pouze proto, aby nás osvobodil. Yammosk Chine-kala určitě upozorní. Chinekal možná yammoskovi dokonce přikáže, aby nahlédl Huttovi do mysli.“

Sapha zavrtěla hlavou, jako by si ji chtěla pročistit. „Rynové už sloužili mnoha roztodivným účelům, ale tohle…“

Roa se na Skiddera zamračil. „Hele, Keyne, to stvoření si tě možná oblíbilo, ale to ještě neznamená, že s ním můžeš mluvit, nebo mu dokonce vložit do mozku nějakou myšlenku.“

Skidder se ušklíbl. „Pleteš se. Já už jsem s ním komunikoval.“

Fasgo se začal dusit jídlem. Rukou naznačil, že to Skidder nemá v hlavě v pořádku. „Někdo byl v nádrži moc dlouho,“ zamumlal.

Roa zíral na Skiddera. „Říkáš, žes komunikoval s yammoskem?“

„Pomocí Síly.“

Ticho, které po těch slovech zavládlo, prolomil Fasgo. „Pomocí Síly?“ opakoval s viditelnou nedůvěrou.

„Jsem rytíř Jedi,“ oznámil Skidder způsobem, ve kterém se mu nějak podařilo skloubit skromnost a pýchu. „Mé pravé jméno je Wurth Skidder.“

„Ale ale,“ zasupěl Roa, „tím se vysvětluje spousta věcí.“

„Takže jsem měla pravdu,“ prohlásila Sapha. „Nechal ses zajmout úmyslně.“

Skidder přikývl. „Tehdy jsem ještě nevěděl, že mají na palubě téhle lodi válečného koordinátora. Ale jedno je jisté: převážejí ho na svět, který mají v plánu dobýt a využít jako předsunutou operační základnu. Potřebujeme zjistit, co je to za svět, a najít způsob, jak o tom informovat rytíře Jedi nebo vojenské síly Nové republiky.“

První zareagoval Roa. „Řekněme, že se ti podaří obrátit Chine-kala a toho Hutta proti sobě. Ale jak ti to pomůže k dosažení tvýho cíle?“

Skidder už byl o krok napřed. „Jakmile si získám yammoskovu důvěru, řekne mi, kam máme namířeno.“

„Fajn,“ řekl Roa váhavě.

„Využiju yammoska k ovládnutí dovin basala, který tuhle loď pohání.“ Roa a Sapha na sebe pohlédli. „A pak?“ zeptal se stařec. Skidder na něj upřel zrak. „Vzbouříme se.“

*

Na huttském konzulátu na Coruscantu panoval chaos. Sluhové a desítky najatých dělníků stěhovaly z budovy nepřeberné množství starožitností, suvenýrů a sběratelských předmětů, které Golga nashromáždil během příliš krátkého období ve funkci generálního konzula. Spočíval na pohovce uprostřed prostorné komnaty, na kterou už se naučil myslet jako na svůj domov. Mohl pouze doufat, že galaxie se v brzké budoucnosti vrátí k normálnímu životu a že Borga Všemocná dovolí, aby mohl i nadále sloužit jako vyslanec Nal Hutty v Nové republice. Mezitím se bude muset spokojit s náhradním úkolem. Při představě, že ho Borga pošle do nějaké díry jako byl Sriluur, Kessel nebo – strašné pomyšlení! – Tatooine, ho zamrazilo.

„Opatrně s těmi vodními dýmkami!“ křikl na trojici Gamorreanů, která ty dýmky ukládala do beden. „Některé z nich kdysi patřily samotnému Jabbovi!“

Nechal své zavalité paže poklesnout a v duchu se proklínal, že vodní dýmky nedal na starost raději rodianské části svého personálu. Rodiané však byli v jeho ložnici a balili ještě mnohem osobnější předměty a všichni ostatní měli také plné ruce práce – ničili dokumenty, odnášeli zavazadla na odletovou plošinu a bránili demonstrantům v tom, aby vzali konzulát útokem, o což se zrovna včera večer jedna skupina pokusila.

Nepokoje byly na denním pořádku od chvíle, co HoloNet odvysílal zprávu, že Nal Hutta uzavřela s Yuuzhan Vongy separátní mír a že Huttové přerušují diplomatické styky s Novou republikou. Kdyby Borga uvědomila Golgu předem, mohl konzulát opustit v tichosti. Jenže místo toho se vrchní podlaží starorepublikové Valorumovy věže stalo terčem každého uprchlíka na Coruscantu, a tudíž velice nepříjemným místem pobytu.

Sluhové, diplomati i členové personálu – včetně Golgova chargé ďaffaires – ti všichni práskli do bot. Dodavatelé odmítli přivézt potraviny a další potřebné zásoby. Coruscantská energetická způsobila výpadky proudu a Coruscantská vodárenská snížila přísun vody natolik, že denní koupele v bývalé fontáně přestaly být možné. Počet bombových poplachů přesáhl stovku, ačkoli nebyla objevena žádná výbušná zařízení, a na HoloNetu se rozproudily drby, pomluvy a nařčení Huttů ze všeho možného od zrady až po sabotáž. Mnozí požadovali pozatýkání všech Huttů, další volali po vyhlášení války.

Na vyhlídkovém balkonu sousední věže se shromáždil dav složený z nejrůznějších bytostí, skandoval a žádal odplatu, mával pěstmi ve vzduchu a snažil se upoutat pozornost nekonečného proudu vznášedel obrovskými pestrobarevnými holotransparenty zatracujícími Hutty. Golga zpočátku hlučné zástupy toleroval, ale záhy přikázal zakrýt transpariocelová okna závěsy, aby ho při každém vstupu do komnaty nevítal pohled na demonstranty.

V každém případě z rozzuřených davů brzy nezbude nic víc než nepřijemná vzpomínka. Golga odletí na Nal Huttu a poté za diplomatickými povinnostmi na jiné místo v galaxii. Opět na něj začaly doléhat starosti, že ho Borga pošle na Tatooine, ale tentokrát je přerušil příchod jeho twi’leckého tajemníka.

„Výsosti, novorepubliková senátorka Viqi Shesh žádá o slyšení.“

„Teď?“ zareagoval Golga nevěřícně. „Copak si senátorka Shesh neuvědomuje, že se chystám k odletu?“

„Uvědomuje, Výsosti. Tvrdí však, že je životně důležité, aby si s vámi ještě promluvila. Tvrdí, že pokud jí nedopřejete sluchu, necháte si ujít jedinečnou příležitost.“

„To jistě. Je to senátorka Viqi Shesh z Kuatu?“

„Ano, Výsosti.“

Golga se posměšně zašklebil. „Členka Vládní rady a Bezpečnostní a zpravodajské rady. Mám vám říct předem, o jakou jedinečnou příležitost půjde? Požádá mě, abych sloužil zpravodajské službě Nové republiky jako agent. Slíbí mi štědré odškodné, budu-li její výbor informovat o všem, co se na dvoře Borgy šustne – kdo přichází a odchází, jaké záležitosti se projednávají. Opakovaně zdůrazní, že Yuuzhan Vongové nakonec Hutty zradí a Borga padne. Pak mě rychle ujistí, že Nová republika jednoho dne Yuuzhan Vongy porazí a toho dne se veřejnost dozví, jak jsem k jejich porážce přispěl, a za mou zradu se mi dostane náležité odměny. Možná palác tady na Coruscantu, nebo politická funkce na planetě podle mého výběru.“

Twi’lek počkal, dokud si nebyl jistý, že Golga neskončil. „Mám jí tedy oznámit, že Vaše Výsost nemá zájem s ní mluvit?“

Golga zamžikal a olízl si rty tlustým, špičatým jazykem. Když své nejniternější úvahy vyslovil nahlas, jako by náhle získaly na hodnověrnosti. Nasadil výraz nekonečné trpělivosti a pokynul maličkýma rukama.

„Ne. Uveďte ji. Ale dejte jí najevo, že mám naspěch.“

Twi’lek se elegantně uklonil a odešel z komnaty. Když se vzápětí vrátil, doprovázela ho půvabná tmavovlasá lidská žena, na které dokonce i strohé senátorské roucho vypadalo jako večerní šaty. Golga byl Besadii, ale v žilách mu kolovalo větší než jen malé množství desilijické krve, čímž se vysvětlovalo jeho jisté zalíbení v lidských samicích. Když Viqi Shesh sledoval, představoval si, jak pro něj senátorka tančí nebo ho krmí šťavnatými kousky živého jídla. Ještě více než její krása překvapovala Golgu skutečnost, že přišla docela sama – bez ochranky i bez tlumočníka.

Golga se vztyčil na pohovce a pokynul senátorce, aby se usadila do nejbližšího pohodlného křesla. „Nikdy se nesmí říkat,“ začal v basiku, když jeho tajemník odešel, „že Golga Besadii Fir je z těch, kdo si nechají ujít jedinečnou příležitost.“

Shesh se chladně usmála. „To ráda slyším, konzule Golgo. Tím se všechno zjednodušuje.“ Golga si olízl rty.

„Jak možná víte, nedávno vyšla na světlo informace, že Yuuzhan Vongové hodlají napadnout Tynnu.“

„Tynnu? O tom nic nevím.“

„Jistým osobám připadalo divné, že dodávky koření na Tynnu ustaly, a upozornily na tuto skutečnost zpravodajskou službu Nové republiky. Vzhledem ke spojenectví Huttů s nepřítelem si někteří členové rozvědky začali klást otázku, zda pozastavení dodávek není ve skutečnosti tajná zpráva od Borgy – způsob, jak odhalit záměry Yuuzhan Vongů, aniž by toho řekla příliš mnoho.“

Golga se pokoušel přebrat si v hlavě, co právě slyšel. „Očividně toho v této věci víte víc než já, senátorko. Rozhodně ode mě ale nemůžete očekávat, že budu mluvit za Borgu.“

„Jste její vyslanec. Nebo snad ne?“

„Ano, ale –“

„Neobtěžujte se tedy za Borgu mluvit. Jednoduše poslouchejte – jako by poslouchala ona.“

Pro Golgu to byla urážka. Pocítil nutkání nechat Shesh z komnaty vyvést, ale pak si to rozmyslel. „Poslouchám, senátorko – jako by poslouchala Borga.“

Shesh se usmála přívětivěji. „Pokud se ukáže, že informace o Tynně byly pravdivé, nevyhnutelně se nabízí otázka, zda přerušení dodávek na Bothawui a Corellii nemůže signalizovat ohrožení také těchto soustav. Anebo –“ zvedla pěstěný ukazovák – „jestli Yuuzhan Vongové pouze chtějí, abychom si to mysleli, zatímco plánují útok někde úplně jinde.“

Chvíli ho o tom nechala přemýšlet a pak pokračovala. „Potíž je v tom, že Senát a Obranné síly jsou v této záležitosti velice nejednotné. Flotily Nové republiky jsou široce rozptýlené, aby chránily světy Jádra, a je třeba urychleně dospět k rozhodnutí, zda poslat, či neposlat na Bothawui nebo Corellii další lodě.“

Golga se zasmál. „Senátorko, já nemám nejmenší představu, co Yuuzhan Vongové plánují udělat příště. A kromě toho je absurdní předpokládat, že o svých plánech uvědomili Borgu.“

Shesh si přehodila nohu přes nohu a naklonila se blíž. „Můžete mě o tom ujistit?“

„Mohu. Všichni připisují tomuto takzvanému spojenectví nepřiměřeně velký význam. Borga a klanoví vůdci z Velerady se chtěli za každou cenu vyhnout válce. Proto bylo nutné poskytnout Yuuzhan Vongům přístup na jisté planety v našem prostoru – nevýznamné planety –, které hodlají přeměnit nebo na nich těžit suroviny. Jistě, je to určitá forma napomáhání nepříteli, ale kdybychom se rozhodli vytáhnout do války, konečný výsledek by byl stejný. Jsme mocní, ale ne tak mocní jako nepřítel.“

„Huttům se podařilo udržet si od těla i Impérium,“ podotkla Shesh. „Zdržením Yuuzhan Vongů byste nám opravdu pomohli.“

„Netvrdím, že ne. Naše společnost by však byla zničena. Vždycky jsme si chtěli hledět svého, senátorko. Nikdy jsme se nepokusili narušit prostor Nové republiky – tedy s výjimkou té politováníhodné epizody s Durgou. Ale kdykoli jindy Huttům stačilo obchodovat s kořením a oddávat se jídlu, pití, hudbě a tanci. Nejsme válečníci, senátorko, a tím méně diktátoři.“

Shesh zamyšleně přimhouřila oči. „Takže vy pouze chráníte, co je vaše. Ve skutečnosti jste se nestali spojenci Yuuzhan Vongů.“

„Přesně tak.“

„A co když Yuuzhan Vongové Novou republiku porazí?“

„Mohu-li mluvit otevřeně, budeme žít stejně jako doposud. Možná trochu chudší, nebude-li už komu prodávat koření, anebo bohatší, bude-li se koření prodávat ještě lépe než teď.“

„Zbídačeným, poraženým masám,“ zasmála se krátce Shesh.

Protože její poznámka nepotřebovala odpověď, Golga nic neříkal.

„Chci, abyste Borze doručil vzkaz, konzule. Řekněte jí, že ačkoli má Nová republika flotily rozmístěné jinde, ze všeho nejvíce by si přála, aby Yuuzhan Vongové zaútočili na Corellii. Má v rukávu překvapení – velkou lesklou hračku, která by vašim novým vládcům mohla způsobit pořádné potíže. Ale také jí řekněte, že tyto informace mají odčinit dřívější pochybení. Borga nebude chápat, o co jde, ale najdou se takoví, kteří pochopí.“

Golga na ni jenom zíral. „Kdybych nevěděl, že to tak není,“ řekl nakonec, „byl bych v pokušení předpokládat, že mi dáváte informace, které by měly pro Yuuzhan Vongy obrovskou cenu.“

Shesh pokrčila rameny. „Myslete si, co chcete.“

„Ale jak mám vědět, že to není pouze dezinformace, která má z Huttů udělat hlupáky?“

Shesh ponechala jeho otázku bez odpovědi.

„Ať už je to jakkoli, senátorko, je to opravdu nečekané.“

Shesh se záhadně usmála. „Kdoví, konzule, jednoho dne budeme možná spolupracovat. Myslím, že jsme vykročili tou správnou nohou.“

Kapitola

14

V noclehárně Města Rynů si oba lidé – Dlouhán a Prcek – prohlíželi dokončené povolenky k odletu. Všech sedmatřicet Rynů se shluklo kolem nich a napětím ani nedýchalo. Vyrobit padělky trvalo téměř čtyři ruanské dny nezákonné práce. Přispěl téměř každý. Gaph vynikal v perokresbě, zatímco R’Vanna exceloval v kaligrafii. Mnohé ženy mísily a nanášely barvy, a dokonce i Melisma přiložila ruku k dílu, zkontrolovala jména cestujících a pečlivě prohlédla jedno písmeno po druhém.

Nyní stála mezi Gaphem a R’Vannou a v náruči chovala Saphino nemluvně, pro změnu tiché jako voda. V zatuchlém vzduchu noclehárny viselo takové napětí, že když Dlouhán konečně prohlásil povolenky za „dokonalé“, bylo to, jako by odpálil ohňostroj.

Všichni úlevně vydechli a roztáhli tváře do širokého úsměvu. Melisma podala dítě jiné ženě a radostně a pevně objala Gapha a pak R’Vannu.

Oba lidé čekali, až se Rynové uklidní. Dlouhán zvedl jeden durapapírový list a uznale na Gapha pohlédl.

„Vidím, že už jste se na seznam taky napsali.“

Gaph teatrálně vypjal hruď. „Protože jsme věděli, že na našem díle nenajdete sebemenší chybičku.“

Dlouhán kývl a podal všechny povolenky Prckovi, který je uložil do otlučeného slitinového kufříku.

„Ještě dnes dopoledne to všechno předložíme Salliche Agu. Den nebo dva budou ten proces protahovat. Ale pokud půjde všechno podle plánu, pozítří byste měli být připravení k odletu. Co vy na to?“

Gaph místo odpovědi zvedl ruce nad hlavu, pomlaskáváním začal udávat rytmus a roztančil se; bokem kroužil po obvodu místnosti a pomalu se při tom otáčel. Vzápětí už všichni tleskali, pomlaskávali a slavili spolu s ním.

Melisma nemohla uvěřit, jaké mají štěstí. Už za dva dny poletí kolem Jádra na Abregadorae!

*

Randa zřejmě odpočinek opravdu potřeboval, neboť o Ryny požádal mnohem později, než čekali. Podle Skidderova odhadu uběhly celé dva standardní dny, než si je Hutt zavolal. Později téhož dne, když Skiddera a ostatní zajatce odvedli do síně s yammoskem, Skidder ke své radosti zjistil, že šestice Rynů už je v nádrži.

Skidder vklouzl do želatinové tekutiny a zaujal přidělené místo u jednoho z chapadel. Významně na Saphu pohlédl, ale neřekl nic.

Sezení začalo jako obvykle. Zajatci se usilovným hlazením a masírováním snažili uvést yammoska do stavu radostného vzrušení a přimět tak jeho prostřednictvím dovin basala, aby poháněl loď rychleji. Ačkoli tato sezení přestávala být náročná psychicky, stále byla vyčerpávající fyzicky, a když Chinekal zpomalil rytmus a nasadil běžné tempo, mnoho zajatců přepadlo přes chapadla, snažilo se popadnout dech a třelo si bolavé ruce, paže, ramena a hrudníky.

Důležité však bylo, že Chine-kala jejich úsilí potěšilo. To znamenalo, že na tomto sezení už pracovní tempo nezvýší.

Když se velitel při obcházení kruhové nádrže dostal do nejvzdálenějšího bodu od Skiddera, pohlédl Jedi úkosem na Saphu a tlumeným hlasem promluvil.

„Byli jste u Randy?“

Neznatelně přikývla. „Právě jsme u něj skončili.“

„Udělali jste, o co jsem vás žádal?“

„Ano, udělali. I když jen neradi.“

„Jak zareagoval?“

„Znepokojeně. Okamžitě nás propustil, nejspíš aby se poradil se svými tělesnými strážci a poradci.“

Skidder s potlačovaným nadšením přimhouřil oči.

Přišel čas promluvit si s yammoskem. Při minulých sezeních čerpal Skidder ze Síly pouze tolik, aby tvorovi umožnil přístup ke svým povrchovým myšlenkám a emocím. Yammoskovi se snadné spojení zalíbilo a zas a znovu se ke Skidderovi vracel. Při každé příležitosti mu ze sebe Skidder ukázal o něco víc, aby o něj yammosk neztratil zájem. Tvor se očividně domníval, že ke Skidderovi promlouvá; nyní musel Jedi ten proud obrátit a oslovit yammoska.

Nezbytnou techniku si v Síle nacvičoval od chvíle, kdy mu Rynové poprvé řekli o svých schůzkách s Huttem. Skidder se ponořil do slabého transu stejně snadno, jako když vklouzl do výživné tekutiny, ve které plaval yammosk.

Jeho cílem bylo vyjádřit pomocí obrazů, že Randa Besadii Diori kuje proti veliteli Chinekalovi pikle. Skidder si během posledních dvou dnů přehrával ty klamavé scény tolikrát, že se před ním odvíjely jako drama na HoloNetu. Chapadlo, které mu téměř něžně ovíjelo ramena, sebou škublo a pak se začalo třást.

Potom ho chapadlo zničehonic sevřelo pevněji. Chapadla, která držela ostatní zajatce, současně sevření uvolnila a plácla do tekutiny s takovou silou, že tekutina vyšplouchla přes okraj na podlahu síně.

Několik zajatců polekaně vykřiklo. Yammoskovo zkroucené tělo ztuhlo. Skidder okamžitě přerušil mentální spojení, přikrčil se a vyprostil se z objetí chapadla. Jenže tím dosáhl jedině toho, že se k němu stvoření začalo otáčet, jako by ho chtělo zpražit pohledem. Skidder, Roa, Sapha a několik dalších měli tolik duchapřítomnosti, že se ponořili do výživné tekutiny; desítku jiných zajatců však yammoskův prudký obrat proti směru hodinových ručiček vyhodil z nádrže. Byl mezi nimi i Fasgo, kterého yammosk odhodil dál než ostatní. Fasgovo zesláblé tělo udeřilo s příšerným zapraštěním do přepážky z korálu yoriku, chvíli na ní viselo a potom pomalu sklouzlo na hrbolatou podlahu.

Když se Skidder vynořil nad hladinu, několik delších chapadel se po něm natáhlo; on však provedl salto a pozadu vyskočil z tekutiny na okraj ochozu. Rozlícený yammosk se vzepjal a poté se zploštil, aby dosáhl na okraj nádrže. Chapadla švihala vzduchem a tloukla do korálového mřížování, ale Skidder před nimi hbitě uhýbal a uskakoval.

Na druhé straně síně propadli Chinekal a stráže naprostému zmatku. Pobíhali kolem nádrže a marně se pokoušeli tvora uklidnit. Prozatím byli přesvědčeni, že Skidder není původcem yammoskova rozčilení, ale obětí.

Jedi udělal přemet z ochozu na podlahu a dopadl na nohy. Stráže mu však nehodlaly dopřát volnost pohybu. Válečníky, kteří se k němu ze všech stran řítili, mohl porazit nebo se jim vyhnout, ale protože neměl kam utéct, záhy usoudil, že nejlepší bude hrát si na zajatce, který zpanikařil a bojí se o život.

Předstíral, že se vzpírá, a několik stráží odhodil stranou, jako by mu zoufalství propůjčilo sílu. Nakonec se však nechal přemoct a přimáčknout k podlaze. Křičel, kvílel a divoce ukazoval na yammoska.

„Pokusil se mě zabít! Chce mě zabít!“

Z válečného koordinátora mezitím vyprchala zuřivost. Pohupoval se na vlnách, které jeho činy vyvolaly. Mnoho zajatců se tisklo k okraji nádrže. Většina těch, které yammosk při prudkém obratu z nádrže vyhodil, se zvedala z podlahy. Byli otřeseni, ale bez vážnějších zranění. Až na Fasga, který ležel bez života v rostoucí kaluži krve.

Dokonce i Chinekal vypadal ostražitě, když se k yammoskovi blížil. Skidder usoudil, že ne všichni váleční koordinátoři se vyvíjejí podle plánu a že přes veškeré genetické inženýrství mohou mít někteří z nich vrozené vady, což byl někdy případ koralskipperů, ale i jiných vzorků yuuzhanvongské organické technologie.

Když yammosk zpozoroval – nebo snad vycítil – velitelův příchod, natáhl k němu dvě chapadla a pak ještě třetí, kterým Chinekalovi ovinul krk. Veliteli se oči v hlavě obrátily v sloup, a kdyby ho nepodpírala chapadla, možná by upadl. Potom zamrkal a znovu nabyl vědomí. Otočil se a vytřeštil oči na Skiddera.

Skidder neměl ponětí, co yammosk sdělil veliteli o Randovi nebo o něm. Slovo, které vylétlo Chinekalovi z úst, však bylo to poslední, které čekal.

„Jedi!“ Velitel se vymanil z yammoskova objetí a vykročil ke Skidderovi. „Jedi!“

Skidder koutkem oka zahlédl, jak Roa a Sapha svěsili poraženecky hlavy.

Chinekal se zastavil před Skidderem. Nevěřícně a zároveň užasle zavrtěl hlavou. „Odvážný čin, Jedi. Skutečně brilantní. Jenže sis neuvědomil, že yammoskové se nemnoží pohlavně, nýbrž dělením. Každý předá své vědění tomu dalšímu.“ Pohlédl na tvora. „Předkové tohoto yammoska měli přímou zkušenost s Jedii.“

Chinekal se otočil zpátky ke Skidderovi a položil mu ruce na ramena. „Buď však pyšný, Jedi, neboť jsi mne velice potěšil. Budeš mým darem pro válečného pána Tsavonga Laha, který jednoho dne přiletí vládnout Coruscantu.“

Kapitola

15

Tempo řízného pochodu, který vítal vrchního velitele Nase Choku na palubě yuuzhanvongské válečné lodi Yammka, udávali válečníci s bubny. Melodii však vyluzoval celý zvěřinec uměle vypěstovaných hmyzích a ptačích stvoření, bzučících, troubících a hvízdajících z nejrůznějších klecí a hradů, které byly rozmístěny v obrovské lodní síni.

Velký sbor villipů prolomil obsidiánovou jednotvárnost přepážky na pravoboku a zobrazil hvězdnaté panorama s kotvící flotilou a také s nedalekým huttským světem známým jako Zbloudilý princ, přetvořeným k pěstování korálu yoriku, villipů a dalších válečných potřeb. K lodím připomínajícím asteroidy, vodní nestvůry a vyleštěné fasetové kabošony přibyl ještě mohutnější a hrozivější exemplář: plochý disk z lesklého černého kamene, z jehož středu vybíhalo půl tuctu spirálních ramen v ponuré nápodobě galaxie, kterou se Yuuzhan Vongové rozhodli dobýt.

Vrchní velitel Choka se společně se svými veliteli a nejvýznamnějšími důstojníky pohyboval na polštářích nadlehčovaných dovin basaly. Každý velitel plul vzduchem v takové výšce, která příslušela jeho postavení. Před nimi se vznášely čtyři menší polštáře, jejichž drobné jezdce zakrývala clona třepetalek – živých tvorů připomínajících čtverce vzorkované látky. Po obou stranách síně stálo pět tisíc válečníků oděných v bojových tunikách a ozbrojených dvojholemi a kufeji.

V sevřeném prostoru mezi skupinou na pravoboku se krčily dvě stovky vězňů z Gyndine. Už byli očištěni a připraveni k obětování. Kostěné výrůstky na hrdle a čelisti jim znemožňovaly vyjádřit svůj strach nahlas.

Za Chokou pochodovali jeho vlastní vojáci. Přesným krokem drtili koberec kaštanově hnědých květin, jejichž vůně – šířená rytmickým tlukotem ptačích křídel – přiměla hmyz ke zpěvu. Bzučení hmyzu střídavě sílilo a sláblo nebo přecházelo do nadpozemských tónů a výšek. Pochod byl tu břeskný a povzbuzující, tu zas ponurý až tesklivý.

Naproti vstupní bráně, na druhém konci vůní přesycené přehlídkové uličky, vyčkával velitel Malik Carr a jeho důstojníci, sabat knězích a stranou také vykonavatel Nom Anor, všichni v celé své tetované a přetvořené kráse.

Když se zástup elitních válečníků přiblížil ke stupínku, bubnování i hmyzí zpěv utichly a Malik Carr vystoupil na okraj vyvýšené plošiny.

„Vítejte, vrchní veliteli Choko,“ zakrákal a jeho zesílený hlas se odrážel od klenutého stropu a tympanických přepážek. „Yammka i všichni, kdo se zde shromáždili, čekají na vaše rozkazy.“

Síň naplnilo hrozivé mručení. Současně se deset tisíc pěstí udeřilo do ramen na pozdrav.

Vrchní velitel Choka, vojenský velitel ze světolodi se spirálními rameny, která nedávno dorazila, se přesunul z polštáře nadlehčovaného dovin basalem do vysokého křesla uprostřed stupínku. Čtyři menší polštáře se seřadily za jeho zády, zatímco kněží, tvárci a ostatní se rozmístili na podlaze kolem něj. Teprve až když se posadili, následoval Malik Carr se svými vojáky jejich příkladu. Válečníci si ovinuli holé paže dvojholemi, poklekli obřadně na jedno koleno a sklonili hlavy na znamení pokory.

Znovu se rozeznělo bzučení a hvízdání, působící nejen na ucho, ale také na tělo. Po pěti hlasitých fanfárách některé hmyzí hlasy utichly; okamžitě je však vystřídaly jiné hlasy, jako by odpovídaly těm prvním. Majestátní kontrapunkt několik okamžiků pokračoval. A potom, když Choka pozvedl hadovitou velitelskou hůl, zavládlo v síni téměř nadpřirozené ticho.

„Přináším pozdravy od válečného pána Tsavonga Laha,“ pronesl melodicky. „Chválí vás za práci, kterou jste odvedli při přípravě cesty, a těší se, až s vámi stane bok po boku v bitvě.“

Chokova nevysoká postava nijak neumenšovala jeho sílu. V pase byl štíhlý, ale zato měl silné, svalnaté nohy. Seděl bez hnutí jako socha ve vyřezávaném křesle z lesklého korálu, zatímco vzduch kolem něj ochlazovali svými obrovskými křídly ptáci s černým peřím. Potetovaná tvář, zploštělý nos a šikmé oči – nad velkými modrými váčky – to vše mu propůjčovalo královské vzezření. S nezdobenou tunikou kontrastoval krvavě rudý velitelský plášť, který mu splýval z ramen. Prsty, zápěstí a nadloktí měl obrostlá pestrobarevnými kroužky. Dlouhé vlasy, černé jako uhel a sčesané z ustupujícího čela, mu sahaly skoro až k pasu.

„I já vám blahopřeji k úspěšné žni,“ pokračoval po chvíli. „Vedli jste si dobře. Vaši zajatci z Obroaskai, Ord Mantellu a Gyndine zpečetí váš úspěch svou krví. Ale ještě než přistoupíme k obětování zajatců a zeptáme se velitele Malika Carra na současný stav invaze, využijeme této příležitosti, abychom některé z vás odměnili za vaši oddanost.“

Velekněz, který Choku doprovázel, povstal a promluvil.

„Děkujeme bohům, že nás dovedli do této země zaslíbené. Nechť ji krev, kterou uroníte, vysvětí a očistí pro příchod nejvyššího vládce Shimrry. Výživnou mízou kolující v našich tělech bohy uctíváme, aby prospívali a dovolili nám i nadále spravovat veškeré jejich stvoření. Vše, co činíme, konáme v nápodobě a úctě k bohům.“

Kněz se otočil k polštářům, které se vznášely za Chokou, a pokynul rukou. Třepetalky vzlétly a odhalily čtyři náboženské sošky, vysoké zhruba jeden metr. Ta první představovala Yun-Yuuzhana, Pána vesmíru. Některé části těla mu chyběly; obětoval je při stvoření nižších bohů a Yuuzhan Vongů. Druhá a třetí soška představovaly Yun-Yammku, Ničitele, a YunHarlu, Zahalenou bohyni. Čtvrtým, a nepochybně nejgrotesknějším božstvem, byla Yun-Shuno, mnohooká patronka „zahanbených“ – těch, jejichž tělo odmítlo živé implantáty, buď kvůli nedostatečné přípravě, nebo přílišné ctižádosti ze strany čekatele.

Nyní povstal Chokův hlavní velitel.

„Podřízený Doshao,“ začal, „za činy na světě zvaném Dantooine. Podřízený Sata’ak, za činy na světě zvaném Ithor. Podřízený Harmae, za činy na světě zvaném Obroaskai. A podřízený Tugorn, jednak za práci při osévání světa zvaného Belkadan, jednak za činy na světě zvaném Gyndine.“ Krátce se odmlčel a pak dodal: „Předstupte a budete povýšeni.“

Zatímco čtyři poddůstojníci stoupali po schodech na stupínek, z výklenků v trůnu se vyrojila čtveřice implantérů. Když se čekatelé seřadili před vrchním velitelem, implantéři přeběhli za ně.

Drobní, šedí a šestinozí implantéři byli blízkými příbuznými tvorů, kteří vkládali do zajatců zárodky mrzačících výrůstků. Podobně jako jejich bratranci byli vybaveni stopkatýma očima a čtveřicí končetin uzpůsobených k rozřezávání tkáně a vkládání zárodečných krystalů do otevřených ran. Jenže zatímco kalcifikátor při tom používal kousky svého vlastního těla, implantér si veškeré prostředky, které byly zapotřebí při rituálu povýšení, nesl s sebou. Každé ze čtyř stvoření, která začala pomalu šplhat po nahých zádech čekatelů, neslo dva zahnuté rohy z korálu dlouhé jako prst.

Implantéři se nejprve usadili podřízeným za krkem, odkud jim dosáhli na obě ramena, a teprve poté se pustili do práce. Ostrými končetinami řízli hluboko do ramenních svalů, až ke kosti, která tvořila část kloubu. Když byly řezy dokončené a akolyti zachytili tekoucí krev do misek, implantéři vložili do ran zahnuté rohy, pomocí pryskyřicovitých výměšků přitavili rohy ke kosti a rány uzavřeli. Mezi chodidly uchazečů se plazili slimákovití ngdinové, vysávali veškerou krev, kterou se akolytům nepodařilo zachytit, a nechávali při tom za sebou klikatou stopu.

Přestože jim těla zalévaly proudy potu a nohy se jim třásly, ani jeden z poddůstojníků nevykřikl, ba ani nezkřivil tvář bolestí. Potěšený jejich srdnatostí pokynul Choka čtyřem ze svých pobočníků, kteří přispěchali s úhledně složenými různobarevnými velitelskými plášti.

Akolyti mezitím odnesli misky s krví veleknězovi. Zatímco velekněz poléval bůžky krví, Chokovi pobočníci rozbalili pláště a pověsili je čekatelům na čerstvě implantované hákovité ostny.

Bubny krátce zavířily, pak utichly.

„Jste povýšeni a přetvořeni,“ prohlásil Choka. „A nyní, když nosíte velitelské pláště, obdržíte své vlastní lodě, stanete se vládci sektorů a dostanete za úkol vzdělávat a dohlížet na obyvatelstvo světů, které tvoří vaše panství.“

„Pro slávu bohů!“ zvolali válečníci i důstojníci.

Nas Choka chvíli sledoval, jak povýšení válečníci sestupují z plošiny, a pak se pootočil k Maliku Carrovi. „Ještě jedna záležitost, než budeme pokračovat, veliteli.“ Pohlédl za Malika Carra na Noma Anora. „Předstupte, vykonavateli.“

Nom Anor – oblečený okázaleji než kdokoli jiný v síni – vstal a kráčel přes plošinu. Když předstoupil před Choku, nepatrně se uklonil. Jako člen kasty správců – třebaže té nejnižší hodnosti – nemusel Chokovi salutovat.

„Jelikož vy a já nepocházíme z téhož řádu, nemám právo vás povýšit. Vězte však, vykonavateli, že kdyby to bylo v mé moci, raději bych vás degradoval než povýšil.“

Noma Anora to zjevně zaskočilo. Neodpověděl, pouze několikrát naprázdno otevřel ústa.

„Vaše činy, vykonavateli, jsme pozorně sledovali a důkladně probírali. Mnozí u Shimrrova dvora jsou toho názoru, že jste sešel z předepsané cesty. Nejprve jste se spolčil s Praetorite Vongy, kteří uvěřili, že mohou sami zahájit invazi tohoto rozsahu a neutrpí přitom tragické následky.“

„Nespolčil jsem se s nimi,“ promluvil Nom Anor, když konečně našel řeč. „Mým úkolem bylo rozvracet Novou republiku tak, jak jsem pokládal za účinné. A přesně to jsem dělal mezi imperiálními moffy, pak také v osarianské soustavě a od té doby – v různém přestrojení – v půltuctu dalších soustav.“

Choka po něm střelil pronikavým pohledem. „Kdo pomohl Praetorite Vongům získat yammoska – a navíc nedokonalého?“

Nom Anor ztěžka polkl. „Možná mi něco uklouzlo –“

„Pomohl jste jim.“

„Jen z určitého úhlu pohledu.“

„Nepokoušejte se z toho vykroutit, vykonavateli. Možná se vám podařilo distancovat se od prefekta Da’Gary a ostatních a vyhnout se tak ceně, kterou oni zaplatili za svou chybu. Nemůžete však popřít, že jste zosnoval plán, který skončil smrtí kněžky Elan, dcery velekněze Jakana – který, a to snad ani nemusím zdůrazňovat, je s vámi velice nespokojen.“

„Neexistuje důkaz, že Elan a její družka Vergere jsou po smrti. A i kdyby existoval, nikdo mi nemůže dávat za vinu, co se jim stalo.“

„Necítíte se tedy provinile, že jste zaměstnal agenty, kteří jednali na vlastní pěst?“

Nom Anor zvýšil hlas. „Mí agenti měli v úmyslu potěšit mě – nás – vrácením Elan. O jejich záměrech jsem se dozvěděl, až když bylo pozdě.“

„Je pravda, že Elan měla za úkol zavraždit množství rytířů Jeedai?“

„Ano.“

„Proč ta posedlost Jeedaii, vykonavateli?“ ztišil Choka zvědavě hlas. „Osobně nejsem vůbec přesvědčen, že mohou naše tažení vážně ohrozit.“

„Hrozbu nepředstavují ani tak Jediové jako spíše Síla – tajemná moc, kterou ztělesňují.“

„Síla není nic víc než idea,“ zahřměl Choka, „a nejlepší způsob, jak ideu uhasit, je nahradit ji nějakou jinou, lepší – jako třeba tou, kterou přinášíme my.“

Nom Anor si povýšeně odfrkl. „Jak pravíte, vrchní veliteli.“

Choka se zamračil. „A nyní se od velitele Malika Carra dozvídám, že jste se zasadil o spojenectví s tvory, kteří obývají tento prostor – s těmi Hutty.“

Nom Anor přimhouřil jediné své skutečné oko. „Huttové jsou nepostradatelnou součástí plánu, který jsme společně s velitelem Malikem Carrem vypracovali, abychom Nové republice uštědřili významnou porážku. Vlastně –“ naklonil hlavu na stranu – „jste dorazil v příhodný okamžik, neboť část tohoto plánu hodláme právě uskutečnit. Pokud byste si přál doprovázet nás do bitvy, mohl byste z první ruky sledovat naši strategii pro dobytí světů Jádra ještě před příletem válečného pána Tsavonga Laha.“

Choka chvíli zvažoval důsledky takového činu, potom zamručel na souhlas. „Poletím s vámi. Ale varuji vás, vykonavateli, před nebezpečím ctižádosti. Je zřejmé, že prahnete po povýšení, ale k postavení konzula nevedou žádné zkratky, natož k funkci prefekta.“ Ukázal přes rameno. „Hledejte radu u Yun-Shuno, vykonavateli. Povýšení je vyhrazeno pouze pro ty, kdo svou ctižádost odhodili při službě bohům. Zdá se, že jednáte ve svém vlastním zájmu, jako by vám šlo ještě o něco jiného.“ Nepatrně se naklonil vpřed. „Anebo vás snad, vykonavateli, tato galaxie a pohanské zvyky jejích obyvatel zkazily?“

Nom Anor opětoval jeho pohled. Na okamžik zalitoval, že si do prázdného očního důlku nedal plaeryin bola schopného plivat jed. „Záleží mi pouze na tom, co může tato galaxie nabídnout Yuuzhan Vongům.“ Podíval se úkosem na Malika Carra. „Se vší úctou, veliteli, náš cíl čeká.“

Malik Carr upřel pohled na Choku a přikývl. „Mluví pravdu.“

Vrchní velitel si založil ruce na prsou. „Přejděme tedy k obětem a podívejme se, co velitel Malik Carr a vykonavatel Nom Anor naplánovali.“ Ukázal na klubko vězňů. „Přiveďte zajatce. Jejich obětováním snad zajistíme vykonavateli Nomu Anorovi tolik potřebné vítězství.“

Kapitola

16

Z ryze objektivního hlediska oplývaly kosmické bitvy divokou krásou, ba přímo dráždivým půvabem. Kdybyste veteránům přikázali mluvit pravdu, každý velitel válečné lodi nebo stíhací pilot by vám to potvrdil. Ti upřímnější by se možná přiznali i k okamžikům vzrušení nebo alespoň chvílím hypnotické fascinace. Laserové výboje a stroboskopické záblesky prchavých explozí stačily k tomu, aby letec dočista ztratil hlavu. Když jste k tomu pohledu přidali vzdálenost, kouzlo ještě stonásobně zesílilo, neboť za ohnivým a soustředěným světlem se prostíral černý samet posetý hvězdami, planetami, měsíci… a loděmi. Těm šlehaly plameny od trysek, na trupu se jim leskla záře hvězd, zásahy je proměňovaly v komety a všechny kroužily a vířily v pomalém pyrotechnickém baletu smrti.

Bitva o Tynnu nebyla žádnou výjimkou.

Nacházet se sto tisíc kilometrů daleko od té modrozelené, mraky zahalené perly bylo jako sedět na horním balkonu v Coruscantské opeře – dokonalý výhled, ale minimum detailů. A stejně jako v opeře, i zde byly k dispozici technologické vymoženosti, které divákovi dokázaly přiblížit akci.

Major Showolter by se o tom své kolegyni z rozvědky Belindi Kalendě možná zmínil; bál se však, aby si jeho slova nevyložila špatně. Nechal si tedy své myšlenky pro sebe a mlčky hleděl mezi dvě ženy za kormidlem průzkumné lodi KDY LightStealth-18, které se nakláněly každá na jednu stranu, aby jemu a Kalendě poskytly nerušený výhled na zkázu Tynny.

Průzkumný LightStealth, šestimístné plavidlo s černočerným jehlicovitým trupem a nadměrně velkými stabilizátory, představoval jeden z nejúspěšnějších pokusů o výrobu stroje, který dokázal skrytě skenovat nepřátelské lodě. Na rozdíl od široké škály plavidel zkonstruovaných za časů Impéria Raithem Sienarem, Imperiální sekcí 19 a Warthanovými čaroději nebyl LightStealth vybaven maskovacím zařízením, měl však neobyčejně tichý chod a dosahoval pozoruhodné rychlosti. Letoun se ježil nízkoprofilovými anténami a byl napěchován výkonnými rušičkami senzorů, hyperkomunikačními vysílači, krystalovými skenery gravitačních pastí a energetickým jádrem, které by se hodilo spíše do bitevní lodi. LightStealth viděl široko daleko na všechny strany a dokázal uletět každému, kdo by ho zvětřil.

Obě pilotky, které sem byly dočasně převeleny z eskadry Černá síla spadající pod zpravodajskou službu, Showoltera ujistily, že LightStealth se dokáže přiblížit na dohled yuuzhanvongské flotily, aniž by ho nepřátelé odhalili. Showolter však nijak netoužil dostat se k bitvě blíž, než bylo nezbytně nutné. V každém případě zde byli pouze jako pozorovatelé.

„Je to strašné,“ řekla zdrceně Kalenda a odvrátila se od úzkých průzorů. „Mám pocit, že už to nevydržím, jenom tady tak sedět a nic nedělat.“

„Kdybychom se Yuuzhan Vongům ukázali, okamžitě by jim bylo jasné, že jsme v jejich strategii objevili chybu,“ podotkl Showolter. Jakmile si uvědomil, že nemohou udělat vůbec nic, přestal přemítat o kráse bitvy a svěsil koutky úst. „Ale máte pravdu, je to strašné.“

Kalenda měla drobnou postavu, tmavou kůži a tak trochu skelný pohled, zatímco Showolter byl podsaditý, bledý a s výraznější tváří, než zpravodajská služba považovala u svých agentů za vhodné. Nedávno úzce spolupracovali na případu yuuzhanvongských dezertérek, který nejenže skončil politickým debaklem kolosálních rozměrů, ale také je oba uvrhl do bactových nádrží.

Showolter se v duchu stále plísnil za to, že se nechal Elan tak snadno zmanipulovat. Yuuzhanvongská kněžka a falešná dezertérka málem obelstila i Hana Sola. Showolter jí nedůvěřoval, ale přesto polevil v obezřetnosti a nakonec se mu nepodařilo Elan dopravit na Coruscant. Často přemítal, co by se stalo, kdyby se mu to podařilo. Padl by za oběť jejímu jedovatému dechu, stejně jako málem Solo? Dosáhla by svého cíle a zavraždila Luka Skywalkera a další rytíře Jedi? Přemítal také o osudu té podivné bytosti, která kněžku doprovázela, bytosti zvané Vergere, jež uprchla v jednom z únikových modulů Millennium Falconu – možná zpátky do nepřátelských rukou, ale možná taky ne.

Kromě Showoltera nesla následky té aféry i Kalenda, neboť panoval názor, že nevědomky prozradila životně důležité podrobnosti informátorovi, který byl – a stále je – členem Senátu nebo Bezpečnostní a zpravodajské rady.

Pošramocená pověst Showoltera a Kalendy zjevně přiměla Talona Karrda, aby je vyhledal. Karrde – patrně spolu s Jedii – objevil pojítko mezi obchodem s kořením a novorepublikovými světy, kterým bezprostředně hrozil yuuzhanvongský útok. To propojení však bylo tak slabé, že by mu nikdo nevěnoval pozornost – nikdo kromě dvou zostuzených důstojníků odhodlaných za každou cenu očistit své jméno.

Protože Showolter a Kalenda věděli, že vysoce postavení členové vojenských sil by jim nedopřáli sluchu, o Karrdovy údaje se podělili pouze s vybranými členy zpravodajské služby. Jeden z těch členů je průběžně informoval o pohybech yuuzhanvongské flotily v huttském prostoru a další o poruchách v S-síti HoloNetu na hyperprostorových trasách mezi huttským prostorem a tynnskou soustavou. Skok několika válečných lodí z huttského prostoru přiměl Showoltera a Kalendu zariskovat a tipnout si, kam má ta flotila namířeno. Potvrzení o poruchách HoloNetu obdrželi už na cestě na Tynnu a dorazili téměř ve stejnou chvíli jako yuuzhanvongské lodě.

Kalenda si pevně objímala tělo pažemi a jako uhranutá zírala na vzdálené záblesky světla. „Co nás to napadlo, Showoltere? Měli jsme o tom aspoň informovat Obranné síly.“

„O tom už jsme přece mluvili,“ poznamenal Showolter kysele. „Neposlouchali by nás. A i kdyby nás vyslechli, označili by ty informace za nepodložené nebo v lepším případě za souhru náhod – zvlášť s ohledem na jejich zdroj.“ Pohlédl přes rameno na pátého pasažéra a jediného civilistu na palubě. „Nic ve zlém, Karrde.“

„To je v pořádku,“ ujistil ho Karrde usazený vzadu. Pohlédl úkosem na Kalendu a dodal: „Připomeňte jí ten hlavní důvod, majore, proč jsme s tím nemohli jít za vojenskými silami.“

Showolter si pohrdavě odfrkl. „Protože kdyby nás admirál Sovv náhodou přece jen vyslechl, mohl by na Tynnu poslat operační svaz.“

Kalenda to zasmušile převracela v hlavě. „A kdyby Yuuzhan Vongové zjistili, že tu na ně čekají novorepublikové lodě, věděli by, že jsme odhalili jejich záměry.“ Pohlédla z průzoru. „Pro záchranu Corellie a Bothawui musí Tynna padnout.“

Showolter významně pokrčil rameny. „A možná i desítky dalších světů.“

Kalenda si povzdechla. „Kdysi jsem na Tynně byla. Je to jedna z nejkrásnějších planet v Expanzním regionu. A Tynnané jsou jeden z nejvzdělanějších a nejpřátelštějších druhů v celé galaxii.“ Otočila se ke Karrdovi. „Prostě se nedokážu smířit s tím, že jsme nenašli způsob, jak vaše informace doložit.“

„Aspoň to rychle skončí,“ poznamenala jedna z pilotek. „Vesmírná obrana Tynny měla jenom nějakých dvě stě stíhaček, a teď už jich zbývá méně než třicet.“

Kalenda přimhouřila oči, jako by je zavírala před bitvou. „Proč se nevzdají? Vždyť je to sebevražda.“ Hořce semkla rty. „Kdyby tak věděli, proč umírají…“

„Nic by se tím nezměnilo,“ podotkl Karrde, který se postavil k průzoru vedle ní. „Kdybyste si měla vybrat, jestli budete bojovat do posledního dechu, nebo se necháte zajmout a obětovat, co byste udělala?“

Zatímco o tom Kalenda dumala, Showolter studoval obrazovku identifikátoru. „Poznaly skenery některé z yuuzhanvongských lodí?“

Pilotka vyvolala údaje. „Spíš jenom jejich typy. Přesně identifikovat se podařilo jenom tři lodě. Dvě byly u Obroaskai. Jedna – ten těžký křižník

– byla u Gyndine.“

„Nepřátelské stíhačky a výsadkové čluny vstupují do atmosféry,“ oznámila druhá pilotka. „Mají namířeno ke komplexu Tanallayských vln.“

„Můžeme se podívat na záběry ze satelitu?“ zeptal se Showolter.

Druhá pilotka přehodila několik páček. „Na obrazovce. To, co vidíme, jde naživo do každého města na Tynně.“

Obrazovka ukázala rozlehlý, mnohapatrový komplex Tanallayských vln

– obklopený jezírky, fontánami a peřejemi. Na širokém schodišti vybíhajícím z přední strany komplexu a mizejícím pod vodou stálo několik stovek dvounožců s hladkou tmavou srstí. Zahrocené uši měli našpicované, štíhlé ocasy strnulé a chvějící se vousaté čenichy zdvižené k obloze.

Pak se na obrazovce objevil záběr yuuzhanvongských plavidel klesajících atmosférou jako zpomalené meteory. Kamery se zaměřily na lodě nejblíže komplexu a sledovaly je, dokud nepřistály na protější straně mostů klenoucích se přes malebnou lagunu, nad níž se shromáždili Tynnané.

„Nevidím u Tynnanů žádné zbraně,“ poznamenal Showolter, když se na obrazovku vrátil záběr bytostí s plovacími blánami a vystouplými zuby. „Asi je to uvítací výbor.“

„Nejspíš ano,“ souhlasila Kalenda. „Nejlepšími zbraněmi Tynnanů byly vždycky chytrost a mazanost, ale nějakou dobu potrvá, než je použijí.“

„A zatím to vypadá,“ řekl Showolter, „že jsou připraveni vydat kódy od města.“

Karrde si uhladil knír. „Pořád mi není jasné, proč Yuuzhan Vongové Tynnu chtějí. Jistě, je bohatá na přírodní zdroje, ale to všechno se dá najít i v huttském prostoru.“

„Tynna je o něco blíž k Jádru,“ nadhodila pilotka.

Showolter zavrtěl hlavou. „Karrde má pravdu. Na Tynně musí být něco zvláštního.“

Úhel kamery se znovu změnil. Tentokrát se v záběru objevili yuuzhanvongští válečníci a důstojníci vystupující z největšího výsadkového člunu. Kamera zaostřila na dva důstojníky usazené na jakýchsi levitujících polštářích. Ten, který měl podle všeho vyšší hodnost, byl černovlasý a na Yuuzhan Vonga poměrně malý. Ten druhý byl hubený jako tyčka a celý potetovaný.

„Já si na vzhled těch řezníků asi nikdy nezvyknu,“ zabručela Kalenda. Karrde si odfrkl a zvedl ruku, jako by pronášel přípitek. „Doufejme, že nebudete muset.“

Showolter nedokázal odtrhnout oči od obrazovky. Poklepal druhé pilotce na rameno. „Všechno nahrávejte a třikrát zálohujte.“

„Už se na tom pracuje,“ odpověděla.

Ať už kameru ovládal kdokoli, očividně se domníval, že Yuuzhan Vongové budou pokračovat po mostech ke shromážděným Tynnanům. Když se totiž nepřátelé před lagunou prudce zastavili, kamera je na okamžik předběhla.

„Chtějí, aby Tynnané přišli za nimi,“ usoudil Showolter. „Ani bych neřekl,“ opáčil Karrde skepticky. „Oni mají za lubem něco jiného.“

Sotva to dořekl, kamera zabrala černovlasého důstojníka, který pokynul za sebe k výsadkovým člunům. Kamera se pohotově otočila a zaostřila na jeden ze člunů, právě když se v jeho hrbolaté spodní straně otevřelo několik schránek. Na zem se vyvalil roj miniaturních červených koulí a začal se hrnout k laguně.

„Co to sakra…“ vyhrkla pilotka.

Instinktivně a s viditelnou úzkostí se Kalenda natáhla po nejbližší paži, nahmatala Karrdovu pravici a přimkla se k ní.

Přední okraj rudé záplavy dorazil ke břehu laguny a první červené kuličky začaly padat do chladné modré vody. Tynnané se na schodišti tlačili dopředu a čenichy se jim chvěly neklidem a zvědavostí.

Showolter, Karrde a Kalenda nespouštěli oči z obrazovky.

Laguna najednou ztratila barvu.

Showolter v první chvíli myslel, že se pokazil signál ze satelitu. Ale když zvedl hlavu a pohlédl z průzoru LightStealthu, uviděl, jak se ledová modř severních moří Tynny rychle mění v nezdravě bledou žluť.

*

V době nepřítomnosti vrchního velitele Choky a Malika Carra provedli kněží – ubezpečeni vítězstvím na Tynně – rituály potřebné k tomu, aby mohli z kolébky na palubě Yammky vyjmout obrovského přijímacího villipa, kterého Choka přivezl s sebou z vnějšího galaktického okraje. Rituály zahrnovaly přednesení nespočetných modliteb, použití velkého množství obětní krve a neustálé hlazení kostěného hrbolku, který byl nejvýraznějším rysem helmovitého villipa.

Než se oba velitelé vrátili z krátké návštěvy Tynny, villip už byl přemístěn do slavnostní síně, ve které zůstali pouze nejvznešenější kněží. Pod gigantickým stvořením spočívali mnohem menší vysílající villipi telepaticky spojení s Nasem Chokou a Malikem Carrem, kteří před mohutným komunikátorem poklekli na jedno koleno, holé hlavy skloněné, zápěstí překřížená na zdviženém koleni a těla zahalená do velitelských plášťů jako do rubášů.

Poblíž seděli se zkříženýma nohama kněží. Monotónně recitovali zaříkávadla, která měla villipa spojit se sérií signálních villipů rozmístěných v prostoru podél invazního koridoru.

S hlasitými srkavými zvuky se uprostřed hrbolku rozhrnula svraštělá prohlubeň připomínající oční jamku; potom se kolem hrbolku villip ohrnul, obrátil se naruby a vzal na sebe podobu válečného pána Tsavonga Laha.

Tsavong Lah, protektor vyvolený nejvyšším vládcem Shimrrou, prodělal nekonečnou řadu rituálních povýšení a postupně se stal živým ztělesněním Yun-Yammky, boha války. Tsavong Lah měl protáhlou lebku s ustupujícím čelem, tmavými vlasy sčesanými dozadu a povlávajícími za hlavou jako třásně. Pod očima se širokými zornicemi mu visely modré váčky, sahající až ke koutkům nenasytně vyhlížejících úst. Plné rty lemovala Tsavongu Lahovi myriáda jizev. Uši mu trčely z lebky jako křídla a jejich lalůčky mu splývaly až téměř k ramenům, jako by byly z roztaveného vosku. Od ucha k uchu se mu táhla hluboká brázda půlící jeho lebku na dvě části. Pod krkem mu z klíční a hrudní kosti vyrůstaly vzájemně se překrývající šupiny rezavé barvy, jež připomínaly pláty brnění.

„Pohleďte na svého vůdce,“ přikázal Tsavong Lah velitelům. Jeho hlas byl zkreslen vzdáleností, kterou musel překonat.

„Válečný pane,“ řekli oba velitelé, když k němu zvedli zrak.

Oba dobře věděli, jakou roli válečný pán sehrál v otrávení Ithoru a pádu Shedaa z klanu Shai. Zneuctít Tsavonga Laha znamenalo zahrávat si se smrtí.

Kopie Lahovy tváře upřela oči na Nase Choku. „Informujte mě o posledních událostech, vrchní veliteli.“

„Obsadili jsme svět zvaný Tynna, ó mocný. Bránil se tak chabě, že kdyby nevyhovoval našim potřebám a našemu tažení, nejspíš bychom ho považovali za bezcenný.“

Oči spočinuly na Maliku Carrovi. „Povězte mi o tom víc.“

„Mírné vody Tynny jednoho dne zrodí dovin basaly o velikosti potřebné k odstranění štítů, které chrání Coruscant a další světy galaktického Jádra. Jsme přesvědčeni, že domorodé bytosti, chlupaté dvounožce drobné postavy, dokážeme převychovat a vycvičit. Budou o naše výtvory pečovat zručně a s láskou.“

„A co se týče významu pro dobyvatelské tažení?“

„Planeta rovněž poslouží coby výchozí prostor pro možné výpady do corellianského a bothanského sektoru, ó mocný.“

„Tak možné, říkáte.“

„Tynna je pouze první fází strategie, která urychlí náš postup k Jádru. Proto jsme uzavřeli s Hutty dohodu, která nás zavazuje informovat je o planetárních soustavách, jimž se mají vyhýbat při šíření zvláštního produktu zvaného koření. Oprávněně jsme předpokládali, že na to buď upozorní Novou republiku, anebo novorepublikoví analytici zjistí sami, že koření proudí v některých sektorech volně a v jiných vůbec ne, a dojdou k závěru, že to cosi vypovídá o našem bitevním plánu. Tynna byla jedním z prvních tří světů, před nimiž jsme Hutty varovali. Těmi zbývajícími byly Corellia a Bothawui. Tynnu jsme dobyli úmyslné, abychom tu dezinformaci podpořili.“

Villip dlouhou chvíli mlčel. „Nerovná bitva, kterou jste o tu planetu svedli, naznačuje, že Nová republika nezareagovala podle vašeho očekávání. Jinak by tam na vás čekala novorepubliková flotila.“

„Svědčí to o chytrosti Nové republiky, válečný pane,“ odpověděl Nas Choka. „Během bitvy i po bitvě nás z tajného plavidla pozorovali špioni; nepochybně uvěřili, že jsme je neodhalili. Kdyby se s námi Nová republika střetla v plné síle, možná by Tynnu zachránila, její představitelé si však uvědomují, že hodláme zaútočit na mnohem významnější cíle, a tak se Tynny dobrovolně vzdali.

Díky veliteli Maliku Carrovi,“ pokračoval Choka, „jsem nyní přesvědčen, že tatáž taktika bude fungovat i při plánovaném útoku. Mnozí piloti koralskipperu už se připravují na sebeobětování, které bude ten útok vyžadovat. Brzy také začneme umisťovat samostatné dovin basaly podél tras, po nichž novorepublikové lodě skočí k cíli, jakmile zjistí pravdu.“

„Uvědomili tedy tito Huttové Novou republiku?“

„To stále není jisté. Nepovažuji to však za důležité, ó mocný. Až s Hutty skoncujeme, v každém případě je obětujeme.“

Tvář na villipovi zavřela oči. „Dosud jste mě zcela nepřesvědčili. I kdyby byl váš předpoklad správný a Nová republika opravdu usoudila, že hodláme zaútočit buď na Corellii, nebo na Bothawui, musí mít přece dostatek lodí k obraně obou těch světů.“

„Taky že má, válečný pane,“ přisvědčil Malik Carr. „Corellia však zůstává relativně nechráněna, zatímco Bothawui se těší celé silné flotile.“

„To Nové republice na Corellii tak málo záleží?“

Nas Choka se slabě pousmál. „Chtějí, abychom si to mysleli, ó mocný.“

„Od začátku jsme usilovali o to, aby opevnili pouze jeden z těch světů,“ vysvětloval Malik Carr, „a bohové nám z nečekané strany seslali pomoc. Senátorka Nové republiky informovala Hutty, že na Corellii na nás čeká nějaká past.“

„Válečná lest.“

„S prominutím, válečný pane, máme důvod této lidské bytosti věřit. Docela dobře to může být stejná osoba, která se domnívala, že nám pomáhá, když informovala naše agenty o zběhnutí kněžky Elan.“

„Totožnost této zrádkyně už tedy znáte.“

„Jmenuje se Viqi Shesh, ó mocný.“

„Je to dobré znamení,“ připustil Tsavong Lah. „Nespojujte se s ní však, dokud svou strategii nedovedete do úspěšného konce. Až se přiblížíme k Jádru, mohla by se nám hodit ještě víc.“ Villip se začal zavírat. „Zbytek nechám na vás.“

„Stane se, jak si přejete, o mocný,“ pronesli velitelé jednohlasně.

Kapitola

17

Komodor Brand se musel usilovně soustředit, aby ho nerozptylovaly horizontální a vertikální proudy vznášedel uhánějících za transpariocelovou stěnou zasedací síně Vládní rady, případně samotné městské panorama hořící západem coruscantského slunce. Prezident Borsk Fey’lya a jeho radní – kterých bylo nyní osm – seděli k průhledné stěně zády, a tak se nemuseli soustředit na nic jiného než na Branda. Komodor stál strnule za řečnickým pultem naproti nim a předčítal z obrazovky poznámky o pádu Tynny, které mu po schůzi zpravodajské služby narychlo připravili jeho spolupracovníci.

„Důležité je,“ pokračoval Brand, „že zpravodajská služba tento útok předvídala. To samo o sobě potvrzuje domněnku, že nám Huttové nepřímo poskytují informace. V soustavách, v nichž Huttové pozastavili obchody s kořením, hrozí nepřátelský útok. Jestli si Huttové byli vědomi toho, co dělají, když Yuuzhan Vongy požádali, aby brali ohled na jejich pašerácké operace a předem je varovali, to zatím není jasné – ačkoli se to pokoušíme zjistit. Skutečností však zůstává, že od doby, co Huttové uzavřeli s Yuuzhan Vongy dohodu, nepřiletěla na Tynnu – překladiště, nikoli odbytiště – jediná loď s kořením.“

Brand udělal krátkou pauzu. Fey’lya si do nastalého ticha posměšně odkašlal a pak měl ještě tu drzost, že se Brandovi naoko omluvil.

„Promiňte, komodore, dneska mě nějak škrábe v krku. Prosím, pokračujte ve svém… hlášení. Stejně jako ostatní už se nemohu dočkat, až uslyším zbytek.“

Brand se jeho jízlivostí nenechal vyvést z míry. „Jedinými soustavami, kde byly obchody s kořením pozastaveny, jsou v tuto chvíli Corellia a Bothawui. Zatím se nám nepodařilo určit, v jakém pořadí je Yuuzhan Vongové hodlají napadnout. Útok však očekáváme velice brzy. Z toho důvodu se admirál Sovv z Obranných sil domnívá, že rozhodnutí o novém rozmístění novorepublikových válečných lodí je zcela zásadní a neodkladné.“

Brand aktivoval holoprojekční stolek vedle řečnického pultu. Na panelu vestavěném do pultu stiskl klávesu a zobrazil mapu galaxie, svítící v kuželu modulačních laserů slabou modrou září.

„Yuuzhan Vongové zřídili a opevnili jakýsi zásobovací koridor, který sahá od Vnějšího okraje do huttského prostoru. Od bitvy u Obroaskai mají trvalý přísun válečných lodí a materiálu. Očividně se chystají zahájit velkou ofenzívu – první mohutný výpad od zničení Ithoru. Abychom se tak silné flotile ubránili – a aniž bychom oslabili naši bezpečnost v Jádru a u Bilbringi, kde přes zdržovací akce Imperiálního zůstatku dosud pokračují boje –, můžeme sestavit operační skupinu z plavidel vypůjčených z bojových svazů u Commenoru, Kuatu, Ralltiiru a několika dalších světů. Pokud Hapeské konsorcium odhlasuje pomoc Nové republice, některé z jeho lodí bychom k novému operačnímu svazu rovněž přidali a svaz by vedl těžký křižník Yald pod mým velením.“

Brand se znovu odmlčel a položil své veliké dlaně na řečnický pult. „Vážení radní, dosud jsme nevyloučili možnost, že shromážděné informace mohou být válečnou lstí, která má naši pozornost odvést od nějakého úplně jiného cíle. Současně si však nemůžeme dovolit tyto důkazy přehlížet.“

„Důkazy?“ ušklíbl se Fey’lya. „Domněnky, názory, vzdálené možnosti, ale důkazy rozhodně ne.“ Jeho fialové oči se Brandovi otevřeně vysmívaly. „Jak rozhodl generální štáb ohledně nového rozmístění našeho loďstva?“

Brand pokynul rukou k hologramu. „Jak jistě víte, ve všech sektorech jsme byli nuceni některé planety obětovat – nechat světy, jako je Gyndine a nyní Tynna, padnout, abychom ochránili jiné světy, jako je Kuat, Bilbringi a Commenor. Naše činnost – či snad spíše nečinnost – nám na světech, které se považují za ohrožené invazí, zrovna nezískala oblibu. Pokud se nám podaří shromáždit nový operační svaz, jeho velikost bude postačovat k adekvátní ochraně pouze jedné soustavy – buď Bothawui, nebo Corellie.“

Vypjal se do plné výše. „Po důkladné analýze dostupných údajů dospěl generální štáb k závěru, že cílem je Corellia. Admirál Sovv proto doporučuje, abychom všechny dostupné lodě a prostředky co nejdříve přesunuli do corellianského sektoru.“

Fey’lya naježil krémovou srst. „To jsem si mohl myslet.“ řekl bezvýrazným, výhružným hlasem. „Chcete Yuuzhan Vongům obětovat Bothawui, abyste spasili Corellii. Ale to já nestrpím.“ Zlostně zavrtěl hlavou. „Je mi líto, komodore, ale takovou akci prozatím nemohu schválit. Vaše ‚důkazy’ mi nestačí.“

„O opuštění Bothawui nikdo nic neříkal,“ opáčil Brand. „Flotila, která už tam je, tam zůstane. Pouze se snažíme chránit Corellii.“

„Chcete říct posvátné Jádro.“ Bothan povstal a pohlédl na svých osm kolegů. „Rád bych, aby se rada důkladně zamyslela nad zdrojem těchto kořeněných informací. Komodor Brand se nás snaží přesvědčit, že tyto údaje byly shromážděny zpravodajskou službou nebo vytěženy při nekonečných hodinách pečlivého vyšetřování a analyzování. Ale ve skutečnosti s nimi přišli dva nespolehliví důstojníci zpravodajské služby, které na ně upozornila osoba s ještě pochybnější pověstí, zastávající úlohu jakéhosi ombudsmana rytířů Jedi – Talon Karrde.“

„Nechápu, proč by na tom mělo záležet,“ ozval se Cal Omas. „Talon Karrde je této radě dobře známý.“

Fey‘lya ho probodl očima. „Ovšemže nechápete, proč na tom záleží, radní Omasi. Neuvědomujete si totiž, že Jediové by Bothany raději zlikvidovali, než aby pro ně hnuli prstem.“

„Jediové neměli s naším rozhodnutím nic společného,“ namítl Brand.

FeyTya přezíravě mávl rukou. „Všichni víme, že se Jediové drží zpátky a umenšují svou roli, dokud nebudou připraveni odkrýt své karty. A přesně to udělají, pokud Bothawui padne.“

„Jak to, že se drží zpátky?“ přerušil ho Cal Omas. „Vždyť tento boj vedou od samého začátku. Postavili se nepříteli na Dantooinu a na Ithoru, zatímco Senát se stále ještě držel názoru, že Yuuzhan Vongové jsou jen ‚lokální problém’.“

Fey‘lya se okamžitě vytasil s protiargumenty. „Vzpomeňte si, co Jediové dokázali, když jejich doupě na Yavinu 4 ohrozili imperiální admirálové Pellaeon a Daala, nebo jak Luke Skywalker samojediný zvrátil pomocí iluzí průběh bitvy s Yevethy. A pak to porovnejte s tím, co dělají teď.“

Varovně zakýval na Omase ukazovákem s drápem. „Nikdy nepodceňujte, čeho jsou schopni, pane radní. Skywalkerovi Jediové nejsou rytíři Jedi ze starých časů, nýbrž úskočné a ambiciózní nové plémě. Jakmile bude Bothawui dobyto, nic jim nezabrání ovládnout Senát.“

Do debaty se vložil Chelch Dravvad z Corellie. „Prezident by se měl naučit nechávat si své soukromé obavy pro sebe. Vést útok – ať už na bojišti, nebo v nějaké jiné aréně – je proti kodexu Jediů. V tom se noví Jediové od těch starých nijak neliší. Skywalker a ostatní se snaží dělat to, co Jediové dělali vždycky: chránit mír a spravedlnost, aniž by se stali plnohodnotnými válečníky. Pokud to lidé nechápou, na vině je nejspíš nedostatek informací. Možná si za to Jediové mohou částečně sami – tím, že se izolují na Yavinu 4. Možná by udělali lépe, kdyby dávali svá stanoviska veřejně najevo. Přesto však hájí naše nejlepší zájmy a v žádném případě nemají spadeno na Bothany jako na své nepřátele.“

„Mýlíte se, pane radní,“ oponoval Fey’lya a zvýšil při tom hlas. „A znovu opakuji, že na základě údajů komodora Branda nemohu žádosti generálního štábu o posílení Corellie vyhovět.“

„Pak tedy žádám, abychom o této záležitosti hlasovali,“ prohlásil Omas.

Fey’lya zarazil debatu zdvižením ruky a významně pohlédl na Branda. „Co říkají vaši skuteční agenti, komodore? Co říkají vaši analytici? Jaké informace vám posílají vaše drahé hyperprostorové sondy? Místo domněnek bychom měli posuzovat tvrdá fakta. Kdybychom se měli spolehnout na to, co jste nám dnes odpoledne řekl, to už bychom rovnou mohli vyhledat služby nějaké věštkyně.“

„Naše závěry nejsou založeny ani na věštbách, ani na domněnkách,“ nedal se Brand. „Informace, jimiž je naše rozhodnutí podloženo, jsou vysoce citlivé povahy. Nicméně do nich můžete nahlédnout, kdykoli si budete přát.“

Fey’lya se ušklíbl. „Ó, jsem si jistý, že jste vykonstruoval neprůstřelný případ, komodore.“ Postupně pohlédl na všech osm radních. „Tak tedy pro záznam: kdo bude hlasovat jako první?“

„Stojím při prezidentovi,“ prohlásil Fyor Rodan z Commenoru. „Jediům ani Karrdovi nevěřím. Skywalker ví, že když získá dostatečně silnou podporu veřejnosti, Senát se bude muset jeho požadavkům podřídit. Potom už bude jen otázkou času, než začnou Jediové schvalovat všechna rozhodnutí. Varuji vás: dopustíte-li, aby Bothawui padlo, brzy zavládnou zlé časy – nové Impérium ve formě teokracie.“ Odmlčel se, aby se nadechl. „Padne-li Corellia, Commenor se ocitne v ohrožení. Musím však hlasovat proti Jediům a pro Bothawui.“

„Děkuji vám, pane radní,“ řekl Fey’lya.

„Proč na Yuuzhan Vongy nezaútočíme sami, než nás zcela obklíčí?“ zeptal se Branda radní Triebakk prostřednictvím droidího překladače.

Brand se k obrovitému Wookieemu otočil. „Nemůžeme zaútočit, aniž bychom nechali celé Jádro nechráněné. Kdybychom přesvědčili Imperiální zůstatek a Hutty, aby jim vpadli do zad, nebo přiměli Hapeské konsorcium otevřít novou frontu na Středním okraji, pak bychom mohli o protiútoku uvažovat. Nyní na to však není vhodná doba.“

„Souhlasím, že si nemůžeme dovolit nechat Coruscant ani další světy Jádra bez ochrany,“ poznamenal Dravvad. „Ale opravdu od nás očekáváte, že tu budeme sedět a debatovat o tom, který svět – Bothawui, nebo Corellia – je pro Novou republiku důležitější?“

„Nikoli důležitější, pane radní, nýbrž ohroženější.“

„Přestaňte plýtvat naším časem,“ štěkl Fey’lya. „Všichni víme, že váš hlas dostane Corellia.“

Dravvad kývl. „A váš zase Bothawui.“

Fey’lya se otočil ke Calu Omasovi. „Váš hlas?“

„Corellia – ale z jiného důvodu, než si myslíte. Pokud je cílem Yuuzhan Vongů celou dobu Bothawui, dobytí Gyndine a Tynny prostě nedává smysl. Corellia je navíc prakticky nechráněná, zatímco Bothawui už má dostatečnou obranu. Jak bychom před členskými světy vypadali, kdybychom nechali padnout bezbrannou soustavu – a navíc soustavu, kterou jsme o obranu připravili my sami? To už můžeme Corellii rovnou přesvědčit, aby kapitulovala.“

„Promluvil jste jako pravý Alderaaňan,“ ucedil Fey’lya. „A také se, pane radní, mylně domníváte, že kapitulace zaručí u Yuuzhan Vongů přežití. Ale to sem nepatří.“ Otočil se k Sullustanovi Niuku Niuvovi.

„Corelliané odedávna touží po nezávislosti,“ spustil Niuv. „Nedávno jsme proti nim málem vytáhli do války – jejich touha po samostatnosti napnula vzájemné vztahy k prasknutí. Nová republika nemá morální povinnost Corellii bránit. Skutečnost je však taková, že Corellii spasí právě její bezbrannost. Yuuzhan Vongové udeří na Bothawui.“

„Vaše závěry jsou bezchybné, pane radní,“ poznamenal FeyTya, „a tleskám vám i za to, že jste se odvážil rozejít v názorech s admirálem Sovvem.“ Otočil se o 180 stupňů. „Radní Triebakku. Musím se vůbec ptát?“

„Akceptuji informace komodora Branda a důvěřuji úsudku generálního štábu,“ řekl Wookiee přes překladač. „Yuuzhan Vongové hodlají využít Corellii jako výchozí prostor pro výpad do Jádra –“

„Není třeba to pořád opakovat,“ uťal ho Fey‘lya. Přimhouřil oči na radního Pwoea. „A vy?“

Quarrenova obličejová chapadla se zachvěla a vypouklé oči se mu zúžily hněvem. „Corellia. Jak poznamenal radní Omas, Bothawui má přiměřenou ochranu několika bothanských útočných křižníků, které nedávno přimělo Novou republiku zaplatit.“

„A mohu vás ubezpečit, že bychom využili všechny ty křižníky, i kdybychom je museli stáhnout z Jádra,“ štěkl Fey’lya.

„Nemělo snad Bothawui celou dobu v plánu si ty lodě přivlastnit a stát se tak mocnější než Mon Calamari, Sullust a Coruscant?“

Fey’lya se jedovatě pousmál. „Pwoe tedy – znepokojen ztrátou vojenské prestiže Mon Calamari – nehlasuje ani tak pro Corellii, jako spíše proti Bothawui. Další!“ Pohlédl na Navika z Rodie.

Navikovi zaškubalo v nosní trubici. „Vzhledem k těsnému sousedství Rodie a Bothawui nemám příliš na výběr,“ prohlásil a souhlasně kývl na Fey’lyu.

Prezident mu kývnutí opětoval a přepočítal jednotlivé hlasy. „Pwoe, Omas, Triebakk a Dravvad pro Corellii. Já, Rodan, Niuv a Navik pro Bothawui.“

Všichni pohlédli na devátou a nejnovější členku rady. „Obávám se, že rozhodnutí zůstalo na vás,“ řekl Fey’lya. Velitel Brand napjatě vyčkával.

„I když by se vzhledem k důkazům z Tynny mohlo zdát, že Corellia je v ohrožení, útok na Jádro nedává ze strategického hlediska smysl. Pokud se Yuuzhan Vongové chystají zaútočit tak daleko od svých současných pozic v huttském prostoru, proč by měli plýtvat cennými zdroji a napadnout soustavu, kterou jsme po krizi se stanicí Centerpoint připravili o veškerou obranu, a nezaútočit raději na nějaký přiměřenější cíl, jako je Kuat nebo Brentaal? Ne, já říkám, že všechno svědčí pro útok na Bothawui – z huttského prostoru a nyní z Tynny. Stojím při prezidentovi Fey’lyovi.“

Fey’lya dlouze a úlevně vydechl. „Chválím vás za vaši bezchybnou logiku, senátorko Shesh.“ S předstíranou lítostí se pousmál na komodora Branda. „Je rozhodnuto. Svůj operační svaz shromážděte, komodore, ale zamiřte s ním na Bothawui.“

*

„Porazili jsme je v jejich vlastní hře,“ oznámil komodor Brand, když rychlým krokem vstoupil do kanceláře flotily. „Senátorka Shesh dodržela slib: hlasovala pro Bothawui.“

Místností se rozlehl pochvalný jásot.

„Shesh mi také oznámila, že její setkání s huttským generálním konzulem proběhlo dobře,“ dodal Brand. „Možná nám Huttové přece jen pomohou. Teď ještě čekáme na Hapes.“

„Hlasování Konsorcia je naplánováno na zítřek,“ doplnil jeho pobočník.

Brand se neubránil úsměvu. „Už se nám to všechno hezky rýsuje. Nyní však začíná skutečná práce.“ Přistoupil k holomapě, podobné té, kterou před chvílí použil v zasedací síni Vládní rady. „Yuuzhan Vongové nepochybně bedlivě pozorují jak Corellii, tak Bothawui, a snaží se určit jejich hodnotu. Když pošleme nový operační svaz do bothanského prostoru, Corellia zůstane otevřená pro útok.“ Obrátil se na svého pobočníka. „Nějaké zprávy ze stanice Centerpoint?“

„Mladí Solovi dorazili na Drali. Tamější repulzor původně zprovoznil Anakin Solo a technici věří, že se mu podaří zprovoznit i celou stanici.

V tuto chvíli ji stále ještě vylaďují a ujišťují se, že bude pracovat podle očekávání. Skutečné testy neprovádějí, aby nepoplašili Corellii, Drali, Selonii a ostatní planety. Na tom už však příliš nezáleží, neboť se rozšířily nejrůznější zvěsti a dohady. Ve městech Coronet, Meccha a Upwacc Den Port vypukly nepokoje a stále častěji se mluví o sesazení generální guvernérky Marchy.“

Brand zachmuřeně přikývl. „No, pokud to vyjde, z Corellie se stane spasitel galaxie a na všechna příkoří se rázem zapomene.“ Otočil se zpátky k pomalu rotující trojrozměrné mapě. „Oznamte klíčovému vojenskému personálu, ať se složky Třetí flotily na můj rozkaz připraví ke skoku na Kuat. Podobně ať se složky Druhé flotily připraví ke skoku na Ralltiir.“ Vložil ruku do kuželu světla promítaného holoprojektorem. „A kromě toho ať vyčistí trasy mezi Corellii a Kuatem, Corellii a Ralltiirem a Corellii a Bothawui od případných yuuzhanvongských min a gravitačních zbraní.“

Brand se otočil a rozhlédl se po místnosti. „Až je polapí interdikční pole Centerpointu a do zad jim vpadne flotila, Yuuzhan Vongové budou želet dne, kdy do této galaxie vstoupili.“

Kapitola

18

Thaneovu řeč bylo přes potupný a nesouhlasný křik sotva slyšet. Archon však přesto stál před svými dvaašedesáti kolegy – převážně ženami – vzpřímeně a hrdě dával na odiv pohmožděniny, které utržil v souboji s Isolderem. Za to, že vsadil hlas Vergiliu na výsledek souboje a pak ten hlas prohrál, se zjevně nehodlal omlouvat. Thaneova smělost Leiu nepřekvapovala; čekala ale, že z archonovy řeči bude čišet zahořklost a ironie. Jeho slova na podporu Nové republiky však zněla téměř upřímně.

Mnoho delegátů v obrovské síni bylo přesvědčeno o tom, že díky hlasu Vergiliu získá Teneniel Djo většinu, kterou ke schválení vojenského zásahu proti Yuuzhan Vongům potřebovala. Leia už si však nebyla jistá, jestli by měla o pomoc Hapesu vůbec usilovat. Vstup Konsorcia do války by sice mohl znamenat rozhodující zvrat, jenže obvinění z osobního zájmu a spiklenectví hrozila podkopat nejen politický proces, ale také dlouhodobé spojenectví Konsorcia s Novou republikou.

K rozčilení C-3PO, který trval na tom, že se pokusí kopírovat její dlouhé kroky a předvídat její náhlé obraty čelem vzad, přecházela Leia nervózně sem a tam v malé místnosti v zákulisí, ze které byl výhled na řečnický pult. Kdyby nic jiného, pomyslela si Leia, hlasování alespoň ukončí její návštěvu na Hapesu, která byla s každým dnem úmornější a namáhavější – jak v Pevnosti na útesu, tak ve Fontánovém paláci. Od aktivit, které pro ni byly nejdůležitější, si připadala beznadějně odříznutá. Hapes začal připomínat místo exilu, a ještě k tomu vybájené – byl ostatně zemí draků a duhových drahokamů, stromů moudrosti a velících pušek – a souboj mezi Isolderem a Thanem byl poslední kapkou.

S princem zatím nestrávila v soukromí ani chvilku, a bude-li po jejím, ani ji s ním nestráví. Od začátku se obávala, aby si Isolder nevyložil její přílet na Hapes mylně, a když jí Ta’a Chume řekla, že by pro něj byla ideální manželkou, situace se rázem stala ještě trapnější a komplikovanější. Osud galaxie už nebylo možné spasit zdvořilými intrikami a Leia nechtěla, aby ji ty intriky zotročily podobně jako Hapany.

Leia uvázla v minulosti, ve víru dávných vzpomínek, a po ničem netoužila víc než po zprávě od Hana. Věděla, že Jaina létá s eskadrou Rogue a že Anakin a Jacen míří do corellianské soustavy – pokud už tam nedorazili –, ale neměla nejmenší ponětí, kde se nachází Han. Každý den jí bezpočtukrát vstupoval do myšlenek a přinášel s sebou neklid a zmatek. V duchu však nevídala Hana posledních několika měsíců, ale lumpa, do něhož se postupně zamilovala. Hana, který na ni lišácky mrkl, když mu dávala medaili za jeho nečekané činy při bitvě o Yavin; Hana, který na její první vyznání lásky zareagoval odpovědí upřímnou a samolibou současně; Hana, kterého dočista zbavila slov, když mu oznámila, že Luke je její bratr.

Uvědomovala si, že kdyby projevil skutečnou starost, jeho pověst lotra by mohla utrpět, ale že se jí tak dlouho neozýval, bylo neomluvitelné. Leia na něj měla pořádný dopal a zároveň se o něj bála.

Síní se opět rozlehl povyk.

Leia spatřila, že nyní stanul před delegáty Isolder. Stejně jako předtím Thane, i princ se téměř koupal ve směsici poct a odsudků, které ho přivítaly. Tvář měl pohmožděnou a opuchlou a jednu ruku ovázanou.

Praví muži Hapesu se obejdou bez bactové léčby, pomyslela si Leia.

„Každý, kdo se chtěl vyjádřit k otázce podpory Nové republiky ze strany Konsorcia, tak učinil,“ promluvil Isolder, když rozruch v síni utichl. „Je zřejmé, že mezi námi v této otázce nepanuje shoda a výsledek hlasování bude těsný. Rozhodnutí vytáhnout do války není nikdy snadné a naše dnešní volba je ještě obtížnější, protože jsme zdánlivě před válkou v bezpečí. Mějte však na paměti výstrahu velvyslankyně Organy Solo: tento klid nepotrvá věčně. Slunce, v jehož záři se dnes Konsorcium hřeje, může zítra zahalit stín a veškeré bitvy, kterým se vyhneme, budeme nakonec muset přece vybojovat – dost možná sami. Nebudu zde opakovat všechny argumenty, které už zazněly, a vychvalovat jedno stanovisko nebo napadat to druhé. Žádám pouze to, abyste se vystříhali politikaření a hlasovali podle vůle lidu, který zastupujete. To je naše povinnost, a zároveň volba našeho svědomí.“

Celý proces byl nesnesitelně zdlouhavý. Nehlasovalo se totiž elektronicky, nýbrž ručně. Teneniel Djo a její pobočnice sledovaly z balkonu, jak delegáti předstupují s těmi nejjemnějšími brky, které se dědily z generace na generaci, a co nejozdobnějším krasopisem píší na hlasovací lístky. Hlasy – někdy celé formální dopisy – byly nahlas přečteny a zaznamenány sborem stařičkých soudců; potom byly výsledky sepsány na svitek z přírodních vláken, položeny na veliký polštář z blyštivého hedvábí a odneseny na královský balkon.

Výsledek oznámila královna-matka osobně.

„Třicet dva delegátů hlasovalo pro, třicet jedna delegátů proti. Konsorcium se tímto zavazuje podpořit Novou republiku ve spravedlivém a rázném postupu proti Yuuzhan Vongům.“

Isolderovi stoupenci propukli v jásot a odpůrci začali láteřit. Trvalo notnou chvíli, než se Teneniel Djo podařilo obnovit pořádek.

„Hlasování skončilo,“ řekla nakonec. „Nyní odložme osobní neshody a skloňme se před slovem zákona, abychom toto památné rozhodnutí uctili v duchu jednoty.“

Reptání postupně utichlo a delegáti si začali potřásat rukama a obřadně objímat jeden druhého. Jejich náhlá svornost připadala Leie stejně falešná jako předem domluvený sňatek.

„Paní Leio,“ ozval se C-3PO trochu znepokojeně, „přichází princ.“

Leia se ohlédla. Kráčel k ní Isolder, celý zářil a bohatě vyšívaný plášť měl přehozený přes rameno. Chvíli se bála, že ji vezme do náruče a roztočí se s ní kolem dokola; nakonec se však zastavil na délku paže daleko.

„Vyhráli jsme, Leio. Přece jen jsme vyhráli.“ Pátral v zaplněné síni očima, dokud v davu nenašel archona Thanea, a kývl k němu bradou. „Podívej, jak se Thane mračí. Kdyby bylo po jeho, hlasování by dopadlo přesně naopak.“ Otočil se k Leie. „Uvědomuješ si, že urazit tě – a poté, co přistoupím na jeho sázku, mě porazit v souboji – měl Thane v plánu celou dobu? Ale zvítězili jsme my.“

Leia na něj zírala s rostoucím neklidem. „To poslední, co jsem chtěla, bylo vsadit tohle rozhodnutí na výsledek nějakého souboje, Isoldere.“

Nepřestával se zářivě hrdinsky usmívat. „To je možné, ale na Hapesu se tak spory řeší často – a musela jsi vědět, že pro tebe udělám všechno, co bude v mých silách.“

„Ale já nechtěla, abys to dělal pro mě – stejně jako jsem nechtěla, aby ses bil za mou čest.“

Isolder na ni zmateně pohlédl. „Za koho jsem měl bojovat, když ne za tebe? Proč jsi za mnou přiletěla?“

„Přiletěla jsem na Hapes, Isoldere – jako vyslankyně Nové republiky. Žádný jiný důvod jsem neměla.“

„Samozřejmě. A udělala jsi dobře, že ses s námi spojila.“ Odlehčil situaci chápavým úsměvem. „Tvé přání se ti splnilo. Staneme bok po boku v bitvě.“

Leia se pokusila jeho úsměv opětovat, ale nepodařilo se jí to. Na mysli jí náhle vytanulo cosi, co se celý týden pohybovalo na okraji jejího vědomí.

Sotva před osmi lety, když mnoho válečných lodí z novorepublikových flotil podstupovalo opravy a renovace, vyzval Senát Luka, aby požádal Bakuřany o pomoc při potlačování vzpoury v corellianském sektoru. Luke se měl navíc obrátit přímo na svou blízkou přítelkyni Gaeriel Captison, přestože po smrti manžela, bývalého imperiálního důstojníka Ptera Thanase, odešla z veřejného života. Gaeriel žádosti vyhověla a s pomocí několika bakurských plavidel se podařilo krizi zažehnat. Jenže za strašlivou cenu. Gaeriel, bakurský admirál Ossilege a tisíce dalších byly zabity. Luke dosud mluvil o pocitu viny, zvláště po návštěvách u Gaerieliny dcerky Malinzy, kterou přísahal chránit.

Ihned po té vzpomínce začalo Leie klíčit v hlavě něco ještě hroznějšího. Srdce se jí rozbušilo a čelo jí orosil pot. Zorné pole se na okrajích rozmazalo, zvuky se ztlumily a Leia se musela natáhnout po Isolderově paži, aby neupadla. Na okamžik zavřela oči a do temnoty se vřítila divoká vize válečných lodí rozťatých oslnivým světlem; mohutných explozí a křiku bytostí umírajících po tisících; hvězdných stíhaček rozmetaných na prach, oslepujících zášlehů ohně, těl vznášejících se v prázdnotě, hořícího světa –

„Leio, co se děje?“ zeptal se Isolder, který ji podpíral. „Leio?“

Vzpamatovala se téměř stejně rychle, jako se ztratila. Nadechla se, aby se uklidnila, a vyprostila se z jeho sevření. Potom na něj vytřeštila oči. „Nesmíte to udělat, Isoldere. Nesmíte se k nám přidat.“

Svraštil obočí. „O čem to mluvíš? Hlasování skončilo. Už je rozhodnuto.“

„Tak je nech hlasovat znovu. Řekni jim, že sis to rozmyslel a že Hapes Novou republiku nepodpoří.“

„Zbláznila ses? Uvědomuješ si, co ode mě žádáš?“

„Isoldere, poslechni mě, prosím –“

„Už je rozhodnuto.“

Leia zoufale toužila ho přesvědčit, jenže ji zradil hlas. Zírala před sebe a prsty si přitiskla k čelu. Isolder na ni chápavě pohlédl.

„Bojíš se, že se něco pokazí,“ pronesl, „a nechceš nést odpovědnost za náš osud. Ale nemusíš mít strach. To rozhodnutí jsme učinili sami, svobodně a dobrovolně. Chápeme, do čeho jdeme, Leio. Máme to v krvi. O nás si nemusíš dělat starosti.“

„Ale –“

„Je šance, že nás Yuuzhan Vongové přehlédnou?“

Zamyslela se nad tím. „Nejspíš ne.“

„Máme tedy snad na výběr? Máme bojovat s dobyvateli po vašem boku a dopřát si početní výhody, anebo počkat, až na nás zaútočí, a muset s nimi bojovat v našem vlastním prostoru a pouze s našimi vlastními loděmi?“

Semkla rty a kývla. „Máš pravdu.“ Slabě se usmála. „Isoldere, mrzí mě, co jsem před chvílí řekla.“

Mávl nad její omluvou rukou. „Slova nejsou důležitá. Důležité je, že vždycky zůstaneme přáteli.“

„Platí.“

Nabídl jí rámě a společně tak ušli několik kroků – ke zjevné nelibosti C-3PO.

„Tvůj droid vypadá nějak rozrušeně,“ pošeptal jí Isolder.

Leia se zasmála. „O tom nepochybuju. Když jsi dostal ten bláznivý nápad, že bych se mohla stát královnou-matkou, Threepio výrazně podporoval Hana.“

Isolder se krátce zasmál, pak se zastavil a zahleděl se na ni. „Leio, mohu se tě jako tvůj přítel na něco zeptat? Celý pobyt tady na Hapesu jsi byla duchem nepřítomná. Kdykoli jsem se tě pokusil navštívit, vyhýbala ses mi. Je něco v nepořádku – mezi námi nebo někde jinde?“

„Nemůžu se soustředit,“ připustila.

„Smím znát důvod?“

Přinutila se vydechnout. „Ani bych nevěděla, kde začít.“

„Moje matka mi kdysi řekla, že když se Jedi nesoustředí, když se přestane mít na pozoru, začne být zranitelný.“

„Já nejsem Jedi.“

„Ale v Síle jsi mocná jako kterýkoli z nich. Co tě trápí, Leio?“

Leia znatelně přimhouřila oči. „Jsme v nebezpečí, Isoldere, ve skutečném nebezpečí. Můžeme přijít o všechno, co jsme od porážky Impéria vybudovali.“

„Říkáš, že Yuuzhan Vongy nemůžeme porazit?“

Chvíli o tom přemýšlela. „Nejsem si jistá. Vidím před námi dlouhou cestu.“

„Jak zřetelně ji vidíš?“

Zavrtěla hlavou. „Ne dost na to, abych dokázala poznat všechna zrádná místa.“

Mlčky pokračovali v chůzi. „Poletíš se mnou na Coruscant na palubě mé osobní lodi?“ zeptal se Isolder nakonec. „A co Teneniel Djo?“

„Zůstane na Hapesu,“ prohlásil Isolder důrazně.

Vize se znovu prohnala Leie hlavou a pak odezněla. Co je to za světlo? A co je to za svět?

„Samozřejmě že s tebou poletím,“ řekla po chvíli.

*

Jakmile Falcon přistál na Ruanu, Han a Droma prošli celní kontrolou a co nejrychleji zamířili do terminálu vesmírného přístavu. Kdyby všude nebyly tlačenice, dali by se do běhu.

„Počkej moment,“ řekl Han, když se Droma spustil na kolena a chystal se lézt davem po čtyřech. Popadl Ryna za vestu, trhnutím ho postavil na nohy a pak mu pomačkanou vestu zdvořile narovnal. „Vážně si myslíš, že na tom byli tví příbuzní tak mizerně a tolik se chtěli dostat z planety, že sedli na lep tlupě podřadnejch únosců a žoldáků? Tak hloupí by přece nebyli, ne?“

Droma se zatahal za knír. „Chytří jsou sice dost, ale i ten největší koumák se nechá přechytračit, když je v beznadějné situaci. Gaph a Melisma špatně nesou, když je někdo někde drží. Gaph byl kdysi ve vězení a –“

Han zavrtěl hlavou. „Na to jsem se tě neptal.“

Droma zmlkl a potom chápavě přikývl. „Sedli by mí příbuzní na lep tlupě podřadných únosců? Na to jsou příliš chytří. Vlastně jsem si jistý, že jsou pořád ještě někde tady – na Ruanu – a že jsme dorazili včas, abychom je zachránili.“

Han vydechl. „To je úleva.“

Tento rozhovor vedli po odletu z Tholatinu už několikrát. Weequayský náčelník bezpečnosti byl příliš mazaný, než aby jim prozradil jména svých kompliců, kteří se vydali na Ruan, nebo název jejich lodi. Mechanici a darmošlapové v Ezauově brázdě se však mezi řečí o ruanské akci několikrát zmínili a Han měl o formátu chlapů, kterým on a Droma čelili, docela dobrou představu. I kdyby únosci nepracovali přímo pro Yuuzhan Vongy, nejspíš budou po zuby ozbrojení a nebezpeční – podobně jako členové Mírové brigády, s nimiž se Han a Droma pustili do křížku na palubě Queen of Empire a s nimiž už se nehodlali střetnout znovu.

Ruanský vesmírný přístav žil svým vlastním životem. Jelikož sem z mnoha obsazených planet proudili uprchlíci, bylo mnohem více příletů než odletů. Salliche Agu se však přesto dařilo udržovat plynulý a efektivní provoz. Stěny terminálu lemovaly desítky kójí vyhrazených jednotlivým druhům bytostí a venku před terminálem čekala celá flotila pozemních vozidel, která uprchlíky odvážela do táborů. Najít konkrétní uprchlíky bylo ovšem podstatně složitější. U informačního pultu dostali od lidské obsluhy seznam více než stovky samostatných uprchlických táborů. Některé se nacházely pouhých pár kilometrů od vesmírného přístavu, jiné až na druhé straně planety.

„Na prohledávání jednoho tábora po druhým nemáme čas,“ soptil Han. „Musí existovat jednodušší způsob.“

„Zkuste centrální databázi,“ řekl droidi hlas za jeho zády. „Ten, koho hledáte, může být v ní.“

Han se otočil. Hleděl do tváře zastaralého droida, který postavou vzdáleně připomínal člověka, ačkoli byl podsaditý a stejně nevysoký jako Droma. Stroj měl dlouhé paže a válcovitý trup, na němž seděla kulatá hlava podobně primitivního designu jako servomotory, které mu pohybovaly končetinami. Zoufale potřeboval nový nátěr a údržbu.

„Bolluxi?“ vyhrkl Han nevěřícně.

Droid na něj bez mrknutí upíral rudé fotoreceptory. „Promiňte, pane?“

„Jseš pracovní droid, že jo – série BLX?“

„BLX?“ urazil se droid. „Ačkoli shodou okolností rovněž patřím mezi produkty společnosti Serv-O-Droid, a. s., jsem typ BFL. Můžete mi říkat Baffle, drahý pane.“

„Baffle?“ Han na něj napůl překvapeně, napůl skepticky povytáhl obočí a pak přimhouřil oči. „Děláš si ze mě srandu? Chceš říct, žes nikdy nebyl v Korporačním sektoru?“

„Díky Výrobci, ne. Byl jsem aktivován ve fondorských loděnicích a od té doby už jsem mimo Jádro nikdy nezavítal – pokud mě ovšem paměť neklame.“

Han mu to odmítal spolknout. Zatímco Droma postával opodál, Han obešel droida kolem dokola a prohlížel si mřížku jeho vokabulátoru i jeho toporné pohyby. „Nikdy jsi nepatřil technikovi jménem Doc Vandangante?“

Baffle zavrtěl hlavou. „To jméno slyším prvně.“

Han bez varování zabouchal droidovi pěstí do hrudního plátu. Ozvalo se zadunění. „Jseš si jistej, žes tam vevnitř nikdy nenosil jinýho droida? Krychlovýho, asi jenom takhle velkýho –“ Han roztáhl dlaně pár centimetrů od sebe – „ale chytrýho jako opice.“

„Jiného droida? Ovšemže ne! Co si to o mně myslíte?“

Han se poškrábal ve vousech, zavrtěl hlavou a chraplavě se zasmál. „Málem jsi mě oklamal.“

Baffle se uklonil. „Lichotí mi, že vám někoho připomínám, pane – alespoň myslím.“

„Říkals něco o centrální databázi?“

Droid je nasměroval k počítačovému terminálu, před kterým stálo v řadě několik bytostí. Han a Droma se postavili na konec fronty za párek Durosů a počkali, dokud se všechny bytosti u terminálu nevystřídají a nepokusí se přimět stroj ke spolupráci. Když konečně přišli na řadu, ke klávesnici se postavil nejprve Han.

„Uprchlíci jsou setříděný podle druhů,“ poznamenal a zamračil se. „Ale Rynové ani nejsou v seznamu.“

„Zkuste ‚ostatní’,“ navrhl Baffle.

Droma se uculil. „Droid má pravdu. Dovol.“

Han se odtáhl od klávesnice, ale dál upíral oči na displej.

„A, tady jsme,“ řekl Droma. „Jako obvykle mezi Rybety a Saaduly. A jsou tady mí příbuzní!“ Otočil se vzrušeně k Hanovi. „Nebo aspoň pět z nich.“

„Je mezi nima i tvoje sestra?“

Droma znovu pročetl seznam a zavrtěl hlavou. „Bojím se, že Leia měla pravdu. Sapha musela zůstat na Gyndine.“

Han semkl rty do úzké linky. „Najdeme ji pozdějc. Kde jsou ty ostatní?“

„V táboře 17 – spolu s dvaatřiceti dalšími Ryny.“

„Ten tábor znám dobře, pánové,“ ozval se Baffle. „Několik mých kolegů tam pracuje.“

Han se otočil k droidovi. „Jak se tam nejrychlejc dostanem?“

„Taxíkem.“

„Ty řídíš taxík?“

Baffle ukázal z okna terminálu na potlučený landspídr SoroSuub. „Tamhleten, pane – ten, kterému chybí čelní sklo a potřebuje nový lak.“

Han přesunul pohled z landspídru na oprýskaného, narychlo svařovaného droida. „Vypadá to, že tebe a tvý vozidlo spravuje ten samej mechanik. Dojede vůbec ten krám do tábora 17?“

„Bez nejmenších problémů, pane. Je to nedaleko, došli byste tam i pěšky – kdybyste ovšem měli čas.“

Všichni tři společně vyšli ven k taxíku. Baffle si vylezl na sedátko řidiče, nastartoval repulzorový generátor umístěný vzadu a spustil turbíny vně vozidla. Když se Han a Droma posadili do lisovaných sedadel a zapnuli si pásy, droid vyjel po dobře udržované silnici, která se vinula pečlivě obdělávanými poli. Mezi ozdobně zastřiženými keříky, které lemovaly silnici, zahlédl Han droidy nejrůznějších typů – bylo jich však mnohem méně, než kolik jich byl na podobných zemědělských světech zvyklý vídat.

„Proč nejsi na poli s ostatníma?“ křikl na Baffla.

„Já jsem na takovou práci moc starý, pane.“

„Salliche tě odsunul na vedlejší kolej, co?“

„V podstatě ano. Od doby, co Salliche Ag přijímá uprchlíky, se z Ruanu stalo poměrně rušné místo, a tak jsem dostal za úkol řídit toto spolehlivé, třebaže poněkud opotřebované vozidlo.“

„Připadalo mi, že daleko víc lidí přilítá než odlítá,“ poznamenal Han.

„Jste dobrý pozorovatel, pane. Mnoho uprchlíků si Ruan tak zamilovalo, že zůstali na planetě a pracují teď pro Salliche Ag.“

Han s Dromou na sebe zmateně pohlédli. „Pracujou pro Salliche?“ podivil se Han. „Jak?“

„Přece na polích, pane. Díky ruanské stanici pro regulaci počasí je fyzická práce pro většinu bytostí velice příjemná.“

Han se zasmál. „To je šílený. Vždyť Salliche má k dispozici celou armádu droidů.“

„To máte pravdu, pane. Jenže Salliche Ag začal nedávno upřednostňovat živé pracovníky.“

Han znovu pohlédl na Dromu, který však jen pokrčil rameny. „Právě jsem přiletěl, pamatuješ?“ řekl Ryn.

Han by se možná Baffla vyptával dál, jenže vtom se za širokou zatáčkou vynořil uprchlický tábor.

„Tábor 17, drazí pánové.“

Droid je zavezl až k bráně. Vstup do tábora byl vedle bezpečnostní budky připomínající střeleckou věž. Han zaklepal na transpariocelové okno, čímž upoutal pozornost zavalitého strážného uvnitř. Muž v uniformě vystrčil zjizvenou tvář z okna, přejel Hana s Dromou očima a zamračil se.

„Mrkni se na tohle,“ řekl někomu dalšímu v budce.

Vzápětí se vedle něj v okně ukázala žena, která si Hana s Dromou také prohlédla od hlavy k patě. „Co tu chcete?“

„Hledáme pár přátel,“ oznámil jim Han.

„To asi každej,“ řekl pobaveně muž.

„Skupinu Rynů,“ pokračoval Han. „Mohla dorazit tak před dvěma standardníma tejdnama.“

„Tak skupinu Rynů, říkáte.“ Strážný píchl palcem k Dromovi. „Jako tenhle.“

Han se hryzl do jazyka. „Přesně tak, jako tenhle. Jestli s ním máte nějakej problém, možná byste měl vyjít ven, abysme ho mohli vyřešit.“

Strážný se na něj svrchu zazubil. „Já žádnej problém nemám, kolohnáte, ale tvůj malej kámoš jo.“

Han uslyšel bzučení aktivujících se blasterů, a když se otočil, uviděl, jak se k budce blíží ze tří stran tucet uniformovaných stráží. Opatrně zvedl ruce k temenu hlavy a Droma udělal totéž.

„Nechceme dělat potíže,“ řekl Han. „Jak už jsem řek uvítacímu výboru, hledáme jenom pár přátel.“

Velitel stráží mu nevěnoval pozornost a ukázal blasterem na Dromu. „Ustupte na stranu.“ Když ho Droma poslechl, strážný dodal: „Jste zatčen.“

Han nasadil nechápavý výraz. „Zatčen? Za co? Vždyť jsme tady tak krátko, že bysme ani nestihli pošlapat trávník!“

Čtyři blastery mířily na Dromu, dva na Hana. Velitel stráží zacvakl Dromovi kolem zápěstí válcovitá paralyzační pouta.

„Je obviněn z padělání oficiálních dokumentů,“ oznámil Hanovi. „A jestli máte aspoň trochu rozumu, zmizíte z Ruanu dřív, než vás zavřeme jako spolupachatele.“

Kapitola

19

Borga Besadii Diori, majestátně rozvalená na loži vystlaném poduškami a polštáři, upřela zrak na Nase Choku, jakmile černovlasého vrchního velitele s nohsledy uvedl Leenik do dvora v paláci. Ačkoli Borga projevovala zdrženlivost jen zřídka, tentokrát se ovládla a nevznesla se s gaučem do výše, neboť chtěla na Choku zapůsobit lépe než na Malika Carra při jeho první návštěvě Nal Hutty.

Za Chokou kráčel Malik Carr. Podobně jako vrchní velitel měl na sobě helmu a šustící velitelský plášť a za ním šel zrádce Nové republiky Pedric Cuf v naškrobených kalhotách, nízkých černých botách a kazajce s tuhým límečkem. Na obě strany od Choky se rozestoupili jeho poradci a ozbrojené stráže a postavili se tak, jako by chtěli vyprovokovat střetnutí s Borginými vlastními strážemi.

„Vítám vás na Nal Huttě,“ řekla Borga v yuuzhanvongštině, zatímco si Choka prohlížel výzdobu dvora z křesla, do něhož ho usadil Leenik. „Jsme vám k dispozici.“

Choka se překvapeně usmál. „Výborně, Borgo. Netušil jsem, že ovládáte náš jazyk.“

„Jen pár jednoduchých frází,“ odvětila Borga v basiku. „Naučila jsem se je z materiálů, které mi věnoval Pedric Cuf.“

Choka pohlédl na Noma Anora a potom se jeho oči posazené blízko u sebe vrátily k Borze. „Bylo mi řečeno, že jste nám vycházela vstříc už dříve.“

Borga nasadila přívětivý úsměv. „Naší pohostinností jsme proslulí – zvláště pokud jde o vážené hosty.“

Chokův tón se proměnil. „Hosty.“ Ať už to bylo či nebylo záměrné, jizvy a boule na tváři mu propůjčovaly vzezření někoho, kdo měl za sebou patnáct dlouhých kol zápasu s přeborníkem v hapanském boxu. „Zajímavá volba slov, Borgo. Pokud ovšem nechcete naznačit, že Yuuzhan Vongové nejsou v této galaxii ničím víc než návštěvníky.“

„Návštěvník, kterému se nové prostředí zalíbí, v něm často zapustí kořeny,“ nenechala se Borga vyvést z míry. „Až se usadíte na Coruscantu, bude mi ctí nazývat vás sousedy.“

Choka se slabě pousmál. „Udělala byste lépe, kdybyste mi říkala pane.“

Borga zamrkala velikýma očima. „Pak tedy ten titul použiji, jakmile nastane vhodná příležitost.“

Choka přikývl; její odpověď ho zřejmě uspokojila. „Nemám ve zvyku pečlivě vážit každé slovo, Borgo. Vaší velkorysé nabídky, že budete dohlížet na přepravu zajatců výměnou za informace o ohrožených hvězdných soustavách, si vážím, nicméně jsem usoudil, že v této fázi našeho tažení nebude takovýchto služeb zapotřebí. Jako gesto dobré vůle vás však i nadále – čas od času a podle našeho uvážení – budeme o našich aktivitách předem informovat.“ Nakrátko se odmlčel. „Můžete například obnovit dodávky toho vašeho návykového koření do soustavy Bothawui, beze strachu z nezáměrných komplikací.“

Borga si olízla rty. „Děkujeme vám – a jsem si jistá, že Bothané vám poděkují rovněž.“

Choka si ji chvíli prohlížel. „Za koření.“

„Přesně tak. Za koření.“

Chokův výraz se nezměnil. „Doufám, Borgo, že tyto informace určené jen vám neposkytujete žádné třetí straně.“

Borga rozpřáhla své drobné ruce, dlaněmi od sebe. „Komu bych je poskytovala? Naším prvořadým zájmem je udržovat obchod – a samozřejmě také nekomplikovat vaše plány, ať jsou jakékoli.“

„To rád slyším,“ řekl Choka. „Varuji vás – pokud vyjdou na světlo důkazy, že jste zradili naši důvěru… Jistě nemusím vyjmenovávat hrůzy, které by huttský prostor postihly. Nebo snad ano?“

Borga zavrtěla hlavou. „Naší představivostí jsme rovněž proslulí.“

„Výborně.“ Choka pokynul směrem k Maliku Carrovi. „Můj zástupce mě také informoval, že v očekávání našeho úplného a naprostého vítězství jste vyjádřila touhu, abychom si začali rozdělovat galaxii.“

Borga hlasitě polkla. „Možná jsem promluvila předčasně, Excelence.“

Choka se opět zlověstně zazubil. „Nic mě nepotěší tolik jako dobře odůvodněná odpověď. Obsadíme všechny světy, které potřebujeme nebo po nichž zatoužíme, včetně tohoto vašeho ‚nádherného klenotu’. Ne že bychom měli takové plány, totiž alespoň prozatím, i když jeden nikdy neví. Až na válečného pána Tsavonga Laha, který může zítra rozhodnout, že Nal Huttu je třeba vyhladit. Rozumíme si?“

„Tak dobře, jak lze očekávat,“ odvětila Borga, „vzhledem k omezeným vyjadřovacím možnostem basiku a samozřejmě k nedlouhému trvání našeho spojenectví. Bez ohledu na hloubku, které už dosáhlo, a navzdory našim mnohým rozdílům.“

Choka se usmál, tentokrát upřímně. „Velmi dobře. Schopnosti obšírného vyjadřování si ceníme téměř jako chrabrosti. A když už mluvíme o chrabrosti, Borgo, jednali Huttové v minulosti často s gangem darebáků, kteří si říkají rytíři Jedi?“

Borga nasadila znechucený výraz. „Jen zřídka, Excelence. Než jste se rozhodli poctít tuto galaxii svou přítomností, Jediové nám komplikovali život a strkali nos do našich věcí.“

„Ano,“ přemítal Choka, „i nám už dělali potíže. Několik Jediů jsme měli v hrsti, ale pokaždé nám proklouzli mezi prsty.“ Na dlouhou chvíli se na Borgu zahleděl. „Kdybyste nám pomohla oddělit jednoho z nich od smečky, nebyla byste na tom škodná.“

Borga se odmlčela. Přemítala, jestli ji Choka zkouší, ale pak usoudila, že jeho nabídka je míněna vážně. „Ale Excelence, vždyť už jednoho z nich máte v rukou,“ řekla opatrně.

Teď se odmlčel pro změnu Choka. Ohlédl se na Malika Carra a Noma Anora, oba však nechápavě pokrčili rameny.

„To mi vysvětlete, Borgo.“

„Na plavidle, na jehož palubě je hostem můj syn Randa,“ odpověděla Borga. „Randa mi poslal zprávu, že mezi zajatci na té lodi byl objeven Jedi.“

Choka znovu pohlédl na Malika Carra, který řekl: „O tom nic nevím.“

„O které lodi ten Hutt mluví?“ otázal se Choka svých poradců yuuzhanvongsky.

„O Kolébce, vrchní veliteli,“ odpověděl jeden z Yuuzhan Vongů s nezakrytou hlavou. „Plavidle s yammoskem pod velením Chine-kala.“

Choka zlostně zavrčel: „Můžeme s tou lodí navázat spojení?“

„Ano – pokud ovšem zrovna neprovádí nadsvětelný přesun, vrchní veliteli.“

„Pak tedy okamžitě připravte Chine-kalova villipa a přineste mi ho!“

„Excelence, snadno vám mohu zařídit spojení s mým synem,“ ozvala se Borga.

Choka se k ní prudce otočil. „Vy se opovažujete urazit mě návrhem, abych obcoval s jedním z vašich ghúlských strojů?“

„Ale já –“

„Mlč, ty zmutovaný červe! Budeš mluvit, jenom když tě oslovím, jinak ti ten bizarní jazyk nechám vytrhnout z hlavy!“

Stráže Borgy zjevně čekaly právě na takovou příležitost a zvedly blastery a omračující obušky. Chokovi vojáci okamžitě zareagovali tím, že se přikrčili do bojových postojů a pozvedli své dvojhole a kufeje. Všichni mlčeli a nehýbali se, jako by se náhle ocitli mimo tok času a vyčkávali, až osud zahraje svou kartu. Borga a Leenik si vyměnili významné pohledy, stejně jako Nom Anor a Malik Carr. Potom Borga pokynula svým strážím, ať skloní zbraně.

Nas Choka se lišácky zašklebil. „Přece jen máte špetku rozumu.“

Možná by řekl ještě něco dalšího, ale přerušil ho příchod yuuzhanvongského pomocníka, který v náruči přinášel ohrnutého villipa. Další pomocník nesl druhé komunikační stvoření – očividně to byl jeden z Chokových vysílacích villipů.

Choka v řeči Yuuzhan Vongů oslovil zpodobnění Chine-kala. „Veliteli, je pravda, že jste zajal rytíře Jedi?“

„Ano, vrchní veliteli. Odhalil ho náš dospívající yammosk. Myslel jsem, že si ho ponechám jako dar pro válečného pána Tsavonga Laha.“

Choka se zamračil. „Sám rozhodnu, co s tím Jedim uděláme. Jaká je současná poloha vašeho plavidla?“

„Blížíme se ke světu zvanému Kalarba, vrchní veliteli. Čekali jsme, že se s námi před útokem spojíte –“

„Mlčte!“ Chokovy oči se proměnily v hněvivé škvírky. „Zůstanete u Kalarby a předáte Jediho mým poslům, kteří se tam s vámi setkají. Je to jasné?“

„Naprosto jasné,“ odpověděl Chinekalův villip uctivě.

Choka vrhl pohled na Borgu. „Za vaši úlohu v této záležitosti vám dávám své slovo, že Nal Hutta zůstane vaše, dokud budu žít a dýchat. Pokud ovšem nebudete tak hloupá, abyste mě zradila.“

Borga se přinutila k úsměvu. „Nechť vás tedy provází dokonalé zdraví, kamkoli se vydáte, Excelence.“

*

„Varoval jsem tě,“ říkal Pazda Borze krátce poté, co Yuuzhan Vongové odešli. Šedovousý desilijický Hutt se na svých létajících saních přiblížil k jejímu levitujícímu gauči. „Každá dohoda s těmi barbary povede ke strašnému konci.“

Borga ze svého lůžka pohlédla na Creva Bombaasu, Gardullu Mladšího a bývalého generálního konzula Golgu, kteří všichni kývali na souhlas. „Sama jsem to také tušila. Přiznám se ale, že jsem myslela, že se nám podaří zůstat neutrální o něco déle.“

Pazda si posměšně odfrkl. „Yuuzhan Vongové nestrpí, aby někdo bezpečný neutrální postoj vůbec zaujal. Každý musí být buď s nimi, nebo proti nim. Poslušnost, kterou jim projevujeme, brzy přestane být falešná a začne být skutečná.“

Golga, usazený na skromné repulzorové pohovce, pohlédl z Pazdy na Borgu. „Jaké máme možnosti – kromě války?“

Borga si se zjevnou netrpělivostí propletla prsty. „Co vám to senátorka Viqi Shesh řekla o novorepublikových bitevních plánech?“

„Naznačila, že Senát a vojenské síly jsou přesvědčeny o tom, že Yuuzhan Vongové příště udeří buď na Corellii, nebo na Bothawui,“ odpověděl Golga. „Zpráva, kterou jsem vám měl doručit, však zněla, že Nová republika doufá, že Yuuzhan Vongové zaútočí na Corellii – kde pro ně má Nová republika v záloze nějaké překvapení. Senátorka Shesh také vzkazovala, že tato informace je dar, který má odčinit dřívější pochybení, pokud si vzpomínám. Nová republika očividně spoléhá na to, že Yuuzhan Vongové skutečně napadnou Corellii.“

„Přesně to jsem Maliku Carrovi vyřídila,“ řekla Borga zamyšleně, „a nyní se zdá, že Choka tu návnadu spolknul. Začínám si však klást otázku, kdo využívá koho. Pokud nás chce Choka využít k tomu, abychom Nové republice dodávali dezinformace, záměrně při tom ohrožuje naše plavidla s kořením u Bothawui. A pokud je to opravdu tak, zjevně je připraven na možnost, že vyhlásíme válku.“

„Tak vidíš,“ řekl Pazda. „Nic jako bezpečný neutrální postoj neexistuje –“

Borga se otočila k břichatému Crevu Bombaasovi. „Ztrojnásobte naše obvyklé dodávky na bothanské světy. Musíme dát Nové republice jasně na vědomí, že cílem je Corellia.“

Bombaasa rozpačitě přikývl. „A co slib ohledně poskytování informací, který jste dala Chokovi?“

„Slib je jako zásilka koření vysypaná v hlubokém vesmíru,“ ušklíbl se Gardulla Mladší. „Nemá vůbec žádnou váhu.“

„To je sice možné,“ připustil Crev, „ale pokud vyjde naše zrada najevo, v ohrožení se ocitne samotná Nal Hutta – o Randovi nemluvě.“

„Spolčováním s dobyvateli riskujeme ještě mnohem víc,“ přel se Pazda.

Všichni čekali na odpověď Borgy.

„Crev má pravdu,“ řekla nakonec. „Pokud máme přispět k překažení yuuzhanvongských plánů, musíme tak učinit nanejvýš opatrně. K vylákání sarlacca z jeho díry použije moudrý Hutt cizí ruku.“ Obrátila se na Leenika. „Vy rozumíte yuuzhanvongštině lépe než já. Jaké instrukce dal Choka veliteli Kolébky?“

Rodian se uklonil. „Choka říkal, že vysílá loď, která se s Kolébkou setká u Kalarby.“

Borga pohlédla na Creva Bombaasu. „Kontaktuj svého přítele Talona Karrda. Možná bude Jedie zajímat, kde se nachází jeden z jejich ztracených rytířů.“

*

„Musel jsem se o tom přesvědčit na vlastní oči,“ řekl Randa Besadii Diori, když se na svém silném ocase připlazil k okraji inhibičního pole udržovaného dvěma dovin basaly na palubě Kolébky. „Ačkoli samozřejmě si uvědomuji, že není možné poznat Jediho pouze podle vzhledu. Vezměte si třeba Luka Skywalkera. Kdo by při pohledu na něj uhodl, že vládne takovou mocí?“

Randa se pod bdělým dozorem několika yuuzhanvongských stráží připlazil ještě blíž, dokud se břichem téměř nedotýkal tváře potlučeného člověka uvězněného v silovém poli.

„Kdysi jsem Skywalkera viděl, dávno, asi tak před třinácti vašimi lety, během té patálie s Durgou a jeho takzvaným projektem Temný meč. Ne že bych měl s Durgou něco společného. Náhodou jsem byl zrovna na návštěvě v těžební korporaci Mulako, když se objevil Skywalker. Cestoval na zapřenou a společnost mu dělala štíhlá, světlovlasá žena, která vypadala jako jeho milenka. Copak se s ní asi stalo, hmmm?“

Vězeň se zlomeným nosem se chraptivě zasmál. „Slyšel jsem, že se Mara Jade postarala o to, aby natrvalo zmizela.“

Randa si položil ruce na břicho a propukl v chechot. „Takže jste opravdu ten, za koho vás Chinekal – nebo přesněji jeho válečný koordinátor – považuje?“

Wurth Skidder ohrnul natržený horní ret. „Co po mně chcete, Rando? Anebo jste se mi přišel jenom posmívat?“

„Posmívat? Ovšemže ne, Jedi. Přišel jsem vám vyjádřit soustrast. Ne pouze kvůli tomu, co si Chinekal přichystal pro vás, ale také kvůli tomu, co si Yuuzhan Vongové přichystali pro Novou republiku.“

„Takže bychom měli všichni následovat příkladu vaší rodičky a ohnout před nimi hřbet – tak jste to myslel?“

Randa předstíral únavu. „Všichni někomu sloužíme, Jedi – dokonce i vy. A navíc nám nerozumíte. Ačkoli vládneme značnému úseku galaktického prostoru – což je vzhledem k naší velikosti a dlouhověkosti jedině správné –, nikdy jsme nebudovali impéria. Pořád nás vnímáte jako válečníky, ale ve skutečnosti máme mnoho společného se samotářskými Hapany.“

„Oprava, Rando. Hapani nejsou zločinci. Nemají zájem pašovat koření ani organizovat kriminální aktivity, kamkoli vkročí – nebo kam se vplazí.“

Randa zareagoval záměrně pobouřeně. „Snad jsem nezaslechl hlas morální menšiny? Taková prudkost mě nutí k zamyšlení, jestli nepatříte mezi Jedie z okruhu Kypa Durrona, který podle všeho vede osobní křížovou výpravu s cílem učinit vesmírné trasy bezpečné pro všechny občany dbalé zákona, přestože mnoho pašeráků a pirátů, do kterých se s takovou vervou pustil, Nové republice svým vlastním způsobem také sloužilo.“

Skidder měl sice opuchlé oči, takže z nich zbývaly pouhé štěrbinky, ale přesto je dokázal ještě přimhouřit. „Jak dlouho si myslíte, že budou Yuuzhan Vongové vaše nezákonné podniky tolerovat?“

Randa se zazubil. „Zatím se mi zdá, že Yuuzhan Vongové mají pro ,zločince’, jak jste nás nazval, mnohem větší pochopení než pro následovníky Síly.“ Hlasitě se zasmál. „Jaký je to pocit, když vás někdo vnímá jako hlavní překážku pokroku, jako nositele bezuzdného zla? Brzy možná poznáte, jaké to je, když na vás někdo pořádá štvanice, jako v minulosti na Hutty.“

Skidder se na Randu také zazubil. „Třeba se na vás usměje štěstí a Yuuzhan Vongové tu výsadu přenechají Borze.“

„Nebyl by to vrchol ironie, kdyby byla Huttům svěřena ochrana míru a spravedlnosti?“ zasmál se znovu Randa. „Jistě by to pro nás nebyla příliš namáhavá povinnost – dokud bychom mohli pokračovat v obchodu s kořením.“

„Vaše matka by na vás byla hrdá, Rando.“

„Vaše matka,“ skočil mu do řeči Chinekal, který vtrhl do síně, „pokazila překvapení, které jsem chystal.“ Randa se zmateně otočil k veliteli.

„Vlastně je to vaše vina, Rando,“ pokračoval Chinekal, když došel k inhibičnímu poli. „řekl jste Borze, že se mi podařilo odhalit Jediho, a Borga to vyzradila mým bezprostředním nadřízeným, kteří mě nyní chtějí připravit o čest darovat ho –“ ukázal na Skiddera – „nadřízenému mého nadřízeného.“

Randa vytřeštil oči. „Chcete říct, že bude z této lodi odvezen?“

„Zanedlouho.“

„Ale co vaše plány? Chtěl jste přece, aby učil yammoska o Síle.“

Chinekal pokrčil rameny. „Navrhnu to nadřízeným. Kdoví, jednoho dne se do mé péče možná vrátí. Jsem si jistý, že vrchní velitel Choka pro něj mezitím najde jiné využití.“ O krok poodstoupil, aby si změřil Skiddera. „Než tě vydáme vrchnímu veliteli, asi bude moudré tě zlomit. Na počátku našeho tažení podrobili Praetorite Vongové tomuto lámání jednoho z vás, ale ten se pokusil o útěk a musel být zabit dřív, než se podařilo lámání dokončit. Znal jsi ho, Jedi?“

Skidder přistoupil k samému okraji pole a přezkoušel sílu dovin basalů. „Byl to můj přítel.“

„Tvůj přítel?“ opakoval překvapeně Chinekal. „A teď jsi v našem středu ty. Nepřišel jsi ho náhodou pomstít?“ Odmlčel se a pak se vychytrale pousmál. „Ovšemže přišel. Záměrně ses nechal zajmout na Gyndine a čekal na příležitost k pomstě. Jenže jsi netušil, že máme na palubě yammoska. Není divu, že si tě yammosk tolik oblíbil! Myslel jsem, že se můj pokus daří nade všechna očekávání, a ty jsi zatím uskutečňoval svůj vlastní pokus.“

Skidder nic neříkal.

Chinekal pohlédl na Randu. „Nabyl jsem dojmu, že pomsta se ve slovníku rytířů Jedi nenachází. Nebo snad tento Jedi vyznává temnou stranu?“

Randa zavrtěl hlavou. „Nevyznává temnou stranu, veliteli. On a jemu podobní jednoduše zastávají poněkud volnější přístup k ochraně míru.“

Chinekal zvážněl. „V tom případě je mou svatou povinností očistit ho od nenávisti. Nechci, aby vrchní velitel Choka dostal víc, než na co je připraven.“

Chinekal se obrátil a zamířil do chodby. „Raději se s ním začněte loučit, Rando,“ dodal, aniž se ohlédl. „Pochybuji, že ho ještě někdy uvidíte.“

Randa se díval za velitelem, jak odchází, a pak se přitiskl co nejblíž k inhibičnímu poli. „Chystají se mě zradit!“ zašeptal chraptivě. „Vydat mě napospas yammoskovi stejně jako předtím tebe! Pomoz mi, Jedi. Zachraň mě před nimi a udělám všechno, co budeš chtít!“

Kapitola

20

„Co že to padělali?“ ptal se Han.

Bafflovy audioreceptory dokázaly zachytit i ten nejtišší šepot, ale Hanova nechápavá otázka byla tak hlasitá, že ji v hlučném terminálu kosmoportu bylo snadno slyšet.

„Jakési cestovní doklady,“ odpověděl nepřítomně Baffle, připojený ke sloupovité databance. Začal vyvolávat další údaje, zatímco všude kolem něj a Hana pospíchaly různorodé skupiny uprchlíků, pilotů, tlumočníků a uniformovaných úředníků, které dohromady tvořily směsici křiklavých barev a ostrých pachů.

„Právě jsem zjistil,“ oznámil Baffle o chvíli později, „že Dromovi příbuzní jsou obviněni z padělání cestovních povolenek, které umožnily několika stovkám uprchlíků – včetně všech sedmatřiceti Rynů z tábora 17 – odletět z Ruanu na palubě obchodní lodě.“

Han se chytil za obličej. Odletěli! On a Droma dorazili pozdě. Rynové už byli pryč a teď ještě ke všemu Dromu zatkli – jenom proto, že byl Ryn.

„Zkus zjistit, jak se ta loď jmenuje.“

Baffle provedl několik úprav na regulátoru výstupů z databanky. „Jmenuje se Trevee,“ odpověděl, jako by to četl z obrazovky, přestože mu data proudila přímo do neuroprocesoru. „Má registraci z Nar Shaddaa.“

Han zaúpěl a potom semkl odhodlaně rty. Možná to nebyla skupina z Tholatinu. Zákonnou přepravu poskytovaly uprchlíkům nejrůznější humanitární organizace a Trevee mohla patřit některé z nich – i přesto, že měla registraci z huttského prostoru. Rynové se nejspíš spolčili se skupinou zoufalých běženců a k padělání se uchýlili pouze proto, aby jim úřady dovolily pokračovat v cestě.

„Proč by mělo Salliche Agu vadit, že skupina uprchlíků odcestovala s padělanýma dokladama?“ zeptal se nakonec. „Smyslem je přece všechny někam přesídlit, ne?“

Baffle rozdělil pozornost mezi Hana a rychlý tok údajů. „Společnost Salliche Ag má zájem na tom, aby uprchlíci zůstali na planetě, nicméně za běžných okolností by za takovýto přečin nežádala trest. V tomto případě jsou však Rynové kromě padělání obviněni také ze spiknutí. Zdá se totiž, že kapitán a posádka Trevee jsou podezřelí i z podvodů. V posledních několika měsících opakovaně nedostáli svému závazku přepravit uprchlíky na místo určení a vysadili je na jiných planetách, než jim slíbili.“

Han si cosi zavrčel pod vousy a začal po důkladně ošlapané podlaze rázovat sem a tam. Náčelník bezpečnosti na Tholatinu říkal, že uprchlíky často vysazují na světech, na něž následně zaútočí Yuuzhan Vongové. To znamenalo, že Dromovi příbuzní se možná nevědomky převrátili z plotýnky rovnou do ohně.

„Podívej se, jestli Trevee neoznámila ruanskýmu kosmoportu svůj letovej plán.“

Baffle se do toho pustil. „A, tady je to,“ řekl a fotoreceptory se mu rozzářily. „Trevee má namířeno na Abregadorae.“

Han svraštil obočí. Dokázal pochopit, proč by uprchlíci dali Abregadorae, dalšímu světu Jádra, přednost před Ruanem. Ale z hlediska yuuzhanvongské invaze mělo to místo ještě menší strategickou hodnotu než Gyndine nebo Tynna.

„To je divné,“ řekl najednou Baffle.

„Divné? Co je divné?“

Droid se odvrátil od sloupu a pohlédl na Hana. „Podle poznámky připojené k letovému plánu by skutečný hyperprostorový skok Trevee odpovídal spíše nějakému cíli na Rimmské obchodní cestě za Abregadorae – v úvahu připadá Thyferra nebo Yag‘Dhul.“

Han se nad tím zamyslel. Yag‘Dhul, nehostinný domovský svět exoskeletálních Givinů, dával ještě menší smysl než Abregadorae. Ale Thyferra – hlavní zdroj bacty v galaxii – mohla být jak lákavým cílem pro uprchlíky, tak i potenciálním, třebaže dobře chráněným vojenským cílem.

Znovu začal přecházet sem a tam. Kdyby okamžitě vyrazil na Thyferru, měl by slušnou šanci, že Dromovy příbuzné najde včas, než na planetu udeří Yuuzhan Vongové – jenže netušil, co by se za jeho nepřítomnosti stalo s Dromou. A kdyby na Ruanu kvůli Dromovi zůstal, dal by tím naopak v sázku životy sedmatřiceti pohřešovaných Rynů.

„Thyferra je mnohem příjemnější svět než Yag’Dhul,“ poznamenal Baffle jakoby mimochodem.

Han na něj pohlédl. „Neříkal jsi náhodou, že jsi od svý aktivace na Fondoru nevytáh paty z Ruanu?“

„To je pravda – alespoň pokud vím. Někdy si však říkám, jestli jsem toho nenacestoval víc, než si uvědomuji.“

Han přimhouřil oči. „Ale jseš si jistej, žes nikdy nestudoval mechanismy válečnejch droidů s Ruurianem jménem Skynx?“

„Ano, skoro jistý.“

„Skoro,“ odfrkl si Han. „Na to, že jseš pracovní droid, ti jde vyhledávání různejch informací překvapivě dobře.“

„Ale to vám mohu snadno vysvětlit,“ řekl Baffle. „Než se ze mě stal řidič, pracoval jsem na okresním ředitelství a přiděloval nové úkoly droidům, kteří přestali splňovat požadavky na práci v zemědělství.“

„Takže sedavý zaměstnání.“

„To vlastně ani ne, jelikož většinu svých úkolů jsem plnil vestoje.“ Baffle se na okamžik odmlčel a pak pravil: „Pane, pokud si to budete přát, mohl bych vám pomoct osvobodit vašeho partnera ze zajetí.“

„Není to můj partner,“ štěkl Han.

„Tak tedy vašeho spolucestujícího.“

Han na droida chvíli civěl a pak hlasitě vydechl. „Fajn, tak spusť.“

Baffle chvíli mlčel. Když konečně promluvil, z hlasu mu čišela naléhavost, která tam předtím nebyla. „Pane, slíbíte mi, že nikomu neprozradíte, co vám řeknu nebo ukážu, ať už se ohledně Rynů rozhodnete jakkoli?“

Han se tlumeně zasmál. „Ty jseš vážně povedenej pracovní droid.“

„Mám vaše slovo, pane?“

„Jasně,“ řekl Han. „Nedělá mi potíže zachovat cizí tajemství.“ Díval se, jak Baffle provedl další úpravu na datovém regulátoru. „A co děláš teď?“

„Dávám na vědomí svým druhům, že se k nim zanedlouho přidáme.“ Baffle se odpojil od datového sloupu a vyrazil pryč, když tu se náhle zastavil. „Pojďte prosím za mnou, pane.“

Co možná nejnenápadněji vklouzli do nevýrazných dveří ve východní stěně terminálu a vstoupili do zastaralého výtahu, spouštěného a vytahovaného pomocí kabelu. Kabina je zavezla hluboko pod zem. Když z ní o několik pater níž vystoupili, Baffle provedl Hana mezi bloky burácejících turbín do bludiště servisních chodeb, které se vinuly pod přistávacími plošinami a hangáry kosmoportu. Cestou se k nim přidali další dva droidi – hubený, vzdáleně humanoidní 8D8, který obsluhoval vysoké pece, a pavoukovitý droid s teleskopickýma nohama, jehož funkcí byla systémová kontrola. Nakonec vstoupili velkými vraty do kalně osvětleného skladiště, ve kterém už na ně čekalo přinejmenším třicet droidů nejrůznějších typů.

Han se po těch strojích rozhlédl. Spatřil starou jednotku P2 s křivými úchopnými rameny trčícími z kopulkovité hlavy; vojenského protokolárního droida s přilbovitou hlavou; úklidového droida U2C1 s dlouhými vlnitými hadicemi místo paží; droida ASP, jehož hlava připomínala svářečskou masku; pracovního droida J9 s hmyzíma očima; dvě jednotky C2-R4 s těly podobnými odpadkovým košům a tankovými pásy místo nohou; a dokonce i stařičkého opravářského droida Cybot LE připomínajícího kostru.

Han si připadal, jako by se ocitl v písečném transportéru Jawu, ale nahlas to raději neřekl.

Bafflovi trvalo pouze kratičký okamžik, než pomocí závratně rychlého strojového kódu zpravil ostatní o Hanově prekérní situaci. Han v jejich následném cvrlikání a štěbetání zaslechl cosi, co znělo jako Ryn – nebo alespoň jak by to slovo vyslovily stroje. Nakonec se hlavy a senzory rozmanitých typů otočily k Hanovi.

Hana jejich zkoumavý pohled vyvedl z míry. Nervózně se zasmál. „Hele, už je to dlouho, co jsem naposledy mluvil droidštinou, chlapi.“

Baffle se jménem všech omluvil. „Občas zapomínáme, že rychlost organických mozků dalece zaostává za možnostmi našich procesorů.“

Han se zakabonil. „Nech si ty reklamní kecy, vědátore, a radši mi řekni, do čeho jste mě to namočili.“

Baffle ukázal na kontrolního droida s kulatou hlavou a pavoučíma nohama, který se s nimi setkal v údržbářských tunelech. „Tady Pipovi se podařilo vypátrat Dromu. Podle očekávání ho nedrží v táboře 17, nýbrž v okresním ředitelství Salliche Agu, kde bude obžalován a souzen.“ Droid se na okamžik odmlčel a poslouchal štěbetání jednotky P2. „Bude-li usvědčen ze spiknutí, čeká ho trest přinejmenším pěti let nucených prací.“

Pavoukovitý kontrolní droid se posadil na teleskopických nohou a promítl bleděmodrý hologram obrovského komplexu zasazeného do úbočí kopce, pod nímž se prostíraly dlouhé lány obdělávaných polí.

„Do zóny, ve které Dromu v současné době drží, nemají droidi přístup,“ pokračoval Baffle, „ale člověk – jako třeba vy – by se tam měl dostat bez potíží.“

Zvýrazněná část hologramu se zvětšila a proměnila v detailní záběr úpatí kopce, kde soustava přečerpávacích nádrží a akvaduktů sváděla vodu do bludiště hlubokých zavlažovacích příkopů.

„Co mám udělat? Prostě tam vejít a odvést ho?“ zeptal se Han.

Baffle zacvrlikal na Pipa, který okamžitě zobrazil hologramy uniforem a identifikačních odznaků. Některé z nich byly opatřeny firemním logem Salliche Agu.

„Můžeme vám poskytnout potřebné ošacení a dokumentaci,“ rozvíjel plány Baffle, „a samozřejmě také mapy a všechno ostatní potřebné k tomu, abyste se obeznámil s rozvržením okresního ředitelství a jeho nejbližšího okolí. Také můžeme zařídit, aby vás všechna bezpečnostní zařízení nechala projít. Všechny bytosti z masa a kostí, na něž narazíte, však budete muset o své falešné totožnosti přesvědčit vy sám. Najít a osvobodit Dromu bude rovněž na vás. Sám také rozhodnete, jakou cestu použijete k útěku.“

Han se škrábal na bradě a pomalu obcházel holografické projekce.

„Potřeboval bych zbraň, kterou by šlo snadno skrejt.“

„Zbraň vám můžeme poskytnout.“

Han se zastavil a rozhlédl se kolem sebe. „Nechci bejt nevděčnej, ale mám takovej pocit, že to neděláte jenom z dobroty vašeho naprogramování. V čem je háček?“

Droidi chvíli pípali a bzučeli.

„Oplátkou za naši pomoc,“ řekl Baffle, „bychom vás žádali, abyste pro nás něco udělal.“ Ve vzduchu se objevily nové hologramy, které ukazovaly vnitřek budovy ředitelství. „V místnosti na pátém podlaží východního křídla se nachází hlavní ovladač vysílací a přijímací antény, která slouží jako monitorovací systém pro několik tisíc droidích pracovníků tohoto okresu – všichni jsou vybaveni vypínacími senzory, které lze aktivovat na dálku.“

Han si prohlížel hologram hlavního ovladače. „Takže ten vysílač je něco jako dálková bezpečnostní pojistka.“

„To jste vystihl docela přesně.“

Han se zazubil. „A vy po mně chcete, abych ho vyřadil z provozu.“

„Sám bych se nezdráhal použít slovo sabotáž,“ řekl Baffle.

Han začal obcházet nový hologram. „Jestli mě dokážete dostat přes bezpečnostní skenery, proč byste nemohli vysílač zneškodnit sami?“

„Vysílač je samostatný izolovaný stroj a do celého východního křídla mají přístup pouze bytosti z masa a kostí. Při vstupu je zapotřebí otisku dlaně –“

„Kterej mi můžete poskytnout,“ dořekl Han a přál si, aby tu byl Droma s ním a slyšel ho, jak to říká. Zastavil se a upřeně se zahleděl na holografický ovladač. „Existuje nějakej kód, kterej ten systém vypne?“

„Jelikož jsme k vysílači nikdy neměli přístup, nejjistějším způsobem vypnutí bude nejspíš fyzické zničení. Rádi vám však poskytneme datakartu se strojovým virem, který by měl posloužit stejnému účelu.“

„A co se stane pak?“

„Jakmile bude vysílač vyřazen z provozu, tisíce droidů, které už Salliche Ag deaktivoval, budou moct uprchnout.“

Han se sílícími pochybnostmi přejížděl pohledem z droida na droida.

„Jestli tomu správně rozumím,“ řekl do strašidelného ticha, „Salliche dal fůru plecháčů – ech, totiž vás droidů – k ledu. Proč?“

„Salliche Ag se snaží přesvědčit zdejší veřejnost, že bytosti z masa a kostí zaměstnává proto, aby se mohl chlubit ‚ručně nasbíranými’ potravinami. Ve skutečnosti se však droidích pracovníků zbavuje z jiného důvodu: dává tím najevo, že se podřizuje Yuuzhan Vongům a jejich nenávistnému postoji ke strojům. Desetitisíce deaktivovaných droidů chce Ruan věnovat dobyvatelům jako dar na uvítanou, až dorazí do Jádra.“

Han polkl. Vsadil by kredit proti drobku chleba, že posádka Trevee zvolila Ruan, protože yuuzhanvongští agenti už tu někdy byli.

„Uvědomuješ si, že vypnutí vysílače nejspíš spustí všechny alarmy v celým komplexu,“ poznamenal.

„Ano, ale většinu jich dokážeme umlčet,“ ujistil ho Baffle. „A co víc, mnoho našich deaktivovaných druhů je uloženo přímo v samotném komplexu, a jakmile budou reaktivováni, můžeme příslušná skladiště odemknout. Výsledný chaos by vám měl při útěku pomoct.“

„Jo, Droma a já budeme v tlupě probuzenejch droidů vážně nenápadný,“ zamumlal Han. „Ale o to nejde. Co Sallichu zabrání v tom, aby systém opravil a každýho osvobozenýho droida deaktivoval?“

„S trochou času dokážeme dálkové senzory vyjmout většině osvobozených droidů – stejně jako už jsme je vyjmuli sami sobě.“

„Bez vědomí Sallichu?“

„Každý droid na Ruanu má přidělené datum deaktivace,“ vysvětloval Baffle. „Abychom se vyhnuli prozrazení, mnoho z nás se muselo podrobit dobrovolné deaktivaci, zatímco jsme náš tajný plán připravovali.“

„Není tohle všechno tak trochu proti vašemu naprogramování?“

„Naše programy nám sice neumožňují vzbouřit se proti živým bytostem, ale zato nám dovolují jednat v zájmu sebezáchovy – a dokonce nás k tomu nabádají. Pouze jsme čekali na příchod bytosti z masa a kostí, která by nám mohla pomoct.“

Han zvedl ruce. „Ne tak rychle. Řekněme, že se rozhodnu jít do toho s váma, a najednou tady bude tisíc droidů, který nepůjde na dálku deaktivovat. Myslíte, že to Sallichu zabrání v tom, aby vás všechny do jednoho dopadnul a vrazil vám do hradních plátů bezpečnostní pojistku nebo vás prostě rozstřílel na kusy?“

„Dobře si uvědomujeme, jaký nás čeká osud,“ řekl Baffle. „Ale než bude Salliche Ag schopen ukončit naši existenci, máme v úmyslu provést akt pasivního vzdoru a odvysílat zprávu o naší situaci do celé galaxie. Nejenže tím upozorníme na naše vlastní utrpení, ale také dáme našim druhům na jiných planetách výstrahu před nebezpečím, které jim hrozí.“

Han si vzpomněl na C-3PO a jeho nedávnou posedlost deaktivací a pomyslel i na Dromu, který už dvakrát zachránil Hanovi život. Jednodušším způsobem, jak Ryna zachránit, by bylo vytasit se na ruanské byrokraty se svou pravou totožností. Mohl by jednoduše odhalit, kdo je, a tvrdit, že on a Droma plní tajný úkol pro zpravodajskou službu Nové republiky. Jenže to by se snadno mohlo obrátit proti němu. Nebylo vyloučeno, že kvůli úloze, kterou Han sehrál v aféře s Elan, by ředitel Scaur veškeré spojení mezi Hanem a novorepublikovou rozvědkou popřel. A i kdyby se Scaur za Hana postavil, hrozilo, že se o tom dozví Leia a obviní Hana, že se plete do záležitostí VPVU. A kromě toho, kdyby Dromu zkusil zachránit tímhle způsobem, Bafflovi ani ostatním ruanským droidům by tím nijak nepomohl.

„Tak dobře, udělám to,“ souhlasil nakonec. „Ale s jednou podmínkou: chci vědět, kam odletěla Trevee. Chci charakteristiky její tepelný stopy a iontovýho pohonu, transpondérový kódy, hyperprostorový souřadnice a všechno ostatní, co se vám povede vyšťourat.“

„Vezmu si to na starost osobně,“ slíbil Baffle.

Han se nadechl a sešpulenými rty zase vydechl. „Říkal jsi, že Dromu držej v nepřístupný zóně. Co je to přesně za zónu?“

Baffle si vyměnil pohledy s několika dalšími droidy. „Blok obohacovacích prostředků.“

„Blok obohacovacích prostředků,“ opakoval pomalu Han.

Baffle přikývl. „Továrna na hnojiva.“

Kapitola

21

„Takovou sbírku šrotu už jsem dlouho neviděla,“ prohlásila Shada D’ukal, když třináct X-wingů, A-wingů a modifikovaných Y-wingů – mnoho z nich pospravovaných a slátaných jako pirátská plavidla – prolétlo magnetickým štítem do zadního hangáru orbitální stanice Kothlis II. Stíhačky byly při příletu do bothanského prostoru zcela jistě proskenovány, ale sotva dosedly na palubu, obklopila je jednotka bothanských vojáků a zahájila důkladnou prohlídku a kontrolu průkazů.

Talon Karrde a bývalá mistrylská šerá stráž z Emberlenu to všechno sledovali z vyhlídkového balkonu nad hangárem. Shada na sobě měla přiléhavou kombinézu z černého elastexu a Karrde – v obleku šitém na zakázku – vypadal spíše jako její manažer než zaměstnavatel.

„Škoda, žes neviděla Kypovu eskadru loni,“ poznamenal Karrde. „Tehdy měla dva zbrusu nové XJ od Incomu a taky pár B-wingů v téměř dokonalém stavu.“

Shada nespouštěla oči ze stíhaček. „Něco jsem o tom zaslechla.“

„Kyp tu eskadru pojmenoval Tucet a dva mstitelé – k velké nelibosti Skywalkera. Kyp se s nimi potuloval po Vnějším okraji, pronásledoval piráty a pašeráky a vůbec strkal nos, kam se mu zachtělo, a Coruscant celou dobu ani nemrkl.“

„Tucet a dva?“ podivila se Shada.

„Kyp a Miko Reglia – jeho tehdejší učedník Jedi.“

„Mělo mě to napadnout.“

„Rádi navštěvovali Dubrillion. Několik pilotů z eskadry drželo rekord na těch modifikovaných TIE, které Calrissian koupil pro svou překážkovou dráhu mezi asteroidy – alespoň dokud jim Jaina Solo neukázala, jak se má Landovým bláznovstvím létat.“ Karrde se tlumeně zasmál. „Ale musím uznat, že Kyp se umí předvádět. Při odlétání i přistávání vedl Mstitele sérií efektních manévrů, někdy za doprovodu hlasité orchestrální hudby. A pak došlo k té tragédii u Helsky.“

Shada se pootočila ke Karrdovi. „Kyp o všechny přišel?“

„Bylo to první střetnutí novorepublikových stíhaček s yuuzhanvongskými koralskippery – nebo alespoň první doložené střetnutí. Mstitelé neměli ponětí, proti čemu stojí. Regliu zajali Yuuzhan Vongové živého, ale pak ho zřejmě zabili při pokusu o útěk.“

Shada znovu pohlédla dolů do hangáru. „Kde za ně Kyp sehnal náhradu?“

„Většina jich jsou veteráni z té či oné bitvy. Několik jich létalo pro uprchlíky na ohrožené, dokonce už obsazené planety, nebo si vydělávalo novorepublikové kredity za potvrzené nepřátelské sestřely. Kyp jim navrhl, aby utvořili jedinou skupinu. Bylo by to pro ně výhodnější a on by dostal zpět své Mstitele.“

„Ale oficiálně nespadají pod vojenské síly.“

Karrde zavrtěl hlavou. „Vedou je jako pomocnou jednotku. Aby si Kyp udobřil Skywalkera a vojáky, vypustil jméno Mstitelé. Teď už je to jenom Kypův tucet.“ Pohlédl na Shadu. „Pojďme ho pozdravit.“

Když Karrde a Shada dorazili do hangáru, Kyp, Ganner Rhysode a dvanáct členů Kypovy eskadry stáli v hloučku u upraveného Y-wingu, se kterým létal jako jeden ze dvou pilotů Ganner. Přídě některých dalších strojů byly ozdobené laserovými rytinami meteorických bouří, nebo spíše sestřelených koralskipperů.

Když oba Jediové spatřili Karrda a Shadu, vykročili jim naproti.

„Skvělé místo pro setkání, Karrde,“ prohlásil Kyp. „Mezi Kothlisem a Bothawui je zaparkovaná polovina Páté flotily. Máme štěstí, že nás ke Kothlisu vůbec pustili, natož na tuhle stanici.“

„To, co vám potřebuju říct, jsem nemohl svěřit běžným kanálům,“ vysvětloval Karrde. „A pokud jde o tu flotilu, Bothané nechtějí nic ponechat náhodě – přestože se podmínky od naší návštěvy Rylothu změnily.“

„Jak se změnily?“ zeptal se Kyp tlumeně.

Karrde kývl směrem k vyhlídkovému balkonu. „Pojďte na chvíli do mé kanceláře.“

Kyp dal svým letcům znamení, aby zůstali u lodí, a potom spolu s Gannerem následoval Karrda a Shadu do turbovýtahu. Dokud je výtah nezavezl nahoru, nikdo nepromluvil. Na balkonu k sobě přitáhli čtyři křesla a posadili se.

„Huttové obnovili dodávky koření na Bothawui a Kothlis,“ začal Karrde. „Přes všechny ty hlídky se toho dostane jen málo, ale to není podstatné.“

„Obnovili dodávky na Corellii?“ zeptal se Ganner. „Zatím ne.“

Kyp se nechápavě zamračil. „Tak proč je flotila tady a ne na Corellii? Slyšel jsem, že corellianský sektor je na pokraji vzpoury.“

Karrde zavrtěl hlavou. „Netuším, proč je tady a ne tam. Řekl bych, že se někdo rozhodl považovat informace, které jsme získali, za nevýznamné.“

„Fey‘lya,“ usoudil Kyp.

„A další členové Vládní rady. Ale s tím, co pro vás mám tentokrát, koření nijak nesouvisí.“ Karrde se na okamžik odmlčel. „Mají Jediové dovoleno zachraňovat druhé? Ptám se pouze proto, že nechci rozšířit propast mezi vámi a Skywalkerem.“

„Žádná propast mezi námi není,“ řekl Kyp pevně. „V některých věcech se sice neshodneme, ale o propasti se nedá mluvit. Souhlasil, abych se sem vydal.“

„To je dobře, protože předat tuhle informaci eskadře Rogue bych se zdráhal. I když s nimi létá Jaina Solo, musel bych jim toho hodně vysvětlovat.“ Karrde si oba Jedie změřil přimhouřenýma očima. „Je Wurth Skidder pořád ještě nezvěstný?“

Ganner se prudce naklonil vpřed. „Ano.“

„Žádný další Jedi se nepohřešuje?“

„Co jste zjistil, Karrde?“ otázal se ho Kyp důrazně.

„Mám to přímo od Creva Bombaasy – věřím, že je to spolehlivá informace. Na palubě lodi mířící na Kalarbu drží Yuuzhan Vongové Jediho. Ta loď veze válečného koordinátora, takže můžeme předpokládat, že buď je dobře vyzbrojená, anebo má doprovod.“

„Kalarba,“ kývl Kyp. „Tak proto jste se chtěl s námi setkat právě tady. Na Kalarbu to odsud není daleko.“

„Přesto budete muset jednat rychle. Skiddera hodlají přesunout na jinou loď a předat nějakému důležitému veliteli. Jakmile to udělají, šance, že se k němu dostanete, se nejspíš rozplynou.“

Ganner semkl rty a přikývl. „Díky, že jste nás na to upozornil, Karrde.“

Karrde se zvedl na nohy. „Určitě nebude Skywalker nic namítat?“

Kyp rázně zavrtěl hlavou. „Zachraňování druhých je naše povinnost.“

*

Několik tisíc demonstrantů – většina z nich byli Drallové a lidé, ale nechybělo ani několik Selonianů – hlasitě protestovalo za majestátními branami pozemku, na němž si generální guvernérka Marcha z Mastigophorous v této části Drallu vybudovala kdysi klidné a pokojné útočiště. Plot hlídaly oddíly stráží z veřejné bezpečnostní služby, ačkoli každý odhodlaný Drali se mohl na pozemek generální guvernérky jednoduše prohrabat.

Z klenutého okna v obývacím pokoji, z něhož byl výhled na guvernérčiny záhony vzácných nannariů a široký trávník před hlavním vchodem, namířil Jacen elektrodalekohled na transparenty a cedule, které hlučící dav držel vysoko nad hlavami.

„Jediové – váleční štváči,’“ četl nahlas. „‚Služebníci temné strany.’ ‚Corellia přežije a Coruscant padne.’“ Sklonil dalekohled a otočil se k mladšímu bratrovi. „Tenhle se ti bude líbit, Anakine: ‚Solovi, táhněte domů.’“ Hryzl se do spodního rtu a zavrtěl hlavou. „Počkej, až se o tom dozví táta.“

Raketoplán, kterým se Anakin s Jacenem dopravili na Drali, stál za guvernérčiným bílým polokulovitým sídlem na permabetonové přistávací ploše obklopené křovinami. Poblíž tekla řeka. Za přistávací plochou se ke kraji bujného lesa táhl pěstěný trávník. V zahradách i uvnitř sídla se hemžili droidí služebníci, zastřihávali okrasné keře lemující dlážděné chodníky a prováděli drobné úpravy na fontáně v ústřední hale.

„Nevím, jak se provalilo, že se tu cestou na stanici Centerpoint zastavíte, chlapci,“ řekla guvernérka Marcha a servírovala na stolek kousky tmavohnědého domácího ryshcatu, bohatě sypaného oříšky vweliu. „Ale necítím se tím nijak poškozena. Většina těch demonstrantů je tu už od minulého měsíce. V Coronetu a na některých světech v Odlehlých soustavách je to ještě horší. A na Talusu a Tralusu nedávno Federace Planetárních dvojčat utvořila koalici– s archeology, které Nová republika vyhnala z Centerpointu.“

„Říkají si Strana Centerpointu,“ dodal guvernérčin synovec Ebrihim a natáhl se pro trojúhelník sladkého koláče. „Jsou to extremisté, kteří se výrazně inspirovali v rétorice někdejší Sacorrianské triády.“

Poblíž stál s našpicovanými audioreceptory Q9-X2, Ebrihimův černočerný astromechanický droid s hlavou ve tvaru nábojnice, který – kdykoli promluvil – o sobě většinou záhy vyjádřil vysoké mínění.

„Protože tuto soustavu tvoří planety, které uchvátila stanice Centerpoint a přitáhla je na oběžnou dráhu kolem Corellu,“ řekla Marcha, „strana žádá výraznější zastoupení corellianské soustavy v novorepublikovém Senátu.“

Ebrihim přikývl. „Představitelé strany věří, že s pěti hlasy místo jednoho by se jim bývalo podařilo zabránit tomu, aby Coruscant stanici Centerpoint zabavil.“

Ebrihim a Marcha byli chlupatí a poněkud zavalití dvounožci. Měli chodidla s drápy, dlouhé čenichy s tenkými vousky a malé uši vyrůstající vysoko z hlavy. Stejně jako většina Drallů oplývali pronikavou inteligencí a větší upřímností, než pro ně bylo dobré, ale občas byli k zbláznění upjatí. Ale zatímco Ebrihimovy sklony k poučování se s přibývajícími léty zmírnily, Marcha – třebaže byla o něco starší než on – byla stále tak sebejistá, jak si ji Jacen pamatoval z doby před osmi lety, kdy vypukla krize se stanicí Centerpoint.

Dovolenou rodiny Solových tehdy přerušila otevřená vzpoura Sacorrianské triády, která se s pomocí stanice Centerpoint – schopné generovat obrovské interdikční pole a na dálku likvidovat hvězdy – pokusila Novou republiku přinutit, aby celému sektoru přiznala nezávislost. Z Ebrihima, kterého Leia najala jako učitele pro Jacena, Jainu a Anakina, se nakonec stal jejich zachránce, když je odvezl z Corellie na Drall. Na Drallu jim Marcha nejenže poskytla útočiště, ale také je zavedla k planetárnímu repulzoru, který Anakin aktivoval, aby překazil plány Triády.

„Nemohla jste Nové republice v zabavení Centerpointu zabránit vy?“ zeptal se Jacen.

Marcha nepřestávala být vlídná ani tehdy, když vyjadřovala pobavení. „Já jsem volená politička, Jacene. Kvůli tomu, že jsem nezaujala nesmlouvavější postoj, se proti mně obrátila většina mého vlastního personálu. Možná by bylo moudřejší postup Coruscantu napadnout, nebo přinejmenším odsoudit. Ale bez podpory tvé matky by mě Borsk Fey’lya jednoduše sesadil a vojenské síly by se Centerpointu stejně zmocnily.“

Anakin se nechápavě zamračil. „Každý z repulzorů pohřbených na Corellii, Drallu, Selonii a Planetárních dvojčatech by dokázal odrazit útok celé flotily hvězdných lodí. Když Centerpoint uvedeme do provozu, Corellia bude chráněná lépe než kterákoli soustava v Nové republice – včetně Coruscantu. Proto vůbec nechápu, proč proti jeho zprovoznění všichni tolik protestují.“

Marcha a Ebrihim si vyměnili významné pohledy. „Obávám se, že ti neposkytli všechna fakta, Anakine,“ řekl bývalý učitel. „Vzbudili v tobě dojem, že tě přivolali na pomoc Corellii, jenže zprovoznění Centerpointu je ve skutečnosti spíše ofenzívou než defenzívou.“

„Já věděl, že v tom bude něco takového,“ vyhrkl Jacen.

Anakin se pousmál. „Nižší gravitace Drallu stoupá Jacenovi do hlavy,“ sdělil ostatním. „Je přesvědčený, že náš příchod naruší rovnováhu Síly, nebo tak něco.“

Jacen vzkypěl. „Nejsi daleko od pravdy, Anakine.“

„Ale ty ano. Všechno, co Yuuzhan Vongy zastaví, má Sílu na své straně.“

„Co to s vámi je, chlapci?“ vložila se do řeči Marcha. „Dřív jste se nikdy nehádali.“

„Na tuhle misi máme každý jiný názor,“ řekl Jacen s pohledem upřeným na mladšího bratra.

„I na spoustu dalších věcí,“ zamumlal Anakin.

Jacen pokynul k Ebrihimovi. „Slyšel jsi, co říkal Ebrihim, Anakine: Je to spíš ofenzíva. Ty sám jsi označil Centerpoint za světelný meč Corellie.“

„Ano, a to znamená, že ho lze použít nejen k výpadu, ale i k parírování. Záleží jenom na tom, kdo ho drží v rukou.“

„A to znamená co – že odmítneš pomoct, když ho budou chtít použít k útoku?“

„To znamená, že nejdřív potřebuju vyslechnout obě strany.“ Anakin se otočil k Ebrihimovi. „Existuje nějaký důkaz, že se Nová republika chystá využít Centerpoint jako zbraň a ne jako štít?“

Ebrihim se zahloubal. „Problém je podle mého názoru v tom – a sám už jsi to také zmínil – že Centerpoint může být obojí. I kdyby ho dnes použili jako štít, neexistuje žádná záruka, že ho zítra nepoužijí jako zbraň. Ale tato inherentní dualita není důvodem těch protestů. Jejich kořeny sahají hlouběji.“

„Pamatuješ si ještě, o co se tehdy pokusila Triáda?“ zeptala se Marcha Anakina.

„Vlastně už ani moc ne,“ přiznal Anakin. „Vím, že pomocí Centerpointu vytvořila interdikční pole, které pokrylo celou soustavu, uvěznilo v ní rukojmí a současně znemožňovalo pokusy o jejich záchranu.“

Ebrihim kývl. „Máme silné podezření, že Nová republika se pokusí přesně o totéž. Tahle operace totiž nemá za cíl Corellii ochránit, nýbrž chytit yuuzhanvongskou flotilu do pasti a proměnit tuto soustavu v bojiště.“

„To snad ne,“ zaúpěl Jacen. „Není divu, že je Corellia připravená povstat.“

Anakin pohlédl z Jacena na Ebrihima. „Říkal jste ‚podezření’.“

„Přesně tak. Nejsme zasvěceni do všeho, co se odehrává v Centerpointu nebo dokonce v hlavách generálního štábu Obranných sil. Ale víme toto: ačkoli se yuuzhanvongská flotila nachází nedaleko od Corellie, naše soustava je v podstatě nebráněná. Jistě, Nová republika se uráčila poslat na Corellii tři z našich vlastních hvězdných obránců třídy Strident a flotilu chránící Duro stáhla k Odlehlým soustavám. Ale taková palebná síla je k odražení yuuzhanvongského útoku nedostatečná.“

„A přesně o tom chtějí Obranné síly Yuuzhan Vongy přesvědčit,“ dodala Marcha.

„Naše viditelná zranitelnost sem má dobyvatele přilákat,“ prohlásil Ebrihim, „a přimět je k útoku. Jakmile Centerpoint jejich flotilu znehybní, do soustavy skočí novorepublikové lodě rozmístěné u Bothawui, Kuatu a dalších planet a zaútočí na ně.“

Anakin starostlivě svraštil čelo. „Jak chtějí Obranné síly dostat své lodě skrz interdikční pole, které zadrží yuuzhanvongskou flotilu?“

„Vybaví lodě stejnými hypervlnovými udržovači setrvačnosti, které během tehdejší krize použili Bakuřané,“ odpověděl Ebrihim. „Uvědom si, Anakine, že tahle operace už se nějakou dobu plánuje.“

Marcha to potvrdila kývnutím hlavy. „Kolik si toho uvědomují demonstranti, nebo dokonce Strana Centerpointu, je nepodstatné. Protestující reagují na skutečnost, že Coruscant stáhl obranu a zabavil Centerpoint, aniž by se ohlížel na corellianské občany.“

Anakin se zadumal a pak pohlédl na Marchu. „Podle toho, co říkáte, už je všechno připraveno. Vypadá to, že mě tu vlastně ani nepotřebují.“

Marcha se slabě usmála. „Kéž by to tak bylo. Úspěch té strategie ale ve skutečnosti závisí na tobě.“

Ebrihim se pustil do vysvětlování. „Špičkoví odborníci Obranných sil pracují ve dne v noci na tom, aby celou síť zprovoznili včetně repulzorů uložených na Pěti bratrech – Corellii, Drallu, Selonii, Talusu a Tralusu. Jejich cílem je nyní podřídit všech pět planetárních repulzorů samotnému Centerpointu a propůjčit mu tak ještě větší sílu a dosah, než mu dává gravitační energie Planetárních dvojčat. Stanice pak bude teoreticky schopná vytvořit interdikční pole, kdekoli si admirál Sovv a ostatní důstojníci budou přát. Centerpoint rovněž dokáže změnit dráhu i polohu vzdálených planet a přimět hvězdy k výbuchu – což se během tehdejší krize stalo dvakrát.“

„Ale vědci si dosud neuvědomili možný dopad svého snažení,“ zdůraznila Marcha. „Mnoho funkcí Centerpointu je stále obestřeno tajemstvím. Stanice je i nadále nespolehlivá a nestabilní a v současnosti si nikdo není jistý, jestli se jí podaří znovu vytvořit mohutné interdikční pole, nebo dokonce proměnit vzdálenou hvězdu v novu.

A tady do celé té záležitosti vstupuješ ty, Anakine. Mnoho vědců je totiž přesvědčeno, že v systému je dosud uložen tvůj otisk, který jsi zanechal na repulzoru tady na Drallu, a že celou síť můžeš sladit jen a pouze ty.“

Ebrihim to potvrdil. „Před osmi lety jsi Centerpoint zneškodnil. Nyní jsi možná jediným člověkem, který ho dokáže úspěšně reaktivovat.“

Anakinovi čišely z očí starosti. „Jacen to tušil od samého začátku, ale…“ Rozhlédl se po ostatních. „Ne že bych vám nevěřil, ale musím se vydat na Centerpoint a přesvědčit se na vlastní oči, v jakém je stavu. Možná se mi podaří zprovoznit ho jenom jako štít. Pak by alespoň Corellia, Drall a ostatní planety byly chráněné před útokem – bez ohledu na to, jaké plány mají Obranné síly nebo někdo jiný.“

Marcha se smutně usmála. „Ano, možná se ti to skutečně podaří, Anakine. Ale než se tam vydáš, musím tě ještě varovat: když se Coruscant rozhodl repulzory a stanici znovu uvést do provozu, neměl na výběr a musel povolat mnohé z těch, kdo byli spoluodpovědní za rozdmýchání krize.“

Anakin kývl. „Myslíte Sacorrianskou triádu.“

„Spolu s několika dalšími, kdo v těch událostech sehráli svou úlohu,“ dodal Ebrihim.

Marcha pohlédla ze svého synovce na Anakina a Jacena. „Je to zkrátka takhle, chlapci: možná se vám nebude líbit, co na Centerpointu najdete. Proto musíte zachovat nejvyšší opatrnost. Než na něco přistoupíte, důkladně si to promyslete.“

Kapitola

22

„Je tady nějakej chlápek z Potravní a zdravotnický inspekce,“ oznámil do komlinku strážný u vchodu do okresního ředitelství Salliche Agu. „Člověk. Jo, už jsem mu řek, že lidi z PZI tady byli minulej tejden. On ale tvrdí, že je na přepadový kontrole. Jo, všechny jeho doklady vypadaj v pořádku.“

Han měl vlasy obarvené načerno a čepici se štítkem naraženou hluboko do čela. Čekal před kukaní strážného a snažil se vypadat nenuceně. Baffle – který ho tu před chvílí vyložil – ho ujistil, že lehká světlezelená kombinéza je standardní výbavou pracovníků Potravní a zdravotnické inspekce, a korpulentní lidský strážný skutečně prověřil počítačově kódovanou identifikační kartu s lhostejností někoho, kdo už takových inspektorů viděl stovky.

„Který zóny byste si chtěl prohlídnout?“ zeptal se muž náhle.

Han nasadil lítostivý úsměv. „Kdybych vám to prozradil, moje návštěva by přestala mít smysl.“

Strážný se zamračil. „Nechce mi to říct,“ zamumlal do mikrofonu komlinku. „Prej by nám tím zkazil překvapení. Ne, taky jsem se nezasmál. Dobře, počká tady na tebe.“ Vypnul komlink a vrátil Hanovi identifikační kartu. „Chvíli strpení, kámo. Doprovod už je na cestě.“

Neformálně oblečený muž, který zakrátko dorazil ve čtyřmístném landspídru, byl ještě mohutnější než strážný a stejně jako on působil dojmem houževnatého, zarostlého a opáleného farmáře. Oba muži se ani vzdáleně nepodobali aristokratickým Harbrightům, kteří společnost Salliche Ag řídili a zřejmě se hodlali spolčit s Yuuzhan Vongy. Když Han s kovovým kufříkem v pravé ruce přistoupil k landspídru, jeho průvodce si ho dlouze prohlédl.

„Se divím, že tě ještě neposlali do penze, stará vojno,“ poznamenal.

Podle jmenovky, kterou měl našitou na kapse košile vytažené z kalhot, se jmenoval Bow.

Obarvené vlasy ho zřejmě neoklamaly, pomyslel si Han, když si vlezl na zadní sedadlo spídru. „Když budu mít štěstí, bude to jeden z mých posledních úkolů.“

„Ten váš úřad nám nikdy nedělal potíže,“ poznamenal Bow, kterému z předních zubů trčel zbytek párátka. „Platíme mu za to slušný peníze.“

Han zamrkal. „Do toho mi nic není,“ odpověděl. „Já jenom plním svůj úkol.“

„Fajn. Hlavně si pospěš. Nemám na tebe celej den.“

Han se nervózně zasmál. „Taky to chci mít za sebou co nejdřív.“

Vyrazili v landspídru pryč, ale překonali pouze krátkou vzdálenost a pracovník Salliche Agu zastavil vedle velké orientační tabule. Bow se s jistými obtížemi otočil dozadu k Hanovi.

„Kde začneme? Můžeme odebrat vzorky z několika polí, anebo můžeš provést namátkovou kontrolu toho, co jsme už sklidili.“ Ukázal na sever. „Jestli tě zajímá dekontaminace nákladních kontejnerů, expedice je tamhle.“

Han chvíli předstíral, že si prohlíží mapu, a pak řekl: „Mohli bychom začít v bloku obohacovacích prostředků.“

Bow svraštil huňatá obočí. „Ty si děláš srandu.“

Han si odkašlal. „Nějaký problém?“

„Ne, kdepak. Jenom doufám, že ti PZI dobře platí.“

Landspídr letěl po úzkých špinavých silnicích, z nichž mnohé se vinuly obilnými poli čekajícími na sklizeň. Štíhlá stébla žlutohnědého ostroprosa, vysoká jako stromy, tvořila po obou stranách silnice hotovou palisádu. Na to, že se blíží k továrně na hnojiva, upozornil Hana jeho nos dávno předtím, než se před nimi vynořila směrovka k bloku obohacovacích prostředků. Na dalším kontrolním stanovišti dostal Han ochranný oděv pro jedno použití a helmu s dýchacím filtrem a tónovaným hledím. Bow se vystrojil podobně jako on a zavedl Hana k obrovskému skladišti, jehož expediční prostory byly přeplněné banthami, ronty a dalšími soumary, na které se nakládaly balíky hnojiva.

Baffle už dříve Hanovi vysvětlil, že společnost Salliche Ag se chce antitechnologickým dobyvatelům zavděčit, a proto přechází ze strojové výroby na přírodní produkci. Hana tedy nijak zvlášť nepřekvapilo, když v klecích a na hradech v budově uviděl tisíce volatnatců, křídlatek a temnovídalů, kterým dělníci cpali do zobáků potravu. Všichni ptáci byli geneticky upravení, takže jim nenarostla křídla a nebyli schopni ztropit sebemenší hluk. Pod klecemi byly široké žlaby naplněné po okraj trusem. Koryta ten trus odváděla do expedičních prostorů, odkud ho rozváželi na pole. Další části skladiště byly vyhrazeny nádržím s vodou, ve kterých se pleskaly prstorybky a smrdutovky vylovené ze štědrých ruanských moří. Dělníci ty ryby drtili palicemi a házeli je do koryt, aby bylo hnojivo ještě výživnější.

Vzhledem k tomu, jak zmoženě vypadali někteří z Gotalů, Bimmů a dalších nešťastných tvorů bez dýchacích masek, kteří měli za úkol házet přetékající výkaly lopatami zpátky do koryt, si Han dokázal snadno představit, jaký tu musí být strašný puch. Jakého zločinu – skutečného nebo vykonstruovaného – se bývalí uprchlíci dopustili, že si zasloužili takový trest, o tom se mohl pouze dohadovat. V jedné skupině, po kolena zabořený v ptačím trusu a malátně se opírající o dřevěnou násadu lopaty, stál Droma.

„Provedu několik rychlých testů,“ oznámil Han Bowovi přes reproduktor v dýchací masce. Otevřel kufřík a předstíral, že chce vytáhnout testovací soupravu, kterou mu poskytli Bafflovi droidi. Potom se náhle zarazil a s hranou nevěřícností pohlédl na Dromu. „To je… to je Ryn?“

Pracovník Salliche Agu na Dromu upřeně pohlédl a pak pokýval hlavou. „Jo. Je tady novej.“

„Nový nenový,“ pokračoval Han, který byl s každým slovem stále rozčilenější, „copak si tady nikdo neuvědomuje, že Rynové se nekoupou a nedodržují ani další hygienické návyky, které ostatní bytosti považují za nutné předpoklady dobrého zdraví?“

„Ale on pracuje s hnojem.“

„O to přece vůbec nejde. Víte, co by se stalo, kdyby se proslechlo, že Salliche Ag má v provozovně Ryna?“

„Je to jenom jeden Ryn,“ namítl Bow.

„Okamžitě odsud musí pryč. Žádám, aby podstoupil úplnou zdravotní prohlídku, než mu bude dovoleno vrátit se do práce – byť do takovéto práce.“

Bow se zatvářil mrzutě, vylovil z kapsy košile útlý komlink, zvedl si hledí helmy a začal do komlinku rychle promlouvat.

Han přemítal, čím asi Salliche Ag nahradí své komlinky a landspídry, pokud nebo až se tu Yuuzhan Vongové ukážou.

„Tak fajn,“ řekl Bow vzápětí Hanovi, „můžeme ho odvést do zdravotního střediska ve východním křídle.“ Otočil se naštvaně k Dromovi. „Ryne! Polož tu lopatu a pojď sem.“

Droma vzhlédl, opřel lopatu o zeď a pomalu vykročil směrem k nim. Oklepal si jednu nohu, pak druhou a nakonec ocas, aby se alespoň částečně zbavil šedé špíny, která se ho zarputile držela.

„Hlavně na něj nesahej,“ varoval Han Bowa, „jinak tě budou muset prohlédnout spolu s ním.“

Droma páchnoucí hnojem se zastavil pár kroků od Hana. Očividně ho za dýchací maskou nepoznal.

„Opláchni ho hadicí!“ přikázal Bow dělníkovi stojícímu opodál.

Han sebou trhl, když příval vody z tlusté hadice málem smetl Dromu na podlahu. „Zatracení smolaři,“ řekl dost hlasitě, aby ho slyšel pracovník Salliche Agu, „pořád se dostávají do problémů.“

Bow nafoukl tváře, vypustil vzduch škvírou mezi rty a zasmušile přikývl. „To máš teda pravdu.“

Promočený Droma se tvářil sklíčeně a odevzdaně. Bow mu kolem zápěstí zacvakl paralyzační pouta a postrčil ho směrem k východu ze skladiště. Han u kontrolního stanoviště odevzdal dýchací masku, vyhodil ochranný oděv do recyklačního koše a posadil se vedle Dromy na zadní sedadlo landspídru. Schlíplý Droma na něj nepohlédl, dokud landspídr neodstartoval, a dokonce ani potom Hana v první chvíli nepoznal. Pak se mu znatelně rozšířily oči a poklesla mu čelist.

„Prosím tě, šlápni na to,“ zakřičel Han na Bowa dřív, než mohl Droma všechno pokazit překvapeným výkřikem. „Je mi zle, že musím sedět vedle tohohle… kriminálníka.“

„Východní křídlo je přímo před náma,“ oznámil Bow přes rameno.

Han si s Dromou vyměnil kradmý pohled, ale pak se na něj znovu podíval, až když všichni tři stáli v turbovýtahu, který je vezl do zdravotnického střediska v prvním suterénu. Han po Dromovi varovně střelil očima. Z duriniového ramenního pouzdra, které mu obstarali droidi, vytáhl malý blaster a přitiskl ho Bowovi ke spánku.

„Udělej přesně, co ti řeknu, a možná to přežiješ.“ Když mohutný muž přikývl způsobem, v němž se mísilo překvapení a vztek, Han dodal: „Zastav výtah, odstup do zadního rohu kabiny a pak Rynovi dálkovým ovládáním odemkni pouta.“ Zalétl očima k Dromovi a přikázal turbovýtahu, aby je zavezl do pátého patra.

Droma si třel osvobozená zápěstí a pohlédl na Hana. „My jedeme nahoru?“

„Ještě tu musím něco vyřídit.“ Han kývl bradou k Bowovi. „O něj se budeš muset postarat ty. Vezmi ho do údržbářskýho suterénu, najdi nějakou skříň a zamkni ho tam. Když bude dělat problémy, zastřel ho. Potom za mnou přijeď na pátý podlaží.“

Bow otevřel ústa, ale ovládl se a neřekl nic, co by mohlo Dromu vyprovokovat k doslovnému vyplnění Hanova příkazu.

Zatímco jel výtah vzhůru, Han si stáhl světlezelenou kombinézu, pod kterou měl drahý společenský oblek. Dromova zvědavost byla téměř hmatatelná.

„Na vysvětlování není čas,“ řekl Han. Podal Dromovi sbalenou kombinézu a otevřená paralyzační pouta a dodal: „Neztrať to. Obojí budeme potřebovat.“

V pátém patře si natáhl na pravou ruku průsvitnou rukavici a zamířil širokou zářící chodbou k místnosti s vysílačem. V levé dlani skrýval zkázonosnou datakartu od droidů.

Snímač otisků ruky byl umístěn ve výklenku vedle dveří do kontrolní místnosti. Když Han přiložil ruku v rukavici na plošku, obrazovka přístroje ho identifikovala jako Deese Harbrighta, bratrance hraběte Borerta Harbrighta a staršího viceprezidenta marketingu Salliche Agu, kterému byl černovousý a elegantně oblečený Han podobný – v každém případě dost na to, aby při jeho vstupu půl tuctu techniků v kontrolní místnosti povstalo.

„Posaďte se, posaďte se všichni,“ řekl tím nejvznešenějším tónem, jakého byl schopen. „Jenom jsem se chtěl podívat na náš deaktivační systém. Probíhá všechno podle harmonogramu?“

„V tomto kvartále bylo deaktivováno a uskladněno tisíc dvě stě padesát droidů, pane,“ zaštěbetala technička štíhlá jako proutek. „Během téže doby se náborovému oddělení podařilo najmout přes tři tisíce uprchlíků, kteří se zavázali, že na Ruanu zůstanou jako naši zaměstnanci.“

„Skvěle, skvěle,“ říkal Han, zatímco obcházel místnost s datakartou stále ukrytou v levé dlani. Když technička začala chrlit další statistiky, Han se postavil zády k perifernímu zařízení, které, jak doufal, bude schopno nejmenšího odporu, a datakartu – která by podle Bafflových slov měla po dokončení svých kouzel doslova zmizet – vložil do zdířky.

„Očekáváme, že do konce příštího kvartálu budeme mít uskladněných alespoň patnáct set dalších droidů,“ říkala optimisticky žena, když vtom počítač vydal sérii pronikavých zvuků, které Hanovi připadaly jako strojová obdoba volání o pomoc.

„Systém se hroutí!“ vykřikl další technik nevěřícně.

U každého stanoviště začaly pohasínat kontrolky a šednout obrazovky. Technici si málem rvali vlasy a dělali všechno pro to, aby systém vzkřísili, než definitivně odejde tam, kam strojové mysli odcházely, když se zhroutily. Snažili se tak zoufale, že Han ucítil hryznutí svědomí – dokud si nepřipomněl, že ten stroj sloužil k deaktivování tisíců droidů.

Díky narůstající panice snadno vyklouzl z místnosti bez povšimnutí. Chodba byla stejně tichá a jasně osvětlená jako před několika okamžiky a nijak neprozrazovala chaos, který v kontrolní místnosti vypukl. Han si uhladil drahé sako a pomalým krokem zamířil k turbovýtahu. Cestou důstojně a přívětivě kýval na každého, koho potkal. Když došel k výtahu, Droma se vynořil zpoza plastocelového sloupu, který mu očividně sloužil jako úkryt, a světlezelenou kombinézu měl přehozenou přes jednu ruku.

„Netvař se tak provinile,“ zašeptal Droma.

Han se nepřestával usmívat. „Vlez do výtahu a nasaď si paralyzační pouta,“ řekl Dromovi, aniž by pohnul rty.

Jakmile se však ocitl uvnitř, jeho klid a uhlazenost byly ty tam. Rychle na sebe znovu hodil kombinézu inspektora, potom převzal od Dromy blaster a ujistil se, že je nabitý.

„Radši ani nebudu hádat, jak se ti to povedlo,“ řekl Droma, když si nasadil pouta.

„Ale mohlo by bejt zábavný, kdyby ses o to pokusil.“ Han si strčil blaster do kapsy. „Jakmile dorazíme do haly, okamžitě zamíříme k nejbližšímu východu, rozumíš? Předstírej, že jseš můj zajatec.“

Han si stoupl čelem ke dveřím, které se vzápětí otevřely. Na druhou stranu haly vůbec nebylo vidět – kvůli stovkám droidů, kteří se v ní hemžili a bez ustání švitořili, přičemž mnozí z nich spěchali k východům.

„Nemůžu se ubránit dojmu, že jsi to způsobil ty,“ poznamenal Droma.

„Nepřímo.“ Han ukázal k nejbližšímu východu, který nebyl zcela zablokován droidy. „Tudy.“

Vstoupili do tlačenice a už byli skoro u transpariocelových dveří, když za nimi nějaký hrubý hlas zakřičel: „Tamhle jsou!“

Han se neovládl a otočil se za hlasem. Uviděl Bowa, který na něj ukazoval několika bezpečnostním strážím.

„Řekl jsem ti, abys ho někam zamknul!“ křikl Han na Dromu.

„To jsem udělal,“ hájil se Droma. „Zavřel jsem ho do místnosti plné deaktivovaných droidů.“

Han ucedil kletbu a vytasil blaster. „Na jemnosti není čas.“

Bez míření vypálil čtyři střely, které přiměly stráže okamžitě vyhledat úkryt. Spolu s Dromou se přikrčil, propletl se tlačenicí droidů a vypotácel se ven. Han spatřil Bowův landspídr a nasměroval Ryna k němu. V tom okamžiku se z východního křídla vyrojil dav brebentících droidů a hrnul se na okolní trávníky a parkoviště. Han se svalil na sedadlo řidiče a široce se zazubil.

„U farmářů se můžeš spolehnout na jedno,“ řekl Dromovi, který si sundal pouta a sedl si na místo spolujezdce. „Nikdy nezamykají svý vozidla.“

Han nastartoval repulzorový motor spídru. S oběma rukama na volantu a chodidly na pedálech spídr obrátil a vystřelil na příjezdovou cestu.

„Hlavní bránu nemá cenu zkoušet,“ překřičel kvílení trojice turbín. „Teď už bude zavřená! Musíme na obslužný silnice. Některý z nich určitě povedou na pole, který jsme viděli cestou do tábora 17!“.

„Hlavně se rozhodni rychle,“ řekl Droma s pohledem upřeným na malou senzorovou obrazovku připevněnou k přístrojovému panelu na straně spolujezdce. „Ze severu, východu a západu se k nám blíží sedm, oprava, osm vozidel!“

Han zaťal zuby a mrkl na vysoká stébla obilí, která se tyčila po obou stranách cesty. „Ále, k čemu silnice,“ řekl nakonec a vyrazil na jih, přímo do pole.

*

Satelit vysílal do okresního ředitelství přímý a ničím nerušený přenos landspídrové honičky. Záběry vyvolávaly dojem, že kamera se nachází sto metrů nad zemí, nikoli na stacionární oběžné dráze v polovině vzdálenosti k nejbližšímu měsíci Ruanu.

„Dělají v těch polích pěknou paseku,“ prohodil náčelník bezpečnosti k Bowovi.

Tlusťoch se naklonil k ploché obrazovce. Ukradený landspídr brázdil žlutohnědé moře obilí rovnými čarami, precizními parabolami a širokými spirálami. Pronásledovalo ho osm spídrů, za nimiž v obilí také zůstávaly čáry a kličky, třebaže zdaleka ne tak vzorně vykreslené.

„Talentovanej řidič,“ prohlásil náčelník, když spídr v čele prokličkoval řadou nemoderních větrných mlýnů a opsal několik osmiček, načež vystartoval novým směrem. „Možná bejvalej pilot swoopu. Identifikovali jste ho?“

„Ne,“ vztekal se Bow. „Ale máme potvrzený, že to byl on, kdo v pátým patře vyřadil systém pro deaktivaci droidů.“

Břichatý a kníratý náčelník se pousmál. „Slyšel jsem, že když se droidi probrali k životu, byl jsi zavřenej s některýma z nich.“

Bow se zašklebil. „To jsi slyšel správně. Ale něco ti povím: ty dveře neotevřel žádnej z těch droidů. Odemknul je někdo s přístupem do systému, jakmile se ti droidi zapnuli.“

Náčelník si odfrkl. „Takže co je to za chlapa, kterej se převleče za inspektora PZI a viceprezidenta společnosti, aby zachránil nějakýho Ryna a osvobodil pár tisíc droidů?“

„Chlap, kterej má dobrý kontakty. Ryna zatkli u tábora 17, když tam spolu s tím člověkem přišel hledat svý příbuzný. Jenže se ukázalo, že ti už se z planety dostali – pomocí padělanejch cestovních dokladů.“

„Možná to byl záměr. Možná tam ten Ryn přišel schválně – abysme ho zatkli.“

„To nesedí. Ryn nemohl vědět, že ho odvezeme právě sem. A navíc tím nemohl nic získat – když se jeho parťák ukázal u hlavní brány, všechno potřebný už věděl. Naši lidi kontaktujou kosmoport, aby zjistili, kdy a jak ti dva přiletěli na planetu, ale něco jim blokuje přístup do imigračních databází.“

„Něco, anebo někdo?“ opáčil náčelník. „Hádám, že jejich komplicové.“

Bow semkl rty a mlčel.

Náčelník vyvolal hologramy toho člověka. Pocházely z bezpečnostních kamer u přední brány a v bloku obohacovacích prostředků a z identifikátoru před kontrolní místností v pátém patře. „Vousy i rysy tváře vypadají docela autenticky,“ usoudil náčelník, když si hologramy důkladně prohlédl.

Bow se poškrábal na bradě. „Odfiltruj vousy a čepici.“

Oba muži si chvíli prohlíželi upravené hologramy. „Je mi povědomej,“ prohlásil náčelník, „ale nedokážu si ho přesně zařadit.“

„No, každopádně je to něčí agent.“

„Konkurence Salliche Agu? Možná Potravinový závody Nebula?“ Bow pokrčil rameny.

Náčelník se obrátil zpátky k displeji s obrazem ze satelitu. „Mění kurz,“ řekl náhle. „Zatáčejí na východ.“

Oba muži sledovali, jak se ukradený landspídr noří do dalšího obilného pole. Potom vozidlo nečekaně změnilo směr a vylétlo z pole do jakéhosi pruhu, který Bow zpočátku považoval za obslužnou silnici. Jenže ani jeden pronásledovatel tam za ním neletěl.

„Co se to tam děje?“ štěkl.

„Ti všiváci,“ ulevil si náčelník. „To není silnice. Sletěli do zavlažovacího kanálu – zmizeli z povrchových skenerů všech spídrů. Naši chlapi nemají ponětí, kam se poděli.“

„Napoj se na systém stavidel a zavři všechny brány v tomhle úseku!“

„Už na tom pracuju,“ odpověděl náčelník.

Bow se otočil k satelitní obrazovce a spatřil, že landspídr sabotérů prolétl zavírajícím se stavidlem, přenesl se přes další bránu, provedl riskantní obrat a odbočil do mnohem širšího kanálu.

„To je odtokovej kanál,“ vysvětloval náčelník. „Končí v řece, která teče kolem tábora 17. Jestli se k ní dostanou, ztratíme je.“ Natáhl se po ovládání stavidel, ale Bow ho zadržel.

„Ne, ještě je nezavírej. Ať si myslí, že má čas.“ Pohlédl na satelitní obrazovku. „Dej mi bližší záběr.“ Když to náčelník udělal, oba spatřili, že ukradený spídr cestou přišel o výsuvné přední sklo. Z promáčklin v kulaté přídi a z mezer mezi sedadly trčela polámaná stébla obilí a vůz byl plný zrní.

„Na kolik odhaduješ jeho rychlost?“

Náčelník se zamyslel. „Kanál není jenom širší, ale taky dvakrát tak hluboký, řekl bych, že se z těch turbín snaží vyždímat maximum. Možná dvě stě.“

„Jak daleko je to k nejbližším stavidlům?“

„Asi kilometr.“

„Jak rychle se zavírají?“

„Natotata.“

Bow se zakřenil. „Polož prst na tlačítko. Dám ti znamení.“

Náčelník se na něj taky zazubil. „Je to jako hrát Smrtící překážky.“

Bow chvíli obrazovku sledoval a potom křikl: „Teď!“

Landspídr se naklonil na bok, jak se zoufale snažil zabrzdit, a narazil přímo do brány stavidel. Síla nárazu vymrštila člověka s Rýnem z vozu. Přelétli přes bránu a spadli do koryta za ní.

„Dostal jsem je,“ oznámil náčelník vzrušeně.

„Spoj mě s pronásledovací skupinou.“

Náčelník se chystal poslechnout, ale pak zaváhal. „Znám lepší způsob. Vyplavíme je.“ Aktivoval komlink. „Dejte mi správu klimatu.“

Bow svraštil obočí a pak se pousmál, když mu to došlo. „Dobrej nápad.“

Náčelník pokrčil rameny. „Stejně potřebujeme, aby už sprchlo.“

*

Zachránilo je bahno – hluboké sice nebylo ani po lýtka, ale zato bylo měkké jako pudink. Han po deseti metrech střemhlavého letu dopadl tváří napřed a vyryl uprostřed koryta hlubokou brázdu. Droma, který byl pro akrobacii vybaven lépe, provedl bezchybné trojité salto, dopadl na nohy a sklouzl se po slizkém povrchu jako profesionální vodní lyžař.

Když se Han zvedl z bláta, plival hnědou vodu, ale naštvaný byl kupodivu Droma.

„V odtokovém kanálu to bude bezpečnější, řekl jsi. To si nemyslím, řekl jsem, měli bychom zůstat v zavlažovacích příkopech. Věř mi, řekl jsi. Drž se nad branami, řekl jsem. Copak by to byla zábava, řekl jsi –“

„Přestaň si stěžovat,“ odsekl Han. „Nebo sis tolik zvyknul na hnůj, že už nesneseš trochu obyčejnýho bahna?“

Droma pomohl Hanovi na nohy a rozhlédl se. Jako by bahno samo o sobě nebylo dost zlé, hladké permabetonové stěny koryta byly přes čtyři metry vysoké. „Co teď? Ani odsud nemůžeme vylézt.“

„Tady dole je nám líp. Těma obilnýma polema by se nám šlo pomalu.“ Han si stáhl světlezelenou kombinézu i společenský oblek a zahodil je. Prsty si z čela a vousů setřel bláto. „Co bylo na mapě?“

„Myslíš těsně předtím, než jsi havaroval?“

Han se zaškaredil. „To nebyla havárie. Někdo věděl, kdy přesně tu bránu zavřít.“ Podíval se na oblohu, která vypadala temnější než před chvílí. „Sledujou nás. Pomocí letecký nebo satelitní kamery.“

Droma odtrhl oči od oblohy, pohlédl na Hana a ukázal směrem, kterým před kolizí mířili. „Řeka je pár kilometrů odsud, přímo před námi. Měla by nás zanést až k táboru 17.“

„Bezva. Skočíme do řeky a vylezeme z ní těsně před táborem. Potom zamíříme na kosmoport.“

„Kam už Salliche poslal armádu stráží a každý skener nastavil tak, aby se rozkvílel, jakmile vytáhneme identifikační kartu.“

„Žádný strachy. Máme přátele, který nás dostanou rovnou k Falconu.“

Droma si přestal z knírů vymačkávat vodu. „Přes ruanskou kontrolu?“

Han se ušklíbl. „Pod ní.“ Jeho noha udělala čvachtavý zvuk, když ji vytáhl z bahna. „Tak jdeme.“

Ještě neurazili ani tři sta metrů, když se jim nad hlavami ozvalo hlasité zahřmění.

Han se zastavil. „Co to sakra bylo?“

Droma mávl lhostejně rukou. „Stanice pro regulaci počasí. Salliche mění její nastavení několikrát denně.“

Han sledoval, jak se nad nimi stahují šedé mraky. Otočil se na patě a odhadoval výšku zdí. Nahoru by nedosáhli, ani kdyby zvedl Dromu na ramena.

„Musíme zpátky k bráně,“ řekl najednou. Droma se na něj podíval, jako kdyby se Han zbláznil. „Cože?“

„Ta brána je jediný místo, kde máme šanci odsud vylézt.“

„Neříkal jsi, že tady dole je nám líp?“

Začaly padat velké kapky deště. „Salliche vyvolává bouři. Chce nás utopit.“

Droma polkl. „Ale ty spídry, co nás pronásledovaly – nejspíš už jsou na cestě k bráně!“

Han semkl rty a přikývl. „Máš pravdu. Mezi náma a řekou musí bejt ještě aspoň jedna brána.“

Dali se do běhu a vzájemně si pomáhali, když některý z nich uklouzl nebo uvázl v bahně. Déšť se změnil v průtrž mračen a kalná voda rychle stoupala – nebyla už hluboká po kotníky, ale po kolena. Za sebou uslyšeli hukot blížích se landspídrů. Pak ten zvuk přehlušilo sílící burácení.

Han se prudce zastavil. „Poslouchej,“ zakřičel na Dromu přes vytrvalé bubnování deště.

Droma se zastavil o několik metrů dál. „Mám pocit, že se mi to nebude líbit.“

Oba se obrátili a uviděli, jak se k nim žene třímetrová vodní stěna. Sotva se otočili zpátky k řece, příval je dostihl a smetl je s sebou.

Kapitola

23

Stanice Centerpoint, větší než Hvězda smrti, visela šedobílá a hrozivá mezi Talusem a Tralusem, takzvanými Planetárními dvojčaty, a čerpala energii z jejich gravitačních sil. Pomalu se otáčela kolem osy vymezené tlustým válcem, který jí trčel z každého pólu. Stanice byla zkonstruována jako gravitační čočka schopná vysílat hyperprostorem silné výboje repulzorové energie, které postačovaly k dobytí dalekých světů a zničení vzdálených hvězd. Její povrch tvořila chaotická změť hranatých věží vysokých jako mrakodrapy a přístupových portálů o velikosti impaktních kráterů chráněných silovými bublinami. Všemi směry se kroutily matoucí propletence potrubí, kabelů a jiných vodičů, které se plazily mnohopatrovými pralesy parabolických antén, kuželovitých výčnělků a štětinatých trnů. Výraznou součástí stanice byly zbytky havarované vesmírné lodi, které byly přivařeny k trupu a proměněny v obytné prostory.

„Byla jsem tehdy první, kdo vašeho strýce Luka, Landa Calrissiana, Belindi Kalendu a Gaeriel Captison přivítal na palubě,“ říkala Jenica Sonsen Anakinovi, Jacenovi a Ebrihimovi, zatímco je turbovýtah vonící čerstvým nátěrem vezl tmavorůžovým tunelem do jádra stanice.

„Mám dojem, že později jsme se s vámi setkali na Corellii,“ poznamenal Jacen.

„To skutečně ano. Jsem ráda, že se na mě pamatujete.“

„Simulovaná gravitace narůstá,“ přerušil je Q9 v basiku. Mluvil vokodérem, který si upravil tak, aby utvářel slova podobně jako živá ústa. „Nárůst je nepochybně důsledkem toho, že se vzdalujeme od osy rotace.“

„Díky, Q9,“ řekl Ebrihim. Droid často vyjadřoval názor, že stroje by měly být užitečné vždy a všude, a Ebrihim se to snažil respektovat.

Sonsen se při té slovní výměně usmála. „Už dlouho chceme zavést na Centerpointu umělou gravitaci, ale prozatím jsme odkázáni na tu centrifugální. Pokud se nám podaří přispět k válečnému úsilí, Nová republika snad konečně vyčlení finance, které potřebujeme, abychom rotaci zastavili. Ale dokonce i bez umělé gravitace dokázali Mrlssiové úplné divy a Hollowtown i mnohé další zóny jsou teď obyvatelné.“

Byla to optimistická, pohledná žena s vlnitými černými vlasy, dlouhým úzkým obličejem a výrazným obočím. Před osmi lety, po nečekaných zášlezích Centerpointu – které nejenže zničily dvě daleké hvězdy přesnými hyperprostorovými střelami, ale také spálily na popel tisíce kolonistů, kteří žili v Hollowtownu – dostala stanici na povel právě Sonsen, zatímco zbývající kolonisté uprchli do bezpečí na Talus a Tralus. Od té doby vedla Sonsen kartografický tým, který pomalu mapoval složitý interiér obrovité koule. Sama pochybovala, že se dokončení toho nesmírného úkolu dožije.

„Vycházel váš tým dobře s archeology, kteří odsud byli vyhoštěni?“ zeptal se Jacen.

Sonsen se zamračila. „Nebyli vyhoštěni, ale odvezeni do bezpečí. Ale ovšemže jsme spolu vycházeli dobře. Všichni toužíme dozvědět se toho co nejvíc o bytostech, které postavily Centerpoint a vytvořily corellianskou soustavu. Obávám se však, že archeologové udělali chybu, když svůj odsun zpolitizovali. Pokud – jak tvrdí Strana Centerpointu – by každá z pěti planet Corellu měla být uznána jako samostatný stát, pak by bylo jedině logické, kdyby této stanici – která rozhodně nepochází z této soustavy – byla také přiznána nezávislost. Věřím, že nakonec zůstane Centerpoint ještě dlouhou dobu v rukou Nové republiky.“

Ebrihim otevřel ústa, aby něco řekl, ale pak si to rozmyslel a na zbytek jízdy dvěma tisíci palubami stanice se odmlčel.

Hollowtown původně sloužil jako obrovský energetický článek. Byla to kulovitá dutina o průměru šedesáti kilometrů. Pod oblými stěnami se kdysi rozpínaly domky, jezírka, parky, ovocné sady, dokonce i pole, a koupaly se v záři Glowpointu – jakéhosi ústředního osvětlení celé stanice. Až na pár budov, ve kterých nyní přebývali vědci a předtím archeologický tým, však byly domky rozebrány. Jediným dokladem toho, co se tu kdysi nacházelo, byly protisvětelné clony, které měly simulovat noc.

Podél osy otáčení byly po obou stranách Hollowtownu umístěny velké kužely obklopené šesti menšími, zvané Severní a Jižní kónické hory. Takto uspořádané kužely byly geometrickou podmínkou některých zastaralých typů repulzorů.

Když je Sonsen upozornila na všechna zajímavá místa, uvedla je do malého, dobře odstíněného řídicího střediska, které zůstalo během kolonizace Centerpointu skryto. Sál střediska objevila čirou náhodou skupina Mrlssiů, když hledala vhodné místo pro monitorovací zařízení systému podpory života.

Mrlssiové se v mnohém podobali chocholatým ptákům, ze kterých se vyvinuli. Měli drobná těla, průzračné oči a schopnost učinit nesmírně rozlehlé prostory obyvatelnými – což dokázali už dr. Ohranu Keldorovi, který jich stovku zaměstnal v imperiální stanici Chřtán poblíž Kesselu. V Hollowtownu byli Mrlssiové s křehkými kostmi nejpočetnějším druhem ze všech, ale když Sonsen a její hosté vstoupili do samotného řídicího střediska, uvnitř nebyl ani jeden z nich.

V sále vyplněném přístroji se nacházelo několik lidí, jeden Selonian, dva Verpinové a Duros. I když bylo osazenstvo tak rozmanité, při příchodu podivuhodné směsice Jediů v hávech, Dralla a droida s hlavou ve tvaru nábojnice veškerá činnost náhle ustala a všechny hlavy se k nim otočily. Anakin už si zvykl, že se po příletu na stanici stali středem pozornosti, ale sotva spatřil šedovlasého muže, který se k nim hrnul ze druhé strany sálu, zůstal stát jako opařený. Když Anakin viděl naposledy otce, nechával si růst vousy. Tenhle muž je měl také a vypadal díky tomu víc jako Han než Han samotný – třebaže byl o pár centimetrů vyšší a o něco mohutnější.

„Ty jsi Jacen a ty Anakin,“ prohlásil muž a ukázal postupně na jednoho a pak na druhého. Především k Anakinovi potom dodal: „Vy se na mě nepamatujete, že ne? To mě vážně mrzí. Vsadím se, že si mě pamatuje i váš droid.“

„Uvěznil jste pana Ebrihima a pány Anakina a Jacena v silovém poli na Drallu,“ ozval se pohotově Q9. „A já jsem je z něj osvobodil.“

Muž si dal ruce v bok a srdečně se zasmál. „Na to už jsem úplně zapomněl.“

„Vy jste Thrackan Sal-Solo,“ řekl nakonec Anakin, „tátův bratranec.“

Thrackan protáhl obličej. „A taky váš blízký příbuzný, chlapci.“

„Nejenže jste nás zajal jako rukojmí,“ řekl Jacen. „Přinutil jste našeho otce bojovat se Seloniankou – jenom pro vaše pobavení.“

Thrackan rozpřáhl ruce v uklidňujícím gestu. „Han a já, to by bylo na dlouhé povídání. Nejspíš vám nikdy neřekl, jakou mi dal nakládačku, když jsme byli děti. Dalo by se říct, že jsem mu to prostě vrátil. Ale máte pravdu – co jsem udělal, nebylo správné. Když si pamatujete příkoří celé dlouhé roky, někdy nad vámi touha po pomstě zvítězí.“

Thrackan přimhouřil oči. „Trvalo mi skoro osm let ve vězení Dorthus Tal na Sacorrii, než jsem si to uvědomil. Nakonec mi to ale došlo a stal se ze mě jiný člověk.“ Mávl rukou kolem sebe. „To je jediný důvod, proč jsem tady na Centerpointu. Lidé na vysokých místech usoudili, že bych mohl své hříchy odčinit, projevit lítost a přiložit ruku k dílu – přispět svými technickými znalostmi ke společné věci. Postavit se s Novou republikou bok po boku proti Yuuzhan Vongům.“

Sebeironicky se zasmál. „Vy dva samozřejmě nemáte ponětí, jak může člověka jeho minulost tížit. Jste Jediové. Nepodléháte banálním emocím, které trápí běžné lidi. Hněv, nenávist, pocit viny, touha po odplatě… takové věci pro vás nic neznamenají. Vždyť i Yuuzhan Vongové nejspíš jenom sešli z cesty a pořád je možné přetáhnout je na stranu Síly. Nemám pravdu? Jinak byste stáli v zákopech spolu s námi, připraveni bojovat – připraveni prolévat tu trochu corellianské krve, která vám snad pořád ještě proudí v žilách.“

„Přiletěli jsme pomoct,“ řekl Anakin pevně.

„Neříkej.“ Thrackan potřásl pobaveně hlavou. „Není to ironie, že musela přijít galaktická válka, aby se dala stará parta zase dohromady –“ ukázal na jednoho člověka a Seloniana – „a abyste se vy dva chlapci vrátili na stanici, kterou jste původně pomohli vypnout?“ Znovu obdařil pohledem Anakina. „Za probuzení ze sna o svobodné a nezávislé Corellii vděčíme především tobě. Pověz mi, pořád ještě si myslíš, že jsme neměli právo vydobýt si svobodu?“

„Špatné byly vaše metody,“ řekl Jacen dřív, než mohl Anakin odpovědět.

Thrackan mávl rukou. „Metody. Uvědomujete si samozřejmě, že Nová republika po té krizi Corellii v podstatě opustila. A jak znám Ebrihima –“ pohlédl s viditelným odporem na Dralla – „určitě už vás informoval, že Coruscant plánuje použít Corellii jako bojiště.“

„Ano, to už jsme slyšeli,“ odvětil Jacen.

Thrackan se ušklíbl. „Mluví z tebe tvoje máma. A co ty, Anakine? Jsi tu jenom na výletě, anebo jsi opravdu ochotný udělat, co je třeba, abys ochránil Corellii před útokem?“

Anakin se zamyslel. „To záleží na tom, co máte s Centerpointem v plánu.“

Thrackan nasadil nechápavý výraz. „Máme v plánu spustit interdikční pole. Co víc bychom si od Centerpointu mohli slibovat?“

„Co třeba schopnost zničit každou nezvanou loď – yuuzhanvongskou nebo jinou – která se tu ukáže?“ ozval se Jacen. „Watchkeeper byl zničen jediným výstřelem z repulzoru na Selonii a Centerpoint má tisíckrát větší palebnou sílu než všech pět planetárních repulzorů dohromady. Dokáže vytvořit tlakovou vlnu o síle dostatečné k tomu, aby způsobila výbuch hvězdy.“

Thrackan pohlédl na bledého technika s hubenou tváří. „Tohle je Antone,“ řekl. „Byl tu i během krize. Měl rodinu v soustavě Bovo Yagen. Kdyby Anakin včas nezasáhl, její hvězda by byla zničena.“

„Centerpoint skutečně dokáže proměnit hvězdy v supernovy,“ potvrdil Antone. „Triáda odpálila hvězdy EM-1271 a Thanta Zilbra. Tyto výsledky však nelze napodobit.“

„Chcete říct, že Centerpoint už nelze použít jako zbraň?“ otázal se Jacen.

Antone pokrčil rameny. „Upřímně řečeno si nejsme jistí. Aby stanice mohla z jižního pólu vypustit výboj repulzorové energie, musí přesměrovat osu svého otáčení a potom projít sérií energetických nárůstů, pulzů, přechodných stavů a vypouštění radiace; až pak teprve může pálit. Když Centerpoint zničil EM-1271, nárůsty energie Glowpointu zabily tisíce kolonistů.“

„Nikdo nechce riskovat, že se ta katastrofa zopakuje,“ řekl Thrackan.

Jacen na něj pohlédl. „Pokud je pravda, že chcete jenom zapnout interdikční pole, měl byste být schopen udělat to sám. Byl jste to přece vy, kdo měl během krize na starosti interdikční a rušicí zařízení Centerpointu.“

„Ano,“ připustil pomalu Thrackan, „ale krize se vyřešila dřív, než jsem mohl Centerpoint použít osobně. Od doby, co váš strýc Luke a ostatní Centerpoint vypnuli, se navíc situace změnila. Teď už ani jeden z těch systémů nereaguje jako dřív.“

Antone si významně odkašlal. „Jeden problém vězí v tom, že těžiště stanice už není stabilní. Aby Centerpoint zaujal správnou prostorovou orientaci, potřebuje se tím směrem natočit, jenže tyto změny polohy začaly být nevypočitatelné.“

„Jinými slovy,“ vysvětloval Thrackan, „nejsme schopni interdikční pole na požádání spustit.“

„Dokáže to jedině Anakin,“ řekl nervózně Antone. „Od chvíle, co aktivoval repulzor na Drallu, je na něj celý systém naladěn.“ Podíval se na Anakina. „Na tvé otisky prstů, tvou DNA, možná dokonce i tvé mozkové vlny. Navrhuju to už osm let, ale až doteď neměl nikdo zájem, aby ses sem vrátil.“

„Existuje jenom jeden způsob, jak zjistit, jestli na Antoneho teorii něco je,“ prohlásil Thrackan. Pokynul k jakési očividně velice důležité konzole. „Chop se ovládání, Anakine. Uvidíme, co se stane pak.“ Jacen s Ebrihimem na Anakina znepokojeně pohlédli. Anakin odpověděl kývnutím, kterým je chtěl uklidnit. Ale sotva vykročil ke konzole – přičemž ho každý technik v místnosti sledoval –, ucítil, jak na něj systém začíná reagovat.

Když se posadil a přejel rukama po konzole, zaplavily ho mlhavé vzpomínky na zážitky v repulzoru na Drallu. Po chvíli – stejně jako tehdy na Drallu – začal mít pocit, že vnímá soustavu neviditelných spínačů, řídicích prvků a kabelů, které toho měly jen pramálo společného s tlačítky, páčkami a ciferníky, jimiž byl posetý řídicí panel.

Váhavě položil ruce na konzolu.

Zazněl krátký tón a ploché místo na panelu se začalo kroutit a chvět, potom se vyboulilo a utvořilo rukojeť připomínající řídicí páku vesmírné stíhačky.

Když se po ní Anakin natáhl, rukojeť změnila tvar, aby mu dokonale padla do levé ruky, a všichni v místnosti – dokonce i Jacen – překvapeně zalapali po dechu.

Před Anakinovým vnitřním zrakem se jako na obrazovce objevily údaje o výkonu, kapacitě, pomocných polohovacích tryskách, zaměřovacích subsystémech, bezpečnostních limitech, mezích odstínění, rovnováze systému, přenosových hladinách geogravitační energie…

Ve vzduchu nad rukojetí se nečekaně zhmotnil obraz, dutá krychle tvořená menšími průhlednými krychlemi – pěti na výšku, pěti na délku, pěti na šířku. Když Anakin pohyboval ovládací pákou, menší krychle se za doprovodu aktivačních tónů začaly vybarvovat – zeleně a fialově.

Všichni až na Thrackana dočista ztratili řeč. „Ty jsi to dokázal, chlapče, dokázal jsi to,“ zajásal.

Anakin pohnul ovládací pákou vpřed a objevila se žhnoucí oranžová krychle. Chvíli experimentoval s drobnými úpravami, které světlo krychle ztlumily nebo naopak rozzářily. Potom zatlačil páku co nejprudčeji dolů.

Měřicí přístroje zaznamenaly neuvěřitelný nárůst energie a řídicí středisko se začalo otřásat. Glowpoint v Hollowtownu ožil a vyslal proud oslepujícího světla k Jižním kónickým horám.

„Stanice mění orientaci!“ hlásil technik.

„Je nabitá!“ vykřikl ohromeně Antone. „Je schopná palby!“

V sále se rozproudilo několik vzrušených rozhovorů, které uťal teprve příchod novorepublikového důstojníka, který celému projektu velel.

„Naléhavá zpráva z Commenoru,“ oznámil plukovník Sal-Solovi a Antonemu. „Yuuzhanvongské útočné jednotky opouštějí huttský prostor. Výzvědná služba flotily odhaduje, že za šestatřicet standardních hodin je budeme mít za dveřmi.“

*

Hapanské válečné lodě – v některých případech doprovázené dělovými loděmi a eskadrami stíhaček Miy’til nebo starých X-wingů – se ve skupinách po třech až čtyřech vynořily v reálném prostoru nad planetou Commenor těsně za okrajem Jádra. Štíhlé bitevní křižníky třídy Nova a bitevní draci Olanjii/Charubah ve tvaru dvojitých létajících talířů byli pestrobarevným protikladem novorepublikové skupiny hvězdných destruktorů, bachratých moncalamarských plavidel a neozdobených bothanských válečných lodí.

Leia na shromážděnou flotilu upírala pohled z raketoplánu, který ji spolu s Isolderem převážel z princovy sytě červené Válečné písně na vlajkovou loď komodora Branda. Měla pocit, jako by ji a všechny, na kterých jí záleželo, strhla rozbouřená řeka a odnášela do neznámých končin – některé zanesla neznámo kam, mnohé zanechala bez pomoci na zpustošeném pobřeží a další svrhla přes vodopád do zapomnění… Ten pocit ji provázel celou cestu z Hapesu a trápil ji obzvlášť při dlouhých hodinách rozhovorů s Isolderem. Vyhlídka, že vytáhne do války proti Yuuzhan Vongům, Isoldera očividně nadchla, stejně jako ho předtím lákala příležitost pustit se do křížku s Beedem Thanem.

„My Hapané jsme věrni našim pirátským kořenům, a tak dáváme přednost rychlým a nemilosrdným úderům,“ řekl během plavby několikrát Leie. „Když zraníš nepřítele na samém začátku bitvy, máš vyhráno, protože nepřítel z tebe začne mít strach a ten strach se stane tvým spojencem.“

Leia si pokaždé, když to řekl, vzpomněla na Ithor a Gyndine a nemilosrdnou taktiku, kterou používali Yuuzhan Vongové. Skutečným zdrojem jejích obav však byla ta vize, která se k ní dostavila po hlasování Konsorcia. Vždy, když zavřela oči, začaly se jí na okraji vědomí přehrávat nejasné obrazy zkázy, jako by se připravovaly na další drtivý nápor. Kdokoli jiný by ty temné obrazy mohl vysvětlit obavami o drahé přátele a milované bytosti, ale Leia měla se Sílou příliš pevné pouto, aby nad tou vizí mávla rukou. Byla přesvědčena o tom, že jí Síla ukázala možnou budoucnost, neposkytla jí však jednoznačnou radu, kterým cestám by se měla vyhnout. Trochu se jí ulevilo, že je zpátky doma, ale blízkost Coruscantu ji úzkosti přesto zcela nezbavila. Navíc pořád neměla žádné zprávy od Hana, ani zprostředkované přes děti nebo Luka.

„Shromáždili jsme úctyhodnou sílu,“ prohlásil Isolder, který stál vedle okna v kabině pro cestující s prsty přitisknutými na transpariocelovou desku. „Ten pohled zcela jistě zapůsobí i na Yuuzhan Vongy.“

„Ano, zapůsobí na ně,“ řekla Leia, když se k němu přidala. „Ale neohromí je. Pouze je pobídne, aby bojovali ještě zuřivěji.“

Ale když přehlížela stovky velkých lodí kotvících ve zdejším prostoru – z nichž více než stovka přiletěla spolu s Válečnou písní z Hapesu – flotila udělala proti její vůli dojem i na ni.

Bitevní draci byli natření barvami hapanských světů, které zastupovali. Každý z nich se skládal z velkého svrchního talíře spojeného desítkami štíhlých rotačních podpěr s menším spodním talířem. Motory iontového pohonu a hyperpohonu byly vklíněné doprostřed zádě a můstek se nacházel vzadu na horním povrchu svrchního talíře, po jehož obvodu se ježily iontové kanóny. Hapanské zbraně se dobíjely poměrně pomalu; rovnoměrně rozmístěné kanóny však byly připevněny k pohyblivému kotouči, který umožňoval zbraněmi podle potřeby otáčet. Mezi oběma talíři bitevního draka bylo napěchováno šestnáct obrovských pulzních gravitačních min, schopných simulovat účinky hmotného stínu a zabránit lodím v úniku do hyperprostoru.

Oproti tomu bitevní křižníky třídy Nova připomínaly horolezecký cepín se dvěma bodci, přičemž můstek – podobný hlavě zmije – se nacházel na druhém konci dlouhé rukojeti cepínu. Křižník byl neobyčejně rychlý, dobře chráněný a vybavený pro dlouhé průzkumné lety. Pyšnil se pětadvaceti turbolasery, deseti laserovými kanóny a deseti iontovými kanóny a vešlo se do něj dvanáct stíhaček Miy’til a šest útočných bombardérů Hetrinar.

Zatímco raketoplán přistával v hangáru těžkého křižníku Yald, Leia se snažila Isoldera přesvědčit, aby z raketoplánu vystoupil bez ní, pouze se svými tělesnými strážkyněmi a důstojnicemi, ale princ o tom nechtěl ani slyšet a trval na tom, aby s ním šla po jeho boku. Leia si byla jistá, že ta scéna se bude donekonečna omílat na HoloNetu a královsky pobaví vysloužilé novorepublikové hodnostáře, kteří se kdysi dávno přimlouvali za to, aby si místo Hana vzala Isoldera.

Přesto se jí však podařilo nasadit svou nejvznešenější tvář, když za doprovodu řízného hapanského pochodu, který s patřičnou obřadností a okázalostí hrála dokonale secvičená stočlenná vojenská kapela, kráčela zaklesnutá do Isoldera dolů po rampě. Než sestoupili na palubu, Leia Isolderovu paži pustila. Z výrazu na drsné tváři komodora Branda však poznala, že vznešenost a formálnost jejich příchodu vyvedla z míry dokonce i jeho.

Za Brandovými zády stáli v pozoru sešikovaní vojáci. Když hudba dohrála, rázně zasalutovali.

„Vítejte na palubě, princi Isoldere,“ promluvil Brand, vykročil vpřed a podával Isolderovi ruku.

Isolder si přehodil pláštík přes rameno a pevně nabízenou ruku stiskl – Leia si byla jistá, že ji Brandovi málem rozdrtil.

„Přiletěli jsme rádi, komodore.“

Brand se nejistě pousmál a otočil se k Leie. „Velvyslankyně Organo Solo, vítejte doma. Jménem Nové republiky vám děkuji za vše, co jste vykonala.“

Leia se zdvořile uklonila. „Poděkujte princi Isolderovi, komodore. Při získávání podpory Konsorcia byl velice… výmluvný.“

Brand upjatě kývl. „Vaše pomoc tuto bitvu nejspíš rozhodne, princi Isoldere. Vítězství však nebude snadné.“

„Přesto jsme připraveni ho vydobýt, komodore,“ ujistil ho Isolder. „Stačí, když mi řeknete, kde mé jednotky potřebujete.“

*

Velitelské sbory obou skupin se přesunuly do taktického informačního centra v nitru lodě. Když se Brand na chvíli ocitl s Leiou o samotě, zeptal se jí, jaká byla cesta z Hapesu. Odolala nutkání svěřit se mu, že ji celou dobu trápily obavy, a raději cestu označila za nezáživnou.

V taktickém informačním centru – TIC – s vysokým stropem už čekaly desítky důstojníků a techniků, kteří seděli na služebních místech nebo postávali kolem světelných stolů a plánovacích panelů. Jakmile se Isolder, Leia a ostatní nově příchozí posadili, Brand přešel přímo k věci.

„Toto jsou naše nejčerstvější záběry z huttského prostoru, získané pomocí hyperprostorových sond,“ začal a pokynul k hologramům, které se objevily nad jedním z mnoha projektorů v sále. Otočil se k Isolderovi a jeho velitelskému sboru. „Co vypadá na první pohled jako pole asteroidů, je ve skutečnosti flotila válečných lodí. Tyto menší asteroidy, které se jako bouře valí k flotile, jsou koralskippery, vypěstované na planetě pod nimi.“

„Vypěstované?“ opakovala jedna z Isolderových důstojnic.

Brand přikývl. „Yuuzhan Vongové tu planetu se svolením Huttů přetvořili v jakousi zahradu určenou k pěstování zbraní, podobnou těm na Belkadanu a Sernpidalu, a tyto stíhačky z ní byly sklizeny a vybaveny organickými zařízeními, která je pohánějí a zajišťují jim ochranu.“

V kuželu holografického světla se zhmotnil nový obraz: detailní záběr koralskipperů, které se jako klíšťata přichytávaly k dlouhým ramenům obrovské yuuzhanvongské transportní lodě. Na jiném místě se válečné lodě soustřeďovaly do bojových skupin a kolem nich kroužily roje koralskipperů.

„Nepřítel se chystá zaútočit,“ řekl Brand na rovinu, „a podle počtu shromážděných lodí jsme usoudili, že tentokrát má spadeno na podstatně významnější cíl, než byl Ithor, Obroaskai nebo Gyndine. Dospěli jsme k závěru, že tím cílem je Corellia. Úmyslně jsme ji zanechali bez přiměřené ochrany a doufáme, že tím nepřítele vybídneme k útoku.“

Holoprojektor promítl obraz koule o velikosti měsíčku a Leia polekaně vytřeštila oči.

„Srdcem corellianské obrany je stanice Centerpoint,“ pokračoval Brand. „Stanice funguje jednak jako obrovský repulzor, jednak jako gravitační čočka, schopná vytvořit interdikční pole sahající od Corellu až na kraj Odlehlých soustav. V tuto chvíli je stanice v pohotovosti, připravena na náš povel toto pole vytvořit.“

„Komodore,“ přerušila ho Leia.

Brand se k ní otočil a kývl. „Ano, velvyslankyně, vaši synové už jsou na palubě Centerpointu. Je mi líto, pokud jste to nevěděla, ale všechny informace o Centerpointu byly tajné a obdrželi je pouze ti, kdo je nutně potřebovali znát.“

Leia pohlédla stranou, aby před Brandem skryla svou úzkost. Isolderův pátravý pohled také odmítala opětovat.

„Až se yuuzhanvongská flotila vynoří z hyperprostoru v corellianské soustavě, interdikční pole ji zbaví schopnosti přejít na světelnou rychlost a tím ji v soustavě uvězní. Jakmile se tak stane, válečné lodě ukotvené u Kuatu, Bothawui a tady u Commenoru – všechny vybavené hypervlnovými udržovači setrvačnosti z fondorských loděnic – odstartují a proniknou co nejdál do interdikčního pole. Potom se pomocí několika mikroskoků přesunou přímo k nepříteli a zaútočí na něj.“

Brand se otočil k vedlejšímu holoprojektoru, nad nímž bylo zobrazeno schéma HUSu. „Krátké vysvětlení pro ty z vás, kdo hypervlnový udržovač setrvačnosti neznají. Zařízení obsahuje gravitační senzor, který loď upozorní na blížící se interdikční pole a vypne její hyperpohon. Udržovač současně vytvoří statickou hyperprostorovou bublinu. Ta sice nedokáže loď urychlit, ale dokáže ji udržet v hyperprostoru, zatímco loď pokračuje setrvačností vpřed.“

Brand se otočil ke svému publiku. „Našim lodím se nebude formace udržovat snadno. Zato se jim však podaří nepřátelskou flotilu zcela zaskočit.“

Přejel zrakem Hapany. „Princi Isoldere, jelikož vaše lodě HUS nemají, dostanete za úkol zabránit Yuuzhan Vongům v pokusu o útěk skrz Odlehlé soustavy. Tento úkol vám svěřujeme i z dalších důvodů. Vaši bitevní draci jsou vybaveni pulzními gravitačními minami, které mohou rozsah interdikčního pole Centerpointu rozšířit. Abychom vám to usnadnili, dáme vám k dispozici čtyři interdikční křižníky Immobilizer 418A. Ale ještě důležitější je, že propojené bojové počítače vašim lodím umožňují vést přesně zaměřenou palbu na stejný cíl, a právě to je zapotřebí k překonání dovin basalů, kteří chrání yuuzhanvongská plavidla.“

„Většinou dáváme přednost rychlým nemilosrdným útokům,“ prohlásil Isolder. „Ale pokud požadujete chirurgicky přesné zásahy, máte je mít, komodore.“

Leia se přemohla a neotřásla se, ale Brandovu instruktáž už nemohla dál poslouchat. Každé jeho gesto jí nahánělo hrůzu a Isolderova nedočkavost a sebejisté pózy zrovna tak.

Odešla z rušného sálu a natáhla se v Síle k Anakinovi a Jacenovi, potom k Jaině, Lukovi, Maře a některým dalším Jediům. Každý jí odpověděl tichou ozvěnou, která alespoň dočasně utišila její obavy. Ale když se Leia pokusila natáhnout k Hanovi – kterého někdy dokázala vycítit, přestože Sílou nevládl – zachytila jen obrazy rozbouřeného vodního toku a pádu do nezměrné temnoty.

Kapitola

24

Han měl co dělat, aby se neutopil. Plíce ho pálily a domáhaly se kyslíku. Vynořil se nad rozbouřenou špinavou hladinu, plival vodu jako coruscantský okapový chrlič a divoce kolem sebe mlátil rukama, aby ho proud znovu nestáhl ke dnu. Hladina v odtokovém kanálu rychle stoupala. Voda Hana brzy vynese až k okraji koryta, pokud ho ovšem dřív nesmete do řeky, která údajně tekla kolem tábora 17.

Z olověného břicha oblohy se stále valil déšť a štípal Hana do tváří a znesnadňoval mu vidění. Han jednou rukou dělal zoufalá tempa ve vodě, druhou si přiložil k ústům jako tlampač a volal Dromu, ale odpovědi se nedočkal. Najednou za sebou uslyšel hlasité pleskání. Otočil se a spatřil jejich havarovaný landspídr – klouzal po hladině a proud ho unášel rychleji než Hanovo tělo.

Koryto bylo úzké, což se mu na jednu stranu hodilo, na druhou se mu to mohlo vymstít. Han horečně zamířil k hladké východní stěně; nemohl si být ovšem jistý, jestli landspídr nepopluje stejným směrem a pomačkanou přídí ho nerozdrtí o zeď. Jakmile se k ní Han dostal, na okamžik se mu podařilo pohyb vpřed zastavit. Landspídr ho díky tomu dostihl a ocitl se přímo vedle něj. Han se odrazil rukama od pomačkané přídě a vymrštil se ke dvířkům řidiče. Přehodil nohu přes okraj a svalil se do vozu. Spídr byl plný směsice vymlácených klasů a vody, což vyšlo nastejno, jako kdyby byl plný obilné kaše. Han byl od té břečky celý ulepený. Vytáhl se do křesla řidiče a několikrát zkusil zapnout repulzorový motor, ale zapalování se asi při srážce s bránou stavidel rozbilo. Naklonil se dopředu a rukama se chytil držáků, které původně podpíraly výsuvné čelní sklo. Očima propátrával rozbouřenou hladinu před spídrem, až konečně zahlédl Dromův ocas, který trčel z vody jako nějaká žerď.

Než na něj mohl Han zavolat, spídr se přehoupl přes další stavidlo a začal sjíždět peřeje, tvořené obrovskými schody v terénu. Droma zmizel v peřejích, potom se vynořil, ale vzápětí opět zmizel. Konečně uslyšel přes hluk deště a ozvěnu hromu Hanovo volání, zvedl jednu ruku z vody a zoufale na Hana zamával.

Han se natáhl k Dromovi a snažil se na rozhoupaném vozidle udržet rovnováhu. Když se landspídr řítil kolem Dromy, Han ho oběma rukama popadl. Ryn byl nasáklý vodou a jeho tíha málem vytáhla Hana z vozu. Droma mu naštěstí pomohl, zahákl se ocasem za opěrku zadního sedadla a vysoukal se do vozu.

„Na příští křižovatce mě můžete vysadit, pane řidiči,“ poznamenal, zhroutil se na sedadlo a těžce oddechoval.

„Jak daleko myslíš, že je řeka?“ křikl Han.

„Blízko,“ odpověděl Droma a vytáhl se do sedu. „Hlavně jsem rád, že už jsem venku z…“

Zbytek Dromovy odpovědi přerušilo vytrvalé burácení. Han pohlédl na oblohu, potom si přiložil hranu ruky k čelu a zahleděl se přes kývající se příď landspídru. Kvůli dešti a vysokým obilným stéblům po obou stranách toho moc neviděl, ale zdálo se mu, že přímo před nimi pole náhle končí.

„Co je to za hluk?“ zeptal se najednou Droma.

Han se k němu prudce otočil. „Říkal jsi, že podle mapy vede tenhle kanál přímo do řeky?“ Droma nejistě kývl.

„Zkus si vzpomenout: byla to topografická mapa?“

Droma se zamyšleně zatahal za knír. „No, vlastně ano.“

„A byla v místě, kde kanál vtéká do řeky, spousta rovnoběžných čar?“

Droma vykulil oči.

„Drž se!“ křikl Han, ale to už se landspídr převrátil dopředu.

Vodopád nebyl vyšší než patnáct metrů, ale proud měl takovou sílu, že než spídr přepadl přes okraj, vyneslo ho to z vody. Na kratičký okamžik se zdálo, že do rozvodněné řeky pod nimi se landspídr zanoří přídí, ale potom se jeho záď začala neúprosně naklánět dopředu. O úder srdce později se vozidlo převrátilo podvozkem vzhůru a vysypalo oba pasažéry i obilnou kaši do další bahnité záplavy.

Han přirazil paže k bokům, prorazil chodidly vodní hladinu a setrvačností klesal ke dnu. Nad sebou uslyšel třesknutí, když landspídr dopadl naplocho do řeky. Han začal stoupat k hladině. Bál se, že vyplave přímo pod převráceným vozem, ale on a Droma se nakonec vynořili těsně za spídrem.

Han vytáhl ruku z vody a ukázal na jižní břeh, který byl blíž a mnohem méně strmý než severní. „Zvládneš to?“

„Nejsem zrovna nejlepší plavec!“ odpověděl Droma se stopou zoufalství v hlase.

Han připlaval k Dromovi a chytil ho pravou rukou kolem pasu. „Prostě kopej nohama jako blázen. Kormidlování nech na mně.“

Droma kývl. „Hlavně se vyhni tamtěm balvanům.“

Han se otočil a uviděl, že se rychle přibližují ke zpěněným peřejím, které vypadaly kvůli vyčnívajícím skaliskům ještě hrozivěji. Pustil Dromu, převalil se na záda a usilovně kmital rukama, aby udržel hlavu nad vodou. Proud je rychle unášel a jim nezbývalo než se mu poddat a doufat ve šťastný konec.

První peřej je smetla přes ohlazený balvan do vodní kapsy, ze které je voda rychle vyplavila a strhla je do další peřeje. Propluli těsně kolem zpěněného víru, klikatou trasou se řítili mezi vysokými skalisky a potom je čekal několikametrový pád do rozvířené tůně. Nalevo od Hana narazil jejich landspídr do plochého balvanu, odrazil se do vzduchu, otočil se kolem kratší osy a nabodl se na špičatý skalní výčnělek. Droma následoval jeho příkladu, o vlásek tentýž výčnělek minul a jako kámen spadl do tůně.

Peřeje byly za nimi stejně náhle, jako se předtím objevily, ale proud byl pořád dost silný a bránil plavcům dosáhnout břehu. Han se nechal unášet proudem a natáhl krk, aby se podíval, co se nachází před nimi. Blížili se k dalším zpěněným vodám, ale tentokrát bez peřejí. Přes celou řeku se však táhla rozvířená čára, jako by těsně pod hladinou bylo cosi, co řece překáželo v pohybu. Han si mrkáním vyhnal vodu z očí a v dešti uviděl, že se řítí přímo do husté sítě natažené od jednoho břehu k druhému.

Když do ní narazili, pružná síť se trochu natáhla, ale proud je držel na místě. Han se snažil přelézt po síti na bližší břeh, když vtom se ze směru proti proudu ozval nový zvuk, který ho přiměl ohlédnout se přes rameno. Metr nad řekou se k nim na repulzorech řítilo cosi, co mohlo být létajícím odpadkovým košem – kdyby to ovšem nebylo vybaveno dvojicí manipulačních paží s obrácenými klouby a polstrovanými klepety. Na předním panelu odpadkového koše blikala světélka a vzduchem se nesly tóny, jako by ten stroj projevoval nadšení, že objevil to, co měl zřejmě za úkol najít.

Na stejném panelu bylo firemní logo Salliche Agu.

Tři metry vysoká škatule zpomalila a vznášela se přímo nad sítí. Han a Droma se svíjeli a kroutili, aby se nataženým pažím toho stroje vyhnuli. Klepeta je však snadno chytila, sevřela je v pase a vyškubla ze sítě. Mechanické paže je vytáhly z řeky a otočily se ke trupu stroje. Na jeho vrchní straně se se zasyčením otevřela dvířka, pod nimiž se rýsoval temný vnitřní prostor.

Přistáli na vypolštářované podlaze. Dvířka průlezu se zavřela dřív, než se mohli vyškrábat ven, a odpadkový koš se začal vzdalovat od řeky a zamířil na jih. V jantarové záři kontrolních světel přejel Han rukama po stěnách a zastavil se u sady vstřikovacích trysek. Potom zaklel, když mu najednou došlo, co přesně je lapilo.

„To je průzkumnej sběrač!“

„Sběrač čeho?“ zeptal se Droma znepokojeně, přestože dosud nevěděl, o co jde.

„Biologickejch exemplářů. Zmrazí nás zaživa!“

Zvedli se na nohy a začali skákat nahoru a dolů a marně tloukli pěstmi do spodní strany dvířek průlezu. Droma to po chvíli vzdal, sedl si na zadek a těžce oddechoval. Han se k němu nakonec přidal.

„Ruka osudu,“ řekl Droma kousavě. „Ale pořád mi ještě jednou dlužíš za svůj život.“

Han se k němu otočil. „O čem to mluvíš?“

„Zachránil jsem tě na palubě Queen of Empire, když tě Reck přinutil skočit do té šachty, a pak jsem tě vysvobodil ze záchranného modulu Falconu, když se tě snažila zabít Elan.“

„Jo? A kdo tě před chvílí vytáhnul z odtokovýho kanálu?“

„To jsem právě započítal,“ řekl Droma.

„A co jak jsem tě dostal živýho a zdravýho z okresního ředitelství?“

„To sice byla záchrana, ale ne života. Nemáme důkaz, že jsem tam byl ve smrtelném nebezpečí, takže v nejlepším případě můžeme konstatovat, žes mě zachránil před vězením.“

Han zavrtěl hlavou a zasmál se. „No tak dobře, ještě ti jednou dlužím.“

„Tak mi to splať teď – dostaň nás odsud.“

Han poplácal Dromu po zádech a potom zvážněl. „Poslyš, jestli z toho nevyváznem… lítání s tebou bylo fajn.“

„Já vím,“ řekl Droma suše a pak dodal: „Myslíš to vážně – to o společném létání?“

„Myslel jsem to vážně. Ale teď už si nejsem tak jistej.“

Han zaslechl, jak průzkumný sběrač zapnul repulzory, a vstal. „Přistáváme. Jestli otevřou průlez dřív, než nás zmrazej, tak se na ně vrhnem, souhlas?“

Droma natáhl k Hanovi ruku a Han tu ruku stiskl. Sběrač dosedl na zem. Zvenčí se ozvaly nějaké zvuky a potom se průlez začal otvírat. Han s Dromou se připravili.

„Díky Výrobci, že jste naživu,“ řekl droidí hlas.

Han upíral zrak nad sebe a čekal, až si jeho oči přivyknou ostrému světlu, které sem shora proudilo. „Baffle?“

Dovnitř se spustil žebřík a Han s Dromou po něm vylezli ven. Sběrač přistál v jakémsi prostorném sále. Burácení nad hlavou Hanovi prozradilo, že se nacházejí pod zemí. Byly tu desítky droidů a každý na ně svým vlastním způsobem chrlil pozdravy.

„To musejí být ti přátelé, o kterých ses zmínil,“ usoudil Droma a oklepal ze sebe vodu jako vlkovyjec.

„Jak jste nás našli?“ zeptal se Han.

„Veškeré dění jsme monitorovali,“ odvětil Baffle. „Sledovali jsme bezpečnostní skenery, komunikaci mezi bezpečnostními týmy, optické záběry ze satelitů, dokonce i řídicí systémy zavlažování a vodních propustí. Když jsme zjistili, že vás voda unáší k řece, rychle jsme obstarali síť a průzkumného sběrače – vozidlo, které už bylo nějaký čas uskladněno.“

„Kde vlastně jsme?“ zeptal se užasle Droma.

„Pod kosmoportem.“ Baffle ukázal k nedalekému tunelu. „Ta chodba vede přímo do hangáru, kde dokuje váš frachťák.“ Han pohlédl na Dromu a samolibě se pousmál.

„Děkujeme vám za všechno, co jste pro nás vykonal,“ řekl Baffle za všechny droidy.

Han skromně pokýval hlavou a potom přimhouřil oči. „Poslyš, jestli jste nás monitorovali vy, tak nás monitoroval i Salliche. Nejspíš má satelitní záznamy všeho, co se u tý řeky stalo. Všichni odsud radši zmizte – a to rychle.“

„Na tom, jestli nás chytí nebo ne, nezáleží. Svého cíle už jsme dosáhli. Mnoha droidům, které jste osvobodil, už odstraňujeme dálkové blokovače a naše protestní demonstrace zanedlouho přejde z plánovací fáze do fáze uskutečnění.“

„Protestní demonstrace?“ opakoval Droma.

„Vysvětlím později,“ řekl mu Han a otočil se k Bafflovi. „Po tom všem, co jste pro nás udělali, se skoro stydím zeptat, ale… podařilo se vám zjistit něco o Trevee?“

„Ano. Náš původní předpoklad, že cíl té lodi se nachází mezi Okrajem a Abregadorae, byl správný. Tím cílem však není ani Thyferra, ani Yag‘Dhul, nýbrž planeta, kde jsem byl aktivován: Fondor.“ To jméno bylo Hanovi velice dobře známé. Fondor – průmyslový svět ve stejnojmenné soustavě – proslul svými obrovskými orbitálními továrnami a strojírnami. Během Povstání vyrobily fondorské loděnice několik hvězdných destruktorů třídy Super.

Han se otočil k Dromovi. „Tvý příbuzný najdeme na Fondoru.“

Droma se zatvářil zmateně. „Takže oni už nejsou v táboře 17?“

Han zavrtěl hlavou. „Přiletěli jsme pozdě. Uzavřeli dohodu s těmi lumpy z Tholatinu. Jejich loď je Trevee.“

Droma na něj upřel napůl nevěřícný, napůl šokovaný pohled.

„Smím-li něco navrhnout, pánové,“ ozval se Baffle, „tři hyperprostorové skoky si můžete ušetřit – stačí, když poletíte nepoužívanou gandealskofondorskou hypertrasou. Původně ji vytyčilo Impérium, aby urychlilo přesuny lodí mezi Fondorem a Coruscantem, a nepochybuji o tom, že potřebné hyperprostorové souřadnice vám dokážeme obstarat.“

Han se široce usmál. „Jseš výjimečnej droid, Baffle. Doufám, že se ti podaří tvou zprávu odvysílat.“

„Podaří, pane. Jakmile se náš protest objeví na HoloNetu, droidi v celé galaxii se probudí a začnou hájit svá práva.“

„A budou za to vděčit tobě.“

„Jsem pouze součást většího celku,“ řekl Baffle nevzrušeně. „Je mou povinností udělat pro své druhy vše, co je v mých silách.“

Han s Dromou na sebe krátce pohlédli. „To je i naše povinnost,“ prohlásil Han.

*

Wurth Skidder, přichycený k podlaze hroudou organického lepidla, sledoval velitele Chine-kala, který ho podruhé za sebou obešel. V kruhu soustředném s tím, v němž obcházel Chinekal, stála desítka stráží ozbrojených dvojholemi a dalšími zbraněmi.

„Divím se, že ti tvá moc neumožní překonat náš rosol blorash,“ prohodil Chinekal, když pohlédl na Skidderovy znehybněné nohy. „Možná nejsi tak mocný, jak jsme si mysleli.“

Skidder si v návalu hněvu přivolal Sílu a vytvořil Yuuzhan Vongovi kolem hlavy vzduchoprázdnou bublinu.

Chinekal zalapal po dechu a ruce mu vylétly k hrdlu. „Výborně,“ zachraptěl, když se silová bublina rozptýlila. „Výborně.“ Zhluboka se nadechl. „Ukaž mi víc.“

Jedovatý pohled ve Skidderových očích byl důkazem, že to přinejmenším zvažuje, ale ten pohled netrval dlouho a záhy ho vystřídal pohrdavý úsměv.

„Nechceš mě srazit na palubu?“ otázal se ho Chinekal. „Vložit mi do úst cizí slova? Připevnit mě k podlaze, jako jsem k ní já připevnil tebe?“ Skidder neodpovídal.

„Dokážeš se vznést ze země stejně snadno, jako umíš zvedat předměty?“ Když se mu nepodařilo přimět Skiddera k odpovědi, Chinekal si významně povzdechl. „Tvá neochota bojovat je stejně mrzutá jako nepochopitelná. Vy Jediové pro nás představujete hrozbu, a my vás toužíme vyhladit. Ale přestože my představujeme hrozbu zase pro vás, neděláte nic víc, než že se plížíte kolem, poskytujete ostatním podporu nebo informace, ale nikdy nezasahujete do boje jako skuteční válečníci. To proto se považujete spíše za strážce než za vojáky?“

Chinekal mávl rukou, aby dal najevo, že to byla pouze řečnická otázka. „Jelikož si k tobě náš yammosk vybudoval vztah, budu muset vymyslet nějaký jiný způsob, jak tě zlomit. Ale nakonec tě zlomím, to si pamatuj.“ Na chvíli se odmlčel a pak dodal: „Něco ti ukážu.“

Velitel přistoupil k blanité přepážce, která ve skutečnosti tvořila vnější stěnu lodi, a vyslovil rozkaz, kterým část té stěny zprůhlednil. V temnotě visela hrbolatá planeta s modrými oceány a zelenohnědými kontinenty. O něco blíž se nacházel velký měsíc, jehož polokouli osvícené sluncem dominovalo klenuté město.

„Poznáváš to?“ zeptal se Chinekal. „Ta planeta je Kalarba a její měsíc Hosk. Klenuté město se jmenuje stanice Hosk a zřejmě je jakýmsi technologickým zázrakem – plné droidů a dalších mechanických zvrhlostí.“ Otočil se ke Skidderovi. „Jediové podle nás nejsou o nic lepší než stroje, s kterými se rozličné druhy v této galaxii přátelí, jako by to byly živé bytosti. Jediové hanobí přírodu stejně, jako stanice Hosk znesvětila měsíc, který pozřela. Proto nechám ten měsíc zničit. Jeho zkáza ti napoví, jaké hrůzy čekají při lámání tvou mysl.“

Chinekal se otočil k jednomu ze svých důstojníků. Ale než stačil říct další slovo, trup najednou přestal být průhledný a loď se otřásla tak prudce, že všichni až na Jediho znehybněného rosolem spadli na podlahu. Zatímco se Chinekal a stráže zvedali na nohy, do sálu se vpotácel podřízený.

„Veliteli, zaútočili na nás!“

Chinekal zbledl. „Zaútočili? Když jsme vstoupili do soustavy, po novorepublikových válečných lodích nebylo nikde ani památky.“

„Útočí na nás hvězdné stíhačky, veliteli. Čekaly v záloze za druhým měsícem Kalarby.“

„Proč nás před nimi nebrání naše doprovodné lodě?“

„Stíhačky už nám osm koralskipperů zničily a některým z nich se podařilo proniknout až k lodi.“

„Kde je plavidlo, které vyslal vrchní velitel Choka?“

„Dosud nedorazilo.“

Lodí otřásla další mohutná exploze. Podřízený, který spěchal k Chinekalovi, se znovu zapotácel a málem upadl.

„Piloti míří na naše pohonné dovin basaly, veliteli.“

„Na naše dovin basaly?“

„Chtějí nás ochromit.“

Chinekal se otočil ke Skidderovi, který byl zabrán hluboko do úvah. „Přiletěli si pro tebe. Ale jak mohli vědět, že jsme tady? Ledaže by to byli Jediové, samozřejmě.“ Upřeně se na Skiddera zahleděl a pak zavrtěl hlavou. „Ne, ani ty bys nedokázal přivolat na dálku své spojence.“ Pohlédl na svého podřízeného. „Ale tento přepad není žádná náhoda.“

„Veliteli,“ řekl opatrně důstojník, „villip vrchního velitele Choky vysílal z Nal Hutty.“

Chinekal o tom chvíli přemýšlel a pak se zlostně zamračil. „Naši polohu jim prozradili Huttové.“ Narovnal ramena a uhladil si plášť. „Připravte loď k přechodu na světelnou rychlost. S flotilou se setkáme v cílové soustavě.“

Podřízený zvedl pěsti k ramenům, ale nehnul se z místa. „Veliteli, opravdu si přejete ukázat se u vojenského cíle dřív než naše flotila?“

Chinekal ho probodl očima. „Byl byste raději, kdyby ti samozvaní zachránci zranili nebo zahubili našeho yammoska?“

Podřízený zasalutoval znovu, tentokrát pokorněji. „Ne, veliteli.“

„Pak tedy proveďte, co vám říkám. A ještě jedna věc: zajistěte, aby Randu s jeho doprovodem zavřeli v jejich kajutách. Jakmile budeme mít ochranu flotily, vypořádáme se s ním.“

*

Blízko Hosku se Kyp hnal se svým X-wingem vpřed, i když věděl, že zrychlující yuuzhanvongskou hroznovitou loď se mu nepodaří dostihnout.

„Chystá se skočit,“ oznámil mu Ganner přes síť.

„Můj droid mi říká totéž,“ odpověděl Kyp. Otevřel síť k ostatním členům Tuctu. „Dávejte pozor, lidi. Nastavte navigační počítače, aby zaznamenaly skok té lodi a vypočítaly její pravděpodobný kurz. Deaku, ty na ni zkus střelit hyperprostorový maják, ještě než nám uletí.“

„Jdu na to, Kype.“

Vzápětí nepřátelské plavidlo zmizelo. Kyp upíral oči na obrazovku, zatímco jeho astromechanický droid určoval možné cíle plavidla. Za okamžik se na obrazovce objevil seznam hvězdných soustav. Ta nejpravděpodobnější byla modře zvýrazněná a blikala.

„Mám pravděpodobný cíl,“ ohlásil Ganner.

„Já taky,“ přidal se Deak a několik dalších.

„Tak spusťte,“ přikázal Kyp.

„Fondor,“ řeklo pět hlasů jako jeden.

*

V huttském prostoru stáli Nas Choka, Malik Carr a Nom Anor na můstku spirálovité bitevní lodi vrchního velitele a pomocí sboru villipů sledovali v přímém přenosu bojovou přípravu flotily.

Ze soustředění je vyrušil podřízený.

„Vrchní veliteli,“ promluvil, když Choku řádně pozdravil, „přišla zpráva od velitele plavidla, které mělo za úkol převzít zajatého Jediho. Piloti koralskipperu nalezení u Kalarby mu ohlásili, že na Kolébku zaútočila skupina novorepublikových stíhaček. Loď velitele Chine-kala se ocitla v ohrožení a raději z boje unikla.“

Nas Choka na něj nechápavě civěl. „Kam unikla?“

„K cíli, vrchní veliteli. K Fondoru.“

Nas Choka se znepokojeně otočil k Maliku Carrovi. „Za jak dlouho dorazí k Fondoru náš předvoj?“

„Brzy,“ odpověděl velitel a dál to nerozváděl.

„Dokud se tam nedostaneme, yammosk nebude mít přiměřenou ochranu,“ zamumlal si Nas Choka pro sebe. „Kde se nachází novorepubliková flotila?“

„Je shromážděna u světů Commenor, Kuat a Bothawui.“

„A hyperprostorové cesty mezi Bothawui a Fondorem?“

„Posety překážkami.“

Nas Choka se pootočil k Nomu Anorovi a obdařil ho slabým úsměvem. „Zdá se, že jste je úspěšně přesvědčil, že máme v plánu zaútočit na Corellii.“ Nom Anor se nepatrně uklonil.

„Pak by tedy nemělo vadit, pokud útok uspíšíme.“ Nas Choka se obrátil ke svému podřízenému. „Oznamte všem velitelům, že vyrazíme na Fondor, jakmile budou všechny koralskippery na palubě.“

*

Gaph tančil v kabině pro cestující na palubě Trevee a zároveň zpíval:

Život je cesta bez konce, především pro nás, pro Ryny. Neznámý domov jsme dávno opustili, od hvězdy k hvězdě vede naše pouť. Hvězdy za náš úděl proklínáme: původkyně naší smůly, ponuré strážkyně našich osudů. Do ranců si však radost zabalíme; a píseň s tancem v patách našich jdou. Teď Abregadorae čeká nás; domovem naším dočasným se stane, než na cestu nás pošlou zas.

Melisma a ostatní Rynové tančili spolu s ním a doprovázeli jeho improvizovanou píseň na hudební nástroje. Někteří bzučeli a houkali svými děrovanými zobáky, zatímco ti ostatní hráli na bubínky, činely a flétny, které si vyrobili ze starých kusů železa, uloupeného vybavení nebo čehokoli jiného, co bylo zrovna po ruce.

Několik nerynských uprchlíků tleskalo do rytmu a při plavných výskocích a ladných piruetách tanečníků pochvalně mručelo. Vůbec jim přitom nedocházelo, že Gaphova veselá melodie má melancholický podtón.

Gaph chtěl právě začít druhou sloku, když vtom se Trevee najednou zachvěla.

„Vystoupili jsme z hyperprostoru,“ vyhrkl jeden z uprchlíků, když muzikanti přestali hrát.

Melisma, Gaph a někteří další Rynové se vzrušeně nahrnuli k vypouklému průzoru. Nemohli se dočkat, až poprvé spatří Abregadorae. Jenže místo světlezelené koule, kterou očekávali, uviděli nahnědlý svět částečně zahalený mraky, špinavými od průmyslových zplodin, a obklopený stovkami gigantických orbitálních konstrukčních platforem.

„To není Abregadorae,“ pronesl kdosi za Melisminými zády.

„Tak kde tedy jsme?“ zeptala se.

„Tohle je Fondor,“ řekl lidský muž, který jen stěží přemáhal svůj úžas.

Davem se začal šířit překvapený šepot. Potom se průlezy do kabiny pro cestující všechny najednou otevřely a vpustily dovnitř tlupu po zuby ozbrojených členů posádky. Uprchlíci – rozrušeni zlým tušením i strachem – se odtáhli od přepážek a utvořili uprostřed kabiny nepravidelný kruh.

„Malá změna plánů, lidi,“ oznámil mluvčí posádky, když utichl zmatený šepot. Byl to tentýž člověk, kterému Melisma a ostatní Rynové říkali Dlouhán. „Nakonec vás budeme muset vysadit tady.“

„Ale vy jste slíbili, že nás dopravíte na Abregadorae,“ ozval se někdo.

Dlouhán se zazubil. „Řekněme, že jsme zapomněli zastavit.“

Vypukly vzrušené diskuse. V některých ohledech byl Fondor lepší než Abregadorae, ale blasterové pušky ani Dlouhánův tón nevěstily vůbec nic dobrého.

„Fondor souhlasil, že nás přijme?“ ptal se kdosi.

„To není naše starost.“

„Kde na Fondoru nás tedy vyložíte?“

Dlouhán se podíval na Bimma, který tu otázku položil. „Kdo tady mluvil o Fondoru?“ Přistoupil k průzoru a ukázal na platformu ve tvaru půlměsíce, určenou ke stavbě vesmírných lodí. „Vysadíme vás tamhle. Továrna se momentálně nepoužívá, ale aspoň budete mít dýchatelnej vzduch a umělou gravitaci.“

„A co zásoby?“ překřičel jakýsi člověk sílící reptání.

„Máte v úmyslu informovat úřady?“ zeptal se někdo další.

Dlouhán je umlčel mávnutím ruky. „Nejsme barbaři. Dáme vám tolik konzervovanýho jídla, aby vám to vydrželo na pár místních dnů.“

„Na pár dnů?“ zakvílel kdosi. „Mohlo by trvat celé měsíce, než nás někdo najde!“

„O tom upřímně pochybuju,“ prohlásil Dlouhán. „V sektoru Tapani bude brzy opravdu rušno. Někdo si vás určitě všimne.“

„Nemohli byste nás aspoň zavézt na Fondor?“ prosila lidská žena.

Dlouhán zavrtěl nesmlouvavě hlavou. „Až to vypukne, chceme už bejt dávno pryč.“

Kapitola

25

S výjimkou planetárních systémů v Korporačním sektoru bylo jen málo soustav průmyslově využito do takové míry jako Fondor – zvlášť soustav tak blízko Jádra. Tato část sektoru Tapani se původně stala střediskem průmyslové a lodní výroby právě proto, že oplývala asteroidy a měsíci bohatými na suroviny a planetami, které překypovaly přírodními zdroji. Ale zatímco kolosální korporace, které ovládaly Bilbringi, Kuat, Sluis Van a další výrobní střediska, alespoň předstíraly, že po sobě uklízejí, na Fondoru se o nic takového nikdy nikdo nesnažil. Vesmírné cesty ohrožovala volně plovoucí suť; několik malých měsíců vypadalo, jako by z nich cosi vyrvalo obrovské kusy; a samotná planeta byla přelidněná, znečištěná a prolezlá příživníky prodávajícími zábavu milionům dělníků, kteří neměli kde jinde těžce vydřené kredity utratit. Podtrženo a sečteno, fondorská soustava byla skvrnou na kráse Rimmské obchodní cesty.

Mnoho lidí tvrdilo, že aureola orbitálních doků a plochých beztížných konstrukčních stanic fungovala nejlépe v době, kdy si ji přivlastnilo Impérium. Za posledních dvacet let se podmínky opravdu viditelně zhoršily – od příletu Yuuzhan Vongů dvojnásob.

Falcon se vynořil z gandealské hypertrasy za nejvzdálenějším měsícem Fondoru, ale přesto ho okamžitě zaznamenala a proskenovala letová kontrola První flotily, která po pádu Obroaskai dostala za úkol chránit fondorské loděnice.

„Dej jim náš skutečnej transpondérovej kód,“ poručil Han Dromovi, zatímco se s Falconem proplétal k hejnu frachťáků a válečných lodí, které čekaly na povolení ke vstupu do fondorského prostoru. „Je to naše nejlepší šance, jak se dostat skrz.“

„Ale jak sem mohla proniknout Trevee?“ zeptal se Droma, zatímco přepínal páčky na konzole.

Han si odfrkl. „Vojenskou bezpečnost by překonal i desetiletej spratek ve třicetiletým Headhunteru. Trevee tu mohla mít legitimní obchody, nebo jí šéf tholatinskýho podniku obstaral bezpečnostní kódy.“ Pohlédl na Dromu a zazubil se. „Ale komu to říkám? Rynové jsou na tohle nejspíš profíci.“

„Protože nemají na výběr,“ odvětil Droma bezelstně.

Z reproduktorů v kokpitu zapraskal břitký hlas. „Millennium Falcone, tady letová kontrola První flotily. Oznamte prosím, odkud přilétáte a co zde pohledáváte.“

„Z Gandealu,“ řekl Han do mikrofonu sluchátek. „Nejsme tu obchodně, ale spíš kvůli zábavě. Máme se tu setkat s přáteli. Možná už přiletěli. Jejich loď se jmenuje Trevee, registrace z Nar Shaddaa.“

Komunikační důstojník na druhém konci spojení si dával s odpovědí na čas. „Odpusťte, že se ptám, Millennium Falcone, ale hovořím s generálem Hanem Solem?“

„S bývalým generálem, kontrolo,“ řekl Han rozverně.

„Je mi skutečným potěšením, pane. Co se týče vaší žádosti, Trevee dostala povolení k průletu teprve před chvílí. Bohužel vyložila náklad v oblasti, do které neregistrované lodě nesmějí – zvlášť lodě s komunikační anténou a palebnou silou, jakou se pyšní vaše plavidlo.“

„Přesně jak jsem si myslel,“ zamumlal Han Dromovi. „Dostali se tam pomocí nějakýho podfuku.“ Znovu otevřel spojení. „Kontrolo, můžete nám aspoň říct, kde přesně Trevee ten náklad vyložila?“

„Nemohu, pane. Doporučuji vám, abyste svou žádost adresoval velitelskému štábu Obranných sil dole na planetě. Mohu vás s fondorským velitelstvím spojit, ale jinak se obávám, že pro vás nemohu udělat vůbec nic.“

„Rozumím, kontrolo. A díky za pomoc.“

„Zůstaňte na příjmu. Navigační bóje vás navedou na určený kurz.“

„Jak si přejete.“

Han se opřel lokty o konzolu a zahleděl se na zdeformované měsíce a stovky aktivních konstrukčních platforem, kterých byl zdejší vesmírný prostor plný. Pozadí dominoval široký světlý srpek Fondoru. „No, měla by to bejt hračka. Musíme prohledat jenom pár miliard krychlových kilometrů – a to nemluvím o samotným Fondoru.“

Droma na něj úkosem pohlédl. „Mohli bychom zahájit sken oblasti a hledat Trevee podle signatury pohonu.“

Han o tom chvíli přemýšlel. „Ten kontrolor říkal, že už náklad vyložili. Uvnitř oběžný dráhy šestýho měsíce Fondoru nejsou hyperprostorový skoky povolený, takže poletěj na repulzorovej nebo podsvětelnej pohon. Ale můžou bejt kdekoli.“ Přejel si rukou po tváři a promnul si váěky pod očima. „Právě jsi vysadil stovku uprchlíků. Jakej bude tvůj další krok?“

Droma se opřel a hladil si prsty světlý knír. „Možná bych tu zůstal a některé z čerstvě vydělaných kreditů rovnou utratil. Anebo bych skočil na Abregadorae a utratil je tam.“

„Možná. Ale vzpomeň si: víš, že na Fondor brzy zaútočej Vongové a na Rimmský cestě bude vážně rušno – od Abregadorae až po Sullust.“

Droma se zamračil. „V tom případě bych chtěl být od Fondoru co nejdál. Možná bych dokonce na nějakou dobu zalezl do úkrytu, než bych začal ty kredity utrácet.“

Han a Droma na sebe pohlédli. „Tholatin,“ řekli oba současně.

Han se napřímil v křesle a popadl řídicí páku, zatímco Droma se otočil k navigačnímu počítači.

„Nejlepší místo pro skok na Tholatin se nachází těsně za odsluním Fondoru ve směru k Jádru.“

Han kmitl očima k hvězdné mapě, kterou Droma zobrazil na displeji. Fondor měl dosáhnout odsluní za necelé dva měsíce a místo pro skok se tak nacházelo poměrně blízko k bodu, v němž se Falcon vynořil z gandealské hypertrasy. Han šlápnul na plyn a zvedl loď do prudkého stoupání, pryč od řady navigačních bójí, které by je zavedly k Fondoru.

Reproduktor v kokpitu okamžitě ožil. „Millennium Falcone, proč měníte kurz?“

„Ech, drobná porucha pohonu,“ odpověděl Han a nechal v hlase zaznít falešné znepokojení. „Ale brzy bysme měli mít všechno zase pod kontrolou.“

„Udržujte současnou pozici, Falcone. Vstupujete do zakázané zóny. Opakuji: zůstaňte na místě. Posíláme vám na pomoc doprovodnou loď.“

„S náma si nedělejte starosti,“ řekl Han, zatímco Falcon nabíral rychlost. „Vrátíme se do vyčkávacího prostoru a opravy provedeme tam.“

„Nepovoluje se, Falcone. Vletěli jste do zakázané zóny. Okamžitě se vraťte na původní kurz.“

Han zrychlil ještě víc. Navigační počítač je nasměroval k nejvzdálenějšímu bodu eliptické dráhy Fondoru. V čelním průzoru se objevilo hejno křižníků, nákladních člunů, zásobovacích lodí a frachťáků, které manévrovaly k nejrůznějším výstupním bodům. Najednou se rozblikala kontrolka palubního identifikátoru.

„Počítač rozpoznal infračervené emise a iontovou stopu,“ oznámil Droma vzrušeně. „Je to Trevee.“ Vyvolal zvětšený záběr příslušných souřadnic a ukázal na ošuntělou oválnou loď uprostřed obrazovky. „Tam!“

Han se usmál, když si vybavil optické záznamy, které mu poskytl Baffle s ostatními droidy. „Jo, je to ona.“

„Millennium Falcone,“ štěkl hlas kontrolora flotily. „Tohle je poslední varování.“

„Vypni ten krám,“ křikl Han na Dromu.

Droma ztlumil zvuk a otočil se zpátky ke konzole. „Deflektorní štíty vztyčené,“ ohlásil bez ptaní. „Palebný počítač zapnutý.“

Han se natáhl doleva po ovladači horního čtyřhlavňového laseru. Když se Trevee ukázala v průzoru, Han přitáhl akcelerační páku k sobě. Falcon se prohnal pod frachťákem a potom provedl sudový výkrut zprava doleva, přímo před tupou přídí Trevee.

„Teď už o nás vědí,“ prohlásil Han. Zpomalil a pověsil se Trevee na záď se dvěma motory.

„Skenují nás,“ oznámil Droma. „Aktivují zbraně.“

„Ukaž mi schéma tý lodi.“ Han pohlédl na data, které Droma vyvolal, a poklepal ukazovákem na obrazovku. „Hyperpohon mají přímo pod zadním stabilizátorem. Převezmi řízení.“

Droma sevřel oběma rukama řídicí páku druhého pilota a přilepil Falcon za záď Trevee. Han posadil zaměřovací kříž laserového čtyřkanonu na štíhlý stabilizátor frachťáku.

„Střílejí po nás!“

Sotva ta slova vylétla Dromovi z úst, k Falconu se přiřítily modré pruhy energie, rozprskly se o přední deflektorní štít a otřásly lodí, aniž by ji poškodily.

„Iontový kanón,“ řekl Droma. „Mají nás zaměřené. Zapínají hyperpohon.“

Ze zadní střelecké věže frachťáku prýštily další energetické paprsky. Droma naklonil Falcon na jeden bok, potom na druhý a pak smýkl lodí doprava a otočil ji hlavou vzhůru. Han znovu zamířil.

Z pumpujících hlavní laserového čtyřkanonu vyšlehlo ničivé světlo, odstřelilo stabilizátor Trevee a vypálilo jí do zádě zubatou čáru. Z frachťáku, zoufale manévrujícího a neustále střílejícího na svého pronásledovatele, vytryskla sprška roztavené slitiny. Droma zvedl Falcon do loopingu a poskytl Hanovi dokonalý úhel k palbě na přehřátý kanón frachťáku. Han to dělo rychle zlikvidoval, a když už byl v tom, rozstřílel i bezcenný štítový generátor Trevee.

„Navaž s nima spojení,“ poručil.

„Neodpovídají.“ Droma pohlédl na senzorovou obrazovku. „Míří plnou rychlostí pryč ze soustavy.“

Han semkl rty. „Čeho tím chtějí dosáhnout? Skočit nemůžou a uletět taky ne.“ Otočil se k Dromovi, který pořád ještě civěl na obrazovku skeneru. „Co? Co se děje?“

„Šest novorepublikových stíhaček – X-wingů. Rychle nás dohánějí.“

Han tlumeně zaklel. „Určitě je za náma poslalo velení flotily.“ Nasadil si sluchátka a upravil nastavení vysílačky.

Z reproduktorů se ozval nový hlas. „– zastavte, Falcone. Nenuťte nás zahájit palbu.“

Han se ušklíbl. „Jen to zkuste,“ zamručel si pro sebe. Otevřel kanál. „Tady kapitán Han Solo z lodi Millennium Falcon. Netoužíme po boji, veliteli eskadry. Spojte mě s velitelem letových operací.“ Zakryl mikrofon rukou. „Přišel čas, abych na ně vytasil svou hodnost.“

„Poslouchám, kapitáne Solo,“ řekl něčí hluboký hlas popuzeně. „Narušil jste bezpečnostní opatření. Jestli se dopustíte dalšího přestupku, nechám vás zavřít, až zčernáte – bez ohledu na to, co jste v minulosti vykonal a koho máte za manželku. Je to jasné?“

Ta poznámka Hana jenom ještě víc rozčílila. „Máte důležitější věci na práci než mě zatýkat, veliteli.“

„Nepokoušejte štěstí, kapitáne Solo. Následujte svůj doprovod na velitelství flotily. Pak si možná vyslechnu váš názor na to, jaké by podle vás měly být mé priority.“

„Poslouchejte mě, veliteli. Yuuzhan Vongové se chystají zaútočit na Fondor. Nevím přesně kdy, ale brzy. Důrazně vám doporučuju, abyste vyhlásil poplach.“

„To je absurdní, Solo. Žádnou takovou informaci jsme neobdrželi.“

„Nemám čas zacházet do podrobností –“

„Stíhačky přerušily pronásledování,“ ozval se Droma s očima upřenýma na senzorovou obrazovku.

Han pohlédl na displej a zasmál se. „Většinou se nerad vytahuju, ale…“ Nedořekl to. Dromovi spadla brada a chvějící se rukou ukazoval z průzoru. Současně se rozezněl hypervlnový výstražný systém. Han se otočil k čelnímu průzoru a uviděl, že se řítí přímo doprostřed čehosi, co by někdo jiný mohl považovat za nezmapovanou meteorickou bouři, ale Han věděl, že jsou to nepřátelská plavidla, která se po stovkách vynořují z hyperprostoru.

Instinktivně postavil Falcon na bok a prokličkoval rojem yuuzhanvongských transportních lodí, fregat a křižníků, které zatím o Falcon ani mnohem větší Trevee nejevily sebemenší zájem.

„Úhybné manévry!“ vykřikl Droma, když se mu konečně vrátil hlas. „Protiopatření!“

Han zápolil s řízením. „Co myslíš, že dělám?“

Všude kolem se zhmotňovaly další a další válečné lodě. Bylo jich víc, než Han vůbec považoval za možné – a rozhodně mnohem víc, než kolik jich bylo zapotřebí k útoku a následnému rozdrcení fondorské obrany. Plavidla v čele už zahájila palbu; chrlila roztavené projektily a oslepující proudy plazmy na malé i velké lodě. Han otočil Falcon pryč od hlavní bojové skupiny a potom zrychlil stejně jako předtím Trevee. Frachťák stále mířil k souřadnicím odsluní – o hyperpohon sice přišel, ale pořád se chtěl dostat od boje co nejdál.

„Tak proto utíkali,“ ucedil Han. „Věděli, že Yuuzhan Vongové už jsou na cestě.“ S tváří zkroucenou hněvem vypálil ze čtyřkanonu krátkou dávku – ani ne proto, aby loď ještě víc poškodil, jako spíš proto, aby postrašil její posádku. A potom, zrovna když se začalo zdát, že obě lodě bez úhony unikly z bitevní zóny, se vynořilo poslední nepřátelské plavidlo. Vypadalo spíš jako hrozen tvrdých bublin než kus hrbolatého korálu. O vlásek se vyhnulo srážce s Trevee, ale ta se přesto vychýlila z kurzu a roztočila se do neovladatelné spirály.

Hana ta nová loď zaujala a naklonil se k průzoru, aby si ji lépe prohlédl. Vzápětí změnil kurz a zamířil přímo k ní.

„Jeden na jednoho,“ zavrčel. „Takový vyhlídky ještě sneseme.“

Han s Dromou opět obrátili Falcon na bok a zaútočili na hroznovitou loď soustředěnými salvami z horního i spodního čtyřkanonu. Většinu laserových paprsků spolkly gravitační anomálie dávno předtím, než dorazily k lodi, ale pár jich kupodivu proniklo skrz. Han brzy pochopil proč – na plavidlo totiž zezadu útočila různorodá skupina novorepublikových stíhaček. Dovin basali, kteří yuuzhanvongskou loď chránili, byli přetížení a dezorientovaní a očividně nezvládali všechnu palbu vykrývat.

Han zapomněl na opatrnost. Zostřil úhel náletu a současně snížil rychlost, aby hroznovitá loď proťala vektor Falconu. Jakmile se ocitla na kolizním kurzu, Han a Droma spustili z obou děl palbu a zasypali nepřítele mohutnými přívaly energie. Z lodi se vyvalily plyny a plameny a potom jedna z kulovitých součástí uvnitř vybuchla a splaskla jako propíchnutý balon. Loď zpomalila, začala se naklánět na levobok a pak se obrátila spodní stranou vzhůru jako poražené zvíře, které ukazuje břicho útočníkovi.

„Díky za pomoc, YT-1300,“ řekl někdo na volací frekvenci.

„Pilot hlavního X-wingu,“ objasnil Droma.

„To není vojenská eskadra,“ prohlásil Han.

„Kdy začala bitva, YT?“

Han otevřel kanál ke stíhačkám. „Nepřítel se ohlásil těsně před váma. Už začal bombardovat loděnice. Co jste zač, chlapi?“

„Kypův Tucet,“ odpověděl pilot. „Kyp Durron! Co ty tady děláš?“

Zaskočený Kyp se na chvíli odmlčel. „Hane, jsi to ty?“ zeptal se nejistě.

„Kdo jinej?“

„Máš nový nátěr, anebo jsi s Falconem zaletěl moc blízko k nějaké hvězdě?“

„To by bylo na dlouhý povídání.“

„My jsme na tom podobně. Za tou bublinovitou lodí se sem ženeme až z Kalarby. Yuuzhan Vongové mají na palubě zajatce, Wurth Skidder je mezi nimi. Co ty?“

„Ten frachťák napravo od tebe vysadil někde v týhle soustavě skupinu uprchlíků. Říkal jsem si, že bych ho mohl přesvědčit, aby nám ukázal, kde je vyložil.“

„Jestli letíš zpátky do té vřavy, bude se ti hodit pomoc. Pošlu s tebou dva z mých lidí.“

„Dobře. Ale co chceš udělat se zajatci?“

„Jít na palubu a zachránit je.“

Han se zasmál. „Jak se někde vyskytne nesplnitelnej úkol, hned se o něj hlásí Jedi.“

„Je to naše poslání,“ prohlásil Kyp.

„Co nejdřív se vrátíme a pomůžeme vám,“ slíbil Han.

„Síla s tebou, Hane.“

„Jasně, s tebou taky.“

*

Hvězdný destruktor Amerce v orbitální loděnici 1321 byl už téměř dokončen. Mohutných válečných lodí se u Fondoru v současnosti dokončovalo třicet – plus stovky menších plavidel. Všechny lodě bylo třeba vybavit hypervlnovými udržovači setrvačnosti, kvůli čemuž několik velkých loděnic nestíhalo plnit časový plán; v loděnici 1321 však panovalo přesvědčení, že práce na Amerce skončí do jednoho místního měsíce. Jakmile hvězdný destruktor opustí dok, desítky tisíc konstruktérů dostanou konečně dovolenou. Na obrovské lodi pracovali téměř rok bok po boku s droidy a dalšími stroji. Často si museli brát dvojité směny a trávit celé dny ve stavu beztíže.

Creed Mitsun, lidský předák týmu elektrikářů složeného z různých druhů bytostí, toužil po dovolené ještě víc než ostatní. Pěkná sumička kreditů, která se mu nahromadila na účtu, ležela ladem a jeho družka, exotická tanečnice pracující ve Fondor City, se kterou byl už dva roky, hrozila, že jestli se Mitsun brzy neukáže na planetě, vrátí se bez něj na Sullust.

V poslední době Mitsuna skoro každou noc budily zlé sny, které ho vyčerpávaly skoro stejně jako samotná práce: zdálo se mu, že Amerce nikdy nedobudují a dovolenou nikdy nedostanou. A jako by toho nebylo málo, bezpečnostní cvičení pro případ vesmírných útoků začala být na denním pořádku a vytahovala dělníky z postelí dlouho předtím, než se měli hlásit do práce.

Dnešek nebyl žádnou výjimkou.

Mitsun rozespale zaúpěl do sboru podobných protestů, které se ozývaly ze všech koutů noclehárny. Zabořil hlavu pod polštář a odmítal se pohnout – navzdory neutuchajícímu kvílení sirén a neodbytnému naléhání Bothanky, která měla palandu naproti té jeho.

„No tak, náčelníku,“ prosila a třásla mu ramenem. „Víte přece, co se stane, když se nenahlásíme na svá stanoviště.“

„Je mi to fuk,“ řekl Mitsun hlasem tlumeným polštářem. „Jak máme – Amerce dokončit, když celou směnu spíme ve stoje?“

„Náčelníku, prosím. Jestli vás odvolají, všichni na tom budeme ještě hůř.“

Mitsun ji chtěl odstrčit, ale najednou ho kdosi shodil z třípatrové postele na tvrdou palubu.

„Co je to za vtipy?“ vyrazil ze sebe a začal se škrábat nohy, ale pak uviděl, že Bothanka a skoro všichni ostatní v noclehárně také spadli na podlahu.

Konstrukční stanice bez varování utrpěla druhý zásah – tak silný, že se převrátilo několik postelí a všichni nocležníci byli smeteni na jednu stranu místnosti.

„To není cvičení!“ zaječel kdosi.

Mitsun ten výkřik slyšel, ale odmítal mu uvěřit. Překročil několik těl na podlaze, přispěchal k vnější přepážce a udeřil pěstí do tlačítka, které otevíralo noční clonu a pancéřový štít.

Než se štít otevřel, za Mitsunem se shluklo několik dalších dělníků. Transpariocelovým oknem zírali na Amerce. Loď byla napůl zničená a posetá děrami, které do kosmu chrlily její útroby.

Od nejbližšího fondorského měsíce se sem stahovala mračna letounů připomínajících asteroidy. Letouny byly tolik odhodlané loděnici 1321 zničit, že se ani neobtěžovaly dobít zbraně, a místo toho do válečné lodě a konstrukční stanice jednoduše nalétly.

„Dovolená se ruší,“ zamumlal si Mitsun pod vousy, když zahlédl dva koralskippery, které se řítily přímo na noclehárnu.

Leia svižně kráčela za plukovníkem, který ji vytáhl z její kajuty na palubě Yaldu s tím, že se musejí neodkladně připojit ke komodoru Brandovi v taktickém informačním centru. Když spolu s Brandovým pobočníkem vystupovala z turbovýtahu na zabezpečenou palubu, na které se nacházelo TIC, málem se srazila s Isolderem, který zřejmě právě přiletěl z Válečné písně.

„Máš představu, co se děje?“ zeptal se jí.

Ta otázka zněla Leiiným uším příkře, ale Isolder za to nemohl. Co začalo na Gyndine jako neurčitý neklid a po vizi na Hapesu nabobtnalo do úzkostlivých obav, nyní přerostlo v panickou hrůzu – stejně hmatatelnou jako jiné strachy nebo fobie, které kdy zažila. Zdroj té hrůzy však dosud neznala.

Po hodinách meditace Leia zjistila, že část její úzkosti se soustředí kolem Anakina a Jacena a předpovídaného útoku na Corellii. Jenže jak přesně její obavy o syny souvisely s neblahými předtuchami, které jako excitované elektrony vířily kolem Isoldera – a kolem bitevních plánů komodora Branda – to si netroufala ani odhadnout. Věděla jenom, že ztrácí i poslední špetku klidu a že se události zkříží takovým způsobem, jaký nikdo neočekával.

„Leio?“ naléhal Isolder.

Zbraní Jediho je jeho mysl. Když se Jedi nesoustředí, když se přestane mít na pozoru, začne být zranitelný…

„Je mi líto, Isoldere,“ řekla nakonec, „ale vůbec netuším, co se děje.“

Celou cestu do taktického centra si Leiu zkoumavě prohlížel. Bok po boku vešli do sálu. Brand k nim zvedl zrak. Seděl na vysoké židli vedle obrovského plánovacího stolu a vypadal naprosto zdrceně. Ve velkém sále panoval horečný ruch, ale přesto se zdálo, že všichni přítomní se pohybují jako ve snu.

„Na obrazovku,“ přikázal Brand jednomu z techniků, když Leia s Isolderem přišli blíž.

Leia pohlédla na sadu holografických displejů a okamžitě si uvědomila, že se jí ta vize naplňuje před očima – nebo alespoň její část. Jestli ty záběry vysílaly satelity, nebo nějaká orbitální stanice, nebylo možné určit, ale stejně to nebylo důležité. Jeden hologram ukazoval desítky yuuzhanvongských a novorepublikových válečných lodí, které po sobě nemilosrdně pálily, zatímco troskami orbitálních doků kličkovaly perutě hvězdných stíhaček a koralskipperů.

Další hologram zabíral několik téměř dostavěných lodí. Všechny byly zčernalé, rozervané a převrácené v kotevních prostorech, velitelské věže a turbolaserové baterie měly dočista zničené a všude kolem plula mračna trosek. Jinde yuuzhanvongské transportní lodě chrlily přívaly koralskipperů na zbraňové platformy a planetu, jejíž povrch už byl poznamenán průmyslovou devastací.

„To je Amerce“ ukázal Brand ponuře na jednu ze zničených lodí. Potom kývl k dalšímu holodispleji. „To je Anlage.“

Leia na něj zmateně pohlédla. „To nejsou corellianské lodě.“

Nepamatovala se, že by Brand někdy vypadal tak smutně. „Yuuzhan Vongové udeřili na Fondor,“ konstatoval. „Přesvědčili nás, že zaútočí na Corellii, a udeřili na Fondor.“ Slova se mu řinula z úst bez jakýchkoli emocí. „S těmi loděmi přicházíme o naši největší naději. První flotila dělá, co může, ale nepřítel doslova vrhá své koralskippery na každý cíl, který objeví.“

„Hapanská flotila je připravena vyrazit,“ prohlásil Isolder.

„Ne!“ vyhrkla Leia dřív, než si to vůbec uvědomila. Brand s Isolderem na ni upřeli své pohledy. „Ne,“ opakovala tiše.

Brand pohlédl na Isoldera. „Děkuji vám, princi Isoldere, ale už jsem přikázal lodím Páté flotily, aby odstartovaly z Bothawui. Každou chvílí by se měly ozvat.“

Leia se otočila ke komunikační konzole. Srdce jí bušilo jako o závod.

„Commenorské velitelství, tady operační svaz Aleph,“ řekl jakýsi hlas zoufale. „Nepřítel zaminoval všechny trasy mezi Bothawui a Fondorem sondami s dovin basaly. Polovinu operačního svazu ty sondy vytrhly z hyperprostoru a šesti lodím způsobily srážku s hmotnými stíny. Nemůžeme se proti tomu nijak bránit, pane. Nemáme na vybranou – musíme se stáhnout na Vnější okraj a skočit na Fondor z Eriadu, nebo Sullustu.“

„Dorazí příliš pozdě,“ zamumlal Brand a pak se otočil k Isolderovi. „Říkáte, že vaše jednotky jsou připravené?“

Isolder se vytáhl do své plné – a značné – výšky. „Přímo prahnou po boji, komodore.“

Leie uvázl dech v hrdle a TIC se jí roztočilo před očima. Musela se chytit Brandovy paže, aby neupadla.

Kapitola

26

Novorepublikoví piloti už před delší dobou zjistili, že koralskippery nepřistávají v hangárech velkých lodí. Místo toho je vypouštěly a vyzvedávaly dlouhé rozvětvené výběžky, které z velkých lodí trčely. Právě tohle běželo Kypovi hlavou, když jeho X-wing vypálil dvojici protonových torpéd doprostřed obrovské bubliny, kterou krátce předtím proděravěly lasery Millennium Falconu. Torpéda nenapáchala mnoho škod – pouze ve splasklé kouli prorazila díru. Ta však byla dost široká na to, aby se do ní vešly všechny různorodé stíhačky, které tvořily Kypův Tucet.

„Jedenáctko a Dvanáctko, vy tu zůstanete jako zadní stráž,“ řekl Kyp přes taktickou síť. „Všichni ostatní za mnou. Letíme dovnitř.“

Kyp se řítil vpřed. Hlasitých protestů svého astromechanického droida, kterého očividně mátly parametry nepřátelské lodi, si nevšímal. Věděl, že Yuuzhan Vongové dýchají kyslík; to znamenalo, že na jejich lodích bude vzduch. Ohledně gravitace už si tolik jistý nebyl; předpokládal však, že stejní dovin basali, kteří plavidla pohánějí a chrání, jsou schopni palubní gravitaci vytvořit. A co se týkalo místa k přistání, stačit mu bude každý kus rovné paluby, který najde – i kdyby kvůli němu musel vletět do samého středu lodi.

Gannerův modifikovaný Y-wing a sedm dalších stíhaček ho následovaly do díry, kterou v bublině vyrvala torpéda. Dvojice, která zůstala venku, se bude muset vypořádat se vším, co přiletí hroznovité lodi na pomoc – alespoň dokud se nevrátí Falcon a zbývající dvě stíhačky.

Jakmile X-wing vlétl do poničené koule, Kypovo odhodlání ještě narostlo. Vakuum sice z modulu vysálo veškerý vzduch, ale gravitace odpovídala lidským standardům a na palubě, která se příliš nelišila od hrbolatých trupů nepřátelských válečných lodí, bylo dost místa pro všech devět stíhaček. Mocná děla Falconu tu napáchala pěknou paseku, ale i bez toho by bylo těžké určit, na co se to vlastně dívají. Kyp měl podezření, že neforemná skříň v rohu, která připomínala úl, byla jakýmsi neuromotorem a že kdyby ji otevřel, uvnitř by nejspíš našel pár schoulených a omráčených dovin basalů.

„Dýchací masky a blastery,“ řekl přes síť, když se průhledný kryt jeho X-wingu začal otvírat.

Kyp si vzpomněl na své první střetnutí s Yuuzhan Vongy na Vnějším okraji a na groteskní stvoření, jehož výměšky se propálily transpariocelí jeho XJ. Čekal, že na podobné nestvůrnosti narazí i tady, jenže lodní prostor byl dočista prázdný. Ganner myslel zjevně na totéž. Mrštně vyskočil z kokpitu Y-wingu a přes komunikátor v dýchací masce řekl: „Nejspíš se stáhli, aby bránili yammoska.“

„Tím nám usnadnili práci,“ odvětil Kyp.

Z opasků leteckých kombinéz odepnuli světelné meče a aktivovali je. Všichni ostatní nesli buď blasterovou pistoli, nebo rovnou pušku.

„Dávejte pozor, kam šlapete,“ poradil jim Kyp. „Yuuzhan Vongové prý používají znehybňující živý rosol.“

Opatrně přistoupili ke stěně sousední koule, a vůbec při tom netušili, jestli se pohybují směrem k přídi, nebo k zádi. Podobně jako stěna zničené bubliny, i tato zakřivená přepážka měla organický, blanitý vzhled. Marně pátrali po něčem, co by mělo funkci dveří nebo průlezu.

„Musí přece existovat způsob, jak se dostat z jedné koule do druhé,“ poznamenal Deak. „Možná je oddělují hydrostatická pole.“ Přepážka byla sice pružná, ale když se k ní přitiskl, nevpustila ho.

„Možná vpouští jenom Yuuzhan Vongy,“ nadhodil Ganner.

„Na diskuse není čas,“ prohlásil Kyp. „Nejsme na vědecké expedici.“

Vrazil světelný meč přímo do přepážky. Když špička pronikla skrz, Kyp mečem zakroutil a postupně vyřízl kruhovou díru dost velkou na to, aby mohli projít. Síň na druhé straně přepážky se nijak nelišila od té, kterou právě opustili.

„Žádný kyslík,“ oznámil Ganner, když pohlédl na indikátor na zápěstí.

V řadě za sebou vstoupili do chodby, která mohla být hltanem jakéhosi obrovského tvora. Kolonie mikroorganismů na stěnách a na stropě osvětlovaly chodbu slabou nazelenalou září. Nakonec došli k další zakřivené přepážce, ale tato byla vybavena duhovkovitým průlezem, který je vpustil do hermeticky uzavřeného průchodu. Vůbec netušili, že ten průchod slouží jako přechodová komora, dokud z něj nevyšli do prostorné síně s dýchatelnou atmosférou.

Kromě vzduchu byli v síni také yuuzhanvongští válečníci. Kyp s Gannerem čekali, že na ně narazí mnohem dříve.

Bylo jich zhruba třicet, někteří na sobě měli chitinovou zbroj, jiní nikoli, ale všichni byli ozbrojeni dvojbřitými noži nebo živými holemi. Kyp věděl, že jim ty hole mohou sloužit jako biče, obušky, meče nebo kopí. Obě skupiny chvíli stály bez hnutí a měřily si jedna druhou, a potom jeden válečník vykročil vpřed a zařval cosi ve svém jazyce.

Znělo to jako konstatování, ale útok, který vzápětí následoval, potvrdil, že se jednalo o válečný pokřik. Deak a ostatní ne-Jediové spustili palbu z blasterů a deset nebo ještě více válečníků bez pancíře skosili dřív, než se Yuuzhan Vongové dostali doprostřed místnosti. Kyp a Ganner se vrhli mezi ty, kteří přežili; nohy téměř nezvedali z podlahy, telekineticky odzbrojovali své nepřátele, vykrývali rány ztuhlých dvojholí a seknutí kufejů a odráželi kopí. Jeden za druhým padali Yuuzhan Vongové za oběť svislým úderům na hlavu či vodorovným výpadům na jediné zranitelné místo v živé zbroji, těsně pod podpažními jamkami.

Kdykoli to šlo, oba Jediové bojovali jako tým – zády k sobě nebo bok po boku, odmítali ustoupit byť jen o krok a čepelemi dělali co nejúspornější pohyby. Jejich poměrně snadná vítězství jim prozrazovala, že tito válečníci jsou mnohem méně zkušení než ostřílení bojovníci, se kterými se bili na ithorianské obytné lodi Tafanda Bay. Některým ne-Jediům se přesto nevedlo zdaleka tak dobře. Dva z Kypova Tuctu padli – jednomu usekl hlavu kufej, druhého probodla vržená dvojhůl.

Když Kyp a Ganner dav nepřátel trochu proklestili, rozdělili se a do zbývajících nepřátel se pustili každý zvlášť. Kyp se dal do divokého boje s válečníkem, který byl o hlavu vyšší a holí vládl stejně dobře jako Kyp světelným mečem. Ganner pomocí telekineze odhodil svého protivníka na trojici Yuuzhan Vongů, kteří útočili na Deaka. Dva z těch tří se zřítili na palubu a dali Deakovi čas, který potřeboval, aby zvedl blasterovou pušku a zabil třetího, a pak zastřelil i toho, kterého odhodil Ganner.

Kyp vnímal ty události pouze okrajově. Pravou nohu vysunul dopředu a světelný meč držel ve výši pasu s čepelí zdviženou téměř kolmo před sebe. Drobnými pohyby zápěstí odrážel a vykrýval široké seky a vysoké údery Yuuzhan Vongovy dvojhole. Kyp stál jako vrostlý do země a válečníka to vyprovokovalo k ještě větší zuřivosti. Skočil vpřed a živou zbraní se rozehnal Kypovi po břiše. Dvojhůl zvláčněla, prodloužila se a zaútočila svými zuby. Její náhlá proměna z meče na bič Kypa zaskočila, ale jen na okamžik. Zachytil ohebnou hůl světelným mečem a prudce švihl energetickou čepelí vzhůru, čímž válečníkovi dvojhůl vyrazil a v místě, kde se loketní chránič dotýkal rukavice, mu usekl ruku.

Odseknutá pěst spadla na zem a z válečníkovy zmrzačené paže se řinula tmavá krev. Nevěřícně a překvapeně pohlédl Yuuzhan Vong na Kypa, načež sklonil hlavu a rozběhl se vpřed, jako by chtěl Kypa vlastním tělem srazit na podlahu. Jedi uhnul na stranu, a když se oslabený válečník prohnal kolem, zvedl světelný meč do výše ramen, vrazil ho nepříteli do podpažní jamky a na místě ho zabil.

Chvíli stál nad padlým Yuuzhan Vongem a pak se rozhlédl síní plnou mrtvol. Ganner a Deak klečeli vedle padlých kolegů.

„Jejich památku uctíme později,“ řekl Kyp a pobízel ostatní zažehnutým světelným mečem kupředu.

Pokračovali hlouběji do lodi a průchodem vstoupili do další koule. Na žádné další nepřátele tam nenarazili. Od chvíle, co vkročili na palubu, si Kyp neustále uvědomoval, že Síla mlčela: nic ji netlumilo, ale mlčela. Jeho jediské schopnosti to nijak neomezovalo ani nenarušovalo, ale měl dojem, jako by se ocitl na prázdném místě na mapě. Najednou však v Síle cosi ucítil a zakrátko došli k uzavřenému průchodu. Podobal se mnoha jiným portálům, okolo kterých už prošli. Lišily se jen pocity, které ten průchod v Kypovi vyvolával.

Kyp se otočil ke Gannerovi, který kývl na souhlas a pak vrazil čepel světelného meče doprostřed portálu. Když čepel vytáhl, dírou se do prostoru na druhé straně začal hlasitě valit vzduch a pak se průchod otevřel. Uvnitř, na pružné podlaze znečištěné potem i jinými tělesnými tekutinami, ležela početná skupina bezvládných bytostí. Zajatci byli oblečeni v otrhaných hávech a tunikách a byli příšerně vychrtlí, ale žili. Zatímco se síň plnila kyslíkem, pomalu se začínali hýbat.

Kyp přistoupil k jednomu z nich, šedovlasému muži, který zřejmě býval o něco korpulentnější než většina ostatních. Poblíž leželi dva rynští muži a jedna žena.

Muž se zamrkáním otevřel kalné oči, přelétl jimi Kypovu tvář a nakonec se zahleděl na deaktivovaný světelný meč v Kypově pravé ruce.

„Držej ho o palubu níž,“ řekl ten muž malátně, „první modul směrem k zádi. Ale buďte opatrnej, Jedi. Možná už to nebude stejnej Wurth Skidder, kterýho jste znali.“

*

Mezi uprchlíky z Ruanu – oklamanými a vysazenými bez pomoci v opuštěné loděnici – se našlo několik docela dobrých techniků, kterým se podařilo některé systémy orbitální továrny zprovoznit. Každý, kdo o to stál, tak mohl sledovat pád Fondoru s veškerými detaily.

Většina yuuzhanvongských plavidel byla dosud rozptýlena v širokém oblouku daleko za nejodlehlejšími měsíci Fondoru. Zhruba deset transportních lodí, dobře chráněných doprovodnými plavidly, však rychle pokračovalo směrem k Jádru. Transportní lodě jako starodávné obléhací zbraně vrhaly své koralskippery proti každému cíli, který objevily, a ničily novorepublikové válečné lodě i stavební bárky. Jakmile však uvrhly První flotilu ve zmatek, začaly na loděnice útočit systematičtěji a bombardovaly vzdálený Fondor zápalnými střelami a přívaly plazmy.

Melisma ten chaos sledovala z pozorovací výdutě. Došla k závěru, že Yuuzhan Vongové nejspíš neušetří ani prázdnou loděnici. Za současného tempa ničení to znamenalo, že uprchlíkům z Ruanu zbývá necelá hodina, aby se rozžehnali se světem. Mnozí uprchlíci už se se svým osudem smířili, choulili se v malých skupinkách a tiše plakali nebo se modlili ke svým bohům. Jiní však kvíleli strachy a řvali vzteky, nebo naléhali, aby se technicky zdatní uprchlíci pokusili uvědomit fondorské velení o jejich situaci, a pokud se to nepodaří, aby se všichni Yuuzhan Vongům vzdali – i kdyby je nepřátelé později stejně obětovali.

Rynové zůstali věrni svému věčnému fatalismu a zpívali. Samotná skutečnost, že dokázali jít na smrt vznešeně a důstojně, naplnila některé ostatní uprchlíky zvláštním pokojem.

Melisma se odvrátila od průzoru a zaposlouchala se do žalozpěvu, kterému udával rytmus R’Vanna. „Kdyby ti lidé věděli, že se v téhle situaci ocitli kvůli našim padělkům, byli bychom dávno mrtví,“ pověděla Gaphovi.

Její strýc pokrčil rameny. „Kdybychom jim ty dokumenty neobstarali, piráti by určitě našli nějaký jiný způsob. Vzpomeň si, dítě, ti lidé jim za odvoz z Ruanu platili.“

„Tak takhle se chceš zbavit viny?“

„Provinili jsme se jenom tím, že jsme se dostali do téhle bryndy. Ale i to je obyčej Rynů. Pokud nám neškodí jiní, škodíme si sami.“

Melisma si povzdechla. „Takže si to zasloužíme? Za to, že jsme nepřijali nabídku Ruanu a odmítli pracovat na polích?“

„Nikdo si nezaslouží umřít tímhle způsobem, bez ohledu na to, co udělal. Ale poslyš, dítě, ještě nejsme mrtví, a dokud žijeme, měli bychom se z toho radovat.“

Melisma pohlédla z průzoru. „Nevím, jestli ve mně ještě zůstala nějaká píseň, strýčku.“

Zasmál se. „Ovšemže zůstala. Píseň je i v posledním výdechu.“ Přinutila se k úsměvu. „Tak začni.“

Gaph si zamyšleně pohladil knír. Začal podupávat pravou nohou a právě otevíral ústa ke zpěvu, když vtom Sullustan u jedné z datových konzol hlasitě vykřikl, aby ho všichni slyšeli.

„Trevee se vrací!“

Zpěv i tanec rázem ustaly. Skupinky uprchlíků se natlačily ke konzole a do pozorovací výdutě. Kdosi nalevo od Melismy ukázal na štíhlý tvar, který se mezi raketami a plazmovými střelami proplétal k opuštěné orbitální továrně.

„Je to zcela jistě Trevee!“ potvrdil Sullustan. Ze všech stran se ozvaly výkřiky plné naděje.

„Možná se v nich hnulo svědomí.“

„Pochybuju. Spíš uvízli v bitvě a hledají úkryt.“

„Nebo někdo zjistil, co nám provedli.“

„To je nejpravděpodobnější vysvětlení,“ prohlásil Gaph rozhodně. Pokynul směrem k blížícímu se transportéru. „Sice netuším, kde se k Trevee přidal ten frachťák YT-1300, ale jsem si naprosto jistý, že ty druhé dvě lodě jsou stíhačky Nové republiky.“

Skutečnost, že Anakin zprovoznil stanici Centerpoint – včetně schopnosti generovat interdikční pole a ničit hvězdy –, upadla na okamžik v zapomnění. Zpráva, kterou do řídicího střediska přinesl novorepublikový plukovník, všechny zcela zaskočila.

Yuuzhan Vongové nečekaně zaútočili na Fondor.

Obrazy bitvy, přenášené v reálném čase vojenskými kanály a HoloNetem, vyvolaly paniku u Mrlssiů, jejichž rodná soustava v sektoru Tapani hraničila s Fondorem. U všech ostatních v kontrolní místnosti vzbudily ty záběry podivnou směsici úlevy a zoufalství. Centerpoint byl připravený, ale zdálo se, že zbytečně.

Šokované ticho prolomil Thrackan Sal-Solo.

„Pořád můžeme něco udělat.“ S divokým pohledem v očích se prudce otočil k Anakinovi. „Máme časoprostorové souřadnice yuuzhanvongské flotily.“ Přiskočil ke konzole a vyvolal hvězdnou mapu. „Nepřátelské lodě se téměř všechny nacházejí za pátým a šestým měsícem Fondoru. Můžeme je zaměřit repulzorovým paprskem Centerpointu.“

„K takovému činu nemáme oprávnění,“ řekl jeden z techniků zvýšeným hlasem, aby ho bylo slyšet přes půl tuctu vzrušených rozhovorů, které se rozproudily v sále. „Mohli bychom minout a zasáhnout Fondor nebo dokonce jeho hvězdu. Nesmíme to riziko podstoupit.“

„Musíme to riziko podstoupit,“ přel se jeden Mrlssi. „Když nic neuděláme, Fondor bude ztracen.“

Novorepublikový plukovník pohlédl na Sal-Sola, který zavrtěl hlavou. „Nemůžu zaručit, že zasáhneme cíl.“

Všichni se otočili k Anakinovi.

A Anakin pohlédl na Jacena a Ebrihima, který držel ruku na mřížce vokodéru Q9.

Jacen chtěl něco říct, ale nedokázal ze sebe vypravit ani hlásku. Najednou si totiž vzpomněl na rozhovor, který před několika měsíci vedl s Anakinem při cvičení se světelnými meči na palubě Falconu.

„Pořád na Sílu myslíš jako na nástroj, jako na zbraň ve tvé válce proti všemu, co považuješ za špatné,“ řekl mu tehdy Jacen.

„Je to nástroj zákona,“ tvrdil Anakin.

„Síla není o vedení války,“ opáčil Jacen. „Je o hledání míru a tvého místa v galaxii.“

Směle se postavil mezi Sal-Sola a konzolu, u které seděl Anakin. „Nemůžeme vám pomoct,“ oznámil.

Thrackan se přes Jacena upřeně zahleděl na Anakina. „Nepřátelé decimují První flotilu, Anakine. Operační svaz z Bothawui tam nemůže dorazit včas.“

„Sektor Tapani je náš domov,“ řekl Mrlssi. „Udělejte to kvůli nám – zachovejte se jako Jedi.“

„Je to naše jediná možnost, jak zvítězit,“ naléhal plukovník. Zalétl očima k ovládací páce, kterou vyčaroval Anakin. „Nese tvůj otisk, Anakine. Poslouchá jenom tebe a nikoho jiného.“

„Anakine, nesmíš to udělat,“ vytřeštil Jacen oči. „Běž od té konzoly. Okamžitě.“

Anakin pohlédl ze svého bratra na ovladače před sebou. Nikoli v Síle, ale skrz samotný Centerpoint cítil vzdálené cíle. Měl pocit, že je s repulzorem spojený stejně těsně, jako býval spjatý se světelným mečem, a s naprostou jistotou věděl, kdy a jak má udeřit.

Kapitola

27

Kyp a Ganner se světelnými meči v obou rukou postupovali k síni, ve které Yuuzhan Vongové údajně drželi Wurtha Skiddera. Kyp o tom začínal pochybovat, protože v temné, vlhké chodbě nebyly žádné stráže, ale jakmile pomocí světelného meče otevřel vstupní portál, okamžitě Skiddera zahlédl. A hned mu bylo jasné, co ten zajatec – Roa – myslel tím, že Skidder nejspíš nebude stejný jako dřív.

Ležel nahý na podlaze s tváří obrácenou ke stropu, nohama ohnutýma v nepřirozených úhlech a rukama nataženýma za hlavu. Kolem něj lezlo zhruba deset drobných krabích stvoření. Chrupavčité výrůstky, které Skiddera v kolenou, nártech, ramenou, loktech a zápěstích spojovaly s podlahou, mu zřejmě způsobili právě tito tvorové. Kyp a Ganner se po nich rozehnali světelnými meči. Několika tvorům se podařilo s vřeštěním uprchnout do bezpečí, zbývající rozsekali Jediové na kousky, které se rozlétly do všech koutů síně.

Kyp si klekl, podložil Wurthovi hlavu rukou a jemně mu ji nadzvedl. Skidder zasténal bolestí a otevřel oči.

„Ty jsi ten poslední, koho bych tady čekal,“ zachraptěl Skidder.

Kyp se přinutil k úsměvu. „Snad sis nemyslel, že tě necháme provést tuhle misi samotného?“

Skidder si olízl vyprahlé rty. „Jak jste mě našli?“

„Huttové nám poslali zprávu po jednom ze svých pašeráků.“

Skidder nechápavě svraštil obočí. „Myslel jsem, že se přidali k nepříteli.“

„Řekl bych, že prozřeli.“

„To rád slyším.“ Skidderovi se zřejmě trochu ulevilo. Pohlédl na Gannera a pak dodal: „Cítil jsem, jak jste na tuhle loď zaútočili – těsně předtím, než skočila.“

„To bylo u Kalarby,“ řekl Ganner.

„Kde jsme teď?“

„U Fondoru.“

Skidder na ně vytřeštil oči. „Proč –“

„Fondor byl cílem celou dobu,“ odpověděl Kyp. „Flotilu to zcela zaskočilo.“

Skidder zavřel oči a pomalu kývl. „Snažil jsem se zjistit, kam s námi letí – a kam letí s yammoskem.“

Kyp na okamžik semkl rty a pak odpověděl: „Než se loď přiblížila k planetě, ochromili jsme ji, ale Yuuzhan Vongové mají navrch i bez válečného koordinátora.“

„Na palubě jsou zajatci,“ řekl Skidder, jako by se náhle rozpomněl. „Yuuzhan Vongové chtěli seznámit yammoska s našimi myšlenkovými procesy –“

„O zajatce už jsme se postarali,“ přerušil ho Ganner. „Je u nich Deak s ostatními. Zbývá už jenom osvobodit tebe.“

Wurth se zasmál, krátce a hořce. „Chinekal mi slíbil, že mě zlomí – a podařilo se mu to.“

„Chinekal?“

„Velitel téhle lodi.“ Skidder zkřivil tvář a zaúpěl bolestí.

Kyp skryl svou beznaděj a pozorněji se zahleděl na korálové výrůstky, které držely Wurtha připevněného k pružné podlaze. „Naše světelné meče udělají s tím korálem krátký proces,“ spustil, ale Wurth zavrtěl prudce hlavou.

„Není čas. Musíte pryč.“

Kyp upřeně pohlédl svému druhovi do očí. „Neopustím tě, Wurthe. Najdeme způsob, jak ti pomoct. Síla –“

„Podívej se na mě,“ přerušil ho Skidder důrazně. „Podívej se na mě v Síle. Umírám, Kype. Nemůžeš mi pomoct.“

Kyp otevřel ústa k odpovědi, ale pak si jen odevzdaně povzdechl.

Skidder se usmál očima. „Jsem připravený, Kype. Jsem připravený zemřít. Ale než z téhle lodi odletíš, potřebuju, abys udělal dvě věci.“

Kyp ponuře přikývl a nastavil ucho k ústům svého přítele.

„Randa a Chinekal,“ vypravil ze sebe z posledních sil Wurth. „Najdi je –“

*

Han seděl sám v kokpitu Falconu, jednou rukou svíral řídicí páku a druhou ovladač horního čtyřhlavňového laseru. Vymáčkl ze zbraní rychlou přerušovanou dávku a sestřelil dva blížící se koralskippery. Odněkud za Falconem se vynořil další skip a zahájil nálet na loděnici, ale než mohl Han otočit kanón, nepřátelské plavidlo rozprášila palba jednoho z potlučených X-wingů, které létaly s Kypovým Tuctem.

„Dobrá rána,“ řekl Han do mikrofonu svých sluchátek.

„Díky, Falcone,“ odpověděl pilotčin hlas. „Ty je načneš, já je dorazím.“

„Platí,“ na to Han.

Obrátil loď, aby prozkoumal odvrácenou stranu prázdné loděnice, ve které předtím Trevee vysadila uprchlíky z Ruanu. Trevee parkovala dole pod Falconem; kdyby byla továrna ještě v provozu, možná by na tom místě kotvila stavební bárka nebo zásobovací člun. Droma, druhý stíhací pilot a někteří z pirátů organizovali záchranu uprchlíků. Yuuzhanvongská flotila mezitím pronikala blíž a blíž k Fondoru. Tholatinská posádka – která se zprvu do zachraňování uprchlíků, které tu sama vysadila, příliš nehrnula – najednou chtěla misi co nejrychleji dokončit a vystartovat do volného vesmíru.

Z reproduktorů v kokpitu se ozvalo zapraskání a na obrazovce komunikátoru se objevil zrnitý obraz Dromy.

„Hane, Trevee už nakládá uprchlíky, ale padesát lidí je pořád ještě nezvěstných. Nejspíš si řekli, že uniknou svému osudu, když se schovají.“

Za Dromou stála desítka dalších Rynů, včetně dvou, které Hanovi dříve představil jako Gapha a Melismu. Všichni se široce zubili. Melisma nyní chovala v náruči rynské nemluvně.

„Před plazmou se neschováš,“ štěkl Han do mikrofonu.

Droma kývl. „Najdeme je.“

„Tak si hlavně pospěšte. Vypadá to, že o tuhle loděnici začalo jevit zájem doprovodný plavidlo yuuzhanvongský transportní lodi.“ Droma znovu kývl a odhlásil se.

Han s Falconem obletěl loděnici kolem dokola a v jeho předním průzoru se opět objevila Trevee. Hyperpohon transportéru byl úplně zničený, ale podsvětelné motory by měly loď bez problémů dostat za nepřátelskou flotilu – pokud ovšem odletí včas.

Sotva si to Han pomyslel, do zorného úhlu mu vplula yuuzhanvongská doprovodná loď. Očividně hodlala zaměřit loděnici kanóny ukrytými v hrbolaté přídi.

Han vyrazil plnou rychlostí proti narušiteli a spustil palbu. Doprovodná loď však byla odhodlaná loděnici zničit a jediným útočníkem se nenechala vyrušit. Potom se však na scéně objevil X-wing. Stíhačce se podařilo upoutat pozornost doprovodné lodi dvěma dobře zacílenými protonovými torpédy, která vybuchla na tupé přídi plavidla.

Han prudce naklonil Falcon na levobok a bouří ohnivých projektilů se hnal stíhačce na pomoc, jenže už bylo pozdě. Z doprovodné lodi vyšlehla plazma a zasáhla X-wing právě v okamžiku, kdy chtěl svůj šílený nálet přerušit. Stabilizátory a kanóny na špičkách křídel se roztavily jako vosk a pilot ztratil vládu nad lodí. Ze stíhačky pršely kapky rychle tuhnoucí slitiny a pak se X-wing roztočil, rozpadl na dva kusy a nakonec zhynul v oslnivé explozi.

Han přimhouřil oči nenávistí. „Nikdo beztrestně nezničí mýho parťáka.“

Otočil Falcon a s pálícími čtyřkanony zaútočil na doprovodnou loď. Z lodi odletovaly kusy korálu yoriku a do prostoru vyšlehl široký sloup ohně. Loď se otočila na bok jako raněné zvíře. Ve stejnou chvíli se probrala k životu komunikační obrazovka.

„Startujeme,“ oznámil Droma. „Míříme do volného prostoru.“

Han zvedl Falcon do loopingu a potom ho stočil doprava. Trevee a stíhačku, která transportér eskortovala, zahlédl právě v okamžiku, kdy se obě lodě začaly od ohrožené továrny vzdalovat. Yuuzhanvongská doprovodná loď, hynoucí v plamenech, prchající plavidla také zaregistrovala. Poslala za nimi několik střel, ale hlavní palebnou sílu si schovala pro samotnou loděnici. Továrna, provrtaná střelami, se začala rozpadat a pak vybuchla. Vyšlehlo z ní několik plamenů, které olízly ocas zrychlujícího transportéru.

Spolu s loděnicí zmizela v záblesku oslepujícího světla i doprovodná loď.

*

„Máte mé slovo, že zbytek svého života zasvětím splácení dluhu, který u vás ode dneška mám,“ hřímal Randa v basiku, zatímco se valil hroznovitou lodí za Kypem a Gannerem. Chodbou se rozléhalo hlasité pleskání jeho svalnatého ocasu.

„Děkujte Skidderovi, Rando,“ řekl Kyp přes rameno. „Kdyby to bylo na mně, nechal bych vás tu s vašimi mrtvými poskoky.“

„Pak tedy splatím dluh na počest Skidderovi,“ nenechal se Randa vyvést z míry. „Uvidíte.“

Ukázalo se, že Jediové nemuseli čekat dlouho. Když zahnuli za roh, ocitli se tváří v tvář falanze yuuzhanvongských válečníků. Randa se vrhl mezi Yuuzhan Vongy a půl tuctu jich srazil na zem dřív, než stačili zaútočit na jeho tělo pokryté tlustou, téměř nezničitelnou kůží. Kyp a Ganner následovali jeho smělého příkladu a kosili protivníky přesnými výpady do zranitelných míst v živé zbroji.

Všichni tři se probojovali k velkému otvoru v přepážce, z něhož se linul ještě pronikavější puch než z Randy. Uvnitř obrovské síně stál yuuzhanvongský velitel, obklopený pomocníky, kteří viditelně nezkušeným, neohrabaným způsobem drželi kufeje. Z přetvořených ramen visel veliteli dlouhý plášť a v rukou držel komunikačního villipa. Za jeho zády se nacházela kruhová nádrž plná zapáchající tekutiny, ze které se na ztuhlých chapadlech tyčil dospívající yammosk. Tvorovi se v chřtánu leskl velký zub a obrovské černé oči upíral na narušitele.

Randa se znovu vrhl vpřed, převalil se přes několik pomocníků a ocasem vyrazil veliteli villipa z rukou. Pomocníci se začali bránit, přestože neměli šanci; velitel jim však nařídil sklonit zbraně.

„Blahopřeji vám, že jste se dostali tak daleko,“ řekl, když mu dva pomocníci pomohli zpátky na nohy.

Kyp namířil světelný meč před sebe a pokynul čepelí na stranu. „Ustupte z cesty a urazíme i ten kousek, který nám ještě zbývá.“

Chinekal se pootočil a pohlédl na yammoska. „Ovšem. Život yammoska za život Jediho. To zní jako spravedlivá výměna.“

Ganner se postavil vedle Kypa a vrhl zažehnutý světelný meč yammoskovi přímo do levého oka. Když sírově žlutá čepel zasáhla cíl, yammosk zaskučel a začal kolem sebe mlátit chapadly. Přes korálovou stěnu nádrže se přelilo několik vln a zaplavilo podlahu. Yammosk se vzepjal a začal se kymácet ze strany na stranu. Chapadla se pomalu přestala hýbat a válečný koordinátor se svezl do nádrže. Než si Ganner přivolal světelný meč zpátky do ruky, yammosk už byl mrtvý.

Chinekal se zatvářil smutně, ale jen na okamžik. „Dobrá práce, Jedi. Ale všechny jsi nás odsoudil k záhubě.“

Sotva to dořekl, loď se otřásla.

„Yammosk celou loď ovládal,“ vysvětloval Randa. „Řídicí dovin basali jsou teď v posledním tažení.“

Chinekal se slabě usmál. „Nikdo odsud neodejde živý.“

Kyp mu oplatil stejným úsměvem. „Nebude to poprvé, co jste situaci vyhodnotil chybně, veliteli.“ Přejel zrakem yuuzhanvongské pomocníky a pak upřel pohled na Chine-kala. „Kdo chce, může jít s námi.“ Když bylo jasné, že nikdo nepůjde, Kyp pokrčil rameny. „Jak je ctěná libost.“

Začal ustupovat do chodby s Gannerem po jednom boku a Randou po druhém. Další smrtelná křeč živé lodi je smetla na přepážku. Jakmile Kyp znovu nabyl rovnováhu, vyrazil směrem, z něhož původně přišli, ale Randa ho zadržel.

„Znám kratší cestu.“

Právě vstoupili do sousedního modulu, když Kypovi zapípal komlink. ‚Jak jste na tom, Kype?“

Kyp poznal hlas Hana Sola. „Chystáme se opustit loď. Brzy se sama zničí.“

„Míří k vám skupina yuuzhanvongských lodí. Nejspíš je nedokážeme zadržet.“

„Radši to ani nezkoušejte.“

„Nějak jsem tušil, že to řekneš. Kde jsou zajatci?“

„Přesouváme je do modulu, kterým jsme pronikli dovnitř.“

„Kolik jich je?“

„Asi tak sto.“

Solo něco zamumlal. „Trevee je bezbranná. Budeme je muset všechny nacpat do Falcona.“

„Dokážeš s Falconem přiletět dost blízko, abys mohl vysunout přechodový tunel?“

Han si odfrkl. „To je z našich problémů ten nejmenší.“

„V ústředním modulu je vzduchový uzávěr, ale zvenčí ho asi nepoznáš. Vystřelíme signální světlici. Když ji neuvidíš, pošlu Deaka nebo někoho jiného, aby tě tam navedl.“

„Žádnej strach, najdu to.“

„Nějak jsem tušil, že to řekneš,“ na to Kyp. „Jen tak na okraj: vezmeš na palubu i Hutta?“

Solo se překvapeně zasmál. „Hutta? Jasně. Čím víc pasažérů, tím líp.“

„Tak to určitě rád uslyšíš, že tě jeden zajatec pozdravuje.“

„Kdo?“

„Roa.“

„Tak už střílej!“ zasyčel Sal-Solo skrz zaťaté zuby. „Střílej!“

„Pro Mrlssie,“ dodal plačtivý hlas.

„Pro Novou republiku,“ řekl plukovník.

„Ne, chlapče, ne,“ vyhrkli Ebrihim a Q9 současně.

Anakinovi se v mysli svářelo tolik hlasů, kolik jich šumělo v řídicím středisku. Slyšel vlídná slova svých rodičů, přísný hlas Jacena i chápavý hlas Jainy, rady strýčka Luka…

Anakin je všechny vypudil z hlavy a pohlédl na Jacena. „Řekni mi to,“ požádal ho.

Jacen odpověděl klidně a tiše, jako by si odpověď předem připravil. „Jsi můj bratr a jsi Jedi, Anakine. Nemůžeš to udělat.“

Anakin se zhluboka nadechl a odtáhl ruku od páky se spouští. Napětí v sále vybuchlo sborovým výdechem plným zklamání. Technici zlostně bručeli a Mrlssiové poraženecky svěsili hlavy. Než se Anakin nadál, někdo ho hrubě odstrčil od řídicí konzoly.

„Tak vystřelím já,“ křikl hněvivě Thrackan Sal-Solo a popadl páku.

*

Operační svaz z Commenoru pod vedením křižníku Yald vystoupil z hyperprostoru za oběžnou dráhou nejvzdálenějšího měsíce Fondoru. Za novorepublikovými loděmi se vynořili bitevní draci a křižníky, kteří tvořili hapanskou flotilu, a chystali se zaútočit na yuuzhanvongské jednotky zblízka.

Komodor Brand Leie dovolil, aby se k němu připojila na můstku. Stála těsně za jeho velitelským křeslem a upírala zrak z protáhlého průzoru na hapanské lodě, které se zhmotňovaly v reálném prostoru. O něco blíže k Fondoru prosvětlovaly noc exploze – plavidla a loděnice postupně podléhaly drtivému nepřátelskému útoku.

„Velení flotily hlásí více než padesátiprocentní ztráty,“ oznámil ze svého stanoviště poddůstojník. „Sebevražedným útokům koralskipperů se některé loděnice dokázaly ubránit, ale palbu nepřátelských válečných lodí se flotile nepodařilo umlčet.“

Brand se otočil s křeslem k rozličným taktickým displejům a vertikálním plánovacím panelům. „Hapani dají těm válečným lodím co proto,“ ujistil poddůstojníka dost hlasitě na to, aby ho bylo slyšet po celém můstku.

Leia schovala třesoucí se pravou ruku pod plášť a zalétla očima od průzoru k plánovacím panelům. Natáhla se v Síle k Anakinovi a Jacenovi. Dříve z nich proudilo odhodlání, které ještě umocňovalo její tíseň, ale nyní necítila nic než úlevu. Zaplavil ji téměř nadpřirozený klid. Úzkost, která ji trápila od návštěvy Hapesu, byla najednou pryč.

Ten klid však netrval dlouho. Téměř okamžitě jí do vědomí proniklo cosi syrového a neovladatelného. Znovu se natáhla k Anakinovi a Jacenovi a vzápětí si uvědomila, že její obavy o syny tlumily hlubší, avšak o něco méně osobní strach, který ji najedou dočista ochromil.

Otočila se k průzoru. Uviděla, že hapanská flotila se zformovala do bojových skupin, které se začaly přibližovat k jednotlivým nepřátelským lodím.

„Až budete připraveni, palte,“ slyšela říkat Branda Isolderovi. Připadalo jí, že ta slova přicházejí z veliké dálky.

Místní prostor zničehonic prozářil záblesk oslepující energie. Zpoza vnějšího měsíce Fondoru – anebo možná ze samotného hyperprostoru – vyšlehl tisíc kilometrů široký plamen hvězdného ohně. Zaostřil se do jediného paprsku soustředěné destrukce a zahryzl se doprostřed hapanské flotily. Likvidoval každou loď, která se mu ocitla v cestě; některá plavidla rozprášil na atomy, jiná proděravěl kopími ničivého světla. Lodě, kterým paprsek odpařil zbraně, superstruktury a antény, vybuchovaly, mizely v ohnivých koulích a závratnou rychlostí se proměňovaly na čirou energii. Dokonce i plavidla, která se nacházela stranou, vychýlil paprsek z kurzu, seškvařil jim přilehlou stranu nebo je srazil s ostatními loděmi. Dvojité talíře bitevních draků se rozpadaly na kusy a bitevní křižníky se lámaly jako větvičky. Stíhací skupiny zmizely beze stopy.

Leia stála jako opařená. Nic v yuuzhanvongském arzenálu ji nepřipravilo na zkázu v takto obrovském měřítku. Chvíli myslela, že ji postihla další strašlivá vize, ale brzy jí začalo docházet, že je to opravdu skutečnost.

Ještě více ji však ohromilo, že když se paprsek prodral hapanskou flotilou, ani trochu nezeslábl. Sloup rozběsněné energie se otřel o druhý nejvzdálenější měsíc Fondoru, přičemž z planetoidy poseté krátery vykousl obrovský kus skály, jako když chirurgický laser vyřízne nádor. Potom se zabodl do středu nepřátelské flotily, rozmetal celá hejna koralskipperů a odpařil několik největších válečných lodí. Paprsek – kterému vůbec nezáleželo na tom, že svou práci nedokončil – se prohnal za Fondor, sežehl jeho severní polokouli a řítil se pryč, jako by chtěl zničit ještě nějaký další, mnohem vzdálenější cíl.

Všechny systémy na můstku selhaly. Potom naskočil záložní zdroj a konzoly s obrazovkami se začaly znovu probírat k životu. Lidé na můstku však byli příliš šokovaní na to, aby promluvili nebo vykřikli, natož aby pochopili, čeho byli právě svědky.

„Jakýsi repulzorový paprsek,“ řekl nakonec jeden z techniků nevěřícně. „Vynořil se z hyperprostoru.“

„Centerpoint,“ vypravila ze sebe otřesená Leia.

Brand a několik dalších se k ní otočilo.

Pohlédla na komodora. „Někdo vystřelil ze stanice Centerpoint.“

*

Han objal Rou, jakmile jeho přítel vystoupil z přechodové komory na levoboku Falconu.

„Fasgo je mrtvý,“ řekl Roa, když ho Han pustil.

Han zavrtěl zklamaně hlavou. „Mohli z nás být přátelé.“

„Jak jsem říkal na Kole štěstěny, Hane: štěstí se na tebe usměje, potom tě zradí… a pak se znovu usměje.“

Han si prohlédl přítele od hlavy k patě a přinutil se k úsměvu. „Nevypadáš až tak zle.“

„A to, co zle vypadá, si brzy nechám opravit. Přežila to moje loď?“

„Čeká na tebe na Bilbringi.“

Roa úlevně vydechl a otočil se, aby pomohl rynské ženě z přechodové komory. „Hane, chci ti představit –“

„Nemáte náhodou příbuznýho jménem Droma?“ skočil mu Han do řeči.

Rynka se zatvářila překvapeně. „Tak se jmenuje můj bratr.“

Hanův úsměv se ještě rozšířil. „Už brzy ho uvidíte.“

Roa se poškrábal na hlavě. „Vypadá to, že jsem toho spoustu prošvihnul.“

„To si teda piš.“

Hroznovitá loď se začínala rozpadat. Han se bál, že bude muset z otřásající se lodi odstartovat předčasně; ty obavy mu však dodaly sil a pomohly mu dostat na palubu všechny zachráněné zajatce. Když vstoupil na palubu poslední uprchlík, všechny prostory – přední sál, kajuty, lodní kuchyně i pašovací úkryty – byly nacpané k prasknutí. Hanovi nezbývalo než doufat, že palubní filtry vzduchu budou pro všechny cestující stačit a vydrží po celou dobu skoku na Mrlsst nebo jinou planetu v sektoru Tapani. Ale i pokud podpora života nepřestane fungovat, všichni budou po přistání pořádně dehydrovaní a vyhladovělí.

Jakmile přechodovou komoru uzavřeli, začali se Han, Roa a dva Rynové proplétat do kokpitu. Han se vmáčkl do křesla pilota a začal s Falconem manévrovat pryč od yuuzhanvongského plavidla. Čelním průzorem zahlédl, jak zbytek Kypova Tuctu startuje z díry, kterou předtím prorazili do poničeného modulu.

Roa pomohl zapnout čtyřhlavňové lasery. Falcon se mezitím přehoupl přes vršek kulovitého modulu. Han čekal, že se bude muset utkat s nepřátelskými loděmi, které se odpojily od hlavní flotily, aby pomohly ochromenému plavidlu s yammoskem. Místo toho ho však přivítal výjev, při kterém se mu z hrdla vydral radostný výkřik.

„Hapanský bitevní draci!“ zvolal a pohlédl na Rou. „Začíná mi bejt Vongů líto.“

Právě se chystal dodat, že pomoc Hapanů získala s největší pravděpodobností Leia, když vtom ho oslepila jakási prudká bílá záře. Falcon přestal reagovat; nějaká strašlivá síla ho smetla, roztočila kolem vlastní osy a odmrštila dva tisíce kilometrů daleko.

Yuuzhan Vongové proměnili fondorské slunce v novu, pomyslel si Han. Zničili celou soustavu.

Když se mu vrátil zrak a sténání a úpění jeho živého nákladu utichlo, Han spatřil, že tři čtvrtiny hapanské a polovina yuuzhanvongské flotily jsou… pryč.

*

Nas Choka se na palubě své spirálovité vlajkové lodi sotva ovládal. Nevěřícně pohlédl na Malika Carra s Nomem Anorem. Sbor villipů zobrazoval napůl zničený měsíc, před kterým se vznášely zčernalé kostry a pozůstatky bezpočtu yuuzhanvongských i nepřátelských lodí.

„Aby zneškodnili polovinu naší flotily, zlikvidovali většinu svých vlastních posil,“ konstatoval vrchní velitel. „Je u nich taková divokost běžná?“

Nom Anor zavrtěl hlavou – nejen místo odpovědi, ale také aby si ji pročistil. „Chyba. Musela to být nějaká chyba. Jejich úcta k životu byla vždycky jejich největší slabinou.“

„Možná se nám podařilo probudit v nich primitivní pudy,“ řekl nepřítomně Malik Carr.

V síni se objevil herold. Villip v jeho třesoucích se rukou imitoval ztrhané rysy velitele Chine-kala.

„Yammosk byl zabit,“ zasípal Chinekal prostřednictvím živého komunikátoru, „a loď umírá. Huttové prozradili naši polohu Jediům. Jedi, kterého jsme zajali na Gyndine, zemře s námi, ale dva jeho druhové a Randa Besadii Diori – vrazi yammoska – unikli. Pokud –“

Villip náhle zmlkl a ohrnul se, takže se z něj opět stala bezvýrazná koule. Chinekal byl mrtev.

Nas Choka se znechuceně odvrátil. „Svolejte všechny nepoškozené koralskippery,“ nařídil podřízenému. „Těm ostatním přikažte, ať napáchají co nejvíce škod. Velitelé všech válečných lodí připraví svá plavidla k odletu. Splnili jsme, co jsme měli v plánu. Nyní musíme vyrovnat účty s Hutty.“

Kapitola

28

Viqi Shesh vznešeně seděla v křesle na balkonu svědků a upravovala si dlouhou sukni, zatímco gotalský senátor Ta’laam Ranth, předseda Justiční rady novorepublikového Senátu, studoval osobní datové zařízení, které nosil na levém zápěstí. U stolu za senátorkou seděla trojice jejích právníků; hologram dvojnásobné velikosti, k němuž se upírala pozornost početného obecenstva, však zobrazoval pouze samotnou Shesh. Nahrávací droidi, kteří se neveřejných vyšetřování obvykle účastnili, byli tentokrát odvedeni do samostatné místnosti, aby jejich energie nezahlcovala Gotalovy citlivé smysly.

„Senátorko Shesh,“ dal se nakonec chlupatý a tuponosý Ranth znovu do řeči, „uvedla jste, že komodor Brand přednesl Vládní radě návrh ohledně umístění operačního svazu vedeného křižníkem Yald a že tehdy komodor Brand jménem celého generálního štábu tvrdil, že Corellia je nejpravděpodobnějším cílem nepřátelského útoku.“

„To je pravda,“ přisvědčila Shesh pečlivě ovládaným hlasem.

„Jak je tedy možné, senátorko, že ten operační svaz nakonec skončil na Bothawui?“

Shesh si položila ruce s propletenými prsty do klína a zvedla bradu. „Komodor Brand nedokázal radu přesvědčit, aby operační svaz poslala na Corellii, a tak se o celé záležitosti hlasovalo.“

„Prezident Fey’lya tvrdí v písemném prohlášení totéž,“ řekl Ranth monotónním hlasem, který byl pro jeho druh typický. „Jenže my už víme, že generální štáb vlastně vůbec neměl v úmyslu Corellii prosadit.“

Shesh přikývla. „Pokud tomu správně rozumím, admirál Sovv měl v plánu ponechat Corellii bez ochrany a vlákat tak nepřítele do corellianského sektoru. Umístění operačního svazu na Corellii by admirálův plán zhatilo.“

Ranthovi zaškubalo v páru kuželovitých smyslových rohů. „Jinými slovy to, co bylo vydáváno za návrh, bylo ve skutečnosti manipulací.“

Nejlépe oblečený Sheshin lidský právník vznesl námitku. „Senátorka Shesh byla požádána, aby o té schůzi podala zprávu, nikoli aby hodnotila taktiku nebo metody Obranných sil Nové republiky.“

Pět členů tribunálu složeného z různých druhů bytostí po krátké poradě námitku uznalo. Rantha to viditelně zklamalo, ale ptal se dál.

„Senátorko, byla jste to vy, kdo nakonec o výsledku hlasování rozhodl?“

„Můj hlas rozhodl patovou situaci, pokud se ptáte na tohle.“

„Co vás přesvědčilo o tom, že cílem útoku bude Bothawui?“

„Formulovala bych to trochu jinak. Nevěřila jsem, že cílem bude Corellia.“

„Proč ne?“

„Považovala jsem za krajně nepravděpodobné, že Yuuzhan Vongové jsou připraveni zaútočit na Jádro.“

„Byl jako možný cíl zmíněn i Fondor?“

„Nebyl.“

„A kdyby Fondor byl zmíněn, jak byste hlasovala?“

Tentýž právník vznesl další námitku. Ranth mávl chlupatou rukou. „Otázku beru zpět.“ Postoupil směrem k balkonu svědků. „Hovořila jste s někým z generálního štábu ještě před hlasováním?“

Shesh znovu přikývla. „Ano. Několik dnů před hlasováním za mnou přišel komodor Brand a požádal mě, abych se setkala s generálním konzulem Golgou – dřív než Golga odletí na Nal Huttu.“

„Setkala jste se s Golgou?“

„Ano, krátce poté.“

„O čem jste s huttským generálním konzulem mluvila?“

„Probírali jsme příměří, které Huttové uzavřeli s Yuuzhan Vongy. Hovořili jsme také o tom, zda by Huttové byli ochotni poskytovat Nové republice zpravodajské informace.“

„Naznačil tehdy generální konzul Golga, že by Huttové byli ochotni takové informace poskytnout?“

„Ano, naznačil to.“

„A vy jste mu věřila – přestože se údajně spojili s nepřítelem?“

„Námitka,“ vyštěkl další Sheshin právník. „Bylo prokázáno, že Huttové se pokusili poskytnout informace tak, že obnovili zásilky koření na Bothawui v době, kdy byla ta planeta stále ještě považována za možný cíl.“

Ranth se otočil k tribunálu. „A tím Huttové pouze podpořili domněnku, že místo Bothawui bude cílem Corellia.“

Moncalamarský předseda tribunálu pohlédl na Viqi Shesh. „Senátorko, přejete si odpovědět na otázku senátora Rantha?“

Shesh se slabě usmála. „Mohu si pouze domýšlet, že Huttové usilovali o to, ponechat si otevřené dveře na obě strany. A také se domnívám, že Yuuzhan Vongové dobře věděli, že Huttové by nám mohli nějaké informace vyzradit, a využili toho k zosnování událostí, které následovaly. Skutečnost, že Nal Hutta nyní čelí invazi, dává tušit, že Borga byla spíše nevědomou figurkou ve hře než konspirátorkou.“

Mon Calamari přikývl a upřel jedno oko na Rantha. „Huttové nejsou předmětem tohoto šetření, senátore. Máte nějaký konkrétní důvod, proč se na tyto věci ptáte?“

Ranth se uklonil a zpod mohutných obočí se zahleděl na tribunál. „Pouze se snažím stanovit sled událostí, které předcházely napadení Fondoru.“

„Pokračujte,“ kývl Mon Calamari.

Ranth se otočil k Shesh. „Senátorko, předpoklady generálního štábu ohledně Corellie byly velice brzy podpořeny informacemi o nedostatku koření v jistých planetárních soustavách. Podle prezidenta Fey’lyi Vládní rada věděla, že ty informace získal Talon Karrde a rytíři Jedi.“

„Ano, to nám bylo řečeno.“

„Napadá vás nějaký důvod, proč by bývalý vyjednávač s Imperiálním zůstatkem Talon Karrde nebo rytíři Jedi mohli chtít Obranné síly oklamat?“

Právník, který seděl nejblíže k Shesh, vyskočil na nohy. „Námitka. Otázka vybízí ke spekulacím.“

„Přesto na ni odpovím,“ ozvala se Shesh. „Domněnce, že se nás Talon Karrde nebo Jediové pokusili oklamat, ani na okamžik nevěřím.“

Gotal si ji zkoumavě prohlížel. „Naznačujete, že nepřítel zmanipuloval i je?“

Shesh se napřímila v křesle. „Naznačuji, senátore, že Jediové nejsou neporazitelní a že bychom se na ně neměli spoléhat jako na naše zachránce. Je docela dobře možné, že Yuuzhan Vongové do této galaxie přinesli ještě větší moc, než je moc Síly.“

*

Na palubě raketoplánu zaparkovaného na přistávací plošině nedaleko místa, kde zasedala Justiční rada, otevřela Isolderova bývalá strážkyně Astarta dveře do princovy soukromé kajuty. Raketoplán měl Hapany zavézt zpátky na bitevního draka Válečná píseň, který se v tuto chvíli nacházel na stacionární oběžné dráze nad Coruscantem. Astarta zpražila Leiu nenávistným pohledem a pak ji nechala s Isolderem o samotě.

Princ stál u širokého průzoru a ke dveřím byl otočený zády. Po bitvě o Fondor se kvůli překotným událostem neviděli téměř dva týdny a Válečná píseň měla vyrazit na Hapes později toho dne.

Leia počkala, dokud se neodvrátil od průzoru, za kterým se rýsovaly závratně vysoké věže Coruscantu, a vykročila k němu. Jenže když spatřila jeho zmučený výraz, hned se zase zastavila.

„Isoldere, je mi to tak líto,“ zašeptala a do očí jí vhrkly slzy.

Semkl rty, spolkl první slova, která ho napadla, a zhluboka si povzdechl. „Leio, o tomhle už jsme mluvili – ještě než flotila odletěla z Hapesu, řekl jsem ti, že z žádného nežádoucího výsledku tě nebudu vinit. Když jsme vytáhli do války, věděli jsme, co je v sázce.“

Leia čekala, že řekne přesně tohle, a tak jen mlčky přikývla.

Isolder se zamračil, odstoupil od průzoru a pátravě se na ni zahleděl. „Ale ty jsi věděla, co se stane. Cítila jsi to.“

Leia vydechla. „Cítila jsem, že se schyluje k nějaké tragédii, ale nevěděla jsem kdy a kde, a dokonce ani jestli k ní vůbec dojde. Věděla jsem, že ty dojmy částečně souvisejí s obavami o mé děti. Jenže jsem ty obavy nedokázala oddělit od náhlého pocitu, že jsem vás do toho neměla zatahovat, ani od pochybností ohledně strategie, kterou komodor Brand naplánoval pro Corellii.“

Nebyla s to pokračovat, a tak jen smutně zavrtěla hlavou.

Isolder od ní na chvíli odvrátil zrak. „Říkal jsem si, jestli by pro nás nebylo snadnější, kdyby nás porazili Yuuzhan Vongové, a ne špatně namířená zbraň, o jejíž existenci jsme neměli ani tušení.“

„Zbraň, kterou zprovoznil Anakin,“ zašeptala Leia.

„Který z ní ale odmítl vystřelit,“ poznamenal rychle Isolder. „Leio, pochop, že s tím, co se nám stalo, už jsme se smířili – bez nenávisti, bez lítosti.“

Opětovala jeho smutný pohled. „Co se stane teď?“

Promnul si tvář. „Nečekám, že nás doma přivítají s fanfárami. Hlasování, díky kterému jsme se tu ocitli, rozdělilo Konsorcium na dva tábory. Ti, kteří hlasovali proti, oslavují vítězství, i když jsme všichni utrpěli strašlivou porážku. Žádají politiku izolace – jako kdyby nás samotný Mlžný závoj dokázal před Yuuzhan Vongy ochránit.“

Leia kývla. „V novorepublikovém Senátu zavládl podobný rozkol. Nečekaný útok na Fondor vyburcoval světy Jádra a přiměl je, aby se začaly připravovat na nejhorší – ovšem za cenu, že se rozkmotří se světy Vnitřního okraje. Důvěra v prezidenta Fey’lyu byla otřesena. Senát nejspíš odvolá nebo degraduje komodora Branda a admirála Sovva, přestože je Nová republika zoufale potřebuje.“

Isolder se zamyslel. „V tom je právě rozdíl mezi Konsorciem a Novou republikou – a zároveň rozdíl mezi starými a novými způsoby. Představitelé Nové republiky mohou vyjadřovat svůj nesouhlas beze strachu, že poruší dekorum nebo vyprovokují souboj na život a na smrt.“ Isolder se hořce zasmál. „Nevím, která metoda vládnutí je lepší, ale vím, že Hapané se nevzdají bez boje. Lidé z mého světa už říkají, že naše flotila – přestože byla zničena – zachránila Fondor a ušetřila Nové republice porážku.“

„Což by také udělala.“

Isolder zavrtěl hlavou. „To nemůžeme vědět. Ale při příštím střetnutí nad Yuuzhan Vongy zvítězíme. Jsem si tím jistý, protože se musíme postarat, aby smrt našich lidí u Fondoru nebyla marná.“

„Alespoň dostanete technologii zbraní s rychlým dobíjením, kterou požadoval archon Thane,“ řekla Leia.

Isolder zahýbal čelistí. „Je to jen malá útěcha, ale lepší než žádná.“ Pohlédl na Leiu. „Ve válkách obvykle vítězí ti, kdo vynalézají stále účinnější metody ničení. Nezbývá nám než doufat, že Yuuzhan Vongy porazíme v jejich vlastní hře.“

*

Jacen seděl na kraji oblíbeného křesla svého otce v bytě Solových na Coruscantu a zachmuřeně pozoroval trojrozměrný obraz Thrackana Sal-Sola, který se zformoval nad přijímačem HoloNetu. Komentář sullustanského hlasatele pokračoval.

„Thrackan Sal-Solo, bývalý vůdce takzvané Lidské ligy, zvrátil průběh bitvy o Fondor. Zatímco desítky novorepublikových válečných lodí padaly za oběť zákeřnému yuuzhanvongskému útoku u fondorských orbitálních loděnic, Sal-Solo směle použil hyperprostorový repulzor, s jehož pomocí nejenže zahnal útočníky na ústup, ale také zničil podstatnou část jejich flotily.“

Přijímač promítl obraz stanice Centerpoint. „Repulzorový paprsek byl ironií osudu vypálen ze stanice Centerpoint v corellianské soustavě – stejné stanice, kterou použila před osmi lety Corellia, když se neúspěšně pokusila odtrhnout od Nové republiky. Sal-Solo, který byl za rozdmýchání krize spoluodpovědný a dosud si odpykával několikaletý trest, byl z vězení propuštěn, aby pomohl Centerpoint znovu uvést do provozu. Podle nepotvrzených informací byl Sal-Solo jediný, kdo byl ochoten podstoupit riziko a vystřelit ze stanice na nepřátelskou flotilu.

Názory na to, co bude se Sal-Solem a Centerpointem dál, se různí. Jelikož generální guvernérku Marchu – vévodkyni z Mastigophorous – čeká hlasování o důvěře, mnozí se domnívají, že Sal-Solo bude zvolen do čela nově založené Strany Centerpointu, která požaduje nezávislost pro každý z pěti světů tvořících corellianskou soustavu. Samotná stanice Centerpoint zůstane v rukou Nové republiky, ale jestli bude použita – nebo vůbec bude moci být použita – jako zbraň, to záleží především na tom, zda se Coruscantu podaří ospravedlnit ztrátu hapanské flotily, která byla neúmyslně zničena rovněž u Fondoru.“

Obrazy Sal-Sola a Centerpointu se rozplynuly a znovu se objevila hlava a hruď sullustanského hlasatele.

„Další zprávy: protestní demonstrace na Ruanu, zorganizovaná skupinou neposlušných droidů –“

„Ještě nemáš těch reportáží o Corellii dost?“ ozval se Anakin, který stanul ve dveřích obývacího pokoje. „Udělali jsme z Thrackana hrdinu. To ti nestačí?“

Jacen ztlumil HoloNet. „Hlavu vzhůru. V téhle reportáži nás aspoň nezmínili jménem.“

Anakin se zamračil. „Dobře. Teď už zbývá jenom doufat, že se o tom nedozví táta.“

„Odkdy se táta stará o zprávy? A navíc, hrdinu by měl HoloNet dělat z tebe.“

„Proč? Protože jsem zprovoznil Centerpoint?“

„Protože jsi z něj nevystřelil. Proto na tebe táta, strýček Luke i všichni ostatní, kdo znají všechna fakta, budou hrdí.“

Anakin se smutně zasmál a zavrtěl hlavou. „Ty to pořád nechápeš.“ Upíral zrak na bratra. „Býval bych z Centerpointu dokázal vystřelit bez toho, abych zasáhl Hapany. Všechno jsem to viděl, Jacene – ve své hlavě. Věděl bych přesně, kam repulzorový paprsek namířit a kdy přesně vystřelit. Dokonce jsem věděl i to, že Glowpoint nezabije lidi v Hollowtownu.“

„Tak proč jsi nevystřelil? Co tě zastavilo?“

„Myslíš kromě toho, žes mi řekl, abych nestřílel?“

Jacen znepokojeně svraštil obočí. „To sis byl sám sebou tak jistý?“

„Ano, byl. A jednalo by se o obranu, nikoli útok. Když někdo namíří blaster na tvého spojence, pozvedneš světelný meč, abys ho ochránil, anebo neuděláš nic, protože Jediové nemají jednat agresivně? Kde je ta hranice, Jacene? Jsme ve válce o přežití a obrana někdy znamená zničení nepřítele.“

Jacen zavrtěl hlavou. „Nevím, kde ta hranice je, a na Ithoru jsem se zařekl, že ji přestanu hledat. Prostě si myslím, že musí existovat ještě nějaký jiný způsob – bez toho, abys musel zvednout meč proti zbrani, která tě ohrožuje.“

Anakin se smutně pousmál. „No, tak až na to přijdeš, doufám, že mi dáš vědět.“

Jacen k němu vzhlédl. „Dám, Anakine. To se můžeš spolehnout.“

*

Stejně jako při předchozí Karrdově návštěvě na Yavinu 4 kráčeli Luke a Talon po klikaté stezce k Velkému chrámu.

„Dosáhl jsem jedině toho, že jsem zhoršil vztahy mezi rytíři Jedi a novorepublikovým Senátem a armádou,“ říkal Karrde. „Proto jsem měl pocit, že se musím omluvit osobně.“

„Nemáš se za co omlouvat,“ opáčil Luke. „Kdyby se každý čin posuzoval podle jeho následků, omlouvali bychom se celý život. Vymyslel jsi plán a my jsme s ním souhlasili. Za výsledek jsme odpovědní všichni.“

Karrde se zatvářil skepticky. „Taková argumentace bohužel na Borska Fey‘lyu a jeho spojence nezabírá. Je to stejné jako po Ithoru: potřebují někoho, na koho by svalili vinu za to, co se u Fondoru stalo – a já udělal z Jediů dokonalé obětní beránky.“

Luke chvíli neodpovídal. Když se poprvé doslechl o fondorských událostech, cítil se zrazen – nikoli Karrdem, ale samotnou Sílou. Téměř stejně zrazen, jako když před ním Obi-Wan Kenobi a Yoda zatajili pravou totožnost jeho otce. Ale pocit zrady z něj zase rychle vyprchal. Síla před ním nic nezatajila; jednoduše si neuvědomil, že klamu, úskoku a lsti neužívají Jediové, ale Yuuzhan Vongové. Možnost, že pouhá přítomnost Yuuzhan Vongů stačí k zatmění Síly, ho však trápila dál.

„Úspěch a neúspěch bývají někdy spjaty,“ řekl nakonec Luke. „Huttové nás oklamali – ať už záměrně, nebo nezáměrně. Ale díky jejich informacím se Kypovi a Gannerovi podařilo zachránit zajatce z lodi s yammoskem.“

Karrde přikývl. „Všichni mají plné ruce práce se svalováním viny, takže záchranu zajatců a zničení té lodi skoro nikdo nezaznamenal. Jenom mě mrzí, že Kyp nestačil zachránit Skiddera.“

„Wurth se rozhodl na Gyndine.“

S těmi slovy to Luke uzavřel. Raději už nedodal, že Skidderovo sebeobětování rozšířilo propast mezi Kypovou frakcí a některými dalšími Jedii. Skidder chtěl pomstít smrt Mika Reglii a Daeshary’cor a Kyp se svými příznivci nyní chtěl pomstít smrt Skiddera.

„Pokud nás Huttové oklamali záměrně, Yuuzhan Vongové už je potrestali za nás,“ řekl Karrde trpce. „Fondor byl pro Besadiie jedním z nejvýnosnějších trhů a při bitvě přišli o několik nejlepších lodí a nejschopnějších pašeráků. Navíc se teď Borga musí připravit na válku. Podporuje ji jen polovina klanů; zbytek jí dává za vinu, že Yuuzhan Vongové Hutty zradili. Několik klanových vůdců odletělo z Nal Hutty na Ganath, Ylesii, dokonce i na Tatooine, a protože huttský prostor obklíčila yuuzhanvongská flotila, Nová republika nemůže Nal Huttě pomoct, ani kdyby chtěla. Borga bude mít štěstí, když neporodí předčasně.“

Karrde se uprostřed pěšiny náhle zastavil a otočil se k Lukovi. „Myslíš, že si Yuuzhan Vongové uvědomují, čeho dosáhli? Rozdělili Hutty, způsobili rozkol v Senátu, vyřadili Hapany z války, připravili o vliv Jedie.“ Než mohl Luke odpovědět, Karrde dodal: „Tušil jsi, že to může takhle skončit?“

Luke uslyšel hlas svého bývalého mistra Jedi: Budoucnost stále v pohybu je. Těžko viděti…

„Budoucnost není pevně daná,“ odpověděl Karrdovi. „Skládá se z různých možností. Viděl jsem to, a přece neviděl.“

Karrde prudce vydechl. „Co ještě můžeme udělat?“

Rozhodnout musíš se, jak nejlépe posloužíš jim. Pomoct jim můžeš. Ale vše, zač bojovali a trpěli, tak zničíš.

Luke položil Karrdovi ruku na rameno. „Můžeme se poučit ze svých chyb.“

*

Z plošiny, ze které odstartoval Isolderův raketoplán, spěchala Leia rovnou domů. Po příchodu však zjistila, že Anakin s Jacenem už odešli. Za pomoci C-3PO a Olmahka si začala balit, protože odpoledne odlétala na Duro, ale pořád při tom musela myslet na neveselé rozloučení s Isolderem. Z myšlenek ji vytrhlo zapípání domácího komunikačního systému. Komunikátor neodbytně pípal i poté, co se aktivoval záznamník.

Odevzdaně zvedla ruce a volání přijala. Na displeji se objevila Hanova tvář – poslední tvář, kterou čekala.

„To jsem jenom já,“ usmál se křivě, když na něj vykulila oči. Měla pocit, že spolu nemluvili celé měsíce. Displej ukazoval, že volá z kosmického terminálu na Abregadorae.

„Vidím, že sis oholil vousy,“ řekla.

Promnul si bradu. „Moc svědily.“

„No, aspoň už zase vypadáš jako dřív.“

Zamračil se, začal něco říkat, a pak začal znovu. ‚Je to děs, co se stalo Hapanům u Fondoru. Jak to snáší Isolder?“

„Říkala jsem si, že se o tom dříve nebo později doslechneš – dokonce i na takové planetě, jako je Abregadorae.“

„Doslechnu?“ opáčil Han. „Já to viděl na vlastní oči!“

„Cože?“

„Já tam byl – u Fondoru.“

„Tys byl u Fondoru?“ opakovala nevěřícně.

„Droma a já jsme tam hledali jeho příbuzný. Některý z nich zkejsli v opuštěný orbitální loděnici a zbývající byli uvězněný v lodi s yammoskem. Je to dlouhej, nudnej příběh. Prostě jsem viděl, jak to hapanská flotila schytala. Ale myslel jsem, že vybuchlo fondorský slunce. Nevěděl jsem, že to udělal Centerpoint.“

Leia si odhrnula vlasy z čela. „Uvědomuješ si, že na Centerpointu byli Anakin a Jacen?“

Han se hryzl do spodního rtu. „Vystřelili z něj?“

Zaškaredila se. „Myslíš, že by něco takového udělali?“

Han svraštil obočí. „Uklidni se. Přece víš, že zprávy neposlouchám.“

Váhala, jestli mu má říct o údajném hrdinství Thrackana Sal-Sola, ale pak si to nechala pro sebe. Věděla, že Han se to stejně brzy dozví.

„Kam jsi zachráněné uprchlíky odvezl?“

„Sem. Ale nemůžou tady zůstat dlouho. Abregadorae už uklízí koberec pro hosty.“

Leia si povzdechla. „VPVU hledá svět, který by byl vhodný pro všechny. Mysleli jsme, že se budeme moct spolehnout na Ruan, jenže Salliche Ag najednou zavírá před uprchlíky dveře.“

Han před ní uhnul očima. „Když je řeč o Ruanu,“ začal.

„VPVU získal nečekanou pomoc v osobě senátorky Shesh,“ pokračovala Leia. „Až nějakou planetu najdeme, dám ti vědět.“

Han přikývl. „Hlavně když tam nebudou s Rynama zacházet jako s verbeží.“

„Máš mé slovo.“ Leia se odmlčela a pak dodala: „Zůstane Droma se svými příbuznými?“

„Jo. Řek bych, že on a já jsme si kvit.“

„Takže, co teď bude s tebou, Hane?“

„Ještě nevím. A co ty – zůstaneš konečně doma?“

„Dnes odpoledne odlétám na Duro.“

„Pořád stejná princezna Leia,“ ušklíbl se. „Takže je asi jedno, kde skončím.“

Přimhouřila na kameru oči. „Pořád stejný Han Solo.“ Zkusil odlehčit situaci a zasmál se. „My jsme teda pár, co?“

„Já nevím, Hane. To mi řekni ty.“

Hanovi se zablesklo v očích. „Hlavně mi pak dej vědět, kterou planetu VPVU vybere.“

„Pro uprchlíky cokoli,“ zažertovala naoko Leia. „Přesně to říkám celou dobu.“

Leia si založila paže na prsou. „V tom případě se naše cesty dříve či později protnou.“

„Já ti nevím, srdíčko. Galaxie je obrovská.“

„Je jenom tak velká, jak velkou ji chceš mít,“ odpověděla a vypnula komunikátor.

*

Viqi Shesh ve své nové kanceláři sledovala barevný trojrozměrný záznam rozhovoru, který poskytla novinářům při odchodu z neveřejného zasedání, na němž se vyšetřovalo monumentální selhání generálního štábu v souvislosti s Corellii a Fondorem. I když na většinu otázek musela novinářům odpovídat „bez komentáře“, usoudila, že si vedla docela dobře a zcela jistě na sebe strhla větší pozornost než senátor Ta’laam Ranth a ostatní.

Holografický záznam se blížil ke konci, když vtom zapípal interkom zabudovaný do stolu z greelového dřeva.

„Senátorko Shesh,“ řekla její lidská sekretářka, „přišel za vámi jakýsi Pedric Cuf. Připouští, že s vámi nemá smluvenou schůzku, ale tvrdí, že jste se s ním během posledních několika měsíců zkoušela spojit.“

Shesh deaktivovala holoprojektor a opřela se v otočném křesle. „Já jsem se s ním zkoušela spojit?“

„To říká.“

Když Shesh pohlédla na holodisplej recepce, spatřila velice vysokého a štíhlého muže, který se usmíval přímo do kamery. „Pošlete ho dál,“ požádala sekretářku.

Cuf vstoupil do kanceláře o chvíli později. Krátce, ale uctivě se uklonil a pak se posadil do křesla, na které mu ukázala.

„Na tento rozhovor se těším dlouho,“ spustil v basiku s přízvukem typickým pro obyvatele Jádra. „Chtěl jsem se s vámi sejít už dříve, ale zaměstnávaly mě jisté záležitosti na Vnějším okraji a v huttském prostoru.“

Shesh složila ruce do stříšky, zvedla je ke rtům a zahleděla se na Cufa. „Doufám, že ty záležitosti dopadly k vaší spokojenosti.“

Cuf se usmál, ale zuby při tom neukázal. „Abych byl upřímný, mě a mé společníky nedávno poněkud zaskočila bezohledná konkurenční taktika jedné corellianské firmy. Ale jinak všechno dopadlo podle našich očekávání.“

Shesh cítila, jak se jí v žilách rozproudila krev rychleji, ale navenek stále zachovávala klid. „Proč jste za mnou přišel?“

„Mí nadřízení se domnívají, že nastala vhodná příležitost, abychom se seznámili. Především by vám rádi poděkovali za to, že jste nám před několika měsíci zkoušela vrátit ukradený majetek.“

Cuf nechal ta slova viset ve vzduchu. Shesh předpokládala, že naráží na Elan, falešnou dezertérku, kterou chtěli Yuuzhan Vongové použít proti rytířům Jedi. Jenže si nemohla být jistá, jestli před sebou nemá agenta novorepublikové zpravodajské služby, který se z ní snaží vytáhnout přiznání o její úloze v aféře s Elan nebo v nedávné pohromě u Fondoru.

„Nevzpomínám si, že bych vám někdy něco vracela,“ řekla po chvíli. „A popravdě řečeno si ani nevzpomínám, že bych se s vámi zkoušela spojit. Asi jste si mě s někým spletl.“

Pedric Cuf ji bedlivě pozoroval. „Chápu. Asi jsem se opravdu zmýlil. No, nebylo by to poprvé, co mě Hutt svedl z cesty.“

„Hutt,“ opakovala Shesh.

Cuf se krátce zasmál. „A to jsem s vámi málem začal probírat budoucí uspořádání –“ širokým gestem ukázal na okna za Sheshinými zády – „toho všeho.“ Vstal. „Škoda že spolu nemůžeme obchodovat, senátorko. Myslím, že by z nás byl dobrý tým.“

Dívala se, jak odchází ke dveřím, a zavolala za ním: „Zmínila jsem se, jak moc se mi líbí váš oblek?“

Zastavil se a otočil se k ní; už se opět usmíval. „Ano, padne mi jako ulitý, nemyslíte? Zakrývá všechny mé nedostatky a umožňuje mi splynout s davem. Vyrobila mi ho na zakázku firma, která je prostě z jiného světa.“

„Vyrábí ta firma i dámské oblečení?“

„Ano, přímo skvostné. Jsem si jistý, že by dokázala ušít šaty na míru všem vašim potřebám.“ Cuf se nakrátko odmlčel. „Tedy pokud byste byla ochotná čas od času zapomenout na politiku a věnovat se obchodům.“

Shesh pokynula Cufovi, aby se vrátil zpátky do křesla. „Politika je pragmatická profese,“ prohlásila. „Když od někoho něco potřebujete, buď s ním uzavřete obchod, nebo se bez toho musíte obejít. A kromě toho mě obchody vždycky zajímaly víc než politika.“

O autorovi

JAMES LUCENO (*1947) vystřídal různá povolání, živil se například jako truhlář nebo scenárista. Napsal tři samostatné romány ze světa Star Wars, odehrávající se v době nové filmové trilogie: Cloak of Deception (2001, česky Háv klamu, 2007), Labyrinth of Evil (2005, česky Labyrint zla, 2007) a Dark Lord: The Rise of Darth Vader (2005, česky Temný lord: Zrod Dartha Vadera, 2008). Do série Star Wars: Nový řád Jedi přispěl rovněž třemi knihami: Agents of Chaos I – Heros Trial (2000, česky Agenti chaosu 1 – Hrdinova zkouška, 2008), Agents of Chaos II – Jedi Eclipse (2000, česky Agenti chaosu II – Zatmění Síly, 2008) a The Unifying Force (2003). Lucenovy romány vynikají propracovaným politickým pozadím a rafinovanými intrikami. Díky tomu bývají některé z nich (především Háv klamu) označovány za politické thrillery. Luceno byl blízkým přítelem zesnulého spisovatele Briana Daleyho, se kterým spolupracoval na knižní sérii Robotech (pod společným pseudonymem Jack McKinney). Se svou ženou a nejmladším dítětem žije v Annapolisu ve státě Maryland. Ve Spojených státech mu brzy vyjde další román Star Wars, který se bude jmenovat Millennium Falcon.

ROMÁNY STAR WARS

V NAKLADATELSTVÍ

E G M O N T

Háv klamu (32,5 roku před Ep. IV)

Darth Maul: Lovec stínů (32,5 roku před Ep. IV)

Mezigalaktická výprava (27 let před Ep. IV)

Štěpný bod (21,5 roku před Ep. IV)

Yoda: Temné setkání (19,5 roku před Ep. IV)

Labyrint zla (19 let před Ep. IV)

Temný lord: Zrod Dartha Vadera (19 let před Ep. IV)

Trilogie o Hanu Solovi 1: Léčka v ráji (10 let před Ep. IV)

Trilogie o Hanu Solovi 2: Huttský gambit (5 let před Ep. IV)

Trilogie o Hanu Solovi 3: Úsvit rebelů (3 roky před Ep. IV)

Stíny Impéria (3,5 roku po Ep. IV)

Námluvy princezny Leiy (8 let po Ep. IV)

Akademie Jedi 1: Hledání Jedi (11 let po Ep. IV)

Akademie Jedi 2: Temný učedník (11 let po Ep. IV)

Akademie Jedi 3: Nositelé Síly (11 let po Ep. IV)

Ruka Thrawnova 1: Přízrak minulosti (19 let po Ep. IV)

Ruka Thrawnova 2: Vize budoucnosti (19 let po Ep. IV)

Pouť pozůstalého (22 let po Ep. IV)

Nový řád Jedi: Prvotní vektor (25 let po Ep. IV)

Nový řád Jedi: Temný příliv I – Útok (25 let po Ep. IV)

Nový řád Jedi: Temný příliv II – Pád (25 let po Ep. IV)

Nový řád Jedi: Agenti chaosu I – Hrdinova zkouška (25 let po Ep. IV)

Nový řád Jedi: Agenti chaosu II – Zatmění Síly (25 let po Ep. IV)