John Kirby

Colorado western 022. Nenávist zabíjí

Clint Hogan byl celkem spokojený se svým životem. A to není jenom tak u člověka, kterého jako třináctiletého sirotka málem pověsili za krádež dobytka. Clint tehdy potkal muže, který se mu stal skoro otcem – rančera Waynea Driscolla – a ten z něho udělal svého předáka. Jenže když se někomu příliš daří, vzbudí to žárlivost – a to musel Clint teprve zjistit. Wayne Driscoll, jeho otcovský šéf, se ze dne na den změnil v nemilosrdného despotu, který vyhlásil svému sousedovi, míšenci Caddovi Blaneovi válku na život a na smrt. Clint Hogan si tuto náhlou nenávist svého rančera nedokázal vysvětlit, ale nemínil vražedným záměrům Waynea Driscolla jen nečinně přihlížet.

Clint Hogan zaklel.

Vtlačil se ještě hlouběji do horkého písku. Kulka zasvištěla kolem něho a uvízla ve skále.

Clint zřetelně viděl muže, který na něj střílel. Nenamáhal se ukrýt za skalní stěnu. Stál široce rozkročen na úzké skalní plošině a v pravidelných intervalech chrlil olovo ze své winchestrovky.

Clint se ohlédl do malé prohlubně, kam se schoval jeho šedák. V sedlové kapse měl winchestrovku. Při neočekávaném přepadení neměl čas vzít ji s sebou. Ale v podstatě svou karabinu vůbec nepotřeboval. Musel pouze objasnit muži na skalní plošině, že si ho s někým spletl.

Clint posečkal, až muž vystřílel zásobník. Pak klesl na kolena a zamával na něj. Viděl, že muž začal plnit zásobník.

„Héj, Caddo!“ zavolal na něj. „Zbláznil ses? To jsem přece já – Clint Hogan z Houpajícího se D.“

Zdálo se, že muž na plošině ho vůbec neslyšel. Rychlým, vycvičeným pohybem vložil do zásobníku nové náboje, natáhl úderník a začal znovu pálit.

Tentokrát Clinta kulka minula jen o chlup. Pocítil horký závan střely, která proletěla těsně vedle jeho pravého ucha. Rychle se vrhl do prachu za malou skalní bariérou, která mu poskytla chabé útočiště. Kdyby aspoň věděl, proč na něj Caddo Blane střílel!

Clint si byl jistý, že si ho Blane s nikým nespletl. Tak špatný zrak míšenec, který spravoval malý ranč sousedící s rozlehlým rančem Houpající se D, neměl. Clint odsunul své úvahy stranou. Caddo měl k tomuto jednání asi své důvody, které znal jenom on.

Ve skalní stěně nad ním se rozpleskly další kulky. Bylo jen otázkou času, kdy ho jedna z nich zasáhne.

Musím něco podniknout, pomyslel si Clint. Jinak mě trefí a já půjdu do horoucích pekel, aniž bych věděl proč.

Pomalu se začal posouvat na stranu. Úzká skalní bariéra byla dostatečně vysoká, aby ho ukryla před míšencovými zraky. Uvažoval, jak by se dostal ke svému šedákovi v proláklině a zmocnil se své zbraně. Pak potřásl hlavou. Neměl zájem setkat se s Caddem v přestřelce. Chtěl si s ním promluvit a zeptat se, co to má všechno k čertu znamenat. Když se odplazil asi pět yardů, zvedl hlavu, aby se podíval přes bariéru.

Caddo Blane stál stále na tom stejném místě a neustále pálil ze své pušky.

Clint udiveně potřásl hlavou. Pokládal Cadda Blanea za chladně uvažujícího muže.

Co způsobilo, že se chová jako smyslů zbavený a bezcílně na něho střílí?

Plazil se dál.

Jeho cílem byla skupina keřů, za kterými se mohl proplížit až k malé roklině, aniž by ho Caddo spatřil. Caddo Blane vypadal jako pomatený. Stále ještě střílel na skalní stěnu, kde předpokládal Clintovu přítomnost.

Clint se dostal až k roklině, kterou protékal malý potůček. Caddo Blane měl proklaté štěstí se svými pozemky v tomto vyprahlém kraji. Zatímco všude kolem rostly kaktusy a zdroje vody byly vyschlé, Blane neměl žádné starosti. Pět malých pramenů na jeho pozemcích mělo dostatek vody, aby dokázaly napojit i stádo téměř desetinásobně větší, než které Blane vlastnil. Clint pomyslel na ranč Houpající se D, na kterém dělal předáka.

Rančer Wayne Driscoll měl mnohem větší starosti než Caddo Blane. V posledních třech měsících mu díky suchu pošla desetina desetitisícového stáda.

Z tohoto důvodu byl Clint v Mexiku. Se spřáteleným majitelem haciendy si dojednali úmluvu. Clint chtěl převést asi pět tisíc kusů dobytka přes hranice a v průběhu dlouhotrvajícího sucha je ponechat na pastvinách dona Ignacia. Ranč to sice bude stát pěkné peníze, ale stále to bylo lepší než přijít o celé stádo.

Střelba ustala. Caddo Blane konečně zjistil, že Clint Hogan už neleží na tom samém místě. Clint se rychle připlížil ke skupině keřů. Musel se dostat k malé skupině skal na druhé straně rokle, dříve než Caddo Blane prokoukne jeho úmysl.

Ale Caddo nevypadal, že by byl schopen rozumně uvažovat. Ještě stále byl na skalní plošině. V rukou třímal svou winchestrovku a křičel: „Kde jsi, ty pse! Sejmu tě! A pak přijde na řadu i tvůj šéf!“

Clint se dostal až k malé skupince skal. Viděl teď Cadda úplně zřetelně. Ještě stále se díval na druhou stranu strže.

Clint vytáhl revolver. Chtěl střílet, jenom když nebude zbytí. Ale pokud Caddo nepřestane se svým pomateným chováním, přiblíží se k němu co nejblíž a složí ho pěstí.

Caddo Blane neustále řval, pak se pohnul z plošiny směrem dolů. Rozhodl se dostat na druhou stranu rokle a dorazit ho.

Clint se zašklebil. Nyní se už nepotřeboval k němu plížit. Caddo přišel přesně ke skalám, za kterými se ukrýval. Pravděpodobně se také chtěl dostat ke skupině keřů a použít je k tomu, aby se nepozorován dostal na druhou stranu.

Clint počkal, až se Caddo přiblíží k jeho úkrytu. Pak vyskočil a dvěma rychlými kroky se ocitl za zády míšence. Hlaveň revolveru mu namířil na krk.

Ale Caddovo překvapení trvalo pouze zlomek vteřiny. Prudce se otočil a máchl winchestrovkou těsně vedle Clintovy hlavy. Clint nepočítal s tím, že se Caddo pokusí pohnout, pokud mu bude revolver mířit na krk.

S potížemi se úderu vyhnul. Pažba winchestrovky jej zasáhla do levého ramene. Ucítil palčivou bolest. V dalším okamžiku to Caddo zmáčkl. Clinta rána ožehla.

Naslepo máchl revolverem. Cítil, že ho zasáhl. Ale nevěděl kam a jak tvrdě. V dalším okamžiku ho Caddo udeřil levačkou do nosu.

Clint pomalu začínal zuřit. Co tomu zatracenému míšenci udělal? A proč si vlastně dává tolik námahy zneškodnit ho co možná nejlidštějším způsobem? Prudkým trhnutím se uvolnil a vrazil mu revolver do břicha.

Caddo zalapal po dechu. Jeho winchestrovka klesla na zem a zakutálela se do nedalekého vyschlého koryta. Oběma rukama se chytil za břicho a nenávistně se na Clinta podíval.

Clint už neočekával žádné nebezpečí.

Pažbou revolveru proto Cadda udeřil do spánku. Ten se skácel jako podťatý strom a zůstal nehybně ležet v prachu.

Clint sípavě dýchal. Zastrčil revolver zpět do pouzdra a ohmatával si levé rameno. Vesta a košile byly ožehlé, kůže také, ale skoro vůbec to nekrvácelo.

Sklonil se ke Caddovi, vytáhl mu z pouzdra revolver a pátral po dalších zbraních. Znal Cadda celkem dobře. Proto našel blízko nože, který nosil v úzké pochvě na krku, ještě malý revolver dvaatřicítku. Byl ukrytý v malém pouzdře na pravém stehně.

Koženými řemeny, které našel v kapse, mu svázal ruce za zády.

Chvíli uvažoval, co s ním udělá. Za nejvhodnější uznal odvézt ho na ranč. Tam se jej mohl v klidu zeptat, co mělo znamenat tohle nesmyslné přepadení.

Clint slezl do koryta a přinesl winchestrovku. Prozíravě ji vyprázdnil a patrony si strčil do kapes.

Krátce zapískal. Doufal, že tentokrát ho jeho šedák zaslechne. Velmi nerad by svého zajatce nesl sám.

Šedákovi se asi v písčité prohlubině nelíbilo. Clint spatřil, jak si to míří ke korytu. Zastavil se u potůčku a začal hltavě pít.

Clint pískl ještě jednou, tentokrát se šedák rozhodl ignorovat ho zcela.

Clint zaklel. „Zatraceně! Neslyšíš, když tě volám?!“ zabručel a zatáhl jej za hřívu.

Šedák se po něm ohnal. Ale Clint znal jeho vrtochy – a věděl, jak na něho. Uchopil uzdu a táhl vzpurného hřebce z vody. Když se vrátil ke Caddovi, už se probíral. Clint zůstal tiše stát vedle koně a čekal, až míšenec přijde k sobě.

Caddo potřásl hlavou, nejdřív si vzpomínal, kde je a co se s ním stalo. Pak spatřil šklebícího se Clinta. Zuřivě vyskočil a chtěl se na předáka vrhnout. Ale nenapadlo ho, že má spoutané ruce. Zakopl o malý kámen a padl na tvář do prachu, protože se nemohl rukama zachytit. Chvíli zůstal ležet. Těžce dýchal, pak zvedl hlavu a upřel na něho zrak.

„Nemůžeš mne odradit od toho, abych tě odpravil,“ řekl, „tebe a Waynea Driscolla!“

Clint pokrčil rameny. Ucítil přitom palčivou bolest v rameni a zkřivil tvář.

„Zkus to, pokud myslíš, že to dokážeš. Ale nejdřív mi prozraď, proč to chceš udělat.“

Caddo se zakabonil a vyplivl písek. Posadil se a díval se na svá pouta. Nevypadal, že by se chystal odpovědět. Když Clint zopakoval otázku, Caddo si opět odplivl. Tentokrát trefil Hoganovy kalhoty.

Clint zrudl. Jeho ruka sáhla po winchestrovce, ale pak se ovládl, pouze do něj kopl.

„Vstaň! „přikázal. „Kde máš koně?“

Caddo mlčel. „Dobrá, tak tedy poběžíš na ranč po svých.“

Přitiskl mu na záda winchestrovku a postavil jej na nohy. Caddo zavrávoral a otočil se. Clint si všiml, že nenávist z jeho pohledu náhle zmizela a že se na něho užasle podíval.

„Ty mě chceš vzít na můj ranč?“ zeptal se.

Clint přikývl. Míšencův dotaz ho trochu překvapil. „Tam se můžeme pobavit příjemněji než tady.“

Výraz údivu v míšencově pohledu ještě zesílil. Ukázal hlavou směrem k vyvýšené plošině. „Můj hnědák stojí tam nahoře.“

„No vidíš! Jdeme tam,“ odpověděl Clint a tlačil ho winchestrovkou před sebou.

Ale Caddo nedělal potíže. Clintovi se zdálo, že o něčem přemýšlí a nedokáže najít vhodné řešení.

Clint si nedokázal jeho postoj vysvětlit. Nejdřív byl Caddo rozhodnut poslat jej do horoucích pekel a teď se jeho chování rázem změnilo. Umínil si nezamýšlet se nad tím problémem. Všechno se vysvětlí, jakmile dorazí na ranč a promluví si o tom, co má Caddo na srdci.

U hnědáka se Caddo zastavil a pohlédl předákovi do očí. Náhle zjistil, že udělal chybu. Ne, Clint Hogan neměl s celou věcí nic společného. Tenhle muž s dlouhými světlými vlasy, které mu vzpurně trčely zpod klobouku a kterému se modré oči v zuřivosti zeleně leskly, ten s tím neměl co dělat.

„Clinte, sundej mi pouta. Slibuji ti, že…“

„Tak dobře, Caddo,“ zamručel Clint. „Čert ví, co se ti stalo…“

Vytáhl Caddův nůž a přeřízl mu pouta. Pak mu vrátil zpět zbraně, které předtím pečlivě prohlídl. Caddo winchestrovku nabil a zastrčil ji do sedlové kapsy. Pak se vyšvihl do sedla svého hnědáka. „Pojď, pojedeme na ranč, tam se všechno dozvíš.“

Vyrazil, aniž by na Clinta počkal. Clint se vymrštil do sedla a cvalem ujížděl za ním. Caddo již zmizel za skalami, projel sutí a vyjel na rovinu rozprostírající se téměř až k horizontu.

Caddo celou cestu nepromluvil a zarputile ujížděl dál. Clint se divil tomu množství dobytka a kladl si otázku, kolik ho může být. Pak zjistil, že ani jedno zvíře, které viděl, nepatří Caddovi. Poznal jednoho starého býka, kterému už pomalu rostl mech mezi rohy. Odbočil z cesty a popojel blíž, aby rozeznal značky jiných zvířat.

Všechny měly vypálené velké D s půlkruhem. Byl to statek z ranče Houpající se D.

Clint si to odůvodnil pouze tak, že malá část dobytka zkusila dostat se přes průsmyk a pak se vyrojili na Caddových pozemcích. Ale proto na něj nemusel útočit kanonem!

Zítra ráno přivede pár lidí a převedou dobytek zase zpět. Clint se hnal za Caddem, který jel stále dál, a snažil se udržet jeho tempo.

Na cestě stála kráva. Dívala se na oba jezdce svýma velkýma očima. Dřív než mohl Clint cokoli podniknout, vytáhl Caddo ze sedlové kapsy winchestrovku a trefil ji do hlavy. Zvíře padlo jako zasažené bleskem, nohy sebou ještě chvíli škubaly, než se zklidnilo navždy. Clint prudce zatáhl opratě, ale Caddo jel dál, jako by se vůbec nic nestalo. Pouze rysy ve tváři mu ještě ztvrdly.

Clint potřeboval chvíli, aby se z té hrůzy vzpamatoval. Nerozuměl tomu. Ten muž byl přece chovatel dobytka a žádný statkář nezastřelí krávu bezdůvodně, i když se jedná o sousedovo dobytče, které se sem zatoulalo…

Clint pobídl koně do cvalu. Když dohnal Caddova hnědáka, zase zvolnil.

Rudý vzteky se ozval: „Caddo! Ty ses načisto zbláznil! Nemůžeš přece jen tak odstřelit jedno naše dobytče! Dobrá, krávy sem prošly průsmykem, ale my je zítra zaženeme zpátky.“

Caddo se na něho udiveně podíval. Clintovi připadalo, že se ho chce na něco zeptat, ale Blane pak sklopil zrak a jel mlčky dál. Clint pomalu ztrácel trpělivost. Nelíbilo se mu, že jede jako hlupák vedle Cadda a nechápe nic z toho, co se zde odehrálo.

Naštěstí se už blížili k Blaneovu ranči. Tam se snad dozví, co to má znamenat…

Clintův zrak klouzal po okolní krajině. Snažil se přibližně spočítat dobytek. Odhadoval to tak na nejméně pět set kusů a pravděpodobně se za stavením, ke kterému se nyní blížili, nacházely ještě další. Clint náhle pocítil úzkost, když spatřil tak velké množství dobytka z ranče Houpající se D. V podstatě bylo dost nepravděpodobné, aby se dobytek sám pustil přes průsmyk. Vtom cosi zavětřil. Ucítil pach spáleného dřeva a čím blíže byl k hřebeni, tím byl zápach silnější. Pocit stísněnosti stále rostl. Podíval se na Cadda, který pevně stiskl rty. Clint se dál nezdržoval, zaryl koni ostruhy do slabin a vyrazil.

+ + + + +

I když tušil, co jej čeká, zasáhlo ho to jako úder pěstí. Na místě Caddova malého ranče ležela hromada popela, na některých místech ještě doutnal dým. Clintovi se sevřelo srdce, když pod ohořelými zbytky stáje spatřil dva mrtvé koně. Z hlavního stavení, ve kterém bydlel Caddo se třemi honáky, zbyl pouze zděný komín. Trčel jako vztyčený ukazovák směrem k obloze. U nohou mu ležely hromady ohořelých trámů a zbytky Blaneovy domácnosti.

„Tak to je ten důvod, proč jsem tě chtěl zastřelit,“ ozval se nenávistný hlas vedle Hogana. Caddo přivedl koně ke Clintovi. V jeho temných očích se znovu objevila nenávist.

Clint ho chápal. Trvalo mu pět let, než všechno vybudoval, a během několika minut to bylo zničeno zničilo.

„Domníval ses, že jsem to byl já?“ zeptal se tiše Clint.

Caddo se na něho podíval a odvětil: „Až doteď se tam nestalo nic bez tvého vědomí a souhlasu. Neměl jsem důvod předpokládat něco jiného.“

Clint vymrštil pěst a uchopil ho za límec. Míšenec ztuhl a nehnul ani brvou.

„Chceš tím říct, že toto je práce našeho ranče?“

„Ano, Clinte, byl to váš ranč – ranč Houpající se D,“ odpověděl klidně míšenec.

Clint ho chtěl udeřit, ale otevřený a neohrožený pohled jej zadržel. Pak si náhle uvědomil, kolik je toho dobytka u Caddova ranče, nejenom ten, co viděl cestou, i zde se páslo hezkých pár kusů. Pustil jeho límec a rukou si protřel oči, jako by chtěl zahnat tuto noční můru.

„Poznal jsi někoho?“ zeptal se prudce.

Caddo přikývl. „Hobbieho Donovana, Hanka Snidera a…“

„Co když to podnikli na vlastní pěst?“ zeptal se Clint.

Caddo odmítavě zavrtěl hlavou. „Clinte, ty jsi mne nenechal domluvit. On sám byl při tom.“

„Wayne?“ Clint zbledl. „Ty lžeš, Caddo,“ řekl, sotva popadaje dech. „To by Wayne nikdy neudělal.“

Caddovy oči se zaleskly. „Vím, jak těžce tě to zasáhlo, Clinte,“ řekl. „A vím, že tato slova tě v mých očích omlouvají. Od nikoho jiného bych si to nenechal.“

Jeho ruka spočívala na spoušti revolveru, připravena při jakémkoli podezřelém pohybu na Clinta vystřelit.

Ale Clint si toho nevšímal. V hlavě mu vířily myšlenky.

Nemohl pochopit, co se právě dověděl. Wayne Driscoll že by spáchal takový zločin?

Muž, který ho vychoval jako vlastního syna a svěřil mu úlohu předáka?

Clint tomu nechtěl věřit dřív, než si promluví s Waynem. Aniž se podíval na Cadda, vzal uzdu svého šedáka a chtěl odjet. Najednou ho něco napadlo. Otočil se v sedle a zeptal se tichým, ale pevným hlasem: „Co je s Miguelem, Antoniem a Panchem?“

Caddo kývl hlavou směrem ke spálenému stavení.

„Když se pozorně podíváš, uvidíš pod troskami tři kříže. Pohřbil jsem je spolu. Každý z nich měl v těle nejmíň deset kulek.“

Clint ještě jednou otočil koně a přijel ke Caddovi.

„A ty?“

Caddo potřásl rameny.

„Měl jsem štěstí. Celý den jsem stopoval pumu, která mi roztrhala už tři telata. Před setměním se mi ji podařilo dopadnout. Když jsem se vrátil, dům už byl v plamenech a Miguel, Pancho i Antonio leželi mrtví na dvoře.“

„Takže ty jsi neviděl, kdo je zastřelil?“

„Ne, právě odjížděli. Ale v záři plamenů jsem ho poznal. Jel na svém šimlovi, vedle něj cválal Hobie Donovan a Hank Snider.“

„A ty jsi je nechal odjet?“

„Jenom jsem tam stál, nemohl jsem se ani pohnout. Když jsem si to konečně uvědomil a vrátila se mi rozvaha, byli už pryč. Ještě v noci jsem Miguela, Pancha a Antonia pohřbil. Za rozbřesku jsem vyrazil, abych získal Driscollův skalp. V průsmyku mi vyšlo vstříc asi tisícové stádo. Až v tu chvíli jsem pochopil, proč to všechno Driscoll udělal. Chtěl získat můj pramen pro dobytek. Dva muže jsem ze sedla trefil, ale pak mne začali honit a já se musel ukrýt v horách. V noci jsem zažil peklo. Ráno jsem se vrátil, abych znovu bojoval. Tehdy jsem uviděl tebe a nechtěl jsem propást příležitost.“

„Právě jsem se vrátil z Mexika. Dva dny jsem strávil u dona Ignacia. Dovolil nám, abychom pět tisíc kusů dobytka pásli na jeho pastvinách,“ odpověděl s vděčností v hlase Clint.

„Počítal jsi s úspěchem, když jsi odjížděl k donu Ignaciovi?“ zeptal se Caddo.

Clint se na něho zamyšleně podíval a pak potřásl hlavou.

„Ne, don Ignacio je tvrdohlavý a nemá honáky moc v lásce. Přesvědčil ho jeho syn Esteban, se kterým jsem se spřátelil a kterému jsem jednou zachránil život. Chtěl se mi tím odvděčit.“

„Driscoll taky nepočítal s tím, že uspěješ. Pravděpodobně tě poslal do Mexika, aby tě kvůli plánovanému přepadení odstranil z cesty.“

Přikývl a dodal: „Jo, muselo to být jedině proto. Věděl, že bys nikdy nepřipustil něco takového.“ Pohlédl Clintovi do očí. „Myslím, že bych se ti měl omluvit, že jsem tě podezíral z něčeho takového.“

Clint chvíli mlčel. Pohledem sledoval spálený ranč a pasoucí se krávy, které byly roztroušené po celém údolí.

„Mrzí mne, co jsem ti předtím řekl, Caddo,“ zamumlal.

Caddo dělal pravačkou krátké gesto.

„Zapomeňme na to.“

Po dlouhých hodinách, kdy jej spatřil v roklině, se na Caddově tváři objevil neodolatelný úsměv, který ho tak proslavil mezi ženami.

Clint konečně otočil koně a vydal se k průsmyku vzdálenému asi tři míle. Ve tváři měl odhodlaný výraz. Wayne Driscoll mu bude muset zodpovědět pár otázek. Pokud neodpoví k jeho spokojenosti, pak zbývá předákovi pouze jedno řešení: Vzdá se místa. Pak si může Wayne Driscoll vést ranč úplně sám, uvidí se, jak si s tím poradí.

V celém kraji bylo veřejným tajemstvím, že ranč může za svůj rozkvět děkovat pouze jednomu muži – a to Clintovi.

+ + + + +

Chodila po pokoji jako puma, které někdo odejme mladé. Slzy hněvu jí smáčely dlouhé zatočené řasy. Stále chodila k oknu a dívala se na velký dvůr, na kterém panoval čilý ruch. Již dlouhé dny vládl na ranči Houpající se D velký neklid a včera se konečně Luisa Driscollová od jednoho kovboje dozvěděla, co se stalo.

Byl to pro ni šok. Nikdy by si nepomyslela, že její otec by byl schopen takového zločinu. Znala Cadda Blanea pouze od vidění, když projížděl městem, protože na rančerské slavnosti tohoto míšence nezvali. Od Clinta věděla, že Caddo takovým pozváním nepřikládá žádný význam.

A teď převedl její otec svůj dobytek na jeho pozemek a zapálil mu ranč.

Luisa trochu dokázala otce chápat. Velké ztráty dobytka ho doháněly k šílenství.

Vůbec však nepochopila jednu věc: Proč se rozhodli přepadnout Cadda v době, kdy tu Clint nebyl.

Její otec nepodnikl už delší dobu nic, aniž se s Clintem o tom poradil. Clint byl na statku už dvanáct let. Dopadl ho tehdy jeden z kovbojů, když porazil krávu na tomto ranči. Bylo mu tehdy třináct, vypadal jako vyhladovělý vlk, který má za sebou těžkou zimu. Wayne si mladíka nechal u sebe a protože neměl syna, během let přijal Clinta do rodiny. Luise bylo tehdy asi sedm let a dnes si uvědomila, že už tehdy se do divokého chlapce s neposlušnými světlými vlasy zamilovala. Ale možná to bylo i proto, že se cítila osamělá. Matka zemřela, když jí bylo pět. Když Clint nebyl venku na pastvinách s kovboji, věčně se ho držela za kabát. Clint ji nikdy neodehnal, i když nebylo zvykem v jeho věku hrát si s malými děvčátky. Tak to zůstalo dodnes. Každou volnou minutu strávili spolu. Proháněli se spolu na koních, jezdívali spolu do města – a na slavnostech byli neoddělitelnou dvojicí. Všem v celém kraji bylo jasné, že Clint a Luisa vytvoří jednoho dne krásný pár.

Jediný, kdo to ještě nevěděl, byl patrně Clint. Při těchto myšlenkách si Luisa povzdechla. Pohlédla na dvůr a spatřila Hobbieho Donovana, který spolu se čtyřmi dalšími muži přiváděl koně. Všichni byli po zuby ozbrojení. Luisa uvažovala, jestli se má vyklonit z okna a zeptat se, co to má zase znamenat. Ale nechala to tak. Od té doby, co Clint odjel do Mexika, nedostala od nikoho odpověď na své otázky. A toho mladého kovboje, který jí vyprávěl o přepadení na míšencově ranči, krátce předtím Hobbie vyhodil.

Proč to otec udělal, když byl Clint pryč? Luisa se na to otce zeptala, ale on jen něco nesrozumitelného zabrblal a poslal ji do jejího pokoje. Když trvala na odpovědi, skoro ji udeřil. To byl pro Luisu druhý šok. Zmocnila se jí hrůza. Zřetelně ji cítila. Ale ať o tom přemýšlela jak přemýšlela, nepochopila to. Přála si, aby se Clint Hogan konečně vrátil. On byl jediný, kdo mohl jejího otce znovu přivést k rozumu.

Chtěla od okna odstoupit, najednou však zahlédla mračna prachu, která se rychle blížila k ranči. Srdce jí začalo prudce tlouct, když rozeznala šedáka. Clint se vrátil.

Ted bude všechno zase v pořádku. Chtěla vyběhnout z pokoje dolů a pozdravit jej, ale pak se zarazila. Možná bude lepší, když si nejdřív promluví s otcem. Věděla, že nemají rádi, když je u jejich výměny názorů.

Posadila se na postel a propletla si prsty. Modlila se k Panně Marii, aby nepřišla o nic z toho, co potřebovala k životu.

+ + + + +

U brány ranče zadržel Clint koně a pobídl jej trochu stranou, takže bránu zatarasil. Hobbie Donovan, který spolu se čtyřmi muži chtěl právě opustit dvůr, zvedl ruku a muži za ním přitáhli uzdy.

Hobbie Donovan byl o hlavu nižší než Clint, zato byl dvakrát tak široký. Mohutná ramena přecházela do hranaté brady, krk skoro nebylo vidět. Mohutné obočí mu uprostřed srůstalo. Pod širokým nosem se šklebily úzké rty. Sňal černý klobouk a prohrábl si zrzavé vlasy.

„Máme příkaz od šéfa,“ řekl Hobbie a jeho hlas zněl jako krákání vrány. „Takže nás nech projet.“

Hobbie Donovan byl Ir. Byl důkazem toho, že výjimka potvrzuje pravidlo. Pro Clinta byl Hobbie Donovan obyčejný úskočný, prolhaný bastard. Za to, že navzdory tomu ještě stále jezdil pro tento ranč, vděčil svým honáckým schopnostem a dobré vůli Waynea Driscolla. Až doteď neměl Clint žádný důvod se s ním svářit, protože se na ranči vždycky choval klidně.

„Zůstanete tu!“ řekl ostře Clint. „Nepojedete dál, dokud se s šéfem neporadím.“

Hobbie Donovan se zahnízdil v sedle.

„Mám od šéf a své příkazy,“ zakrákoral. „Takže nám nemáš co rozkazovat.“

Clint se podíval na čtyři muže za Hobbiem. Jednoho z nich ještě neznal. Podle vzhledu to byl jeden z těch Italů, kteří si založili osadu pár mil severně od města. Nebyli v tomto kraji dlouho, Clint s nimi ještě neměl co do činění. Ital nenosil revolver na bocích, ale Clint si všiml rukojeti trčící z kabátu. Vypadalo to na brokovnici.

„Jeďte zpátky a počkejte, až se poradím se šéfem,“ nařídil kovbojům. Otočili koně a odjeli ke stájím, kde sesedli. Jen Ital se ani nehnul. Stál blízko Hobbieho a vrhl na něho tázavý pohled.

„Kdo najal tohoto muže?“ zeptal se Clint a pohlédl do Donovanových prasečích oček, které nervózně těkaly sem a tam.

„Já,“ zakrákal Hobbie a opět se zahnízdil v sedle a načepýřil se jako kohout. Clint popojel se svým sedákem mezi Donovanova koně a Italova hnědáka.

„Odjeďte, pane. Máme dost mužů. Přijali vás omylem. Pan Donovan není oprávněn najímat lidi.“

Tmavé Italovy oči se zlověstně zableskly. Ruka učinila nervózní pohyb směrem k pažbě ručnice, pak ji ale strhl zpět. Clint položil pravačku na rukojeť revolveru. Ital otočil beze slova koně a odjel. Clint se do budoucna rozhodl krýt si záda. Italův pohled se mu totiž vůbec nelíbil. Obrátil se na Hobbieho Donovana.

„Můžeš jet, pokud máš šéfův příkaz,“ zašklebil se. „Ale jak tě tak znám, strachem by sis nadělal do kalhot, kdybys měl honit Cadda Blanea sám. Mýlím se snad?“

Donovan zaklel a otočil koně. Jeho tvář plála hněvem, když sesedal u stájí, kde seděli ostatní. Neušly mu úšklebky ostatních a pevně si předsevzal všem to spočítat, až tu bude mít hlavní slovo. A to nebude tak dlouho trvat. Na to zašly některé věci příliš daleko.

+ + + + +

Clint odevzdal šedáka mladému kovboji a kráčel po schodech k hlavnímu stavení. Uvažoval, jestli se nemá nejdřív převléct, aby se zbavil zaprášených a propocených šatů. Obýval velký pokoj hned vedle kuchyně, království mámy Sarah – asi stokilové kuchařky.

Ale pak potřásl hlavou. Ta věc s Caddem Blaneem nesnesla žádný odklad. Chtěl se konečně dozvědět, co vedlo Waynea k tomu, že přepadl jeho ranč a nechal postřílet honáky.

Wayne Driscoll seděl na místě, kde trávíval většinu dne – za psacím stolem v rohu haly.

Wayne nevypadal jako typický texaský rančer. Byl malý, měl vyzáblá ramena a hubené nohy a vypadal jako churavý. Z přepadlé tváře mu trčel úzký dlouhý nos. Nejpůsobivější na něm byly velké oči. Zdálo se, jako by v nich neustále hořel plamínek. Teď, když se objevil Clint, zdál se ten plamen jasnější než předtím.

Wayne Driscoll si nevybojoval ranč sám jako většina jeho sousedů, kteří vyrvali půdu Komančům a banditům. Oženil se s Mexičankou, která měla španělskou vlastnickou listinu na ranč Houpající se D. Driscoll nechal listinu ověřit na amerických úřadech.

Když pak jeho žena po vleklé nemoci zemřela, stal se konečně jeho majitelem.

Ještě dnes nerozuměl mnohému z oboru chovu dobytka a tehdy se protloukal velmi těžce.

Jeho předáci a kovbojové hrabali často do vlastních kapes, protože Wayne je nemohl kontrolovat.

Pak mu osud seslal mladého Clinta Hogana, a když chlapec dospěl do věku osmnácti let, ustanovil ho předákem. Od těch dob ranč zaznamenával pouze samé úspěchy. Wayne přenechal všechna rozhodnutí, která se týkala ranče, mladému předákovi, a dobře udělal. V krátkém čase se stal jeho ranč nejbohatším v kraji. Jiní majitelé rančů nabízeli Clintovi trojnásobnou mzdu i větší odměny, aby ho získali, ale Clint pokaždé odmítl. Houpající se D bylo jeho domovem. Wayne byl jako jeho otec a Luisa jako mladší sestra.

„Vítej, Clinte,“ pozdravil Wayne Driscoll. „Posaď se a pověz, jak jsi pořídil u dona Ignacia.“

Clint se posadil do křesla, které stálo před psacím stolem, a pohlédl na rančera.

„Myslím, že bychom si měli pohovořit o něčem důležitějším, Wayne.“

Wayne vtáhl hlavu mezi ramena, jako by se musel chránit před nějakou pohromou.

„Co tím myslíš?“ otázal se.

„Víš přesně, o čem mluvím, Wayne,“ řekl Clint důrazně. Hlas se mu chvěl zlostí.

„Cestou jsem potkal Cadda Blanea. Chtěl mne zastřelit, protože se domníval, že jsem zodpovědný za to, co se stalo s jeho rančem.“

Wayne mimoděk vstal. Přistoupil k psacímu stolu a uchopil Clinta za rameno.

„Promluvme si o tom v klidu,“ navrhl, „vysvětlím ti, proč jsme ten jeho ranč…“

Clint se mu prudce vytrhl. Prošel halou a zůstal stát u okna, kterým viděl na dvůr.

Hobbie Donovan a tři muži stáli u svých uvázaných koní a pozorovali dům.

„Nejdřív jsem tomu nechtěl věřit, když mi to Caddo vyprávěl,“ řekl Clint tiše, jakoby sám pro sebe. „Řekl jsem mu, že je lhář. Bylo to pro mne nepředstavitelné.“

Zmlkl, otočil se a upřeně se díval na malého rančera, kterého považoval za svého otce.

„Proč jsi to udělal?“ zeptal se vyčítavě. „Proč jsi nepočkal, než se vrátím z Mexika?

Přesvědčil jsem dona Ignacia, aby nám dovolil zahnat k němu na pastviny pět tisíc kusů našeho dobytka! Caddův pramen jsme vůbec nepotřebovali. Ty jsi s Caddem ani jednou nevyjednával! Prostě ses rozhodl, převedl jsi dobytek průsmykem, zapálil jsi mu ranč a zastřelil tři honáky! Proč, Wayne? Proč?“

Zírali na sebe a pak zaslechli výkřik nahoře. Otočili hlavy.

Luisa seběhla ze schodů a těžce dýchajíc, zůstala stát mezi nimi.

„Otče!“ volala. „Je pravda, to co Clint řekl?“

Wayne potřásl rozhořčeně hlavou. „To přece víš.“

„Ne! Nevěděla jsem, že jste zastřelili tři muže!“

„Odstřelili je jako zvěř,“ odvětil Clint. „Ti chlapci neměli žádnou šanci. Zastřelili je před rančem. Caddo řekl, že v těle měli každý víc než deset kulek.“

Luisa zavzlykala a rukama si zakryla tvář. Pak se otočila, vyběhla po schodech do patra a zmizela ve svém pokoji.

„Musel jsi to říkat?“ zeptal se rozzlobeně Wayne. „Víš, jak je citlivá.“

„V tomto případě jsem také citlivý,“ odsekl Clint. „Ale chtěl jsi mi vysvětlit, proč jsi to všechno udělal.“

Wayne Driscoll se rozzuřil, šermoval vyzáblýma rukama a křičel: „Víš to stejně dobře jako já! Ten pomatený indiánský bastard sedí na prameni a náš dobytek zatím umírá žízní!“

Clint se na Driscolla šokované podíval. Ten výbuch nenávisti ho překvapil.

Až doteď nikdy neslyšel, aby Wayne nadával někomu – indiánovi, černochovi nebo komukoli jinému – kvůli barvě kůže. Náhle pochopil, že Wayne Driscoll nezničil ranč, protože chtěl zachránit dobytek před suchem. Bylo za tím něco víc.

Wayne Driscoll Cadda Blanea nenáviděl!

„Proč toho míšence tak nenávidíš, Wayne?“

Wayne na něho chvíli zíral. Pak stáhl tvář do úšklebku a velké oči začaly metat blesky.

Otevřel ústa, aby něco řekl, ale nevyšlo z něj ani slovo.

Pak se najednou otočil a zmizel dveřmi, které vedly do jeho pracovny.

Clint celou dobu překvapeně stál. Musel strávit to, co právě zažil.

S tím nepočítal. Věděl, že situace se ještě zhoršila. Pokud by se jednalo pouze o honáky, jistě by Waynea přesvědčil, že se událo bezpráví. Takto ale vypadala situace úplně jinak. Wayne nenáviděl Cadda Blanea a Clint tušil, že mu nikdy nesdělí pravý důvod.

Obrátil se a šel ke dveřím, které vedly na verandu. Vyšel ven a zavolal na dvůr: „Můžete odsedlat koně, dnes se už nikam nepojede.“

Tři kovbojové odvedli koně do stájí, jen Hobbie Donovan strnule zíral směrem k domu.

Clint znovu zmizel v hale.

+ + + + +

Máma Sarah napustila Clintovi plnou vanu horké vody a on toho patřičně využil.

Teď stál ve svém pokoji a oblékal se. Právě si navlékal opasek, když se dveře pokoje rychle otevřely a dovnitř vklouzla Luisa. Zavřela za sebou dveře a vrhla se na Clintovu hruď. Z očí jí tekly slzy, ramena se jí bezmocné chvěla. Clint ji objal a neobratně ji hladil po vlasech.

Náhle se mu vyprostila a vzhlédla k němu, tvář smáčenou slzami. „Ach, Clinte,“ zavzlykala, „nevíš, co se děje s otcem? Vůbec ho nepoznávám.“

Clint ji odvedl ke stolu a nabídl jí židli, pak se posadil proti ní a uchopil ji za ruku.

„Já sám si to nedovedu vysvětlit,“ řekl. „Nejdřív jsem myslel, že šlo jen o žíznivý dobytek a vodu. Ale pak by nečekal, až tu nebudu, a Cadda by nepřepadl. Promluvil by si o tom se mnou a našli bychom jiné řešení.“

Udělal krátkou přestávku a pohlédl z okna.

„Luiso, je možné, aby tvůj otec Cadda nenáviděl?“

Luisa se na něj překvapeně podívala. Chvíli přemýšlela nad jeho otázkou. Zdálo se však, že nenachází žádné vysvětlení. Zavrtěla odmítavě hlavou a setřela si slzy.

„Nezná ho blíž než já a já ho viděla jen párkrát ve městě, když jsi sním mluvil.“

„Mezi nimi musí být něco, o čem Caddo sám neví,“ uvažoval polohlasně Clint. „Jinak by mi to včera řekl.“

„Myslím, že se mýlíš,“ opáčila Luisa. „Otec je tak zoufalý kvůli dobytku. Říkal, že jsme už ztratili víc než tisíc kusů.“

„Nikdy se tak nezajímal o stav dobytka. Proč nenechal rozhodnutí na mně, jako to dělal až doteď?“

Luisa Driscollová nenašla na tuto otázku odpověď. V posledních dnech nad tím hodně přemýšlela, ale nedospěla k žádnému výsledku. Pohlédla Clintovi do očí.

„Co chceš dělat?“ zeptala se.

Ve tváři se jí objevil strach, že se přihodí něco, co zničí jejich lásku.

Clint pustil Luisinu ruku a přistoupil k oknu. Bezmyšlenkovitě se podíval ven. Mlčel skoro tři minuty, pak se otočil.

„Promluvím si s tvým otcem ještě jednou, až se uklidní. Požádám ho, aby napravil bezpráví, kterého se na Caddovi dopustil, i když těm třem honákům už to život samozřejmě nevrátí. Jestli to neudělá, nezbude mi nic jiného, než abych odešel. Jinak mi budou přisuzovat spoluúčast na tom zločinu, a to nechci.“

Luisa se na Clinta podívala a v očích měla zoufalství, i když očekávala, že Clint něco takového řekne, vždyť ho dobře znala. Pak si náhle představila, jaké by to tu bylo bez něho.

Vstala.

„Často jste se s otcem dostali do sporu, a ani jeden z vás přitom nikdy nepomyslel na mne. Nu ano, jste tvrdí a hrdí, chcete prosadit svou vůli za každou cenu. Nedokážeš si představit, jak mi je, když vyhrožuješ otci odchodem. Ale ty ještě netušíš, že tě miluju.“

Otočila se a běžela ke dveřím.

O něco později Clint zaslechl, jak vyběhla po schodech. Stál tam jako zařezaný. Co to Luisa řekla? Slyšel dobře? Miluje ho?

Clint se musel ještě jednou posadit. V posledních hodinách se toho na něj sesypalo trochu moc. Ale nyní už nemyslel na přepadení ranče Cadda Blanea. Myšlenky vířily kolem Luisy a jejích slov. Najednou ho napadaly maličkosti, které mu potvrdily, že to, co mu Luisa řekla, je pravda.

„Luiso,“ zašeptal.

Cítil, jak mu srdce buší až v krku, jako by měl za sebou dlouhé hodiny trvající štvanici. Vstal a procházel se po pokoji sem a tam. Proklínal Waynea Driscolla za to, že jednal bez něho. Ptal se sám sebe, jestli by teď, zamilovaný do Luisy, přistoupil na nějaký kompromis, ale pak zavrtěl hlavou. Ne. Bezpráví je bezpráví. Wayne musí nahradit Caddovi všechny škody a zodpovídat se za smrt tří honáků, v opačném případě se Clint sbalí a půjde svou cestou. Luisa to musí pochopit. A byl si jistý, že tomu bude rozumět.

Oblékl si koženou bundu a vyšel z pokoje.

Wayne Driscoll neseděl za svým psacím stolem. Pravděpodobně jeho zuřivost ještě nevyprchala. Clint ho nechtěl nutit, aby si o té záležitosti promluvili hned, avšak nejpozději dnes večer musí Wayne vynést konečné rozhodnutí.

Clint opustil dům a kráčel přes dvůr k hospodářským stavením. Chtěl se zabývat nějakou užitečnou činností. Teprve nyní ho napadlo, že Hobbie Donovan tu na ranči vlastně nemá co pohledávat. Přikázal mu přece, aby spolu s dalšími třemi kovboji dohlížel na dobytek na severní pastvině. Popadla ho zlost a neustále se stupňovala. Takže když vstoupil do dveří ubytovny, každý si to v jeho obličeji mohl přečíst.

+ + + + +

Hobbie Donovan seděl za stolem a hrál si s revolverem. Blízko něj stál Hank Snider. Clint vlastně proti Hankovi nic neměl. Byl taky Ir jako Hobbie, ale byl to klidný muž, který se nikdy nerozčílil a který řádně vykonával svou práci. On byl ten třetí, kterého spatřil Caddo Blane při přepadu ranče.

Možná se cítil s Donovanem spřízněný, protože byli oba Irové. Jinak ale neměli vůbec nic společného.

Donovan otočil hlavu, když se otevřely dveře. I ostatní kovbojové, kteří seděli na svých lůžkách, vzhlédli. Clint se rozhlédl po pokoji. Kromě Donovana a Snidera zde sedělo ještě dvanáct dalších kovbojů. Clint rozzlobeně potřásl hlavou. Sotva ukázal ranči záda, všichni se zbláznili.

Přistoupil k nejstaršímu kovboji. Gus Bellows pracoval na ranči již sedm let a těšil se Clintově plné důvěře.

„Zatraceně, Gusi,“ řekl prudce Clint, „co se tu vlastně stalo? Všichni máte být u dobytka.“

Gus sklouzl z postele a odpověděl: „Donovan nás odvolal z pastvin. Nejdřív jsme nechtěli jít, protože jsme měli tvé příkazy. Pak ale přišel šéf a sám nám poručil jet na ranč.“

Clint chvíli mlčel.

„Kdo všechno byl u přepadení ranče Cadda Blanea?“ zeptal se náhle. Kovboji strnule mlčeli a dívali se do země. Pouze Hobbie Donovan se na něho zašklebil.

Clint přistoupil k němu a zůstal stát těsně vedle něho.

„Že jsi tam byl ty a Snider, už vím od Cadda Blanea,“ prohlásil. „Budete se zodpovídat za vraždu těch tří honáků. Zítra ráno pošlu jednoho muže, aby přivedl šerifa…“

Hobbie Donovan zbledl, ale trvalo to pouze okamžik. Pak jeho tvář zrudla.

„Jak si to vlastně představuješ, Hogane?“ řekl krákavým hlasem, „šéf nám to poručil a sám byl při tom. Jestli se pokusíš hodit všechno na nás, dostaneš přes prsty.“

„Wayne Driscoll se bude muset taky zodpovídat,“ odvětil Clint.

Donovan se hlasitě zasmál.

„To nemyslíš vážně! Myslíš, že šerif Conroy podnikne něco proti šéfovi?“

Nedokázal přestat. Neviděl, že předákova tvář zrudla zlostí, jinak by s tím vysmíváním přestal. Když se uklidnil, znovu se na Clinta zašklebil.

Clint se přinutil zůstat klidný. Nejradši by mu dal jednu pěstí do obličeje, ale tím by se problém nevyřešil.

Namísto toho chladně oznámil: „Donovane, jsi propuštěn.“

Ta slova zapůsobila, jako když střelí.

Najednou se v místnosti rozhostilo ticho jako v márnici. Hobbie otevřel překvapením ústa a vypadalo to, jako by je nechtěl nikdy zavřít. Ostatní chlapi taky strnuli. V jejich tvářích se zračilo překvapení – i zvědavost, jak se nyní Donovan zachová. Clint si u některých všiml škodolibého výrazu.

Neměli ho příliš v lásce. Hobbie se pomalu probral. „Ty… ty…“ začal koktat, ale Clint ho chladně přerušil.

„Sbal si své věci a zmiz z ranče!“ přikázal. „Radil bych ti ale neopouštět ještě kraj. Mohlo by se totiž stát, že šerif Conroy na tebe vydá zatykač a začne štvanice.“

Clint věděl, že Hobbie tato slova nestráví, ale řekl to schválně. Chtěl toho Ira rozzuřit. Cítil, že si svou zlost na Wayna Driscolla musí někde vybít, a Donovan byl velmi vhodným objektem.

Ir reagoval, tak jak Clint očekával. Zařval a zvedl revolver. Clintovi nezbýval čas vytáhnout vlastní zbraň.

Udeřil Hobbieho hřbetem ruky do tváře a nohou mu revolver vykopl.

Donovan se skácel na stůl. Jeho malá prasečí očka plála nenávistí.

Pomalu si levačkou přejel ústa. Když na ní spatřil krev, vyrazil divoký výkřik.

„Toto mi zaplatíš, Hogane!“ řekl nenávistně. „Nevíš, jak dlouho čekám na to, abych ti uštědřil lekci. Až doteď ses vždycky schovával za šéfa. Ale on tu teď není, aby ti pomohl. Rozdrtím tě, Hogane. Nezůstane po tobě ani mastný flek!“

Clint jen netečně stál. Jeho zuřivost se potřebovala někde vybít. Toužil zbavit se toho napětí, které zažil v předcházejících hodinách. Skoro se na tu potyčku těšil.

Sáhl na opasek se zbraněmi a klidným pohybem jej uvolnil. Podal ho Gusovi.

Starý kovboj mlčky přikývl, Clint věděl, že dohlédne na to, aby se Donovan nebo někdo jiný nepokusil provést nějaké svinstvo.

Hobbie Donovan nečekal, až se k němu Clint zase otočí. Dvěma rychlými kroky na něj skočil a pěstí ho udeřil do spánku.

Clint nepočítal s takto divokým útokem. Klopýtl a upadl na hliněnou podlahu. V uchu mu cinkaly tisíce zvonečků a bolestí mu začaly téct slzy.

Mlhavě jako za závojem spatřil, že se Donovan chystá skočit mu oběma nohama na břicho. V posledním okamžiku se převalil na stranu. Těsně vedle něj zaduněly holínky těžkotonážního Ira. Velké ostruhy vyryly hlubokou rýhu na hliněné podlážce. Clint se vzchopil a udělal pár kroků zpět.

Musel se nejdřív vzpamatovat z podlého útoku. Už věděl, že tento boj bude nemilosrdný. Donovan nedodržoval žádná pravidla. Šlo mu o to, aby protivníka zničil. Tak dobrá, pomyslel si Clint. Tys to chtěl….

Mlha v očích se rozplynula. Stále mu ještě zvonilo v uších, ale nevěnoval tomu pozornost. Soustředil se na nový Donovanův útok. Hobbie vyrazil jako divoký bizon.

Tentokrát ho ale Clint doběhl. Těsně než pěst dopadla, uhnul stranou. Donovana strhla vlastní zuřivá síla dopředu. Než stačil nastavit ruku, Clint ho udeřil levačkou do nosu.

Hobbie zařval. Potřásl hlavou a přitom cítil, že krvácí. Stál zády k protivníkovi. Jakmile se znovu obrátil, dopadla na jeho široký nos další rána.

Tentokrát už nezařval. Bolest ho ochromila. Instinktivně zvedl obě ruce, aby se bránil další protivníkově ráně, avšak Clint byl rychlejší.

To bylo na Donovana už příliš. Vyplivl krev, která mu stékala do úst, a vrhl se na vysokého blonďáka.

Tentokrát se pokusil o uskok. Clint se domníval, že jeho fintu odhalil. Nemávl pravačkou, protože viděl, že to byl úder pouze náznakem. Následující ránu levačkou lehce odrazil.

Ale Hobbie Donovan se při potyčkách naučil spoustě triků.

Clint postřehl příliš pozdě, že Donovan má něco za lubem. Pak dopadla na jeho holeň špice holínky.

Měl pocit, jako by mu nohu probodl ostrý nůž. Zády mu projela bolest a explodovala v hlavě. Zatmělo se mu před očima. Viděl mířící pěst, ale nemohl se jí vyhnout. Jako kladivo jej zasáhla do žaludku.

Nemohl potlačit hlasité zasténání. Klesl na kolena, ale neomdlel. Bylo to zvláštní, ale druhý úder jako by mu vyhnal bolest z nohy. Náhle se mu rozjasnilo v hlavě. Na kolenou odrazil Irův další nápor.

Uchopil pěst, která mu mířila na hlavu, a strhl ji stranou.

Hobbie ztratil rovnováhu a těžce dopadl na zem.

Oba muži byli hned na nohou. Clint si podvědomě všiml, že kovbojové se postavili do kruhu. Slyšel, jak ho povzbuzují, ale nevnímal je. Soustředil se na útok Ira, kterého podcenil. Nesmí ho nechat přiblížit se na dosah. Musí ho vyřídit svými pěstmi. Musí využít svou rychlost, pokud chce z bojiště odejít jako vítěz.

Při dalším Donovanově útoku uskočil dozadu. Hobbie ztratil rovnováhu a klopýtl.

Clint přiskočil k němu a vší silou ho udeřil pěstí do ucha. Donovan padl tváří k hliněné podlaze. Z hrudi se mu vydralo hluboké zachroptění. Když se převalil na záda, měl v očích slzy. Nos mu krvácel stále silněji a byl nějak nakřivo. Na první pohled bylo patrné, že je zlomený.

Ale Donovan byl tvrdý muž a navíc paličák. Nechtěl se vzdát. Supěl a hned se zase stavěl na nohy. Na moment zůstal stát, pak znovu vyrazil do útoku. Clint Donovana pozorně sledoval. Dalším úderem jej chtěl dorazit. Cítil, jak ho bolest nohy a žaludku pomalu začínají ochromovat. Lehký průvan mu napověděl, že se dveře ubytovny otevřely.

Clint se na zlomek vteřiny odvrátil. V tom momentu Donovan znovu zaútočil.

Clint uhnul hlavou. Hobbieho pěst zavadila o jeho rameno. Donovan se zapotácel směrem proti němu a Clint si všiml, že se ho chce zachytit. Divokým pohybem se vytrhl a uskočil zpět. Přitom ho zasáhl pravým hákem do hrudi.

Irský býk byl vyřízený. Třeštil krví podlité oči a vrávoral. Pěsti měl v poloviční výšce a zdálo se, že už nemá sílu zvednout je výš.

Clint zavětřil šanci a rozhodl se ji využít. Pravačkou ho trefil do spodní čelisti.

Donovan něco zabručel, ale nebránil se.

Clint se znovu chystal udeřit.

Těsně předtím, než dopadla jeho pěst Irovi do tváře, někdo zuřivě zařval: „Nechte toho, k čertu!“

Clint věděl, že je to Wayne Driscoll, ale neposlechl. Znovu Donovana udeřil do obličeje.

„Přestaňte!“ zařval znovu rančer a pak dal příkaz kovbojům. Clintova pravačka ještě dopadla na Donovanovu bradu, v následujícím okamžiku ho ale uchopilo několik párů silných rukou. Chtěl se vyprostit, ale neměl už sílu přetahovat se.

Donovanův křik ho zmrazil. Ir náhle klesl. Jeho malá očka hleděla do prázdna. Pak se zhroutil k zemi jako podťatý strom.

Clint se zhluboka nadechl, když spatřil Ira v bezvědomí ležet na zemi.

Najednou ho všechna zuřivost opustila. Cítil se uvolněně. Podíval se na kovboje, kteří ho stále drželi a kývl na ně.

Pustili ho.

Clint se pomalu otočil. Driscollova tvář byla znetvořena zlostí. Ruce měl zaťaté v pěst a hněvivě se na ně díval.

„Co to má všechno znamenat?“ zeptal se chvějícím hlasem.

Clint pokrčil rameny. Vzal si od Guse opasek se zbraněmi a připnul si ho. Potřeboval na to hodnou chvíli, protože ruce mu otekly a trochu se třásly.

„Propustil jsem Donovana. Nějak se s tím nechtěl smířit,“ oznámil Wayneovi.

Malý rančer na něj pohlédl velkýma očima, ve kterých Clint spatřil blesky. Driscoll otevřel ústa, nadechl se, pak se ale zarazil, poněvadž to, co chtěl Clintovi říct, nebylo určeno uším kovbojů.

Změřil si ho pohledem: „Až se dáš do pořádku, chci s tebou mluvit. Musíme si objasnit pár zásadních věcí.“

Náhle se otočil a vyšel ven. Mezi muži se rozhostilo ticho, všichni napjatě čekali, co Clint řekne.

Ten se zamyslel.

Rančerova slova svědčila o tom, že situace je horší, než předpokládal.

Otočil se a chtěl beze slova odejít z ubytovny.

Gus Bellows ho uchopil za rameno.

„Co se děje? Máme jít ven na pastviny?“

Clint pokrčil rameny.

„Nejdřív si musím promluvit se šéfem. Pak se ukáže, jestli vám mám ještě co přikazovat. Zatím si udělejte volný den.“

Stáhl Gusovu ruku a vykročil na dvůr. Až nyní v denním světle viděl, jak je zřízený. Levou nohavici měl roztrhanou, černá kožená bunda byla samý tmavý flek. Byla to Hobbieho krev z nosu. Od úst se mu táhl hluboký šrám až k uchu. Krev mu stékala za límec. Pomalu kráčel přes dvůr.

Máma Sarah bude mít co dělat, než ho dá do pořádku, tak aby vypadal znovu jako člověk.

Uprostřed dvora si všiml, že se v Luisině okně pohnula záclona. V hrudi ho bolestivě píchlo. Všechno by bylo jednodušší, kdyby mu Luisa neprozradila, že ho miluje. Teprve nyní si uvědomil, jak si zvykl na její přítomnost. Cítil se v její blízkosti šťastný. Je tohle láska?

+ + + + +

Wayne Driscoll seděl za psacím stolem, když Clint vstoupil do haly. Clint viděl Luisu stát na schodech, asi váhala, jestli má vstoupit do Wayneova soukromého pokoje. Pak se obrátila a sešla dolů po schodech. Posadila se na koženou sedačku poblíž psacího stolu. Otcův nevrlý pohled jednoduše přehlédla.

Clint prošel halou a usadil se do křesla před psacím stolem. Vypadal znovu jako člověk. Šrám mu máma Sarah přelepila širokým pruhem náplasti. Rančer ještě něco zapsal do knihy, pak ji zaklapl a vzhlédl.

Obrátil se nejdřív na Luisu: „Prosím tě, jdi do svého pokoje, Luiso. Musíme s Clintem probrat nějaké obchodní záležitosti.“

Luisa se ani nepohnula. Pevně se rozhodla tentokrát otci neustoupit. Konečně, vždyť to, o Čem měli hovořit, se týkalo i jí.

„Vím, o čem chcete jednat, otče,“ odvětila vzdorovitě, „a chci být při tom. Mám právo vědět, proč jsi zničil Caddův ranč. A chci vědět, co odpovíš na Clintovy otázky.“

Wayne zbledl. V jeho velikých očích se zablesklo, ale neřekl nic. Rty se mu chvěly zlostí. Vstal a začal se procházet po hale sem a tam. Luisin postoj ho vyděsil. Stojí na Clintově straně? Ztratí ji, pokud Clint splní hrozbu a odejde z ranče? To se totiž určitě stane, jestli se míšenci za svůj čin neomluví a nenahradí mu způsobené škody.

Jak by se jen mohl dostat z tohoto ďábelského kruhu? Jedno však nepřichází v úvahu v žádném případě. Nikdy nedá tomu proklatému bastardovi ani cent.

Cítil, jak se ho zmocňuje nenávist. Odsunula všechny ostatní pocity i myšlenky. Dlouhá léta ji v sobě potlačoval, ale teď jí dal průchod a cesta zpátky neexistovala. Musí Cadda Blanea zničit! Nechat ho ležet v prachu, aby vyl jako divoký kojot!

Luisa se zhrozila, když spatřila otcovu tvář. Je nemocný, má určitě horečku, pomyslela si. Ještě nikdy jí nepřipadaly otcovy oči tak cizí. Polekala se jich. Instinktivně se dotkla Clintova ramene. Ten byl změnou šokován stejné jako Luisa. Wayne se díky tomuto pohybu utvrdil v tom, že se jeho vlastní dítě postavilo proti němu.

Tiše zasténal a pak se v něm znovu rozhořela nenávist.

„Jdi nahoru, Luiso!“ přikázal. Promluvil jako úplně jiný člověk.

To už není můj otec, pomyslela si Luisa. Ovládla ho nějaká temná moc. Vstala a postavila se za křeslo, ve kterém seděl Clint.

„Zůstanu tady, otče. Víš, že Clinta miluju, a odejdu s ním, pokud ho z ranče vyženeš!“

Clint překvapeně vzhlédl. Hruď mu zaplavilo teplo. Uchopil Luisinu ruku ležící na opěradle křesla a pevně ji stiskl. Byl to slib, že nyní už navždy patří k sobě.

Wayne Driscoll chvíli mlčel. Stál teď za psacím stolem a díval se na oba mladé lidi.

Pomalu se uklidnil a sedl si zpátky za stůl.

„Nikdy Clinta nevyženu z ranče, Luiso,“ prohlásil.

Ten hlas měl znít přátelsky, ale Luisa se zhrozila jeho chladu.

„Musí si ale uvědomit, že konečná rozhodnutí budu vydávat já.“

„O tom jsme se nikdy nepotřebovali dohadovat. Nikdy jsem neudělal nic bez tvého souhlasu. Ale pokud mluvíš o přepadení Caddova ranče, tak to je něco zcela jiného. Ještě stále jsi mi neodpověděl na otázku, proč jsi jednal za mé nepřítomnosti. Věděl jsi, že bych se přepadem snažil zabránit? Chtěl ses vyhnout jakémukoli riziku?“

Wayne Driscoll opět zbledl, tentokrát však zůstal klidný.

„Mám své důvody, proč jsem toho míšence vyhnal od pramene. Jestli mi pojde ještě víc dobytka, jsem zruinovaný a…“

„To všechno jsou jen výmluvy! S pěti tisíci kusy, které smíme odvést k donu Ignaciovi, jsme s pohřbíváním skončili. Kromě toho, i kdybys přišel o celé stádo, nejsi žádný chudák. Máš své podíly ve společnostech na těžbu stříbra, pár obchodů v Sonoře a kdoví co ještě… To není ten pravý důvod. Nenávidíš Cadda Blanea a nechceš nám říct proč.“

Wayne Driscoll vstal.

„Ne, to vám nepovím.“ Ramena se mu napjala.

Clint cítil, že se blíží rozhodující chvíle.

„Clinte,“ řekl rančer, „nedám Blaneovi ani cent. Dál ho budu pronásledovat, dokud nepadne mrtvý na zem. Žádám od tebe a od Luisy, abyste mě pochopili, aniž bych vám musel vysvětlovat důvody svého jednání.“

Wayne Driscoll se otočil a šel ke dveřím. Vůbec nepočkal na Clintovu odpověď. Pravděpodobně věděl, jak bude znít. Na tolik dobře už ho znal.

Jakmile se za ním zavřely dveře, Luisa tiše zavzlykala.

Clint se zvedl z křesla a objal ji.

„Miluju tě, Luiso,“ řekl.

I přes slzy se usmála.

„Vím, že teď není ten správný okamžik,“ zamumlal, „ale měla bys vědět, že jsem připraven starat se o tebe celý život. Víš, jak dokážu pracovat. Našetřil jsem dost peněz, abychom mohli někde začít úplně od nuly. Řekla jsi, že odejdeš se mnou, pokud mne tvůj otec vyžene z ranče. Platí to, i když odejdu sám?“

Položila si hlavu na jeho širokou hruď a přikývla. Pro slzy nemohla promluvit.

„Půjdeme ještě dnes,“ řekl. „Sbal si, co potřebuješ, a já si zajdu pro své věci.“

Sklonil se a něžně ji políbil. Bylo to poprvé.

Luisa po tom vždy toužila a nyní… Plakala a uvolnila se z Clintova objetí. Vyběhla po schodech do svého pokoje a hodila sebou na postel.

Pár minut trvalo, než se uklidnila. Pak vytáhla ze skříně kufr a začala se balit. Byla tím tak zaměstnaná, že si nevšimla, jak se dveře za ní pomalu zavřely. Ozvalo se cvaknutí zámku.

+ + + + +

Clint pevně utáhl popruhy svému šedákovi. Vyvedl ho ze stáje. Všiml si několika kovbojů, kteří právě opouštěli hlavní budovu. Hobbie Donovan byl s nimi. Pravděpodobně ho Driscoll zavolal zpět.

Clint potřásl hlavou. Wayne Driscoll si už teď může dělat, co se mu zachce, jemu už je to jedno. Odejde s Luisou pryč. Vrátil se do stáje a přivedl koně a lehkou bryčku, kterou kdysi přivezl Luise z města. Zapřáhl ho. Když s tím byl hotov, hodil do zavazadlového prostoru velkou cestovní brašnu a vyjel s povozem na dvůr.

Rozhlédl se. Na dvoře nebyla ani noha. Na ranči, kde jindy pulzoval život, bylo zvláštní ticho. Clintovi bylo divné, že Luisa ještě není hotová. Tak dlouho jí to přece nemohlo trvat. Anebo snad své rozhodnutí odejít s ním změnila?

Clint zavrtěl hlavou. Patřili k sobě, to věděl jistě. A znal ji dost dobře na to, aby věděl, že vždycky udělá, co si zamane. Čekal ještě deset minut. Opřel se o kočár a díval se stále na verandu hlavního stavení. Nic se tam nepohnulo. Vtom zaslechl slabý hluk přicházející z domu, pak výkřik.

Clint strnul. Najednou mu bylo jasné, proč Luisa nepřišla. Trhl sebou. Rozběhl se k verandě. Ještě k ní nestačil doběhnout, když se otevřely dveře a v nich stál Wayne Driscoll. V ruce držel těžkou pušku, kterou mířil přímo na něho. Clint se zastavil, nevěřil svým očím.

Za malým rančerem se vynořili Hobbie Donovan, Hank Snider a další dva kovbojové. I oni měli v rukou pušky.

V prvním momentu chtěl Clint vytáhnout revolver a přistoupit k Wayneovi. Pak si ale všiml jeho velkých chladných očí, které ho ujistily, že by neváhal použít zbraň.

Předešlých dvanáct let najednou nic neznamenalo. Zmizely. Pro Driscolla byl Clint cizím mužem, který se mu postavil do cesty a proto se z něho stal nepřítel.

„Co to má znamenat, Wayne?“ zeptal se. „Nechceš dovolit Luise svobodně se rozhodnout, co má dělat? Nerozdělíš nás ani násilím. My dva patříme k sobě.“

Driscollův obličej byl tvrdý jako žula. Nepohnul se v něm ani sval. Zíral před sebe a Clint měl pocit, že každou chvíli stiskne spoušť.

„Vypadni, Hogane! Teď tě vyháním ze svého ranče. Neopovaž se tu ještě někdy ukázat. Moji muži mají rozkaz hned na tebe začít střílet. A Luisu pusť z hlavy.

V následujících měsících neopustí tento ranč, i kdyby měla celý ten čas zůstat ve svém pokoji. Nedostaneš ji v žádném případě. Mé dcery je škoda pro nějakého přivandrovalého bastarda.“

Clint cítil, jak se ho zmocnila zuřivost. Pokusil se ji potlačit a zachovat si chladnou hlavu, ale nedařilo se mu to. Dávná prchlivá zloba se znovu usídlila v jeho srdci, i když se domníval, že z toho vyrostl. Před očima se mu roztančily rudé plamínky.

Už se nestaral o muže, kteří stáli za Waynem, neviděl, jak rančer využil jeho rozčilení a odjistil. Clintova ruka visela nad rukojetí revolveru připravená kdykoli vystřelit. Cítil nutkání sáhnout po zbrani. Náhle jej probral jasný výkřik. Červené plamínky před jeho očima se rozplynuly. Chvíli mu trvalo, než zjistil, odkud se výkřik ozval. Zvedl hlavu. Luisa se vykláněla z okna pokoje a tvář měla zmáčenou slzami.

„Ne, Clinte!“ volala úpěnlivě. „Prosím tě, Clinte!“

Clint se pomalu uklidnil. Ruka se vzdálila od koltu. Všiml si zklamání v Donovanově tváři. Měl ukazovák na spoušti své winchestrovky.

Clint ustoupil pár kroků zpět a vzhlédl k oknu.

„Chceš odejít se mnou, Luiso?“

Zavzlykala a napřáhla ruce.

„Jeď, Clinte!“ zavolala na něho. „Zabije tě, pokud se pokusíš vzít mě s sebou. Budu na tebe čekat. Slibuji ti to. Nikdo nemůže zničit naši lásku.“

Clint chtěl odporovat, ale Luisa se otočila a zmizela v pokoji. Slyšel ji, jak hlasitě vzlyká. Pravděpodobně chtěla zabránit, aby se pokusil dostat ji z pokoje násilím.

Znovu se podíval na Driscolla.

„Slyšel jsi, Wayne, co řekla Luisa. To samé platí i pro mne. V této chvíli jsi silnější, ale to se může rychle změnit. A pokud jí nějak ublížíš, pak chraň tě Bůh!!!“

Obrátil se a kráčel ke stáji, před kterou stál jeho šedák.

„Zbabělce!“ zvolal krákoravě Hobbie Donovan. Clint se zastavil a pomalu otočil hlavu.

Pohlédl na Donovanův rozbitý obličej, kterému vévodil zlomený nos. S opovržením si odplivl: „Ty hnusná kryso!“

Šel dál, aniž by mužům stojícím na verandě věnoval jediný pohled. Ušel asi tři kroky, když zaslechl, jak někdo seskočil z verandy na dvůr. Reagoval instinktivně. Jediným plynulým pohybem se otočil, vytáhl revolver a zamířil. Zazněl výstřel. Clint namířil kolt na Donovana, který stál schýlený před verandou a škubl sebou.

Clint už nemusel vypálit. Donovanova kulka se rozpleskla ve fošnách verandy. Rozhlédl se. Před ubytovnou stáli dva muži. Gus Bellows a Randy Callahan.

„To byla naše výpověď, Driscolle!“ zavolal na verandu Gus. „Nemáme chuť pracovat s krysou a se šéfem, který druhým podpaluje domy!“

Wayne Driscoll zbledl. Nejraději by dal Donovanovi příkaz střílet, ale viděl, že kovbojové jsou ve výhodě. Donovan měl jako jediný zbraň v ruce a byl by první, koho by zastřelili.

Clint se ještě jednou usmál na Luisu, která se objevila v okně, jakmile zaslechla výstřel. Pak zastrčil kolt za opasek a zamířil ke svému koni. Vzal si z kočáru cestovní brašnu, upevnil ji k sedlu. Svižně se vyšvihl nahoru, vytáhl winchestrovku a namířil ji na muže na verandě, kteří stáli jako přibití.

Gus Bellows a Randy Callahan se rozběhli a zmizeli ve stáji. Po několika minutách si přivedli osedlané koně. Měli toho ještě míň než Clint. Všechno, co jim patřilo, měli sbalené v ranci. Zašklebili se na Clinta. Pak nasadili koním ostruhy a projeli bránou ranče.

Clint se zamyslel. Strávil zde dvanáct let života, ranč se stal jeho domovem a nyní ho odsud vyhnali. Zaplašil tyto myšlenky.

Pro něj byla důležitá jen Luisa. Náhle si uvědomil, že život bez ní by pro něj neměl smysl. Byla jeho součástí, bez které dál nedokázal žít. Najde způsob, jak ji získat. Dokáže to.

+ + + + +

Když se loučil s Gusem a Randym na začátku Hlavní ulice v Sonoře, slíbil jim, že je zavolá, jakmile přijme nějakou práci. A že Clint jako předák džob získá, bylo Gusovi i Randymu úplně jasné. Rančeři se o něj budou bít, když zjistí, že už nepracuje jako předák pro Houpající seD.

Clint vlastně netušil, kam by měl jet. Pak si vzpomněl, že Luisa se přátelila se Stellou Morganovou, které patřil hotel Grand Central. Mohl by si tam pronajmout pokoj, než něco sežene.

Lidé ve městě si ho zvědavě prohlíželi. Bylo velmi neobvyklé, že se tady předák Houpajícího se D objevil uprostřed týdne. Ale možná to souviselo s přepadením Caddova ranče.

Nikdo ve městě nedokázal pochopit, co se Waynu Driscollovi stalo. Pouze kroutili hlavou, když jim Matt Stewart vyprávěl, jak ho Hobbie Donovan vyhnal z ranče.

Clint přijel k dvouposchoďové budově hotelu, který stál na velkém náměstí.

Přímo naproti se nacházel kostel postavený ještě za doby španělských dobyvatelů.

„Hallo.Clinte!“

Clint otočil hlavu. Na chodníku před svým úřadem stál šerif Conroy a mával mu.

Clint odvázal koně a přijel k němu. Sklouzl ze sedla, opratě uvázal k zábradlí.

Teprve nyní rozeznal koně, který stál před úřadem. Byl to Caddův kůň.

Clint hned věděl, co od něj šerif chce. Pousmál se. Conroy bude prskat, až zjistí, že už nepracuje na ranči. Už teď si představoval, jak protáhne obličej.

„Hej, Clinte,“ pozdravil znovu šerif. „Dobře, že jsi ve městě. Potřebuju si s tebou promluvit.“

Clint přikývl a vyšel po schodech na verandu. „Hallo, Davide. Vzbudilo to hněv?“

David Conroy se zarděl, když zacítil výsměch v jeho slovech. Ale polkl zlost. Clint si ho často dobíral. Conroy mu to nikdy neměl za zlé. Sám o sobě věděl, že není žádný hrdina. Šel vždy cestou nejmenšího odporu. Nenáviděl, když musel stát mezi dvěma stranami a vynášet rozhodnutí.

„Pojď dovnitř,“ řekl a otočil se. Otevřel dveře kanceláře a přes rameno oznámil: „Je u mne Caddo Blane. Podal trestní oznámení. Snad abychom to dali hned do pořádku.“

„Poznal jsem jeho koně,“ odvětil Clint a usmál se.

David Conroy se nikdy nezmění.

Nedošlo mu, že tentokrát to je vážné. Smrt tří mužů nemůže smést ze stolu jedním rozhovorem.

Clint ho následoval do kanceláře. Caddo Blane seděl nedbale na židli opřené o stěnu. Široké sombrero měl naražené hluboce do čela. Vrhl na něj netrpělivý pohled. Jeho uvolněný postoj Clinta nezmýlil. Míšenec byl jako puma chystající se ke skoku. Cítil jeho napětí.

„Hallo, Caddo,“ pozdravil tiše.

Míšenec nepatrně přikývl.

Šerif si sedl za stůl. Jeho světlé oči těkaly ustrašeně mezi oběma návštěvníky sem a tam. Nervózně si pohrával se dvěma zatykači ležícími na stole.

Clint nespustil míšence z očí.

„Včera jsem už řekl, jak mne mrzí, že jsem tě nazval lhářem. Dnes se ti za to omlouvám.“

Caddo se naklonil se i židlí dopředu, posunul si sombrero a zašklebil se.

„Žádný jiný by už nebyl naživu, kdyby si něco takového dovolil. Ale možná jsem u tebe váhal, protože jsem nevěděl, který z nás je lepší.“

„Doufám, že se už nikdy nebudeme takto prověřovat,“ zašklebil se Hogan.

David usedl do křesla před psacím stolem. Nenašel žádné vysvětlení, proč se k sobě oba muži chovají tak přátelsky, avšak cítil, že tento stav pro něj znamená nebezpečí.

Clint promluvil: „Chtěl jsi se mnou mluvit, takže můžeme začít.“

„Ty…“ Šerif nevěděl, jak začít. Pak se vzchopil a vstal. „Caddo obvinil Wayna Driscolla z podpálení ranče a smrti tří honáků: Miguela Sancheze, Antonia Paquera a Pancha Moralese.“

Clint přisvědčil. „A teď chceš vědět, co s tím mám společného.“

Conroy se potil. Přál si, aby si ho Clint zavolal k sobě. Všechno by bylo mnohem jednodušší, kdyby s ním mohl mluvit o samotě. Ale teď tu seděl ten nelítostný míšenec a provrtá val ho svýma temnýma žhnoucíma očima.

„Byl jsem v Mexiku u dona Ignacia. Obchodně. Dozvěděl jsem se o celé záležitosti dřív, než jsem dorazil na ranč. Cadda jsem potkal jako prvního. Nejdřív jsem nechtěl věřit tomu, co mi vyprávěl, ale všechno to, co jsem slyšel na ranči, potvrdilo jeho slova. Wayne Driscoll s kovboji Hobbiem Donovanem a Hankem Sniderem přepadli Caddův ranč, zapálili jej a zabili tři honáky. Kdo vypálil smrtící rány, to nevím. To se budeš muset zeptat samotného Waynea Driscolla.“

Šerif zbledl. To, co právě slyšel, překonávalo jeho nejhorší obavy. Nejraději by vstal, odložil šerifskou hvězdu, nasedl na svého koně a odjel by na míle daleko. Věděl však, že by na to neměl odvahu.

„Proč to Wayne udělal?“ zeptal se prudce a podíval se na Clinta, očekávaje odpověď, která by čin objasnila.

„Nejdřív prohlásil, že to učinil kvůli vodě, že dobytek žíznil,“ odpověděl Clint. Udělal krátkou přestávku a pohlédl na Cadda. „Když jsem mu řekl, že Cadda nenávidí, potvrdil mi to. Neprozradil mi však proč. Možná, že Caddo zná odpověď.“

Caddo na něj překvapeně pohlédl. S tím nepočítal. Jeho reakce utvrdila Clinta v tom, že o nenávisti malého rančera neměl ani tušení, stejně jako on.

Šerif očekával Caddovu odpověď, ale ten pouze pokrčil rameny. Clint si nasadil klobouk a kráčel ke dveřím. „Clinte!“

Šerifův hlas zněl zoufale.

Clint se obrátil: „S touto věcí ti víc nepomůžu, Davide. Doufám, že víš, co je tvoje povinnost. Šerif si musí zvyknout na to, že nebude mít jenom klidné časy.“

„Ale mohl bys s Waynem ještě jednou promluvit,“ řekl zoufale Conroy.

Clint se na něj zašklebil.

„Hrozil mi, že do mne napálí olovo, pokud na Houpající se D strčím nos.“

Conroy strnul.

Caddo, který mezitím vstal od stolu a začal si připínat opasek také.

„Znamená to, že…“ šerif nepokračoval dál.

„Znamená to, že už nejsem předákem na Houpajícím se D. Pokud mi chceš prokázat laskavost, dej mi vědět, když se dozvíš, že je někde volné místo předáka.“

Otočil se, otevřel dveře a vyšel ven. Odvázal opratě a vyšvihl se do sedla. Caddo Blane vyšel z úřadu na balkon a usmál se na něj.

„Nemáš chuť dát si se mnou potom něco k pití?“ zeptal se.

Clint přikývl. „Nejdřív zanesu své věci do hotelu. Přijdu pak do Last Chance.“

Otočil koně a odjel prašnou ulicí.

Na chodníku před obchodem u hotelu stál muž. Měl na sobě dlouhý opotřebovaný kabát. Upřeně se na Clinta díval svýma planoucíma očima. Clint jej poznal i přes značnou vzdálenost. Byl to ten Ital, kterého vyhodil z ranče. Stále nosil pod kabátem tu zvláštní flintu. Clint rozeznal její vyklenutí pod oděvem. Ital se pravděpodobně od své zbraně nikdy neodloučil.

Před hotelem odevzdal koně bledému vyzáblému chlapci, který k němu doběhl.

„Dobrý den, pane Hogane! Smím odvést šedáka do stáje?“

Clint se na hocha usmál. Byl to sirotek. Clint si pokaždé, když ho spatřil, vzpomněl na své dětství. Přál mu, aby jednoho dne taky potkal muže jako Wayne, který by dal jeho životu smysl. Náhle si ale Clint znovu bolestně uvědomil, že ten stejný Wayne Driscoll ho po dlouhých letech, kdy byl pro něho jako vlastní otec, vyhnal z ranče s flintou v ruce.

Probudila se v něm zuřivost, ale rychle ji potlačil, když spatřil vylekaný chlapcův obličej.

„O.K., Jody,“ řekl a položil klukovi ruku na ramena. „Řekni Bensonovi, že zůstanu pár dnů ve městě.“

Dal Jodymu půldolar a těšil se z jeho rozzářeného obličeje. Věděl, že hoch dostane od Sola Bensona další půldolar. Benson mu již častokrát vyprávěl, že Jody šetří každý cent, aby se stal později nezávislým, jak se vyjadřoval. Clint odvázal přikrývku, vytáhl winchestrovku a vzal si ze sedlové kapsy cestovní brašnu. Chlapec vykulil oči, když spatřil velkou tašku. Clint se na něho usmál.

„Můžeš Solovi říct, že už nejsem předákem na Houpajícím se D.“

Tato zpráva hošíkovi vzala dech. Uchopil koně za uzdu a běžel s ním do nájemní stáje, která se nacházela v malé boční uličce.

Clint ho se smíchem pozoroval. Snad mu jednoho dne pomůžu, až se postavím na vlastní nohy, pomyslel si. Vyšel po schodech na verandu hotelu, a cestovní taškou si otevřel dveře.

+ + + + +

Clint si vybalil tašku a věci naskládal do malé komody, která stála hned vedle dveří.

Stella Morganová se posadila na kraj postele a dívala se na něj.

Znala ho již dlouho. Byla v Sonoře dávno předtím, než se on na ranči naučil číst.

Jak se později doslechl, byla nejžádanější dívkou v saloonu Last Chance, ale nikdo ji nezískal. Gus Bellows tvrdil, že nebyla žádná truchlící chudinka. Pokud darovala někomu svou přízeň, pochopitelně držela svou lásku v tajnosti.

Stella Morganová se nikdy nevdala. Vždy tvrdila, že se bojí převzít za muže zodpovědnost. Přitom byla Stella nejhezčí ženou, jakou Clint znal. Musela mít kolem čtyřicítky, ale nebylo to na ní znát. Od té doby, co koupila hotel Grand Central, ležel jí celý mužský svět u nohou. Byl to také důvod, aby si na ni neukazovali prstem.

Majitelka hotelu byla něco úplně jiného než děvče ze saloonu.

Stellin vztah s „poctivými“ ženami v Sonoře nebyl nikdy dobrý. Clint si vždycky myslel, že ženy by jí prominuly všechno kromě její krásy.

Stella měla vlastně jen dvě opravdové přítelkyně: Marichu Corazon Fermoredovou, manželku Wayna Driscolla, a později její dceru Luisu.

Clint zavřel nejvrchnější šuplík, postavil cestovní tašku do rohu a otočil se.

Pozoroval, jak se sluneční paprsky pronikající žaluziemi odrážejí ve Stelliných tmavě rudých vlasech. Její krásné tmavě hnědé oči si ho zkoumavě prohlížely.

Svraštila obočí, smyslné plné rty se sevřely. Vypadá kouzelně, když přemýšlí, pomyslel si Clint. Stella Morganová zvolna potřásla hlavou.

„Taky netuším, co se Waynovi stalo,“ řekla zamyšleně. „To, že uvěznil Luisu, bylo svinstvo. Pojedu hned ráno na ranč a navštívím ji. A při té příležitosti sdělím tomu paličákovi své mínění. Nechtěla bych, aby udělala to samé, co její matka.“

Clint se na ni překvapeně podíval.

„Luisina matka?“ zeptal se. „Má to něco společného s Waynovou nenávistí?“

„Nevím,“ odvětila tiše.

Vstala a přistoupila k oknu.

„Něco se stalo mezi Waynem a Marichu. Nikdy jsem se nedozvěděla, co to bylo.

Ale Marichu během půlroku zemřela. Bývala to žena v plném rozkvětu, ale když umírala, vypadala, jako by během toho půlroku zestárla o dvacet let. Marichu neměla přede mnou žádné tajemství, ale nikdy mi neprozradila, co se předtím mezi ní a Waynem odehrálo. Bohužel jsem s ní tehdy byla zřídkakdy, protože mne prosila, abych ji na ranči již nenavštěvovala. Byla jsem tehdy příliš mladá. Ale všimla jsem si, že tam něco nehrálo. Věřím tomu, že Wayne měl velký podíl na její předčasné smrti. Když jsem mu to v den jejího pohřbu vmetla do tváře, vyhodil mne. Od té doby jsme spolu nepromluvili ani slovo.“

„Ví o tom Luisa?“

Stella sepjala ruce.

„Proboha, ne, neví. Slib mi, že jí o tom nikdy nic neřekneš. Neuděláš to, pokud ji miluješ!“

Clint přikývl.

„Nevím, co za tím vším vězí,“ ozval se bezmocně. „Přišlo to všechno tak náhle. Mate mě, že nepoznám souvislosti. Je to, jako když stojí člověk v prázdné místnosti a očekává úder, ale nevidí, kdo a odkud na něj útočí.“

Stella mu položila ruku na rameno a pohlédla na něj.

, „Wayne Driscoll zase dostane rozum. Musíš ale dávat pozor, aby nezničil vaši lásku.

Pro Luisu by to znamenalo smrt. V této věci je jako její matka,“ dodala tiše.

„Kdyby nebylo Luisy, odjel bych pár mil na západ. Až do dnešního rána jsem netušil, že ji miluju. Ale teď se jí nechci vzdát za žádnou cenu.“

Stella se usmála.

„Ach, vy muži. Že tě Luisa miluje, to ví už léta celý kraj. A že ty miluješ Luisu, to vím také celou věčnost. Musí se vám do toho strčit nos, abyste to pochopili.“

Clint políbil Stellu na tváře a usmál se na ni.

„Proč jsi mi to teda neřekla už dřív? Záviděla jsi, že?“

„Nebuď tak namyšlený, Clinte Hogane.“ Postrčila ho ke dveřím. „Pojď dolů. Dám ti připravit něco k jídlu.“

Clint zavrtěl hlavou.

„Dohodl jsem se Caddem. Chce se mnou mluvit a vypít si sklenku.“

Stella se na něj ustaraně podívala.

„Možná by bylo lépe, kdybyste se ty i Luisa od něho drželi co nejdál.“

Clint pokrčil rameny.

„Nevím, proč bych si s Caddem nemohl dát drink,“ poznamenal podrážděně. „Vždy jsme byli dobří přátelé. Proč bych se od něj měl odvrátit, když mu někdo jiný ublížil?“

Stella neodpověděla.

Clint svých slov vzápětí litoval, jakmile spatřil smutný výraz v jejích očích. Bez slova se otočil a sešel po schodech do haly. Kývl vrátnému za pultem a vstupními dveřmi vyšel ven.

Zůstal na moment stát a krátce se rozhlédl na všechny strany. Byl to starý zvyk, který mu už několikrát zachránil život. Člověk, který převážnou část života prožil v trnité buši jižního Texasu, musel být v každé sekundě připraven na hrozící nebezpečí.

Všiml si, že Ital už před obchodem není. Oči pátraly po černě oděném muži, ale nenašly jej. Z boční uličky se ozývaly údery kladiva. Holičův šedý vlčák honil Stellinu kočku, která prskajíc zmizela pod ochozem. Před obchodem se smíšeným zbožím stál jeden kovboj z Feldonova ranče. Pozdravil Clinta kývnutím hlavy. Opětoval pozdrav a sešel po malých schůdkách. Za jeho vysokými holínkami se zvedaly obláčky prachu.

Saloon Last Chance byl odsud asi padesát yardů. Ulicí se vznášel závoj prachu.

Clint přimhouřil oči, protože slunce začalo být příliš silné.

Toho muže zpozoroval, až když byli od sebe asi na dvacet kroků.

Byl to Ital.

Třímal v ruce zbraň – tu svou zvláštní flintu s upilovanou hlavní.

Clint bleskově zhodnotil situaci. Něco tu nesedělo. Ital určitě nebyl tak hloupý, aby se pokusil trefit Clinta se svou předpotopní puškou. Musel vědět, že tohle olovo nezpůsobí na vzdálenost dvaceti kroků žádnou újmu. Stal by se zázrak, pokud by se trefil. A že Clint se svým revolverem dokáže trefit mouchu do oka, vědělo v Sonoře každé malé dítě. Clintovy oči kmitaly sem a tam podél zídek domů.

Na domě pana Woodstocka spatřil záblesk hlavně. Tam nahoře ležel ten trumf, který měl Ital v rukávu. Clintův pohled kroužil dál, ale ničeho dalšího podezřelého si nevšiml.

Pohlédl na Itala, který stál na prašné ulici široce rozkročen. Jeho osmahlé ruce křečovitě svíraly pušku. V temných očích žhnul podivný plamen. Plamen, který Clint již dnes jednou viděl – v očích Waynea Driscolla. Clint si nedovedl představit, že vyhazov z ranče mohl být pro Itala dostatečným důvodem. Možná mu ten černě oděný muž sdělí, proč tu stojí na ulici s bouchačkou a zatarasuje mu cestu.

„Co to má znamenat, pane?“ zeptal se. „Propustil jsem vás, když jsem ještě byl předákem Houpajícího se D. Je to pro vás důvod, proč mne chcete zastřelit? Jeďte raději zpátky na ranč, možná má nyní Hobbie Donovan plnou moc a znovu vás najme.“

Ital nepromluvil. Zíral na Clinta planoucíma očima. Pak se protáhl a vykročil ke Clintovi.

„Zůstaňte stát!“ Jeho slova zněla jako výstřel.

Ital sebou trhl a strnul, puška se mu v ruce zachvěla.

Clint si koutkem oka všiml, že chodník se zaplnil lidmi. Před saloonem Last Chance stála skupinka mužů a v ní, přímo za Italem, byl Caddo Blane.

Caddo pátravě pozoroval domy na protější straně ulice. Pravděpodobně ho napadlo totéž, co Clinta. Každopádně ale nemohl spatřit ukrytého střelce na střeše domu pana Woodstocka, protože dům se nacházel na stejné straně ulice jako saloon.

Zdálo se, že Ital uvažuje, jako by váhal, jestli má kráčet dál i přes Clintovo varování.

Viděl, jak zápasí sám se sebou.

Náhle udělal prudký pohyb, přiložil pušku k líci a stiskl spoušť.

Clint padl k zemi.

Nedával pozor na Itala, který začal chvějícíma rukama znovu nabíjet. Soustředil se na první výstřel, kterým musel trefit ukrytého střelce na střeše. Kulka mu prosvištěla těsně kolem ucha a rozpleskla se do písku. Clint vystřelil, z hlavně vyšlehlo olovo, které se o zlomek vteřiny později zarylo do hrudi ukrytého střelce. Muž vykřikl a zhroutil se. Jeho zbraň spadla na chodník mezi skupinku lidí, která s úlekem uskočila a dívala se vzhůru. Muž na střeše byl oblečený stejně jako Ital, tiskl si hruď a zíral na Clinta. Ten už byl zase na nohou a otočil se k Italovi. Už neviděl, jak muž na střeše zavrávoral. Pouze zaslechl výkřik. Muž přepadl přes okraj střechy a s rachotem dopadl na chodník.

Cvakla Italova flinta.

Jeho tvář byla znetvořena nenávistí. Tentokrát neváhal ani vteřinu. Zbraň si již nepřiložil k líci, vypálil od pasu. Zvuk jeho pušky přehlušil Clintův výstřel.

Clint ucítil ostrou bolest v levém rameni. Padl na kolena. Netušil, jestli Ital nabil obě hlavně. Když znovu zvedl svou pušku, Clint podruhé vystřelil.

Ital se zapotácel, klouby jeho prstů zbělely. Ukazovák sklouzl ze spouště, i tak se snažil vystřelit podruhé. Už to nestihl. Svaly mu vypověděly službu.

Jediné, co svědčilo o tom, že ještě žije, byly oči, které na Clinta nenávistně zíraly.

Clint znovu natáhl úderník, ale už to nebylo třeba. Ital padl dopředu a tváří se zaryl do písku. Zvířený prach pomalu klesal na černou bundu mrtvého, jako by jej chtěl zakrýt…

Clint vrhl krátký pohled stranou. Střelec ze střechy se už nehýbal. Hlavu měl podivně zakloněnou, při nárazu si zlomil vaz.

Clint vstal. Nervy měl napjaté k prasknutí.

Trhl sebou, když zpozoroval nějaký pohyb na chodníku před saloonem.

Zvedl ruku s revolverem. V následujícím okamžiku třeskl výstřel. Ozvalo se řinčení tříštícího se skla. Ticho, které se po boji rozhostilo, přeťal pronikavý výkřik. Clintova ruka s revolverem pomalu klesla.

Střílel Caddo Blane. Jeho cíl byl za oknem, ze kterého vyčnívala hlaveň pušky.

Caddo přeběhl přes ulici a zmizel v domě. Lidé na ulici slyšeli rámus bitky, pak se dveřmi na chodník vypotácel muž. Držel si zakrvavené levé rameno. Byl to starý muž s šedivými vlasy. Nápadně se podobal mrtvým mužům ležícím na ulici. Caddo Blane postrčil muže směrem ke Clintovi, který se stále nehnul z místa. Spatřil v jeho očích tu samou nenávist jako u mladého Itala.

Těsně před Clintem nechal stařec zraněnou ruku klesnout. Pravačkou však vytáhl nůž. Clintovi nedalo žádnou námahu útok odrazit. Uchopil jej za zápěstí a nůž mu vykroutil.

S výkřikem upustil nůž na zem.

„Vy jste se všichni zbláznili?“ zvolal Clint. Hlas se mu chvěl rozčilením. Nedokázal pochopit, co vedlo Italy k tomu, že si jej tu vyčíhali a chtěli ho poslat do horoucích pekel.

Stařec zakašlal a nenávistně na něj pohlédl.

„Nikdo nebude beztrestně urážet Di Marca!“ zasyčel. Zdravou rukou ukázal na muže ležící v prachu ulice. „A za ně zaplatíš! To ti přísahám při všech svatých i matce, která mne v bolestech porodila.“

Clint chtěl odpovědět, ale nějaká ruka ho uchopila za rameno a odsunula ho stranou.

„Jsi zatčen, Di Marco!“ oznámil mu šerif Conroy. „Už jsem tebe a tvé syny párkrát varoval. Tentokrát ale padla kosa na kámen. Zatraceně, tady nejsme na Sicílii. Kdy to už konečně pochopíte?“

Gino Di Marco si odplivl. Bez odporu se nechal odvést šerifovým pomocníkem.

David Conroy přistoupil k mrtvým a prohlédl je. Ital ležící na ulici měl v levé části hrudi dvě kulky. Střely ležely blízko sebe. Conroy potřásl hlavou. Vlastně už ta první střela ho musela usmrtit. Muž na chodníku si zlomil vaz. Kulka zasáhla hrudní kost a uvízla v ní.

Šerif přistoupil ke Clintovi. Ten měl velmi stísněný pocit, který jej zčásti ochromil.

Clint v průběhu svého života zabil jen jednoho muže. Až nyní…

Tehdy to byl mexický bandita – Esteban Mantej, syn dona Ignatia. Tehdy neměl jinou volbu. Musel ho zabít, aby mu nedal příležitost použít zbraň.

Dnes zemřeli jeho rukou dva muži. Ptal se sám sebe, jestli se tomu nedalo zabránit.

Nenalezl odpověď.

„Chtěl bych vás poprosit, abyste se zdrželi ve městě tak dlouho, dokud neshromáždím svědecké výpovědi,“ řekl Conroy. „Pro tebe to platí taky, Caddo.“

Míšenec pokrčil rameny a zašklebil se. „Budu v Last Chance, pokud mne budeš hledat,“ odvětil.

Šerif pokynul několika mužům a poručil jim, aby mrtvé odnesli k hrobníkovi. Přibývalo stále více zvědavců. Muži postávali v skupinách a diskutovali o tom, co se právě odehrálo. Přitom si stále ukazovali na Clinta a Cadda.

Caddo uchopil Clinta za rukáv a táhl jej k saloonu.

„Nechceš tady doufám stát a nechat se od nich očumovat?!“ zeptal se. „Kromě toho si musíš nechat zavázat rameno. Norma tito udělá.“

Až nyní ucítil Clint znovu bolest v levém rameni. Rukáv košile se na třech místech zbarvil doruda a v ráně to začalo škubat. Následoval Cadda do saloonu. Pult byl zase obsazen, Charlie Wolf a jeho dcera Norma.měli plné ruce práce.

Jakmile Norma spatřila Clinta, položila láhev whisky, kterou držela, znovu na pult a razila si mezi muži cestu.

Clint se na ni usmál.

Norma byla málo pohledná, středně vysoká a hubená. Popelavé vlasy měla svázané do uzlu. Velké ruce měly Červený odstín od oplachování sklenic.

Clint věděl, že Norma ho má ráda. Vždy jej přednostně obsloužila před všemi ostatními muži, když přišel do jejich saloonu. Ale Norma věděla, že její láska zůstane neopětovaná. Nevadilo jí to. Každopádně na sobě nedávala nic znát. A pokud po nocích plakala do polštáře, nikomu do toho nic nebylo…

„Ráda tě vidím, Clinte,“ pozdravila nezávazným tónem a sáhla na jeho levé rameno.

Rozepnula mu rukáv a vyhrnula jej.

„Přines horkou vodu, whisky a ostrý nůž. Leží na desce nad pecí,“ přikázala Caddovi.

Ten bez reptání splnil její rozkaz, protože si to u ní nechtěl pokazit.

Norma potřásla hlavou.

„Jak ses mohl dát do potyčky s klanem Di Marců?!“ řekla vyčítavě. „Kdyby nebylo Cadda, starý by tě už dávno odpravil.“

„Já jsem za to vůbec nemohl,“ odporoval Clint podrážděně. „Dnes ráno jsem toho mladíka propustil z ranče, protože se mi nelíbil. Najal ho Donovan, který na to neměl oprávnění. Je to důvod, aby mne přepadl se třemi muži?“

„Pro Di Marcovy se nějaký důvod vždycky najde. Je to divoká familie, která tě zakousne, jen když se na ni křivě podíváš. Ostatní lidi v osadě, kterou nazývají Palermo, jsou vcelku klidní a mírumilovní. Myslím, že rodina Di Marco si o to už dlouho koledovala. Díky té své ďábelské nátuře měli vždy jen samé potíže.“

„Kolik jich je?“ otázal se ustaraně Clint.

„Myslím, že starý Gino má pět synů, teda vlastně už jen tři, a čtyři dcery. Ale i ty dokážou být stejně zlé, a jejich máma taky, jako muži.“

Clint tiše zasténal, když mu Norma prohmatávala ránu. Že se o toho proklatého Itala na Houpajícím se D vůbec zajímal! Měl ho nechat na pokoji!

„Kulka nevnikla hluboko, ale pár jizev ti zůstane.“

Vzala ostrý nůž, který Caddo přinesl spolu s horkou vodou a s whisky. Ponořila ho nejprve do vody, pak do whisky. Několika rychlými řezy kulku šikovně vyňala. Nalila na ránu trochu whisky a převázala ji čistým plátnem, které přinesla z kuchyně.

„Tak, teď jsi zase v pořádku a připravený na další přestřelku.“

Clint se zašklebil.

„Děkuju, Normo. Slibuju ti…“

„Radši nic neslibuj,“ přerušila ho. „Ještě jsem nepotkala muže, který by dodržel slib.“

Muži stojící u pultu, kteří zaslechli její slova, začali protestovat, ale Norma jen mávla rukou.

„Normo, přines nám dvě piva,“ řekl Caddo. „Posadíme se dozadu ke stolu.“

Svraštila čelo. Otevřela ústa, jako by chtěla něco říct, ale pak se otočila a vrátila se k pultu.

Clint se posadil. S napětím se podíval na míšence. Muselo to být něco důležitého, když mu to Caddo nechtěl říct u pultu.

Caddo Blane byl muž, který nerad chodil kolem horké kaše. Přešel přímo k věci.

„Potřebuješ novou práci,“ začal. „A jak jistě správně tuším, nechtěl bys něco příliš vzdáleného od Houpajícího se D. Je tam totiž někdo, kdo patří k tobě.“ Zvedl ruku, když chtěl chtěl něco namítnout. „Nejdřív mě nech domluvit. Víš stejně dobře jako já, že jako míšenec nemám šanci udržet si svou půdu, pokud se do toho vloží Driscoll. Zákon je příliš slabý, aby mi pomohl. Pokud se budu bránit, rozpářou mne jednoho dne jako zloděje dobytka. Říkám ti to dopředu proto, aby sis nemyslel, že ti chci něco darovat. Chtěl bych, aby ses stal mým partnerem. Přepsal bych na tebe polovinu pozemku. Jako protihodnotu žádám, abys bojoval a chránil mou půdu. Je to pro mne jediná možnost, jak si udržet aspoň část svého majetku.“

Caddo se odmlčel. Řekl všechno, co se musel Clint dozvědět. Nyní byla řada na něm, aby se rozhodl. Věděl, že Clint se rozhoduje rychle, a byl přesvědčený, že nejpozději po druhém pivu uslyší jeho odpověď.

Clint byl trochu překvapený.

Zdejší lidé míšence sice tolerovali, protože nevykládal o svém majetku, ale vždy mu dávali pocítit, že k nim nepatří. Nezvali ho na žádné rančerské slavnosti a dívky, které se s ním bavily, hned získaly špatnou pověst.

Clint by nejraději hned přistoupil na Caddovu nabídku, protože území okolo pramenů bylo pro oba muže dost velké. Přesto váhal. Pokud by byl jeho společníkem, musel by bojovat proti Waynu Driscollovi. Bude Luisina láska dost silná, aby to přežila?

Vzpomněl si na to, jak už když opouštěl Houpající se D, se podvědomě zapřísáhl, že už nikdy nebude nečinně přihlížet, jak Wayne někoho ničí svou nenávistí.

Podíval se na Cadda.

„O.K., Caddo,“ řekl. „Stanu se tvým partnerem, pokud chceš. Ale ne přesně tak, jak jsi navrhl. Odkoupím od tebe polovinu pozemku. Našetřil jsem pár dolarů, zbytek ti zaplatím v následujících letech. To je má podmínka, bez které na tvou nabídku nepřistoupím.“

Caddo Blane chvíli vůbec nepromluvil. Clint viděl, že je dojatý. Trochu ho to překvapilo. Míšenec až doteď své pocity pečlivě skrýval.

„O penězích si promluvíme později,“ odvětil Caddo. „Teď je nejdůležitější přepsat vlastnictví pozemku na tebe. Během pár minut se pak celá Sonora dozví, že Wayne Driscoll bude muset bojovat proti tobě, pokud chce získat prameny.“

Caddo dopil své pivo a vstal. Měl najednou naspěch, jako by se obával, že Clint vezme své rozhodnutí zpět. Clint se taky zvedl a spolu s Caddem opustili saloon.

Clint však nebyl tak pevně přesvědčen jako Caddo. Ten totiž vycházel z mylných předpokladů. – Waynemu Driscollovi nešlo o prameny.

Chtěl ukojit svou nenávist a vidět Cadda ležet mrtvého v prachu u svých nohou.

Hogan si přál, aby objevil důvod Driscollovy nenávisti. Pak by snad bylo možné zabránit boji s Houpajícím se D.

Zašli do pozemkové kanceláře a nechali změnit zápis o vlastnictví. Široký pás hraničící s Houpajícím se D, který se táhl od průsmyku k pramenům, přepsali do vlastnictví Clinta Hogana. Úředník psal záznam třesoucí se rukou. Když se Caddo a Clint podepsali, všimli si, že muž se už nemůže dočkat, až tuto zprávu rozšíří po celém městě.

Clint odešel do hotelu, aby si vzal své věci a oznámil Stelle, co se stalo. Chtěl, aby se to dozvědět od něj. Stella ho označila za blázna, který kvůli své posedlosti spravedlností dává v sázku svou lásku.

Clint ji prosil, aby řekla Luise, že to učinil pouze v naději, že tím přivede Waynea k rozumu. Rančer si to snad ještě jednou rozmyslí, pokud zjistí, že pozemek získá pouze přes jeho a Caddovu mrtvolu.

Caddo Blane čekal venku před městem. Nemluvili. Každý z nich ze zabýval svými myšlenkami a doufal, že na konci sporu s Waynem bude tím stejným mužem jako nyní.

+ + + + +

Projížděli úzkou stezkou a dívali se na široké údolí, které vytvořilo Rio Grande.

Reka měla málo vody, na některých místech se nacházely písčiny.

Clint si přitiskl na pravé oko dalekohled. To, co spatřil, ho zabolelo na duši.

Nejraději by sjel dolů a vpálil Donovanovi kulku do hlavy. Takový hlupák! I za tak nízkého stavu jako nyní byl brod jménem Boulder Bend pro dobytek sotva schůdný. Jedině tehdy by to bylo možné, pokud by se stádo rozdělilo do malých skupinek. Ale na to Hobbie Donovan nepomyslel. Navíc dobytek byl pološílený žízní.

„Nebude to dlouho trvat,“ ušklíbl se Caddo, „a z Wayneova hrdého stáda přežije sotva třetina.“

Clintovi to tak k smíchu nepřipadalo. Copak krávy můžou za to, že jejich majitel ztratil rozum a že je vede takový hlupák jako Donovan?

Hobbie byl dobrým honákem, pokud se jednalo o to, aby splnil příkazy. Ale ještě nikdy nevedl dobytek, a to bylo něco úplně jiného. Vůdce stáda musí umět ve vteřině změnit svá rozhodnutí, pokud se schyluje ke katastrofě.

Clint si všiml, že oba kovbojové jedoucí na pravém boku se pomalu stáhli. Jeden z nich na Donovana něco volal, ale ten jen mávl rukou. Clint oba kovboje znal, pracovali na ranči už dlouho. Zpozorovali, k čemu se schyluje, a měli dostatek rozumu na to, aby se uklidili do bezpečí.

Nejdřív se odtrhla jednotlivá dobytčata a běžela pryč od pomalu pohybujícího se stáda.

Tupé bučení stoupající k bezoblačné obloze se změnilo na uši drásající dunění.

Clint už díky hustému závoji prachu nic nerozeznal. Pouze doufal, že kovbojové si zachrání život. Pokoušet se nyní dobytek zastavit nebo jej obrátit bylo holé šílenství.

Tu ničící záplavu nikdo nezastaví.

Clint ztratil kdysi při jednom pokusu převést asi padesát dobytčat na druhý břeh řeky asi deset kusů. A to byla zvířata klidná a napojená.

Pětitisícové Donovanovo stádo se prohnalo náspem jako by vůbec neexistoval.

Vzduch byl naplněn řevem dobytka a duněním kopyt.

Clint se odvrátil. V očích se mu objevily slzy vzteku. Třicet mil jižně při brodu Acona mohli převést stádo bez jakýchkoli ztrát na mexickou stranu. Ale pro Donovana to byla velká zajížďka.

Hluk trval téměř hodinu. Do výšky se vznášel řev zraněných zvířat. Hobbie Donovan a pár kovbojů projížděli zmateně po břehu a pokoušeli se do toho chaosu vnést aspoň trochu pořádek. Pár dobytčat se dostalo na druhý břeh, kde to vše pozorovala skupina honáků. Pravděpodobně lidé dona Ignatia. Zazněly výstřely. Pár kovbojů začalo střílet zraněná zvířata, aby je zbavili trápení. Dobytek, který se dostal nezraněný na druhý břeh, se seskupoval do malých skupinek.

Hobbie Donovan se držel stranou. Zdálo se, že vedení se ujal jiný kovboj. Výstřely Clinta zabolely, protože věděl, že každá rána znamená ztrátu jednoho dobytčete.

Hobbie Donovan v průběhu pěti minut zničil to, co Clint pro Driscolla budoval pět let.

Pomalu nastával soumrak, Clint i Caddo mohli rozeznat jezdce i dobytek pouze v obrysech.

„Podle mého odhadu se dostalo na druhou stranu nanejvýš tisíc kusů,“ prohlásil Caddo.

Clint slyšel v jeho hlase zadostiučinění.

„Neměl by ses z toho těšit, Caddo,“ namítl tiše. „Anebo se domníváš, že tato zpráva Driscolla uklidní?“

Caddo mlčel. V posledních pěti dnech myslel, že jeho tah s přepsáním pozemku zaúčinkoval. Nikdo z lidí Waynea Driscolla se v průsmyku neukázal, ani se nevzpírali, když s Clintem velkou část dobytka zahnali zpátky na Houpající se D. Clint byl skeptičtější. Znal Waynea mnohem lépe než ostatní. Rančer nebyl zvyklý činit rychlá rozhodnutí.

Když nemohl v daném momentu udeřit, počkal na nejvhodnější okamžik, který mu zaručil úspěch.

Ztráta dobytka donutí Waynea konat. Pravděpodobně zažene zbylý dobytek znovu do průsmyku. Clint tomu chtěl zabránit. Poprosil dona Ignatia, aby dodržel své slovo, i když už nepracoval u Wayna Driscolla jako předák. Ale ten idiot Donovan to všechno zkazil…

Přišli ke koním a osedlali je.

Clint prolomil mlčení: „Myslím, že bychom mohli najmout pár lidí. Sami Waynea v průsmyku nezadržíme.“

„Kde je chceš vzít?“ zeptal se Caddo.

„Pokud vím, tak v Sonoře stále čekají Gus Bellows, Randy Callahan a Matt Stewart na to, že jim dohodím job. A ty se můžeš porozhlédnout v Mexiku, jestli tam nenajdeš pár zdatných honáků, kteří se neobávají kulkami zamořeného kraje.“

Caddo pobídl koně. „Miguel a Antonio mají pár bratrů, rodina Pancha Moralese taky není nejmenší. Přebrodím se na druhou stranu a zeptám se, jestli….“

„Žádné pomstychtivé tažení proti Driscollovi,“ přerušil ho Clint. „Pověz jim, že se budeme hájit. Driscoll se za svůj čin bude zodpovídat před soudem.“

Blane pomalu přikývl.

„O.K., Clinte.“ Pak pobídl koně a vyrazil k řece.

Clint jel dál. Na kraj se snesla tma. Uvažoval, jestli má pokračovat v cestě. Ke Caddovu ranči bych to ještě stihl, pomyslel si. Dotkl se koně ostruhami a pobídl jej k lehkému cvalu.

+ + + + +

V malé provizorní chatrči rozpoznal Clint slabé plápolající světýlko, i když neměla okna.

S Caddem ještě neměli čas utěsnit široké mezery mezi trámy.

Někdo byl v chajdě a zapálil svíčku. Clint jel obloukem až k topolům, které mu poskytovaly částečnou ochranu. Tři sta yardů před chatrčí sesedl a ze sedlové brašny vytáhl winchestrovku. Uvázal opratě ke stromu a utíkal k chajdě, která stála těsně vedle shořeného stavení. Uvažoval, kdo by se mohl v chajdě zdržovat. Určitě to nebyl nikdo z Houpajícího se D. Nikdy by je nenapadlo nechat hořet svíci. Anebo se jednalo o past, do které je chtěl vlákat někdo, kdo se ukrýval ve tmě.

Clint proto nešel přímo k chatrči. Obloukem ji obešel, přitom neustále prozkoumával všechna místa v blízkosti chatrče, kde by se mohl nacházet nějaký ukrytý střelec. Chatrč již skoro celou obešel, nic však nenašel.

Náhle se otevřely dveře. Clint se přitiskl k zemi. Ve tmě se pokoušel identifikovat temný stín, který vyšel ven a vychrstl vědro vody. Dřív však než se muž otočil, aby se vrátil dovnitř, Clint návštěvníka poznal. Nikdo jiný než Noel Blane nenosil tak dlouhý plnovous. Clint vstal a přistoupil k chajdě.

Stařec měl ještě dobrý sluch, protože ihned zmizel v chatrči a o vteřinu později prostrčil mezerou mezi trámy svou starou flintu.

„Stůj, hombre,“ ozval se temný hlas, který připomínal rozzlobené medvědí bručení. „Jinak ti provrtám palici!“

Clint přistoupil k přístřešku, protože ho napadlo, že stařec by z nervozity mohl začít střílet. A věděl, že Noah Blane s tím svým čtyřiapadesátiletým klacíkem dokáže strefit býka na vzdálenost půl míle do špičky rohu. Kulka z jeho zbraně by z něj na tuto vzdálenost udělala dva kusy.

„To jsem já,“ zavolal rychle. „Clint Hogan z…“ chtěl říct z Houpajícího se D. Ale to už neplatilo. Nevěděl, jak má starci v krátkosti vysvětlit, co zde pohledává. Měl Noah tušení, co se zde v poslední době odehrálo?

„Zvedám ruce a jdu pomalu k tobě! Myslím, že ti to musím všechno vysvětlit.“

Noah něco zabručel, Clint mu nerozuměl. Všiml si však, že zbraň byla stále na stejném místě.

„Kde je Caddo?“

„Rozloučil jsem se s ním před pár hodinami. Jel přes hranici najmout nějaké honáky.“

„Náhradu za Miguela, Antonia a Pancha?“

Clint neměl chuť bavit se o tom s ním tady ve tmě a před ústím jeho hlavně na něj vykřikovat na padesát yardů.

„Jdu dovnitř, Noahu. Nemám chuť křičet.“

Vešel dovnitř už bez obav. Věděl, že Noah na něj nebude střílet. Byl to sice podivný nedůvěřivý starý vlk, ale taky znalec lidí. Věděl, že Clintovi může důvěřovat. Každý, kdo Clinta znal, to věděl.

Hlaveň z mezery zmizela a otevřely se dveře.

Clint bez zaváhání vstoupil. Kývl starému muži, který se opíral zády o stěnu a mířil na něj. Winchestrovku měl opřenou blízko sebe v koutě. Stála hned vedle úzké skříně, do které si uložili s Caddem pár svých věcí. Klidně zavřel dveře a posadil se na rozviklaný stůl, který stál uprostřed a vyplňoval téměř půlku místnosti.

Noah si ho stále nedůvěřivě prohlížel. Váhavě se posadil. Zbraň měl sice stále na dosah, ale už na něj nemířil. „Musíš mne pochopit, chlapče,“ řekl a znělo to jako omluva. „Nevím, co si o tom všem mám myslet. Po týdnech jsem se vrátil z Brasady a nalezl jsem zničený Caddův ranč a hrob se třemi kříži. A není tu nikdo, kdo by mi řekl, co pohledávali honáci z Houpajícího se D na Caddově pozemku.“

„Je to dlouhá historie, Noahu,“ ozval se Clint.

„Tak tedy začni, konečně se dozvím, co se tu stalo.“

Clint přikývl a začal vyprávět. Začal s historkou o tom, jak ho Caddo pronásledoval ve skalách. Noah mlčky poslouchal. Ani jednou ho nepřerušil a nehnul ani brvou. Teprve když začal vyprávět o Driscollově nenávisti, tvář mu ztvrdla. Clint měl pocit, jako by Noah věděl, proč Wayne Cadda tak k smrti nenávidí.

Clint znal Noaha již léta. Potkal ho kdysi na dobytčím trhu v Brasadě, kde oba dva chtěli koupit to samé zvíře. Clint mu jej tehdy přenechal, protože pro Houpající se D nebylo podstatné jej získat. Stařec mu poděkoval a pozval jej do svého domu, který se nacházel uprostřed Brasady. Nikdo jiný kromě Noela a jeho synovce Cadda nikdy nebyl vevnitř.

Clint častokrát slyšel, že starý Noah daroval svému synovci území Pěti pramenů a odstěhoval se do Brasady. Lidé v Sonoře to nikdy nepochopili a považovali ho za blázna. Sám Caddo se svého strýce často ptal, proč to udělal, ale Noah mu vždy odpověděl jen vyhýbavě.V Brasadě se cítil spokojeně. Nikdo ho tam neotravoval zbytečnými dotazy.

Odkud získal Noah do vlastnicví území Pěti pramenů, bylo vždy záhadou.

V Sonoře se pouze vědělo, že listina vystavená americkými úřady pocházela ze stejné doby jako doklady Waynea Driscolla.

Poté, co Clint dokončil své vyprávění, Noah dlouho mlčel. Clint trpělivě čekal.

Nechtěl na starce naléhat, ale cítil, že právě on ví o souvislostech sporu víc než kdokoli jiný v kraji, vyjímaje Waynea Driscolla.

Založil oheň v provizorní kamenné peci. Pak přinesl slaninu, fazole a vejce a začal připravovat jídlo.

Noah stále mlčel, ale Clint si všiml, že úporně přemýšlí. Pravděpodobně uvažoval, jestli mu má prozradit, co ví. Kromě jiného, Clint byl nyní partnerem jeho synovce.

Clint mezitím uvažoval o tom, že by měl jet do města a najmout ty tři honáky. Snad by to mohl pro něj zařídit Noah zítra časně ráno. Pak bude muset jet do průsmyku a dávat pozor, kdy tam dorazí Wayne Driscoll se svými jezdci.

Mlčky snědli večeři. Clint uklidil, posadil se za stůl a pohlédl na Noaha pln očekávání.

Stařec si nacpal dýmku a pomalu pokýval hlavou.

„Povím ti jeden příběh,“ promluvil zamyšleně, „i když jsem kdysi slíbil, že o tom v životě nikomu neřeknu. Nicméně ty i Caddo máte právo to vědět.“

Clint na něj překvapeně pohlédl.

„Já? Co já mám společného s Driscollovou nenávistí ke Caddovi?“

„Pověděl jsi mi, co je mezi tebou a Luisou,“ odvětil stařec, „a Luisa je dcerou Marichu Corazon Fermoredové – Wayneovy ženy. Všechno, co se odehrálo v posledních dnech, souvisí s Luisinou matkou. – Ale nech mne to vypravovat od začátku.“

Opřel se o stěnu a vyfoukl dým z dýmky.

„Začalo to, když Wayne přišel do tohoto kraje, kde tehdy žilo ještě málo amerických usedlíků. Majitel tohoto území – Don Luis Fermoredo – zemřel týden před jeho příchodem. Ze zármutku, protože američtí usedlíci mu rozebírali území kousek po kousku. Jednoduše se usadili na jeho pozemku, protože nějaký ztřeštěný advokát jim řekl, že darovací listiny dona Luise jsou neplatné a že území patří státu Texas. Wayne se v Sonoře seznámil s Marichu Fermoredo a zamiloval se do ní. Marichu viděla ve sňatku jedinou možnost, jak zachránit rodinný majetek. Jak víš, povedl se jí skvělý tah. Wayne dosáhl toho, že španělská vlastnická listina byla uznaná americkými úřady za pravoplatnou. Ranč Houpající se D přešel do vlastnictví Driscolla. Já jsem se stal majitelem údolí Pěti pramenů.“

„Co má toto společného s Luisinou matkou?“ otázal se Clint.

„Vzal jsem si sestru Marichiny matky, která byla černou ovcí rodiny. Opustil ji její frajer, když otěhotněla. Dítě zemřelo při porodu a Elena byla pro rodinu vyřízená. Potkal jsem ji v malé hospodě – byla úplně opilá. Nějaký námořník ji chtěl zatáhnout do zadního pokoje. Prosebně na mne pohlédla. Námořníka jsem ztloukl a vzal Elenu do svého domu. Strávil jsem celou noc přede dveřmi a hlídal jsem ji. Když dalšího dne vystřízlivěla, vypověděla mi celý svůj příběh. Ten námořník byl prvním mužem, se kterým zhřešila. Oba dva jsme věděli, že by se z ní stalo lehké děvče, pokud bych ji odtud nevzal pryč. Ale to sem už nepatří. Vzali jsme se a byli jsme šťastní. Párkrát v roce jsme se potkali s Marichu, kterou Elena milovala víc než její vlastní matka. To je mé pouto k Marichu.“

„Byl Wayne srozuměn s tím, že ti darovala část svého majetku?“ otázal se Clint.

Noah potřásl hlavou.

„Strašně zuřil. Ne proto, že mi darovala kus půdy, ale proto, že se jednalo právě o pozemek, kde jsou prameny. Ale Marichu byla v tomto neoblomná. Pokud by Wayne nesouhlasil, šla by do Mexika a nechala půdu americkým osadníkům.“

„Mělo to určitě ještě nějaký jiný důvod,“ ozval se zamyšleně Clint. „Pokud vím, Marichu Waynea milovala, určitě jí bylo zatěžko prosadit svou.“

„Velmi se milovali, to je pravda,“ řekl tiše Noah. „Marichu ta láska přivedla do hrobu, protože od ní očekávala příliš mnoho.“

Clint mlčel. Cítil, že Noah přejde k jádru věci. Snad se teď dozví tajemství, které obklopovalo její smrt.

Stařec vydechl. Váhal. Díval se Clintovi dlouho do očí, než opět promluvil.

„Důvod, proč na mne Luisina matka nechala přepsat půdu, byl Caddo,“ tiše prohlásil.

„Dva roky před smrtí dona Luise se stalo Marichu něco hrozného. Unesli ji Komančové. Don Luis zkusil všechno, aby ji získal zpět. Povedlo se mu to až po půl roce. Zaplatil za ni vozem plným zbraní a střeliva. Vzápětí však uzavřený obchod proklel. Marichu byla totiž těhotná s komančským náčelníkem, se kterým žila v jednom stanu. O čtyři měsíce později přivedla na svět syna – Cadda. Nikdo se o porodu nikdy nedozvěděl. Don Luis chtěl dítě zabít, ale Marichu ho zadržela. Sotva se po porodu trochu posbírala, sedla na koně a přinesla dítě k nám.

Vychovali jsme ho s Elenou jako vlastního. Už ani nevím, proč jsme Cadda nevydávali za své dítě. Řekli jsme mu, že jeho rodiče zemřeli. Pro něho jsme vždycky byli teta a strýc.“

Clint byl silně rozrušený. Rouška tajemství se pomalu odhalovala. Hodně věcí, které mu byly nejasné, získalo úplně jiný smysl. Dozvěděl se Wayne, že Caddo Blane je synem jeho ženy?

Zdálo se, že stařec vyčetl tu otázku z jeho očí.

„Všechno by bylo v pořádku, kdyby si Marichu udržela své tajemství,“ řekl. „Elena, která se s ní často setkávala v Sonoře nebo Del Riu, mi vyprávěla, že Wayne na ni čas od času naléhal, aby mu konečně prozradila, proč mi darovala území Pěti pramenů. Elena Marichu vždycky zapřísahala, aby mu nic neprozradila a tvrdila mu, že mi to darovala z hlubokého přátelství k Eleně. Pak se narodila Luisa a Wayne na pár let na údolí zcela zapomněl. Byli s Marichu šťastní… Ale pak nastalo to vyprahlé léto. Na Edvardově plošině nespadla dlouhé měsíce ani kapka vody. Bylo to ještě horší než letos. Za malou úhradu bych Wayneův dobytek pustil na své území, ale ten tvrdohlavec by raději nechal stádo pojit žízní, než by mne o něco poprosil. Pak jsem dostal nabídku od Steva Larkina, který vlastnil tři tisíce kusů dobytka. Chtěl mi zaplatit za každý kus, který přežije léto, dolar. Byla to nabídka, kterou jsem nemohl odmítnout. Larkin teda přihnal stádo do mého údolí. Za dva dny přišel Wayne. Byl zlostí bez sebe, když zjistil, že přišel pozdě. Ale já jsem dohodu s Larkinem již nemohl zrušit, i když bych to hrozně rád udělal, abych ušetřil Marichu jeho hněvu. Násilím by Driscoll nic nezmohl, protože Larkin si najal zdatné pistolníky, aby jeho dobytek ochránili před zloději a před Komanči. Od té doby Wayne své ženě každý den předhazoval, že mi darovala nejlepší kus pozemku. Marichu, která se domnívala, že jejich štěstí nemůže nic pokazit, mu nakonec pověděla o komančském nemanželském dítěti. Pro Waynea musela být tato zpráva hrozným šokem. Myslím, že Elena mi pak už neříkala všechno, co se na ranči odehrávalo. Každopádně Marichu chřadla jako květina bez vody.

Po její smrti jsme se přestěhovali do Brasady, abychom Cadda uchránili před eventuálními útoky. Ale zdálo se, že se Wayne rozhodl na celou věc zapomenout. Smrt ženy ho dost sebrala.“

„Takže Caddo a Luisa jsou nevlastní sourozenci,“ řekl si pro sebe Clint.

Noah přikývl.

„Ale ani jeden z nich to neví. Taky nevím, proč to někomu říkám až dnes. Elena musela Marichu odpřísáhnout, že to tajemství nikdy nikomu neprozradí. Myslím si však, že by se to Caddo měl dozvědět, aby se dovedl správně zachovat.“

Clint byl stejného názoru. Pokud by znal všechny souvislosti, nikdy by nedošlo k přepadení ranče. O tom byl pevně přesvědčen.

„Když dosáhl Caddo osmnácti let, přepsal jsem vlastnictví na něj. Počkal jsem, když Wayne odjel s dobytkem na sever. Obával jsem se, aby něco nepodnikl, když se to dozví. Vrátil se asi po měsíci.“

Clint přikývl.

„Vzpomínám si na to. Vyváděl jako šílenec a nikdo z nás tomu nerozuměl. Vlastně od té doby se změnil.Právě tehdy mě ustanovil za předáka a všechno přenechal mně. Úplně se stáhl. Zdálo se, jako by ho přestalo zajímat, co se na ranči děje.“

„Pomohl jsem Caddovi znovu opravit ranč, protože byl trochu zchátralý,“ pokračoval Noah. „Spolu jsme sem převedli pár kusů dobytka z Brasady. Když jsem viděl, že Caddo si už dokáže poradit sám a že Driscoll proti němu nic nepodniká, vrátil jsem se zpět do Brasady. Tam jsem tiše vzpomínal na Elenu. Zemřela tři roky po Marichu. Myslím, že jsi byl na Houpajícím se D právě rok.“

V chatrči se rozhostilo ticho. Trvalo dlouho. Každý se zabýval vlastními myšlenkami.

Clint musel nejdřív strávit celý příběh. Čím dál tím víc byl přesvědčený, že Waynea již nic neuklidní. Hněv, který dlouhá léta skrýval, explodoval divokou nenávistí. Pravděpodobně mu bylo úplně jedno, že při tom může zničit všechno, co v jeho životě něco znamenalo.

+ + + + +

Clint Hogan strávil celý den v průsmyku. Z vrcholku malé skály, která hlídala vchod do soutěsky, měl široký rozhled na celou Edvardovu plošinu. Pouze horké chvějící se vrstvy vzduchu mu bránily ve výhledu na Houpající se D. Z lidí od Driscolla sem nevkročila ani noha. Clint si byl jist, že Wayne se již dověděl o katastrofě u brodu Boulder Bend. Otázkou bylo, jestli vtrhne k Pěti pramenům jako rozzuřený býk, nebo jestli si zachová chladnou hlavu. Clint víc sázel na druhou možnost. Wayne Driscoll byl muž, který si vždy zjistil své šance, než se rozhodl jednat. Hogan musel připustit, že tentokrát vůbec neměl špatné vyhlídky. Pokud by Wayne vehnal dobytek do průsmyku, mohli by jej snad zadržet. Ale asi se pokusí všemi možnými způsoby je z tohoto území vyhnat. Vůbec se mu nelíbilo sedět tu a čekat na něco, k čemu možná ani nedojde…

Když nastal soumrak, dospěl k rozhodnutí. Chtěl jet na Houpající se D. Do jámy lvové.

Osedlal šedáka a připravil se na cestu. Po třech mílích odbočil z vyježděné cesty a velkým obloukem směřoval na severní stranu ranče.

Uvažoval, jestli se nevystavuje příliš velkému riziku. Pak si uvědomil, že nejede na ranč zjistit situaci… Chtěl vidět Luisu. Celý uplynulý týden se snažil potlačit myšlenky na ni. Ale nyní ho touha vidět ji úplně přemohla.

Nevěděl, jestli ji Stella navštívila, a pokud ano, jestli ji k Luise Wayne pustil. Možná od něho čekala Luisa nějaké znamení. O Caddův ranč si nedělal žádné starosti.

Noah se pravděpodobně vrátil i se třemi kovboji, a Caddo dorazí se svými honáky dnes večer.

Čím blíž byl k ranči, tím jel pomaleji. Nevěděl, jestli Driscoll nepočítal s jeho návštěvou a nepostavil hlídky. Ale ani ty by Hogana nezadržely. Nikdo se v tomto kraji nevyznal lépe než on. Trefil by na ranč se zavázanýma očima.

Po třech hodinách spatřil světla v oknech v prvním patře ranče. Dole v hale byla tma.

Nevěděl, jestli kovobjové už spí, protože ubytovna se nacházela v zákrytu hlavní budovy. Clint se k ranči přiblížil na dvě míle. Šedák zneklidněl, jakmile ucítil domovskou stáj. Musel se s ním párkrát projet v kruhu, aby se trochu zklidnil.

Pak uvázal opratě k větvi hustého křoví a koně tam nechal. Poslední dvě míle musel zvládnout pěšky. V tichu zazníval klepot holínek, proklínal se, že si nevzal pár Caddových mokasínů.

Wayne nepostavil žádné hlídky. Pravděpodobně považoval za zcela nemožné, aby se jeho nepřítel připlížil na ranč. Kromě toho tu byly tři dogy, které by zahnaly každého cizího na útěk.

Na psy byl Clint připravený. Přesně věděl, kdy by jej mohli zavětřit.

Jakmile zabočil za roh stájí, začal se chovat úplně tiše. V ubytovně ještě svítilo světlo, rozeznal pár hlasů. Slyšel, jak se několik mužů o něčem dohaduje.

Dogy se k němu přiblížily jako stíny. Jedna z nich zakňučela, ale v okamžiku se začaly chovat přítulně. Skočily na něj a zatlačily jej ke stěně stáje. Pokoušely se olízat mu tvář a Clint musel vynaložit značnou námahu, aby si je udržel od těla. Promlouval k nim uklidňujícím hlasem, ale až po pár minutách odběhly na druhou stranu dvora. Všichni přitom věděli, s jakým zápalem by se dogy pustily do každého cizince, který by udělal nějaký prudký pohyb.

Clint pozoroval hlavní stavení. Ve třech oknech se ještě svítilo. Dvě z nich, ta která se nacházela nad verandou, byla okna Luisina pokoje. Třetí okno vedlo do Wayneovy ložnice. Uvažoval, jestli by neměl počkat, až zhasne světlo. Avšak když se po čtvrthodině nic nedělo, rozhodl se jednat. Hlasy v ubytovně ještě zesílily. Ozýval se rámus. Asi se dva kovbojové tloukli. Pak zaslechl Donovanův hlas. Wayne ho teda nevyhodil ani po katastrofě u Boulder Bend. Pravděpodobně se domníval, že jeho revolver bude ještě potřebovat. Clint již neztrácel čas. Zezadu se připlížil k domu.

Věděl o malém okénku vedoucím do chodby, které bývalo otevřené i v noci. Protáhl se jím a ocitnul se v tmavé chodbě. Škvírami ve dveřích prosvítalo světlo z Wayneova i Luisina pokoje. Tady nahoře v soukromých pokojích Driscollových se Clint ocital pouze zřídka. Svůj pokoj míval na přízemí. Tiše se plížil podél dřevěné stěny, až stanul před Luisinými dveřmi. Prsty zkoumal zámek. Nebyl v něm klíč. Sáhl rukou na kliku a pomalu stiskl. V pokoji se pohnula židle, někdo vstal a rychlými kroky přiběhl ke dveřím. Stiskl kliku úplně dolů a pokusil se otevřít. Nešlo to, bylo zamčeno.

Potichu zaklel. Zmocnil se ho hněv – na Waynea. Držel dceru pod zámkem jako ve vězení! Zaslechl za dveřmi Luisin zrychlený dech.

„Clinte!“ zašeptla rozrušeně. „Jsi to ty?“

Cítil, jak se mu srdce prudce rozbušilo. Luisa jej ihned poznala,i když stál za dveřmi.

„Luiso!“ vyslovil a skoro se lekl vlastního hlasu. Podíval se ke dveřím Wayneova pokoje a přitiskl se k tmavé stěně. Ale zdálo se, že rančer nic neslyšel. Přitiskl ústa těsně ke škvíře a zašeptal: „Luiso, kde jsou Míče?“

„Nevím. Myslím, že je otec nosí u sebe. Pokus se dostat do pokoje pro hosty a odtamtud potom oknem ke mně.“

Clint neodpověděl. Věděl, že sebemenší hluk by mohl Waynea vylákat z pokoje. A navíc tam dopadalo moc světla. Vrátil se k malému okénku v průčelí chodby. Nedaleko něj byly dveře pokoje a naštěstí nebyly zamčené. Neslyšně je otevřel a vešel dovnitř. Hned se zastavil, protože mu vrzaly podpatky. Vyzul se a položil boty na stůl, aby je při návratu bez problémů hned našel. Rozběhl se k oknu a otevřel ho.

V ubytovně byl stále rámus. Doufal, že Driscolla nenapadne jít se podívat z okna v okamžiku, kdy bude přilepený na zdi ranče. Vyklonil se a podíval se doprava k Luisině oknu. Bylo zavřené. Zhasla světlo. Pravděpodobně čekala, až se dostane těsně k němu. Clint se protáhl oknem. Asi metr pod ním se nacházela deset palců široká zídka, na které bylo dost místa, ale nemohl se ničeho zachytit rukama.

Nemusel si však dělat starosti, že by si pádem zlomil vaz, bylo to poměrně nízko.

Co mu však mohlo ublížit víc, byla kulka některého z Driscollových lidí, kteří se mu mohli dostat na kobylku.

Přitiskl se ke zdi a krok za krokem se posouval dál. Pouzdro revolveru se přitom zadrhávalo o stěnu. Neměl žádnou možnost otočit jej, protože by mohl ztratit rovnováhu.

Luisino okno bylo vzdálené asi čtyři yardy. Clintovi to trvalo skoro deset minut. Když se ruka konečně zachytila okenního rámu, měl na čele kapky potu. Okno se rychle otevřelo. Objevila se drobná ruka, chytla ho za rameno a podepřela ho. Clint se podíval na dvůr. Dole stály dvě dogy a jejich oči se ve tmě hrozivě leskly.

Déle neváhal. Přelezl přes okenní rám. Těžce oddychoval a opřel se o stěnu.

Luisa tiše zavřela okno a vrhla se mu do náruče.

„Och, Clinte, tak dlouho jsem na tebe čekala,“ zašeptala.

Naklonil se k ní a políbil ji.

Tvář měla smáčenou slzami. Pevně ji k sobě přitiskl, aby věděla, že ji ochrání.

Clint netušil, jak dlouho takhle stáli. Pak si ale uvědomil, kde je. Pohladil Luisu něžně po vlasech.

„Teprve v průběhu minulého týdne jsem zjistil, jak moc tě miluju,“ řekl tiše. „Byl jsem hlupák…“

Luisa mu zavřela ústa svými rty. Pak jej odtáhla od okna k pohovce v rohu místnosti. Zapálila znovu petrolejovou lampu.

„Zůstaň tady v rohu, aby tě nikdo zdola neviděl.“

Clint se na ni podíval. Měla na sobě tenkou noční košili, kterou prosvítala její snědá pokožka. Takto ji ještě nikdy neviděl. Pohlédl na její plnou hruď a ladnou křivku boků. Luisa si všimla jeho pohledu a usmála se.

„Jsem žena, Clinte,“ řekla a přikročila k němu. „Tvá žena.“

Posadila se vedle něj, uchopila ho za ruku a položila ji na své levé ňadro. Clint cítil, jak se jej začaly zmocňovat zvláštní pocity. Pak ale stáhl ruku zpět a objal ji kolem ramenou.

„Ví tvůj otec, co Donovan udělal s dobytkem?“

Luisa zvážněla. Přikývla.

„Nejdřív ho chtěl vyhodit. Pak spolu ale strávili hodinu v otcově pracovně. Poslouchala jsem za dveřmi. Přes den se smím volně pohybovat po domě. Donovan mu vyhrožoval, že řekne šerifovi o přepadení Caddova ranče. Donovan řekl, že otec jednoho honáka zastřelil.“

Po tváři jí stékaly slzy, začala se jí třást ramena. Vzal ji do náruče a uklidňoval ji.

Uvažoval, jestli má Luise říct, co se dozvěděl od Noaha. Ano, musí to vědět, aby otce pochopila. Jen ona by možná ještě dokázala otce zastavit.

„Už vím, proč Wayne Cadda tak nenávidí,“ řekl tiše. Položil jí ruku na rty, když se jí rozšířily oči údivem a chtěla něco říct. „Povím ti to …“

Luisa tomu vůbec nechtěla věřit. Začala bezmocně plakat, když se dozvěděla o své matce, která se navzdory všem těžkostem rozhodla ponechat si komančské dítě. Dítě, které pocházelo od muže, který se jí násilím zmocnil. Nedokázala se uklidnit.

Clint pohlédl s obavami ke dveřím. Pokud Wayne ještě nespal, musel slyšet hluk z jejího pokoje.

Tvrdé kroky na chodbě přivedly Luisu zpět k rozumu. Ihned přestala plakat. Clint byl v mžiku u petrolejky a stáhl knot.

Wayne zabušil na dveře. „Luiso, co se stalo?“

Luisa se pokusila odpovědět, ale z hrdla se jí vydral pouze suchý vzlyk.

Clint věděl, že je nejvyšší čas zmizet. Ještě jednou Luisu něžně políbil, pak běžel k oknu a protáhl se ven. Kvapným pohybem nakázal Luise znovu zavřít okno.

Luisa zaslechla, jak otec zastrčil klíč do zámku. To ji znovu přivedlo k sobě.

Běžela k oknu a tiše je zavřela. Pak přitiskla horké čelo na sklo a zhluboka se nadechla.

Cítila průvan v zádech, když otevřel dveře. Zaslechla za sebou kroky.

Wayne ji tvrdě uchopil za ramena a otočil k sobě.

„Proč brečíš?“ zeptal se podezíravě.

Věděl, že tomu muselo něco předcházet. Znal totiž Luisu dost dobře, aby věděl, že nikdy neplakala bez vážné příčiny.

Odstrčila ho od sebe.

„Už vím, proč chceš Cadda Blanea zabít,“ vykřikla na něj. „Nenávidíš ho, protože…“Pozdě zjistila, že udělala velkou chybu.

Wayne ji odstrčil a otevřel okno. Vyklonil se, aby dohlédl na temný dvůr. Ale nic neviděl. Vtom zaslechl lehký šramot na stěně domu. Otočil hlavu. Nebylo mu jasné, co viděl, ale zazdálo se mu, jako by něčí noha zmizela v pokoji pro hosty. Existoval pouze jeden muž, kterého by k sobě Luisa vpustila – Clint Hogan!

Zařval na druhou stranu dvora: „Donovane! Je tu Hogan! Zastřelte toho psa!“

Luisa otce tahala od okna.

„Ne, otče!“ volala plačtivým hlasem. „To nesmíš udělat! Miluju ho!“

Prudce se vyprostil a odsunul ji stranou. „Donovane!“ zařval ještě jednou.

Dveře ubytovny se otevřely, pár mužů vyběhlo ven. Ale ihned se zastavili, protože se objevily dogy a zůstaly před nimi stát. Hrozivě vrčely.

„Zavolejte ty psy!“ volal Hobbie.

„Hectore! Castore! Polluxi!“

Dogy otočily hlavy a pomalu kráčely k domu. Jakmile zaslechly pánův rozkaz, ostatní muži je přestali zajímat.

Wayne se otočil a chtěl běžet ke dveřím. Temné oči jeho dcery jej však zadržely.

Luisa už neplakala. Pouze na něj němě zírala a v jejím pohledu byla tichá hrozba.

Wayne pokrčil rameny. Zdálo se, že chce něco říci. Pak se ale otočil a překročil práh.

„Pokud se Clintovi něco stane, budu tě celý život nenávidět,“ promluvila tiše Luisa.

Driscoll ještě zaslechl její slova. Krátce ztuhl, pak hněvivě pohodil hlavou a běžel chodbou k malému okénku, které bylo dokořán otevřené. Ještě zahlédl stín za zadním rohem domu.

„Tady je!“ zakřičel. „Utíkejte za dům! Nenechte toho bastarda utéct!“

+ + + + +

Clint už neměl čas myslet na boty. Stále ležely uprostřed stolu v pokoji pro hosty.

Proběhl volným prostranstvím mezi domem a stájemi a doufal, že ho nikdo neviděl.

Ptal se sám sebe, proč se vlastně pokouší uniknout. Vždyť nemá skoro žádnou šanci. Jeho kůň byl takřka dvě míle daleko uvázaný v keřích a byl pro něj tak nedosažitelný jako měsíc, který se právě vynořil na noční obloze.

Za stájí narazil na něco špičatého. Tlumeně vykřikl a ohmatal si chodidlo. Zatraceně, kolikrát připomínal kováři, aby tu nenechával roztroušené hřebíky. Jak lehce se tu může zranit kůň. A teď byl tou obětí on sám. Rána nebyla hluboká. Doufal, že nedostane otravu krve – pokud tedy ještě bude mít příležitost zemřít na tu otravu.

Za hlavním stavením zaslechl rámus, stále ho hledali tam.

Vrhl krátký pohled do rohu stáje. Všiml si dog na verandě. Tiše zapískal a psi k němu hned přiběhli.

Zmizel s nimi za stájemi. V posledním okamžiku ještě spatřil, jak se na verandě objevil Wayne. Křičel na Donovana a nějakého dalšího chlapíka. Jméno přesně nerozuměl, ale znělo podobně jako Di Marco. Takže najal toho starého Itala?! Možná je spojovala ta samá nenávist.

Hogan se naklonil k dogám. Chtěl jim pošeptat do ucha pár povelů. Věděl, že po nich nemůže chtít, aby napadly kovboje, na to je příliš znaly. Ale mohly je aspoň trochu zmást. Nic jim však nestihl sdělit. Koutkem oka si všiml dvou stínů. Jednal instinktivně a vrhl se na zem. V průběhu pádu vytáhl revolver. V rohu stáje se zableskly výšlehy výstřelů. Kulky proletěly těsně kolem a zaryly se do trámů. Clint vypálil. Nevěděl, jestli trefil, protože muž, na kterého mířil, ani nehlesl. Znovu se ozvala rána. Pokud by se nepřevalil bleskově na bok, bylo by po něm.

Ve světle výstřelů poznal muže, který na něj střílel. Byl to Donovan. Tvář měl znetvořenou nenávistí a chutí zabíjet.

Tentokrát mířil Clint přesně. Kulka zasáhla do prsou Donovana. Zapotácel se, revolver spadl na zem.

Clint byl v mžiku na nohou. Rozhlédl se po druhém muži a psech. Ale až na pár stínů v rohu stáje nic bližšího nerozeznal. Rychle se k němu rozběhl. Viděl, že Hobbie vydechl naposledy. Ležel na zádech, ruce měl zkřížené na prsou. Přes prsty mu protékala krev. Clint zaslechl ustrašený ston a pak hrozivé vrčení. Muž, kterého pes držel v zajetí a cenil na něj zuby, byl Hank Snider.

„Prosím tě, zbav mne těch psů, Hogane!“ žadonil.

Odňal mu revolver, který stále svíral v ruce, a vyběhl ze stáje. Pak tiše zapískal.

O vteřinu později dogy vyběhly a následovaly jej. Po pár minutách změnil směr a rozběhl se ke křovinám, kde byl jeho šedák. Za sebou slyšel výkřiky.

Wayne Driscoll poručil přivést koně. Hank Snider volal na ostatní muže, kterým směrem Clint utíkal.

Když se jim asi na míli vzdálil, krátce se ohlédl. Na osvětleném pozadí rozeznal stíny koní. Jeho situace vypadala bledě. Pokud ihned nevyrazí tím správným směrem, dostihnou ho dřív než se dostane k šedákovi. Zastavil a dal dogám krátký povel. Otočily se a velkými skoky se rozběhly zpět na ranč. Nečekal, jestli vykonají, co jim přikázal.

Běžel dál. Jeho život závisel na tom, jestli se dostane ke svému koni dřív, než ho dopadnou. Pokud už bude jednou v sedle, nikdo z kovbojů ho nedožene. Až na Wayna Driscolla – jeho kůň byl stejně rychlý jako šedák. Ale s Waynem by se vypořádal raz dva. Kromě toho nevěřil, že by Wayne našel odvahu sám ho pronásledovat.

Na dvoře ranče se rozpoutalo peklo. Slyšel řehtání koní, muži na sebe navzájem řvali a Driscoll vydával nějaké rozkazy.

Ale hluk stále slábl. Byl už daleko. Nohy ho bolely, nebyl zvyklý běžet tak dlouho. A už vůbec ne v ponožkách.

Náhle zaslechl dusot kopyt. Naštěstí byl už blízko křoví. Nedbal na trny a razil si cestu přímo ke koni. Konečně. Okamžitě se vyhoupl do sedla, šedák jen překvapeně zafuněl. Vrazil mu ostruhy do slabin a vyrazili. Sklonil se co nejníž a otočil se. Pronásledovatelé byli asi půl míle za ním.

Stihl to. Teď už ho nedoženou. Jedině kdyby si šedák zlomil nohu. Ale Clint znal místní kraj jako své boty. Byl přesvědčen, že pronásledovatele setřese během čtvrthodiny.

Šedák letěl jako šíp. Projeli mezi pahorky a zamířili přímo k průsmyku. Předpokládal, že i jeho pronásledovatelé se dovtípí, kam míří. Avšak pokud má Wayne rozum, vrátí se s muži zpět, protože v průsmyku je Clint schopen ubránit se proti celé armádě.

Po další čtvrthodině na chvíli zastavil a naslouchal. Noční ticho nenarušil žádný podezřelý hluk. Pouze v dáli zavyl kojot na měsíc, který ozařoval noční oblohu.

Clint jel pomalu dál. Měl čas. Pronásledovatele by zaslechl s dostatečným předstihem. A pokud by se chtěli dostat na Caddův ranč nějakou jinou cestou, dostanou se k jejich chatrči až o pěkných pár hodin později. Clint pomyslel na Donovana. Ten zatracený tvrdohlavec mohl ještě žít, pokud by zůstal tím, čím byl – obyčejným, schopným honákem. Mířil příliš vysoko. Nabral si toho víc, než mohl zvládnout. Clint stále myslel na katastrofu u brodu Boulder Bend. Ztráta téměř čtyř tisíc kusů dobytka musela Waynea velmi tvrdě zasáhnout.

Pak se jeho myšlenky obrátily ke Caddově ranči. Pravděpodobně na něj ostatní už čekali. Možná jel Caddo k průsmyku, aby se po něm podíval.

Když mu náhle prosvištěla kulka kolem uší, věděl, že se ve svých předpokladech nemýlil.

„To jsem já, Clint!“ zařval.

Míšenec na něj čekal nahoře.

Clint mu v krátkosti vyložil, co se odehrálo na ranči. Caddo jen potřásal hlavou nad tím šíleným nápadem.

Noah Blane již Caddovi povyprávěl celý příběh o Marichu, proto se tiše zeptal: „Jak se má Luisa?“

Clint se zašklebil.

„I když jste nevlastní sourozenci, je to stále mé děvče, takže ti do toho nic není.“

Caddo věděl, jak to myslel, proto se taky zašklebil. Pak ale oba zvážněli. Uvažovali, co podniknou zítra.

Jedno bylo jasné. Wayne Driscoll už nebude déle čekat. Musí najít nějaké řešení.

+ + + + +

Malá chajda, kterou s Caddem učinili po pěti hodinách práce obyvatelnou, byla plná k prasknutí. Osm mužů dřepělo na tvrdé hliněné podlaze a netrpělivě vyčkávali. Stůl z chatrče odnesli, aby tam měli dost místa.

„Budete muset postavit velký dům,“ zabručel starý Noah. „Pro mne je na delší pobyt ta chajda trochu těsná.“

Clint sklouzl po mužích pohledem a nechtěl věřit svým očím.

„Co ty tu chceš?“ zeptal se.

Malý Jody Clifford zrudl. Chtěl něco říct, ale nevydal ze sebe ani hlásku. Pak sklonil hlavu.

Gus Bellows, starý kovboj, mu položil ruku kolem ramenou.

„Chtěl bezpodmínečně přijít a pomoct ti. Řekl jsem mu, že tě to potěší,“ řekl a spiklenecky na Clinta mrkal.

Clint se chtěl rozzlobit, aby všichni dopředu pochopili, že tady nepůjde o žádnou dětskou hru, ale o spor, při němž se jedná o život. Pak si však uvědomil, že Gus zkusil určitě všechno, aby chlapce odvrátil od jeho rozhodnutí. Vzpomněl si, jaký byl on sám v Jodyho věku… Udělal by přesně to samé.

„Potěšilo, Jody,“ usmál se na chlapce a řekl: „Umíš dobře zacházet s koňmi, a my bezpodmínečně potřebujeme někoho, kdo se o ně postará, než bude po boji.“

Jody zvedl hlavu a podíval se na něj rozzářenýma očima. Po tomto pohledu se Clint zapřísahal, že si Jodyho nechá u sebe a postará se o něj. Chtěl mu dát tu samou šanci, jakou jemu poskytl Wayne.

Pozdravil ostatní muže. Gus roztáhl rty do širokého úsměvu. Jeho pohled spočinul na Clintových nohou.

Teprve teď si Clint uvědomil, že je ještě stále v ponožkách.

„Při čem tě nachytali?“ otázal se žertovně. I ostatní muži se začali uchechtávat a mysleli na to samé. V první chvíli se chtěl rozhněvat, ale pak se zašklebil a posadil se. Sundal si ponožky a zeptal se Jodyho: „Mohl bys mi donést plný lavor vody?“

Hoch přikývl a vyběhl ven.

Vedle zrzavého Randy Callahana stál vyzáblý hoch, který vypadal, že se každou chvíli zlomí v pase. Byl to Matt Stewart, kovboj, kterého Wayne vyhodil, protože Luise řekl o přepadení Caddova ranče. Matt měl jemné rovné vlasy, které mu stály jako hřebíky. Tvář měl posetou pihami, pod téměř bezbarvým obočím hleděly na svět jasně modré oči. Ty jako by se tázaly, co se s tímto světem stalo.

Tři honáci, které přivedl Caddo, byli velmi mladí. Všichni byli stejně oblečení a dva z nich byli úplně k nerozeznání.

„To jsou Juan a Enrico Moralesovi, Panchovi synové,“ představil je. Ukázal na třetího, kterému se přes levou skráň táhla široká jizva. „To je Miguel, Antoniův synovec.“

Otevřely se dveře a vešel Jody s mísou plnou vody. Postavil ji před Clinta, který si začal umývat nohy. Přitom si opatrně ohmatával ránu od hřebíku. Okraje byly lehce zarudlé.

Noah se k němu sklonil.

„Ukaž, podívám se na to.“

Prohlédl ránu, pak se zvedl a vyšel ven. Za chvilku se vrátil a v ruce nesl kelímek s mastičkou.

„Je to sice pro koně,“ smál se, „ale co je dobré pro ně, musí být dobré i pro tebe.“

Muži se rozesmáli. Clint si navlékl čisté ponožky a jedny z Caddových mokasínů. Pak se začali společně radit, co hodlají v nejbližší době podniknout.

Clint byl přesvědčen, že Wayne se nepokusí dostat do průsmyku. Navrhl, aby Gus Bellows a Noah Blane jeli do soutěsky. V případě nouze by byli schopni zadržet celé osazenstvo Houpajícího se D. Oba starci na sebe pohlédli.

„Víš co, Noahu? Ten zelenáč se domnívá, že bychom jim při boji překáželi. Vypadá to, jako by se nás chtěli zbavit,“ zabručel Gus. Ostatní začali hlasitě protestovat, ale ti dva uraženě mlčeli. Každopádně aspoň tak vypadali. Ale Clint se nenápadně ohlédl a všiml si, jak na sebe spiklenecky zamrkali. Zřejmě se dobře bavili.

„Pokud byste se tam nahoře sami báli, můžete si vzít Jodyho,“ řekl Caddo. „Bude na váš dávat pozor.“

Clinta napadlo totéž. Jodyho nebudou v boji potřebovat a nebudou na něho muset neustále dohlížet.

Ostatní chtěli jet k Hadímu kaňonu. Neexistovala žádná třetí cesta, kterou by se dalo přijet do údolí Pěti pramenů. Pravda, může se stát, že Wayne objede Edvardovu plošinu a přijede ze západní strany. Ale to by mu trvalo minimálně jeden den.

O hodinu později muži vyrazili na cestu. Jody by rád jel s Clintem, ale ten řekl, že ne.

Byl šťastný, že ho nikdo neposlal zpět domů.

Po míli společné cesty se rozdělili.

Oba starci s Jodym jeli na sever do průsmyku, zbytek skupiny vyrazil ostrým cvalem směrem na jih.

+ + + + +

Noah a Gus nejdřív zůstali v sedlech. Vzali Jodyho doprostřed a pohlédli na něj tak, že se v něm ozval strach a obavy. Udělal něco špatně?

„Teď mě, Jody, dobře poslouchej,“ ozval se Gus. „Víš stejně dobře jako já, že je nepravděpodobné, aby se Wayne pokusil dostat přes průsmyk. Ale jeden z nás tu musí zůstat, pokud Driscoll své muže rozdělí. Ti zelenáči, kteří jeli do Hadího kaňonu, si myslí, že se s Driscollem vypořádají bez naší pomoci. Ale zapomněli jsme jim říct, že mezi Wayneovými lidmi je i starý Di Marco se svými třemi syny. To musíme Caddovi a Clintovi bezodkladně oznámit. Celá zodpovědnost za průsmyk leží nyní na tobě. Doufám, že víš, jaký je to důležitý úkol.“

Jody věděl zcela jistě, že mu to oba starci jenom barvitě vylíčili, aby ho na vnadili. Měl zůstat tady mimo nebezpečí, ležet ukrytý v ústraní a počkat, až boj skončí.

„Nechte mě jet s vámi,“ žadonil. „Můj kůň je rychlejší než vaše a kromě toho umím i líp jezdit.“

„Slyšíš toho malého?“ zeptal se dotčeně Noah.

„Myslím, že se na něj nemůžeme spolehnout. Měli bychom ho poslat zpátky do Sonory.“

Jody zbledl. Proklínal se, že nebyl zticha. Mlčky se podíval na oba muže, kteří jej pozorovali s pozvednutými obočími.

Gus vytáhl ze sedlového pouzdra svou druhou winchestrovku, kterou nosil vždy u sebe.

Podal ji Jodymu, který byl ozbrojen pouze starou předovkou.

„Tu máš, vem si tuhle bouchačku,“ přikázal mu Gus, „s tou tvou flintou netrefíš ani vrata od stodoly. Ale použij ji jenom ve stavu nejvyšší nouze. Pokud se tu objeví někdo z Driscollových lidí, vyšvihneš se na koně a pekelným tempem nás pojedeš varovat k Hadímu kaňonu. Jasné?“

Jody zbožně uchopil winchestrovku a mlčky přikývl.

„Vyšplhej se nahoru na skály, je odtud dobrý rozhled na míle daleko.“

Oba starci se na něho ještě jednou dobrácky zašklebili a pobídli koně. Nejeli rychle, protože nechtěli od Cadda a Clinta dostat vyčiněno za velká mračna prachu, která jsou vidět na dálku.

Jody se vyšplhal na vrchol skalisek. Kůň zůstal ukrytý ve křoví na úpatí skal.

Na obzoru začalo pomalu vycházet slunce. Jody přimhouřil oči a soustředěně pozoroval Edvardovu plošinu. Poprvé v jeho mladém životě mu někdo svěřil důležitý úkol a on jej chtěl splnit co nejlépe.

+ + + + +

Hadí kaňon rozděloval pohoří, které oddělovalo Edvardovu plošinu od údolí Pěti pramenů, jako obrovská tlapa. Nespočetné strže se klikatily pohořím z jedné strany na druhou. Většina roklin byla neprůchodná a ani sám Caddo, který se dlouhé dny toulal krajinou, nedokázal posoudit, které z nich by jezdci dokázali projet.

Clint navrhl, aby vytvořili dvě skupiny, které by se od sebe vzdálily zhruba na míli. Pak by se rozmístili ve strategických bodech kaňonu, aby měli dobrý rozhled.

Clint jel spolu s Randy Callahanem a Miguelem Paquerem k jižní části kaňonu.

Koně uvázali ke kmenu starého topolu. Vyšplhali se na vrcholek kopce a pozorovali okolí. Byli nedaleko druhé skupiny, kterou tvořili Caddo, bratři Moralesové a Matt Stewart. Neviděli je sice, ale uslyšeli by výstřely, pokud by se něco přihodilo.

Miguel Paquera zpozoroval jemné mračno prachu jako první. Jizva na tváři mu na slunci zrudla. Otočil se ke Clintovi a ukázal pravou rukou před sebe.

„Přijíždějí Sidewinderovým kaňonem,“ oznámil.

Clint zaostřil zrak, ale trvalo mu to hodnou chvíli, než zpozoroval jemný závoj prachu. Miguel musel mít zrak jako orel.

„Neměli bychom varovat ostatní výstřelem?“ zeptal se Randy.

Clint potřásl hlavou. „Tím bychom Driscolla pouze upozornili, že na něj čekáme. A kromě toho nevíme, jestli má s sebou všechny muže anebo jestli je také rozdělil.“

Už nemuseli dlouho čekat. Po čtvrt hodině se zjevili první jezdci. Clint se nemýlil. Byli pouze čtyři. Pravděpodobně měli za úkol zaútočit zezadu, zatímco Driscoll s hlavní skupinou měli zasáhnout na jiném místě. Clint se podíval na své společníky.

„Stačíte na ty čtyři sami?“

Miguel a Randy se zašklebili. „S těmi by si poradil i jeden.“

Clint vstal. „Wayne se pravděpodobně pokusí prorazit nahoře u Cadda. Jedu tam.“

Seběhl dolů a vyšvihl se na hřbet svého šedáka. Krátce se ohlédl a spatřil, jak se Randy s Miguelem rozdělili. Byl přesvědčený, že žádný z těchto mužů nedostane šanci zasáhnout do boje.

Clint ještě neujel ani půl míle, když zaslechl první výstřely. V čerstvém ranním vzduchu zněly jasně a zřetelně.

Zaťal koni ostruhy do slabin a šedák se rozběhl jako blesk. Clint doufal, že se Caddova skupina nenechá překvapit. Wayne měl podle jeho výpočtů skupinu nejméně patnácti mužů. Mezi jasnými výstřely zaslechl najednou hluboký bručivý zvuk. Nejdřív se domníval, že se jedná o flintu velkého kalibru. Ale pak si vzpomněl na Itala s jeho zvláštní puškou. Možná si ji vzal jeden z jeho bratrů a rozhodl se jej pomstít.

Pokud se začaly používat takovéto flinty, znamenalo to, že se k sobě navzájem přiblížili na méně než dvacet yardů. Zaslechl ostrý zvuk Springfieldovy karabiny. Následovala série ran z revolveru. Hogan se řítil zběsilým cvalem ke skupince skal.

Jakmile ji objel, ocitl se uprostřed bitvy. Tři muži ukrytí za skupinou balvanů, se prudce otočili, když zaslechli údery kopyt. Clint jim nedal žádnou šanci. Znal je všechny tři. Věděli, do čeho jdou, když se připojili k Driscollovi na válečnou stezku. Muže, který mu byl nejblíž, trefil do pravého ramene. Kovboj vykřikl. Zbraň odletěla velkým obloukem do písku. Druhého zasáhla kulka do stehna. Jako by neměl dost, střelil mu těsně vedle hlavy, takže na tváři ucítil horký dech smrti. Kovboj zděšeně zahodil revolver a zvedl ruce nad hlavu. Třetí byl jediný, který se dostal ke střelbě. Minul Clinta jen o vlas, protože sebou šedák trhl – a tím mu zachránil život.

Kulka ho škrábla do levé paže a zanechala po sobě krvavou stopu.

Clint rychle vypálil. Neměl čas mířit na ruku s revolverem. Znovu vystřelil, protože muž na něj stále mířil.

Jeho druhá střela zasáhla cíl. Kovboj se chytil oběma rukama za žaludek a zíral na Clinta zastřeným pohledem. Pak klesl na kolena a začal plivat krev.

„Držte se stranou!“ zvolal Clint. „Postarejte se o Phila!“ Oba zranění kovbojové vzali těžce raněného kamaráda pod paží a odnášeli ho z nebezpečné zóny.

Ztratili chuť účastnit se boje. Clint sklouzl ze sedla a vrhl krátký pohled za skály, kde hledali útočiště ti tři. Vpravo objevil tři černě oděné muže. Další ležel za nimi v kaluži krve.

Náhle si všiml starého Gina Di Marca. V ruce svíral podivnou flintu svého syna.

Gino vyskočil ze svého úkrytu a přiložil zbraň k líci. Clint si v posledním okamžiku všiml, na koho míří. Matt Stewart se plížil za skály, aby si našel vhodný úkryt.

„Matte!“ zařval Clint. V ten moment vypálil, ale už nemohl zabránit tomu, aby starý Di Marco stiskl spoušť.

Clint už neviděl, jak Gino rozhodil ruce a zhroutil se svým dvěma synům do náruče.

Zíral na vyhublého pihovatého hocha, kterého střela odmrštila na stranu jako úder pěstí a který nyní ležel zkroucený v písku. Až střela, která mu prosvištěla těsně kolem obličeje a odštípila kousek skály, jej znovu probrala.

Pálil ránu za ránou a zahnal Di Marcovy syny, kteří chtěli pomstít otcovu smrt, znovu do úkrytu. Nevěděl, jestli někoho z nich zasáhl. Vyskočil a rozběhl se ke skalám, u kterých ležel Matt Stewart.

Tam si lehl a nabil svou winchestrovku. Z nového stanoviště měl dobrý rozhled na celé bojiště. Sevřel rty, když si opodál všiml dalších čtyř mrtvých mužů. Jeden z nich byl Juan Morales.

Vzal si na mušku muže, který zahnal Enriqua Moralese. Ale než stihl vypálit, muže zasáhla kulka a s výkřikem se zhroutil k zemi.

Tento výstřel byl signálem, že Wayne Driscoll už v tomto boji nezvítězí, protože střela přišla ze směru, kde s tím Wayneova skupina rozhodně nepočítala.

„Zmizte, vy psi, nebo vám bude hořet pod zadkem!“

Byl to Gusův hlas. Clint se podíval výš a rozeznal oba staříky, kteří měli hlídat průsmyk.

Kovbojové z Houpajícího se D poznali ten hlas určitě také. A jelikož věděli, jak skvěle umí starý Gus zacházet se zbraněmi, nechali toho. Noah a Gus měli ze svého místa výhled na celý kaňon, ve kterém se boj odehrával. Clint si všiml, že se většina mužů dala na ústup. Zrakem pátral po Caddovi a Wayneovi, ale nenašel ani jednoho. Jeden z bratrů Di Marců na něj znovu vystřelil, ale Noahova kulka ho umlčela. Clint vyběhl ze svého úkrytu. Proběhl bojištěm kolem čtyř mrtvých mužů. Za malými skalkami, které se nacházely blízko hustých keřů, zaslechl supění. Hlavní pušky si klestil cestu mezi hustým křovím. Nic nedbal na trní, které mu rozedíralo ramena a tvář.

Pak spatřil Cadda a Wayna. Caddo ležel na zemi, opíral se o lokty. Nad ním stál Wayne a hlavní mu mířil přímo na prsa. Blízko Cadda se svíjela nějaká postava.

Byl to Hank Snider. V boku měl nůž, který nosíval Blane v pouzdře na šíji.

Teď bylo Clintovi jasné, jak se Driscollovi povedlo Blanea přelstít. Jednoduše počkal na konec zápasu. Wayne si nevšiml, že Clint stojí za ním. Díval se na Cadda očima plnýma nenávisti. „Teď tě mám, ty bastarde!“ zasyčel. „Zničil jsi mi život a Marichu taky. Konečně za to všechno zaplatíš…“

Clint viděl, že Wayne se chystá stisknout spoušť. A nikdy by nedokázal rančera předstihnout. Bylo pro něj jednoduše nemožné vystřelit na člověka, který byl pro něj jako vlastní otec a kterého dceru tolik miloval. Chtěl se na Wayna vrhnout, když nahoře na plošině třeskly výstřely. Vypálili Noah a Gus.

Wayne se zapotácel. Ruka pevně sevřela rukojeť revolveru. Oči, které se nyní zdály ještě větší, se neodtrhly z Caddovy tváře. Clint ho strhl stranou. Kulka z Waynova revolveru se zaryla do písku. Clint rančera otočil a zvedl mu hlavu. Odpovědí mu byl skelný pohled. Wayne Driscoll byl mrtev.

Clint pomalu položil jeho hlavu do písku a vstal. Nezabila ho kulka, pomyslel si.

Byla to nenávist. Caddo Blane stál vedle a položil mu ruku kolem ramen. Neřekl nic, protože věděl, že Clint mu porozumí i beze slov.

Pak se objevili Noah a Gus.

„Chtěl jsem ho zastřelit už tehdy, když Marichu zemřela,“ řekl tiše Noah. „Měl jsem to udělat.“

Clint ho neslyšel. Sklonil se k Wayneovi a zvedl ho. Vzal ho do náruče a kráčel směrem k šedákovi. Se strnulým pohledem prošel kolem Enriqua, který klečel u zraněného bratra.

Neviděl ani, jak se vynořili Randy Callahan a Miguel Paquero, aby odtáhli mrtvé kamarády. Šedák se trochu plašil, ale Clintova slova jej uklidnila. Nikdo Clintovi nepomohl, protože všichni cítili, že žádnou pomoc nechce.

Naložil Waynea na sedlo a pobídl koně. Muži mu uvolnili cestu. Clint měl pocit, že prázdnota v jeho srdci se nikdy nezaplní.

Ale už když k němu v průsmyku přiběhl malý Jody, uvědomil si, že život jde dál. Existují dva lidé, kteří ho potřebují. Luisa a Jody.

V tomto okamžiku se zapřísahal, že vynaloží všechny síly, aby je učinil šťastnými.

Jody přivedl svého koně a vyrazili směrem k Edvardově plošině. Slunce zmizelo za hustými mraky. Clint se podíval k jihu. Spatřil na obloze černou masu. Bude pršet.

První déšť po šesti měsících.

Pohlédl na muže, který ležel v sedle. Zdálo se, jako by se jeho smrtí svět změnil. Ukázal přívětivější tvář. A přece by dal Clint všechno za to, kdyby mohl jeho smrt odvrátit. Po tváři mu stékaly slzy. Nestyděl se za to před Jodym.

Ani Luisa nezakryla stopy slz na své tváři. Čekala na ně na verandě. Ale Luisa už slzy neměla. Vyplakala je. Všechny je kvůli otci vyplakala už předtím, když ještě žil.

Clint šel do haly, kde Waynea položil na široký divan. Luisa ho následovala. Pak vložila svou měkkou ruku do Clintovy. Pevně ji stiskl. Druhou rukou objal Jodyho.

„Wayne, slibuju ti, že se budu o Luisu a Jodyho starat, tak jako ty ses staral o mne, předtím než tě zabila tvá nenávist…“