John Kirby

Colorado western 078. Tyrone

Buck Garrison toužil po tom, aby si mohl pověsit na opasek skalp mescalerského míšence Calica McLeana. Když se Buck Garrison vrátil z Mogollonských hor do města, ležel napříč přes sedlo svého koně a sám neměl skalp. Vypadalo to, že byl skalpován zaživa. Buck Garrison byl pátým mužem, který se pokusil získat prémii deseti tisíc dolarů. Ještě ani nebyl pod zemí, když se objevil šestý. Říkal si Tyrone. A nikdo v Pinos Altos ho neznal…

Mike Brady hleděl na klidnou hladinu rybníka. Pouze kolem plováku jeho udice se vytvářely malé kruhy.

„Vím, že ho dostanu, Chaco! Může to trvat jen pár minut a máme ho!“ řekl.

„Budeš mít problémy s otcem, Miku,“ odpověděl Chaco McLean.

„To je mi jedno, hlavně když přelstím Old Toma Cata.“

Mike Brady si olízl rty, když uviděl, že plovák jemně zajel pod hladinu, aby pak zase vyskočil. Zadržel dech. Už jeden rok šel po Old Tom Catovi. Old Tom Cat byl mazaný sumec, neomezený vládce tohoto malého rybníčku na kraji městečka Pinos Altos.

Koutkem oka Mike šikmo za sebou zaregistroval pohyb. Ohlédl se.

Jeho přítel Chaco McLean vstal.

Mike se chtěl opět obrátit ke své udici, ale v tom okamžiku se prut pohnul.

Ve vodě něco plesklo. Na několik zlomků vteřiny se na slunci zalesklo stříbřité rybí tělo.

Mikovi se zdálo, že viděl oči, které se mu vysmívaly.

Jeden úder ploutví a Old Tom Cat zase zmizel. Plovák se houpal na rozčeřené hladině.

„Sakra, Chaco!“ zvolal Mike. „To nemůžeš aspoň chvilku klidně sedět? Už jsem toho ksindla skoro měl!“

Chaco McLean mu neodpověděl. Hleděl někam jinam.

Nyní i Mike uslyšel tichý dusot kopyt. Zklamaně navinul strunu. Po zádech mu přeběhl mráz, když pomyslel na to, že tím jezdcem je možná Chacův bratr Calico.

Pak spatřili koně. Zůstal stát na svahu nad rybníkem a díval se na ně. Tiše frkal.

Mike si nejdřív myslel, že je bez jezdce. Potom ale uviděl nohy v holínkách, jež visely na levém boku zvířete.

Cítil, jak se mu Chaco zarývá prsty do ramene. Ohlédl se.

Chaco vypadal vyděšeně.

Nemusel nic říkat. Oba věděli, kdo je ten muž naložený přes sedlo hnědáka.

Chaco pustil Mika, obrátil se a utíkal pryč. Pryč od koně, pryč od Pinos Altos, které stálo naproti nim.

Mike za ním chvíli hleděl. Chaco běžel ke kmeni své matky, který žil v Mogollonských horách. Určitě tam po několik následujících týdnů zůstane.

Mike přikývl.

Takto to pro Chaca bylo lepší.

Napjal ramena, pustil udici a vydal se do svahu.

Kůň zvedl hlavu, ale nepohnul se z místa.

Mike cítil, jak mu srdce buší až v krku.

Čtyři týdny vládl v Pinos Altos klid. Už si mysleli, že se na všechno zapomnělo.

Ale pak do města přijel lovec lidí Buck Garrison.

Garrison měl pověst nezdolného lovce, který zatím vždy dokázal ulovit toho, po kom šel. Tři týdny chodil po městě a vyptával se každého, od koho si sliboval nějakou informaci.

Před jedním týdnem vyjel do Mogollonských hor, aby si „pověsil na opasek skalp Calica McLeana,“ jak sám rozhlašoval.

Nyní se Buck Garrison vrátil. Ale jinak, než si představoval.

Hnědák se vyděsil.

Mike pevně chytil ohlávku a otočil koně, aby mohl Garrisonovi pohlédnout do tváře.

Ten pohled byl strašlivý. Mike zavřel oči a snažil se potlačit nutkání ke zvracení. Až po chvíli se mu podařilo se vzpamatovat.

Chtěl odvrátit zrak, ale něco ho nutilo pohlédnout do těch děsivých očí.

Lovec lidí byl skalpován. Horní část lebky mu pokrývala zakrvácená lysina. Vlasy na jejím okraji byly ztuhlé od zaschlé krve.

Mike si klekl, aby mohl Garrisonovi pohlédnout do tváře. Oči lovce lidí byly široce otevřené, ústa též. V rysech jeho obličeje bylo vyryt děs. Buck Garrison se dočkal toho, co chtěl sám udělat Calicu McLeanovi.

Mike Brady znovu vstal. Přeběhl mu mráz po zádech, ačkoli panovalo vedro a krajinu spalovalo nemilosrdné polední slunce.

Pustil hnědákovu ohlávku a sáhl po uzdě, která byla omotána kolem hrušky sedla. Zatímco ji odmotával, pozoroval kopce, za nimiž se v oparu rýsovaly Mogollon Mountains.

Bezděky stáhl hlavu mezi ramena.

Měl pocit, že se na něho někdo dívá.

Sledoval snad Calico McLean toho hnědáka, aby si byl jist, že se vrátí do Pinos Altos a jeho etuda bude dokonalá?

Mike vzal uzdu do levé ruky a začal hnědáka táhnout za sebou. Zvíře se nějakou dobu vzpíralo. Očividně mělo žízeň a chtělo dolů k rybníku.

Potom však povolilo a vydalo se za Mikem.

Z malého návrší pak Mike pohlédl na domy Pinos Altos.

Z kovárny Grega Mortona se ozývalo dunění kladiva.

Město po obligátní siestě zase ožívalo.

Mike pomyslel na svého otce. Už na něho čeká, protože oba chtěli po siestě naložit povoz Cassidyů.

Mike sevřel rty. Až do Pinos Altos přijde se svým strašlivým objevem, tak mu otec nebude nic vyčítat.

+ + + + +

Lidé se tam sbíhali ze všech stran.

Na Main Street se ozývaly výkřiky.

Mike slyšel paní Hallsteadovou, jež hysterickým hlasem volala svého Peta.

Osmiletý Pete utíkal za Mikem a se zájmem si prohlížel skalpovaného lovce lidí.

„Běž ke své matce, Pete,“ radil mu Mike, „nebo ti dám jednu za uši.“

„Ty mi nemáš co vykládat, Miku,“ odtušil mrňous.

Mike zvedl pravou ruku a Pete pelášil pryč, jako kdyby ho kousla tarantule.

Z kovárny vyšel Greg Morton. Držel v ruce kladivo a měl na sobě umaštěnou koženou zástěru. Jeho široký obličej byl zrudlý.

„Tušil jsem to,“ zavrčel. „Z Calica McLeana se stala šelma!“

Mike na něj jen pohlédl a nic neřekl. Jeho otec mu vtloukal do hlavy, že šestnáctiletý kluk má mlčet, když mluví dospělý.

„Kde jsi ho našel, Miku?“ zeptal se Morton.

„Byl jsem s Chacem McLeanem u rybníka, když se…“

„S Chacem?“ skočil mu do řeči kovář. „Kde je ten mládenec?“

„Utekl, když uviděl Garrisona naloženého přes sedlo toho hnědáka.“

„Proč? Má špatné svědomí? Pomohl snad svému bratrovi toho chlápka oddělat?“

„Vy víte, že to není možné, pane Mortone. Chaco byl celý poslední týden v Pinos Altos!“

„Proč teda zmizel?“

Mike mlčel. Lidé v Pinos Altos zapomínali rychle.

Když Calico McLean zabil mladého zástupce marshala Jesse Halla, unikl Chaco jen o vlas lynči opilého davu, ačkoli s činem svého bratra neměl nic společného.

Dorazili do malé marshalovy úřadovny.

Mike přivázal uzdu hnědáka k zábradlí.

Kolem postávalo více než tucet mužů, kteří tuto senzaci komentovali.

Náhle se otevřely dveře marshalovy úřadovny.

Mike vzhlédl.

Marshal Nat Hayes vyšel na verandu. Jeho malá, hubená postava působila ještě subtilněji než jindy. V jeho šedých očích se blýskalo.

Mike mu četl v očích, co si myslel: Už je to tu zase!

„Měli bychom svolat chlapy!“ ozval se holič Morley.

„Ano, uspořádáme štvanici na toho bastarda a skoncujeme s tím krvavým vražděním!“

Mike nevěděl, kdo to zvolal.

Spatřil vážný obličej svého otce, který si razil cestu mezi ostatními, až se dostal k Mikovi. Vrhl krátký pohled na skalpovaného lovce lidí, načež vzhlédl na Mika a řekl: „Máme příliš mnoho práce, Miku.“

„Hej, tvůj chlapec by nám měl říct, kde Garrisona našel!“ zvolal Morley.

Jubal Brady chytil Mika za ruku a postrčil ho před sebe.

„Proč se tedy nejedeš podívat na stopy, Cale?“ řekl ležérním tónem. „Jestli tolik toužíš po Calicově skalpu jako ten lovec lidí, tak jeď do Mogollonských hor. Ale mého chlapce z toho vynech.“

„Tati, já…,“ začal Mike.

Otec ho umlčel jediným pohledem.

Mike sklonil hlavu a po boku Jubala Bradyho přešel na druhou stranu ulice.

Než však dorazili na protilehlý chodník, Mike se zastavil. Uslyšel totiž tichý dusot.

Ohlédl se a spatřil jezdce, který jel po Main Street z východu.

Mike na něj upřeně hleděl. Slyšel hlas svého otce, ale jeho slova nevnímal.

Nevěděl, co ho na tom cizinci fascinovalo tak, že pro něj okolní svět přestal existovat.

Muž seděl v sedle, jako by k němu byl přirostlý. Široký okraj klobouku měl posunut hluboko do čela, takže mu nebylo vidět do očí. Ačkoli bylo vedro, byl oblečen do pláště, jehož šosy povíval vítr.

A ten kůň!

Mike ještě nikdy neviděl tak nádherné zvíře.

Když se přiblížil na deset yardů, spatřil Mike jeho strakaté zadní nohy. Zbytek těla měl jednobarevný. Kůže se mu ocelově leskla jako hlaveň revolveru.

To musí být přelud, pomyslel si Mike.

Když se jezdec ocitl na úrovni Mika, pozvedl hlavu a pohlédl na něho.

Ten pohled Mika zmrazil. Cítil, jak se mu nahrnula krev do hlavy.

Pak jezdec hlavu zase sklonil. Projel kolem marshalovy úřadovny i před ní shromážděných mužů. Ostentativně dával nezájem o ten houf -lidí.

Mike opět uslyšel hlas svého otce.

Viděl, že jezdec zastavil před hotelem Maybell Parrish, přivázal tam koně k zábradlí a seskočil ze sedla.

Jubal Brady zvýšil hlas.

Mike na něj pohlédl a řekl: „Už jdu, tati.“

Ještě jednou se otočil k onomu cizímu jezdci, který vyskočil na verandu hotelu, a pak šel se svým otcem do domu.

+ + + + +

Mike se na matku ani nemusel dívat. Věděl i tak, že jí jeho neklid neunikne. Moc nemluvila, když se s otcem posadili k večeři.

Mike přemýšlel o posledních třech hodinách.

Se svým otcem naložili povoz Cassidyů. Cassidyové měli velký ranč severně od Pinos Altos a byli to nejlepší Bradyho zákazníci.

Mike si často přál, aby jeho otec byl něčím jiným než obchodníkem. A snil o tom, že jednou uteče z domu a začne hledat štěstí ve světě.

Jestliže však k sobě měl být poctivý, tak svému otci nemohl nic vyčíst.

Jubal Brady měl pro něj vždy pochopení - více než jeho matka. A to nebylo jen tak, protože Jubal Brady nebyl jeho vlastní otec.

Mike odsunul talíř a zaposlouchal se do hlasů venku na Main Street.

Slyšel i hluk ze saloonu Mogollon, Mike by rád vstal šel na ulici, aby zjistil, co se děje.

„Je ještě zákusek,“ řekla jeho matka.

Mike na ni pohlédl.

Čte ve mně jako v otevřené knize, pomyslel si.

„Dneska nemám chuť,“ opáčil.

Jubal Brady zvedl hlavu. V jeho tmavých očích byl zvláštní výraz.

„Dnes už ven nepůjdeš, Miku,“ řekl rozvážným hlasem. „Scott Cassidy je se svými lidmi ve městě, řekl jsem mu, že jsi našel koně s Garrisonem a že nevíš, kam šel Chaco McLean.“

„Co pořád chtějí po Chacovi?“ vyděšeně se zeptal Mike. „S Garrisonovou smrtí nemá absolutně nic společného!“

„To jsem Scottu Cassidymu řekl, Miku.“

„Co mají v úmyslu Morley a ostatní, tati?“

„To nevím. A nechci to vědět, Miku. Máme dost starostí s obchodem.“

„Tvůj otec na tebe čekal po siestě, Miku,“ řekla Harriet Bradyová s jemnou výčitkou v hlase. „Víš, že by neměl nosit těžké věci.“

„Málem jsem ulovil Old Toma Cata,“ řekl Mike. „Ale pak se objevil ten hnědák s Garrisonem a ten starý bastard mi unikl.“

„Taková slova nechci v mém domě slyšet, Miku,“ ostře řekla jeho matka.

„Omlouvám se, mami.“

Mike spatřil lehký úsměv ve tváři svého otce a znovu si uvědomil, že má toho starého muže rád. Jubalu Bradymu táhlo na šedesát. Bylo mu pětačtyřicet, když si vzal Mikovu matku.

„Poslechneš otce a zůstaneš v domě,“ řekla Harriet Bradyová.

Mike znal ten tón příliš dobře. Odpor byl marný.

Snědl zákusek, pomohl své matce uklidit stůl a šel do pokoje, který měl v prvním patře domu.

Jeho okno bylo otočené do čtyři yardy širokého průjezdu do dvora.

Mike už několikrát z tohoto okna vylezl a po prkenné stěně slezl dolů.

Teď se toho však neodvážil.

Lehl si na postel a dal si ruce pod hlavu.

Na stropě tančily odrazy světel. Nedíval se však na ně. Byl myšlenkami jinde. U událostí toho dne.

Znovu viděl světlé oči cizího jezdce.

I teď mu připadalo, že jej těma očima propaluje. Onen cizinec jej nevysvětlitelným způsobem přitahoval.

Bylo mu jasné, že tento muž je tvrdý a nebezpečný. A pravděpodobnost, že ho do Pinos Altos přilákala

Scottem Cassidym vypsaná odměna za dopadení Chaca McLeana ve výši deseti tisíc dolarů, byla vysoká.

Potom si Mike vybavil skalpovanou hlavu lovce lidí.

Myšlenka na to, že cizinec by mohl dopadnout stejně, mu nahnala husí kůži.

Otočil se a pokusil se tyto morbidní představy zaplašit. Nebylo to snadné.

Byla již skoro půlnoc, když konečně usnul.

+ + + + +

Tyrone se na sebe usmál v zrcadle.

Na některých lidech plynoucí léta nezanechají stopy, ale Tyrone se za posledních šestnáct let změnil natolik, že by ho nepoznala už ani jeho matka.

Jeho snědá, větrem ošlehaná tvář byla zbrázděná hlubokými vráskami, ačkoli mu bylo jen něco přes čtyřicet. Na pravé straně čela, hned nad obočím, se mu táhla široká, špatně zhojená jizva.

Ne, v Pinos Alos ho už nikde nepozná, snad kromě Harriet Walkerové.

Tyrone si olízl rty.

Do Pinos Altos se mu nechtělo, ale nikdo jiný nebyl po ruce, takže mu nezbývalo nic jiného, než ten džob vzít.

Chvíli přemýšlel nad tím, jestli si má na svou černou košili připnout hvězdu federálního marshala. Potom však zavrtěl hlavou. Nezaškodí, když ho lidé budou považovat za lovce lidí, který má políčeno na Cassidyovu odměnu.

Vzal z postele červený šátek a uvázal si ho kolem krku.

Automatickým pohybem si připnul k pravému boku pouzdro s peacemakerem. Potom přišel ke dveřím, chopil se černého klobouku visícího na klice a opustil pokoj.

Hotelová hala byla prázdná až na ženu za recepcí.

Tyrone se usmál.

Okamžitě ji poznal, ačkoli měla jinou barvu vlasů než tenkrát. Maybell Parrishová před šestnácti lety v saloonu Mogollon pobízela muže k pití a poskytovala jim i jiné služby. Očividně si tak vydělala dost na to, aby si mohla koupit tento hotel.

„Chcete podívat do města, pane Tyrone?“ otázala se s úsměvem.

Tyrone přikývl.

„Také bych si dal drink, madam.“

„Jste v Pinos Altos za obchodem?“

„I tak se to dá nazvat.“

Úsměv jí zmizel ze rtů.

„Nejste tu kvůli Calicu McLeanovi?“

Nyní se usmál Tyrone.

„Deset tisíc dolarů je kopa peněz, madam.“

Naklonila se nad recepční pult.

„Měl byste se podívat, jak dopadl váš kolega. Je u koronera. Pak zjistíte, pane Tyrone, jakou cenu má těch deset tisíc dolarů.“

Tyrone zvedl ramena a zase je nechal klesnout.

„Já nejsem Buck Garrison, madam.“

„To Garrison o svých předchůdcích tvrdil také, pane Tyrone, „sarkasticky podotkla. „Přeji vám hezký večer.“

Tyron se usmál a obrátil se.

Venku na verandě zůstal stát a pohlédl na Main Street.

Před saloonem Mogollon, na který si dobře pamatoval, diskutovalo několik mužů.

Jedno z obou okének v úzké mars-halově úřadovně bylo osvětlené.

Tyrone se pousmál. Nat Hayes byl ještě stále marshalem Pinos Altos. Tyrone jej viděl odpoledne, když přijel do města.

Sešel z verandy a obešel hotel. Chtěl se ještě podívat na svého koně, než navštíví Hayese. Jestli je Hayes pořád takový, jaký kdysi byl, tak mu jako jedinému odhalí svou pravou tvář.

+ + + + +

Tyrone otevřel dveře marshalovy kanceláře.

Zavrzalo to, byly stejně tak zchátralé jako celá budova. Lidem z Pinos Altos očividně sídlo jejich marshala nestálo za jakoukoli investici.

Nat Hayes spal. Hlavu měl pokleslou na zkřížených rukou na hrudi. Jeho tiché chrápání byl jediný zvuk v kanceláři, která zevnitř vypadala ještě bezútěšněji než zvenčí.

Tyrone neslyšně zavřel dveře.

Na stěně stála kerosinová lampa.

Tyrone k ní přišel a povytáhl knot. V místnosti bylo hned více světla.

Vedle lampy byl k prkenné stěně přibit zatykač. Byl natržený a pokrčený. Od pohledu byl natržený teprve nedávno.

Vypadalo to, jakoby si na něm někdo vylil zlost.

Tyrone jej narovnal.

Na papíře byla nakreslena mladá tvář s ostrými rysy:

Hledán za vraždu - Calico McLean. Za dopadení-živého či mrtvého - zaplatím deset tisíc dolarů. Scott Cassidy, Pinos Altos.

Tyrone zamyšleně přikývl.

Ty peníze už přilákaly několik dravců. Buck Garrison byl posledním z pěti lovců lidí, kteří měli zálusk na Cassidyho odměnu.

Všichni však míšence Mescalerky a bělocha Calica McLeana podcenili.

Chrápání starého muže náhle ustalo.

Tyrone se otočil.

Nat Hayes zvedl hlavu a chtěl sáhnout po láhvi whisky. V tom okamžiku si uvědomil, že v místnosti není sám.

Vyděsil se tak, že málem spadl ze židle.

Tyrone přišel k psacímu stolu a usmál se.

„Chtěl bych s vámi mluvit, Hayesi,“ řekl.

Starý marshal zamžoural očima. Tyrone neměl pocit, že by byl opilý. „Kdo jste? A o čem se mnou vlastně chcete mluvit?“ Jeho hlas zněl zlomeně a rezignovaně.

„Jmenuji se Tyrone,“ odvětil federální marshal a ukázal palcem přes rameno. „Jsem tu kvůli němu.“

Nat Hayes okamžitě věděl, o čem ten vysoký cizinec mluví. V koutcích úst mu trhalo. V jeho malých očích se zračila neochota.

„Nemohu vám toho říct mnoho, pane,“ odtušil. „Už pět vašich kolegů zkusilo získat tu Cassidyho odměnu. Čtyři z nich leží na krchově, pátý u koronera. Moc toužil po tom, až si bude moct McLeanův skalp pověsit na opasek - a zatím přišel o svůj.“

Starý muž ke konci ztišil hlas.

Tyrone cítil, jak si jej Hayes měří pohledem.

Ze by ho poznal?

„Chtěl bych o tom míšenci vědět všechno,“ řekl Tyrone. „O té vraždě, která se mu přisuzuje, a o všem, co se dělo potom.“

Hayes na něj ještě stále zamyšleně hleděl. Jako by ho vůbec neposlouchal.

„Copak?“ zeptal se ho Tyrone.

Starý muž zavrtěl hlavou. „Nic, pane. Chvíli j sem si myslel - ale nic.“ Tyrone si neznatelně oddechl.

„McLean zastřelil Cassidyho syna, že ano?“ otázal se.

Hayes přikývl.

„To je pravda. Kdyby to neudělal, tak by teď sám ležel na krchově.“

Tyrone zvedl obočí.

„Chcete tím říct, že ten míšenec jednal v sebeobraně?“

„Ano, přesně to chci říct. Ten zatykač za vámi není oficiální. Nechal ho vytisknout Scott Cassidy.“

„Proč potom visí ve vaší kanceláři?“

Starému marshalovi klesla ramena.

Hayes nemusel dál nic říkat. Tyronovi bylo jasné, že Cassidyho moc v oblasti Grant a v Pinos Altos byla taková jako kdysi.

„Jak došlo k té přestřelce?“ vyzvídal Tyrone.

Hayes vstal. Jeho propadlý obličej byl zakaboněný.

Sáhl po láhvi whisky a chraplavě řekl: „Zmizte z mé kanceláře, Tyrone! Dělá se mi špatně, když vidím někoho, jako jste vy. Proč jste se mě vůbec vyptával? Vám je přece jedno, jestli je McLean vinný nebo nevinný. Zajímá vás jenom těch deset tisíc dolarů, co vypsal Cassidy!“

Hayes si přiložil láhev ke rtům a mocně si lokl.

Tyrone se otočil a odešel pryč.

Venku na verandě se zhluboka nadechl.

Hayese mu bylo líto. Dřív to býval statečný, poctivý muž. Pravděpodobně jím byl ještě i dnes, avšak jeho bezmoc vůči Cassidyům ho zlomila.

Před saloonem Mogollon se něco dělo.

Tyrone pohlédl tím směrem. U zábradlí saloonu byl přivázán tucet koní. Město svou návštěvou poctili Cassidyho muži.

Tyrone se vydal k saloonu. Chtěl si dát drink a zjistit novinky. Doufal, že se tam dozví něco, co mu pomůže.

+ + + + +

Scott Cassidy zestárl.

Tyrone ho spatřil u barového pultu. Stál tam vedle jednoho vysokého, širokoplecího muže.

Cassidy měl propadlou tvář a zapadlé oči.

Tyrone věděl, jak moc měl rančer rád svého syna. Tenkrát před dvaceti lety, když se Dave Cassidy narodil, uspořádal jeho otec na svém ranči nezapomenutelnou oslavu, která trvala celý týden.

Většina mužů v saloonu byla již opilá.

U konce barového pultu stál Jubal Brady, který podle všeho ještě stále vedl obchod.

Tyrone prošel kolem několika mužů a objednal si whisky.

Zamířila k němu nějaká dívka. V tomtéž okamžiku si všiml, že Scott Cassidy na něj pošilhává a měří si jej pohledem.

Dívka zůstala stát vedle Tyrona a usmívala se na něj.

„Vy jste v Pinos Altos nový, pane?“ otázala se.

Tyrone její úsměv opětoval.

„Objednejte si drink, madam,“ řekl.

Vrhl krátký pohled na barmana a o několik vteřin později před ní stála sklenička s hnědou tekutinou. Asi čaj, pomyslel si Tyrone. Barman mu ovšem naúčtuje cenu whisky. Tyronovi to však bylo jedno.

Děvče něco řeklo. Tyrone to neslyšel. Koutkem oka si všiml, že Scott Cassidy vykročil směrem k němu. Muži u baru se před ním rozestupovali.

„Líbíte se mi, dlouháne,“ řekla dívka ze saloonu. „Co kdybychom spolu strávili pár příjemných chvil?“

„Zmiz, Kate!“ ozval Cassidyho hrdelní hlas.

Děvče okamžitě poslechlo. Dokonce tam nechalo stát sklenici s onou hnědou tekutinou.

Tyrone se pousmál.

„Vám patří tento podnik?“ otázal se. „Nebo to je vaše přítelkyně?“

„Jmenuji se Cassidy. Scott Cassidy. Vidím, že jste o mně už slyšel. Vypadáte jako někdo, kdo umí zacházet s koltem.“

Tyrone pomalu přikývl.

„Co je?“ otázal se rančer, když neobdržel odpověď. „Jste tu přece kvůli Calicu McLeanovi, nebo ne?“

„Může být, pane Cassidy,“ poznamenal Tyrone.

„Co to znamená? Buďto si chcete vydělat těch deset tisíc dolarů, nebo ne, to je snad jasné!“

„Nejsem sebevrah, Cassidy,“ chladně odtušil Tyrone. „Garrison nebyl žádný břídil. A přesto ho McLean dostal.“

„Proč tedy nesednete na koně a nejedete tam, odkud jste přijel, když máte takový strach?“

„Kdo říká, že mám strach? Jsem jenom opatrný, Cassidy. Musím vědět, s kým mám co do činění, než se vydám na lov. A to potřebuje svůj čas. Nemíním to uspěchat.“

„Co vám pomůže, když budete vědět, že McLean je zákeřný kojot?“ vyprskl rančer.

Tyrone klidně pokrčil rameny.

„To už je moje věc, Cassidy. Vypsal jste sice odměnu za McLeanovu hlavu, ale to ještě neznamená, že mi můžete dávat příkazy. Je to moje záležitost. Když zjistím, že riziko by bylo příliš veliké, tak to vzdám a pojedu o dům dál.“

Rančer zrudl a sevřel rty.

„Mohl byste mi třeba říct, jak zastřelil vašeho syna,“ provokoval Tyrone.

V Cassidyho tmavých očích se objevily plameny. Sevřel ruce v pěst a chvíli to vypadalo, že na Tyrona skočí. Pak se však ovládl.

„Zabil ho!“ zasípal. „Jenom to je důležité!“

„Slyšel jsem, že McLean vašeho syna zastřelil v sebeobraně“

Cassidy se levou rukou chytil mosazného pažení pultu a zbělaly mu klouby prstů.

Než ale mohl něco říct, Tyrone dodal: „Měl byste McLeanovi dát možnost bránit se u soudu, pak by už žádní další mrtví nebyli.“

Scott Cassidy zasyčel jak chřestýš a celý se roztřásl.

Vrhl zničující pohled na Tyrona a řekl: „Nekažte mi tu o morálce, lovce lidí. Zaslužte si ty svoje krvavé peníze a zase odtud zmizte!“

Nakvašeně se otočil a těžkými kroky odešel k východu.

Zhruba tucet mužů se odlepilo od pultu či zvedlo od stolů. Všichni se vydali za svým bossem.

V saloonu Mogollon se rozhostilo ticho.

Tyrone cítil pohledy přítomných.

Trvalo téměř minutu, než se tam obnovil hovor.

Tu jej někdo chytil za rameno.

Ohlédl se.

Byla to Kate. Usmívala se na něj.

„Nechal sis mou nabídku projít hlavou, dlouháne?“ zeptala se.

Tyrone si ji prohlédl od hlavy až k patě.

Byla ještě mladá. Měla zhruba dvacet let. Mohla se pochlubit čistou pletí a vnadnými tvary. Krásně voněla. Náhle po ní zatoužil. Ano, zmocnil se jej chtíč po ženském těle.

„Bydlím v hotelu,“ řekl.

„Máme tu v saloonu…“

Zavrtěl hlavou a skočil jí do řeči. „Můžeš přijít ke mně, až tu budeš hotová. Mám pokoj devět.“

„Recepční mě tam nepustí.“

„Řekni mu, že se mnou bude mít proklatě velké problémy, když se bude stlát do mých věcí.“

Zaplatil za své drinky, usmál se na Kate a odešel.

+ + + + +

Úsměv v její rozpustilé tváři ho hřál u srdce. Ano, byla to coura, ale dala mu pocítit, že se mu nepoddala jen kvůli penězům.

„Hm,“ zamumlala a políbila ho na krk, „to se mi líbí.“

„Zůstanu ve městě déle,“ podotkl.

Škrtl sirkou a zapálil si doutník.

„Stačí jen říct a jsem tvá, Tyre,“ odvětila. Zkrátila si jeho jméno na Tyra. „Opravdu chceš zkusit zabít McLeana?“

„Chci ho zkusit chytit, ne zabít.“

Kate zavrtěla hlavou.

„To ho budeš muset zabít. Jinak než mrtvého ho do Pinos Altos nikdy nedostaneš.“

„Ty ho znáš?“

Naklonila hlavu a pohlédla na federálního marshala.

„Tobě vadí, že to je míšenec?“

Tyrone se usmál.

„Barva kůže je mi lhostejná. Hlavní je, že ho chci.“

Přikývla.

„Calico McLean není špatný člověk. Jenom nikdy nedostal šanci. Jejich malá farma v kaňonu Diablo ho s jeho bratrem tak akorát uživila. Pokoušel se pronajmout si od Scotta Cassidyho sousední údolí řeky Gila, aby tam mohl chovat dobytek, ale Cassidy s tím nesouhlasil, i když ty pastviny sám nechává ladem.“

„McLean má bratra?“

„Ano, Chaca. Je mu osmnáct. Je to milý chlapec. Žije tady v Pinos Altos od té doby, co Calico zmizel v Mogollon Mountains.“

„Kde ho můžu najít?“

„Co od něho chceš? Nemá s činy svého bratra nic společného!“

„Chci s ním jenom mluvit.“

„Na to zapomeň. Chaco utekl, když viděl, že Calico dostal Bucka Garrisona. Kdysi ho lynčovalli. Asi je teď u kmene své matky.“

„Hm. Co se přesně stalo tenkrát, když Calico McLean zastřelil Dava Cassidyho?“

„To ti mohu vylíčit dopodrobna, protože k té přestřelce došlo v saloonu Mogollon. Stála jsem s Davem Cassidym u barového pultu, když do saloonu přišel Calico McLean. Dave už měl popito. Rozzuřil se, když uviděl Calica. To mě udivilo, protože dřív spolu vycházeli dobře. Dave často s bratry McLeany vyjížděl na lov. Pokusila jsem se Dava zastavit, ale byl tak rozzuřený, že mě srazil k zemi. Dave tasil revolver a začal střílet. Druhou kulkou Calica zranil na levé ruce a teprve, když jeho třetí kulka Calicovi proletěla těsně kolem hlavy, Calico vytáhl kolt. Nemyslím si, že chtěl Dava zabít. Jenže v okamžiku, kdy to Calico zmáčkl, se Dave vrhl vpřed a koupil kulku doprostřed hrudi.“

„Stihl ještě něco říct?“

Kate zavrtěla hlavou.

„Ne. Byl na místě mrtvý. Calico tam chvíli nehybně stál, potom se , otočil a vyběhl ven. Slyšel jsme dusot jeho koně. Od té doby ho už nikdo neviděl - kromě Jesse Halla a těch pěti lovců lidí.“

„Jesse Halí byl Hayesův zástupce?“

„Ano. Byl to horkokrevný mladík. Okamžitě se vydal do Mogollonských hor, když Cassidy na Calicovu hlavu vypsal odměnu.“

„Nepokusil se ho Hayes zastavit?“

„Ano. Ale Halí mu mrštil hvězdu pod nohy. Vidina deseti tisíc dolarů ho dočista připravila o rozum.“

Nějakou dobu mlčeli.

Tyrone přemýšlel. Musel existovat nějaký důvod, proč Dave Cassidy na Calica zaútočil. Zeptal se na to Kate, ale ta nevěděla.

Nikdo ve městě to nevěděl a Scott Cassidy o tom nemluvil.

„Co ti pomůže, když to budeš vědět, Tyre?“ otázala se ho. „Radši to vzdej. Nikdo se v Mogollon Mountains nevyzná lépe než Calico McLean. Jestli se ho pokusíš chytit, tak dopadneš jako Garrison a ostatní.“

Tyrone pokrčil rameny a zamáčkl nedopalek doutníku.

Na to Kate jen čekala.

Převalila se na něho a zašeptala: „Mluvme o něčem jiném, Tyre, ano?“

Políbila ho.

Tyrone byl rád, že za ním přišla.

Nejen kvůli informacím, které od ní získal…

+ + + + +

Mike Brady vstal toho rána dříve než obvykle.

Když jeho otec přišel do skladiště za jejich obchodem, překvapeně pozvedl obočí. Práce, kterou chtěli dělat až do snídaně a ve dvou, byla hotová.

Jubal Brady na to nic neřekl.

Mike zachytil jeho zamyšlený pohled.

Jeho otec uvažoval.

Ten nezvyklý spěch má určitě něco společného s událostmi včerejšího dne, pomyslel si.

Mike pociťoval neklid. Dobře věděl, že to nesouvisí s Calicem McLeanem a tím mrtvým lovcem lidí. Ne, ten děsivý obraz už důvěrně znal, až příliš často se mu vybavoval.

Cizinec byl očividně lovec lidí tak jako Buck Garrison a další čtyři chlápci, kteří Mikovi naháněli hrůzu.

Přesto byl něčím jiný. Čímsi jej přitahoval. Bylo to jakési nutkání. Pokoušel se tomu bránit, ale nepodařilo se mu to.

Po snídani chvíli lelkoval před hotelem. Díval se do oken v prvním patře, ale tam se nic nehýbalo.

Náhle uslyšel kroky. Zhrozil se.

Otevřely se vchodové dveře a na verandu vyšla slečna Parrishová. Pohlédla na něj a věnovala mu přátelský úsměv.

„Dobré ráno, Miku,“ řekla. „Co dělá Old Tom Cat?“

„Dobré ráno, slečno Parrishová,“ odvětil Mike. Měl Maybell Parrishovou rád. Muselo jít být něco kolem čtyřiceti, ale přesto vypadala mladší než jeho matka, která měla teprve šestatřicet.

„Včera jsem toho bastarda málem dostal, slečno Parrishová,“ řekl. „Jednou bude můj.“

„Přeju ti hodně štěstí, Miku.“

„Díky, slečno Parrishová…“

Chtěla sejít po schodech na ulici, ale tu si všimla, že Mike má ještě něco na srdci.

„Ještě něco, Miku?“

Mike chvíli chodil kolem horké kaše, ale pak se odhodlal a řekl: „Ve vaší stáji je jeden skvělý kůň, slečno Parrishová. Appaloosa. Rád bych se na něho podíval. Myslíte, že by mi to váš host dovolil?“

Mike viděl, jak jí úsměv zmrzl na rtech.

Přistoupila k němu a položila mu ruku na rameno.

„Poslouchej, Miku,“ řekla hrdelním hlasem, „takovým lidem se raději kliď z cesty. Včera přivezls do města Garrisona. Ten muž tam v mém hotelu není lepší než jiní lovci lidí. Naučil by tě jen zlé věci.“

„Nechci se od něho nic učit,“ trucovitě odtušil Mike. „Jen jsem se chtěl podívat na jeho koně.“

Viděl jí na očích, že mu nevěří, a cítil, že se mu hrne krev do tváře.

„Jmenuje se Tyrone,“ řekla Maybell Parrishová, jako by ho musela uklidnit. „Včera večer mluvil s marshalem Hayesem, jestli tě to zajímá.“

Mike zavrtěl hlavou. „Vážně jsem se jenom chtěl podívat na toho appaloosu,“ zamumlal.

Energicky se obrátil a rozběhl se po Main Street k obchodu.

Teprve potom, co minul dva domy, zpomalil.

Nevěděl, co ho tak rozrušilo.

Maybell Parrishová to s ním myslela jen dobře.

Byl však dost starý na to, aby se sám rozhodl, co je pro něj dobré a co ne. Natolik se zahloubal do svých myšlenek, že sebou prudce trhl, když něco proletělo těsně kolem něj a narazilo to do prkenné stěny jednoho domu.

Ohlédl se.

Naproti, na verandě byl ten ksindl Pete Hallstead se svou foukačkou.

Mike sklonil hlavu a na prknech chodníku spatřil hrách. V následujícím okamžiku se rozběhl za Hallsteadem.

Dostihl ho právě, když chtěl zmizet ve vjezdu do dvora vedle marshalovy úřadovny.

Pete začal křičet.

„Přestaň řvát, nebo ti utrhnu uši!“ řekl Mike.

Pete se odmlčel a stáhl hlavu mezi ramena.

„Proč jsi na mě střílel?“ zavrčel Mike.

„Nikdo jiný tam nebyl.“

„Sakra, jdeme k tvé matce. Ta ti dá takový výprask, žes to ještě nezažil.“

Mike naznačil pohyb, jako by chtěl Peta chytit za límec a táhnout ho za sebou.

„K mámě ne!“ žadonil Pete. „Jestli mě pustíš, tak ti něco prozradím.“

„Co?“

„Motal ses přece kolem hotelu kvůli tomu cizinci, ne?“

Mike na chlapce vrhl nedůvěřivý pohled. Byl to pro něj jen osmiletý usmrkanec.

„Co ty o něm víš?!

„Cha, ještě ti sklapne, až to uslyšíš!“

„Tak mluv!“

„Necháš mě běžet a nepůjdeš k mé mámě?“

„O.K.“ Mike mladíka ještě nepouštěl. Chtěl z něj vytáhnout, co věděl.

„Ten cizinec není ve svém pokoji sám,“ řekl Pete.

„Ale? A kdo s ním tedy je?“

„Honeylips!“ zvolal Pete triumfálním hlasem.

„Myslíš slečnu Kate ze saloonu Mogollon?“ zeptal se překvapený Mike. Přezdívalo se jí Honeylips - medové rty. Ale o tom ten osmiletý smrkáč nemohl nic vědět.

„Ty ale umíš klást otázky, Miku,“ řekl Pete vychytralým tónem, „Líbali se, co jiného?“

„Je ještě pořád s ním?“

„Ano. Pusť mě. Slíbils mi to.“

„Odkud to víš?“

„Slyšel jsem, jak se o tom ve stáji baví Mose a Denver.“

Mike Peta pustil a hoch okamžitě zmizel ve dvoře marshalova sídla.

Mike tam zamyšleně stál.

Věděl, že mu nic není do toho, co cizinec dělá. Ale lhal by, kdyby tvrdil, že ho to nezajímá.

Když se po Main Street vracel k obchodu, přinutil se na cizince nemyslet. Nebylo to však snadné.

+ + + + +

Tyrone pohlédl na Main Street.

Rachotilo po ní pár povozů, na chodnících bylo jen několik lidí.

Zde, v Pinos Altos, život plynul mnohem klidněji než pár mil jižněji v Silver City.

Tyronovi začalo kručet v žaludku, který mu tak chtěl připomenout, že naposledy jedl před čtyřiadvaceti hodinami.

Přišel k rozhrnuté posteli, vzal si z podnožky své věci a začal se oblékat.

Kate opustila hotel teprve před půlhodinou.

Tyrone se zamyšleně usmál. Nelitoval, že Kate přišla.

Zatímco se oblékal, myslel na jinou ženu. Nevzpomněl si na ni už roky. Ta zasutá vzpomínka se mu vybavila, teprve když dostal úkol jet do Pinos Altos. Bolela.

V duchu viděl zcela přesně tvář té mladé ženy, jako by z Pinos Altos od-jel teprve včera. Dokonce ani po šestnácti letech si nebyl jist tím, jest-. li to nebyla chyba Harriet Walkerovou opustit.

Miloval ji. Zároveň ho však omezovala. Bylo mu dvacet čtyři a ještě nic nevěděl o světě. A Harriet ho postavila před neúprosné rozhodnutí.

Nevěděl, jaké byly její další osudy. A nikdy to ani nezjišťoval.

V prvních letech si myslel, že to ona zavinila, že odešel. Později si však uvědomil, že nejsou důležité jen jeho tužby a přání.

Přemýšlel nad tím, jestli ještě žije v Pinos Altos.

Včera večer se na to mohl zeptat Nata Hayese, ale bál se, že by ho tím přivedl na myšlenky, na které neměl přijít.

Tyrone se usmál.

Podle jména ho v Pinos Altos nikdo nepozná.

Jeho pravé jméno bylo Jim Calhoun, ale na to už zapomínal i on sám.

Rok po tom, co se obrátil k Pinos Altos zády, potkal pistolníka, který se jmenoval Tyrone.

Dali se dohromady a více než šest měsíců byli nerozlučným párem.

Potom to Tyrone koupil a Jim Calhoun přijal jeho jméno, protože jeden fanatický marshal chtěl vymoci zatykač proti Jimovi Calhounovi.

Ještě dva roky pak prodával svůj kolt, aby z něho potom jeden jeho přítel udělal federálního marshala. Tyrone si připnul hvězdu a začal jezdit pro zákon.

Ještě nikdy netoužil tak jako nyní po tom, před čím kdysi utekl: po rodině. Po ženě, kterou miloval, po dětech. Po dceři a synovi, kterým by mohl věnovat svou lásku a kterým by mohl předávat své zkušenosti.

Zavrtěl hlavou. Nechtěl o tom dál přemýšlet.

Kdyby jen tento úkol byl odmítnul!

Onen míšenec Calico McLean byl nebezpečný jako nálož dynamitu, na které už hoří doutnák. Pokud se na boj s ním někdo plně nekoncentroval, nemohl přežít.

Tyrone si uvázal červený šátek kolem krku a připnul si revolver. Potom vyšel na chodbu.

V hale stála u otevřených vchodových dveří Maybell Parrishová a s kýmsi se bavila.

„Ano, děkuji,“ řekla a zavřela dveře.

Tu se zarazila, když spatřila Tyrona, jak jde po schodech. Výraz jejích očí nebyl právě přátelský.

Tyrone přišel do recepce a položil klíče na pult.

Slyšel za sebou kroky.

Maybell Parrishová obešla pult a s kyselým obličejem řekla: „Musím vás poprosit, abyste opustil můj hotel, pane Tyrone.“

Tyrone si myslel, že se přeslechl.

„Jak, prosím?“

„Rozuměl jste mi dobře. V Pinos Altos jsou ještě dva další podniky, ve kterých se můžete ubytovat.“

Tyrone něco tušil.

„Povězte mi důvod,“ řekl.

„Ten znáte lépe než kdokoli jiný,“ jedovatě odsekla. „Toto je hotel a ne hampejz, pane Tyrone.“

Usmál se, naklonil se nad pult a řekl: „Ty máš nějakou krátkou paměť, Maybell Parrishová. Zůstanu ve svém pokoji, rozumíš? A jestli nebudu obsluhován tak jako každý druhý host, tak udělám takový cirkus, na jaký určitě nezapomeneš, narozdíl od tvých let v saloonu Mogollon.“

Otočil se a šel ven. Nemusel se ohlížet, aby věděl, že Maybell Parrishová za ním hledí s otevřenými ústy.

Když stanul venku před verandou, zalitoval své hněvivé reakce.

Maybell Parrishové teď bude přemýšlet, odkud Tyrone ví o její minulosti.

Doufal, že si na něho nevzpomene.

Rozhlédl se.

Když přijel do města, všiml si jedné malé restaurace. Ležela jeden blok od saloonu Mogollon.

Sešel z chodníku na Main Street.

O několik domů dál spatřil obchod Jubala Bradyho. Na verandě stály bedny, pytle a sudy. Na ulici před obchodem čekal na naložení povoz.

Jubal Brady byl jeden z mála lidí, kteří ho znali z dřívějška.

Tyrone už chtěl přejít ulici, když tu za sebou uslyšel vysoký hlas.

„Haló, pane. Vy také jdete po Calicu McLeanovi?“

Tyrone se obrátil a užasl.

Za ním totiž stál pihovatý kluk, kterému hádal tak osm let.

Usmál se.

„Ty se mě nebojíš?“

Chlapec zavrtěl hlavou.

„Vy jste jiný než Garrison. Ten mě vždycky zahnal pryč, když jsem mu chtěl něco říct o Calicu McLeanovi.“

„Tak? A co o něm tedy víš?“

„Och, hodně věcí. Ale…“ Klučina náhle vykřikl bolestí, když ho kdosi chytil za ucho.

Tyrone udiveně pohlédl na hubeného mladíka, který tak hocha umlčel. Do čela mu padaly čupřiny světlých vlasů. Jeho sympatický obličej zčervenal, když řekl: „Odpusť Pete, ale jinak by tě čapla tvá matka a dala ti na zadek.“

Tyrone si uvědomil, že toho mladíka zahlédl před obchodem Jubala Bradyho včera odpoledne, když přijížděl do města.

Mládenec chlapce pustil a Pete odstoupil.

„Za to mi zaplatíš, Miku Brady!“ sykl a klidil se.

Tyrone se usmál.

Dřív, než něco stačil říct, promluvil mladík.

„Pete je rozumbrada, pane,“ řekl, „jestli vám někdo může něco povyprávět o Calicu McLeanovi, pak jsem to já. Jeho bratr Chaco je můj nejlepší přítel.“

Tyrone zvedl obočí.

„Chtěl jsem se najíst. Mohli bychom se setkat potom, Miku. Víš o nějakém místě, kde bychom se mohli nerušené pobavit?“

Mladík vyhrkl pár slov.

Tyrone slyšel cosi o nějakém rybníku a potom si vzpomněl na tu malou tůň, kde dřív často chytal ryby s přáteli.

„Miku!“ ozval se ostrý mužský hlas.

Před obchodem se objevil Jubal Brady. Jeho tvář byla zachmuřená.

Mladík zašeptal: „Ve čtyři, pane!“ Potom se otočil a šel za svým otcem.

Tyrone užasl.

Brady se musel oženit pozdě. Tenkrát, když Tyrone opustil Pinos Altos, byl Brady již zralý čtyřicátník.

Tyrone počkal, až otec se synem zmizí v obchodu. Pak se vydal k restauraci.

+ + + + +

„Co od tebe ten chlap chtěl?“ zeptal se Jubal Brady.

Mike hned věděl, odkud vítr vane, ačkoli od jeho setkání s Tyronem uplynula již hodina.

Nevzhlédl a dál se rýpal v obědu. Byl tak rozčilený, že nesnědl téměř ani sousto.

„Nic, tati,“ podotkl. „Chtěl jsem jenom, aby si s ním nezačínal malý Pete Hallstead.“

Teprve teď Mike zvedl hlavu. Drtil ho pronikavý pohled jeho matky.

To ho zlobilo. Pořád dělali, jako by byl malý chlapec jako Pete.

Otec však už nic neřekl.

Mike snědl jídlo, ačkoli se ke každému soustu musel nutit. Když ho odstrčil od sebe, řekl: „Potřebuješ mě ještě dneska odpoledne, tati? Chtěl bych k rybníku. Myslím, že dneska už Old Toma Cata dostanu.“

„Nemáš v hlavě nic než zábavu, Miku,“ vyčítavě poznamenala Harriet Bradyová.

„Vstával časně ráno, Harriet,“ řekl Jubal Brady. „Dneska odpoledne už toho nemáme moc na práci. Až naložíme věci pro Garfielda, tak ho nebudu potřebovat.“

„Jsi k němu příliš shovívavý, Jubale,“ prohodila. Vstala a začala uklízet nádobí.

Jubal Brady mrkl na Mikea a ten vděčně přikývl.

Potom naložili pytle a sudy na povoz rančera Garfielda, který stál před obchodem.

Skončili ve tři hodiny.

Mike okamžitě vyrazil k rybníku, aby mu matka nevymyslela nějakou práci.

Jeho udice ještě ležela na stejném místě, kde ji nechal včera, když se objevil kůň se skalpovaným Buckem Garrisonem.

Mike ji připravil a pak nahodil háček s plovákem doprostřed rybníka.

Myšlenkami však byl úplně jinde. Jen s námahou dokázal zvládnout zmatek, který měl v hlavě.

Co to vlastně dělal?

Cizinec byl lovec lidí, který chtěl získat Cassidyho prémii ulovením Calica McLeana. Živého nebo mrtvého.

A on, Mike, mu v tom chtěl pomáhat!

Pomyslel na Chaca.

Znali se od doby, co spolu chodili do školy. Také Calico k němu byl vždycky přátelský. Každý v Pinos Altos věděl, že Calico McLean zastřelil Dava Cassidyho v sebeobraně.

Mike Brady nevěděl, co se s ním děje. Něco, co si nedokázal vysvětlit, ho k tomu cizinci přitahovalo. Přišels o rozum, říkal si. Měl bys poslechnout svého otce a držet se od toho Tyrona zpátky. Zároveň však cítil, že nemá smysl proti tomuto nutkání bojovat.

Tu uslyšel tichý dusot a vyděsil se.

O pár vteřin později se na svahu objevil jezdec na appaloosovi. Mířil přímo k němu.

„Máte skvělého koně, pane Tyrone,“ vyjádřil svůj obdiv.

Tyrone pozvedl obočí.

„Odkud znáš mé jméno, Miku? Nevzpomínám si, že bych ti ho řekl.“

Mike cítil, jak se mu hrne krev do tváře.

„Pověděla mi ho slečna Parrishová,“ zamumlal.

Tyrone se usmál.

„Takže ty ses na mě vyptával.“ Bylo to spíš konstatování než otázka. Kývl na rybník a řekl: „Je tu ještě pořád ten obrovský sumec?“

Mike energicky přikývl.

Byl rád, že Tyrone změnil téma. Nejdřív se ho chtěl zeptat na to, odkud ví o té rybě, ale potom řekl: „Už celý rok lovím Old Toma Cata. Je to starý, mazaný chlapík, který mě už víc než tucetkrát napálil.“

Tyrone se otočil ke své sedlové tašce.

„Četl jsem o appaloosech, pane Tyrone,“ dodal Mike, „ale nikdy jsem žádného neviděl. Odkud ho máte?“

Tyrone našel to, co hledal. Znovu se obrátil.

„Nez Percéové je chovají,“ řekl. „Nez Percéové jsou indiánský kmen v Oregonu. Žijí v horách, a potřebují proto silné, vytrvalé koně. Kromě toho mají rádi koně, kteří dobře vypadají. To pro ně hodně znamená.“

„Taková zvířata jsou drahá, že ano?“

„Já bych ho neprodal za žádné peníze,“ odvětil Tyrone.

Potom natáhl směrem k Mikovi levou ruku. Držel v ní zvláštní malý předmět.

Mike viděl, že to je háček s pestrými pery.

„Vezmi si ho,“ vyzval ho Tyrone. „Tomu se říká muška. Už jsem s ní ulovil spoustu ryb. Možná s ní dokážeš ulovit Old Toma Cata.“

Mike vzal háček opatrně do dlaně a potom si přinesl vlasec. Pomalu háček navlekl na vlasec.

Pak jej hodil do vody a oba se posadili.

„Tvrdils, že nikdo neví o Calicu McLeanovi víc, než ty,“ začal Tyrone. „Pak také možná víš, proč Dave Cassidy zaútočil na Calica.“

Mike zavrtěl hlavou. „To je hádankou i pro mne. Dave a Calico sice nebyli přátelé, ale nikdy spolu nevedli žádný spor.“

„Pověděl ti něco Chaco?“

„Ne. Nechtěl o tom mluvit.“

Tyrone chvíli mlčel, aby se pak zeptal: „Pověz mi něco o Calicu McLeanovi.“

„Kde mám začít?“ otázal se Mike.

„Máme dost času, Miku,“ s úsměvem opáčil Tyrone. „Začni úplně od začátku.“

Mike přikývl a jal se vyprávět o bratrech McLeanech.

Jejich otec byl Skot, který přišel do Mogollon Mountains hledat zlato. Před téměř třiceti lety se spustil s jednou mescalerskou squaw v kaňonu Diablo, rok předtím, než do kraje přišel Scott Cassidy. Calico se narodil až po šesti letech a o osm let později i Chaco. Většinou žila ta mescalerská squaw se svými syny v kaňonu Diablo sama. Starý McLean se nikdy nevzdal svého snu o zlatu. Někdy před sedmnácti lety se po něm slehla zem. Od té doby už o něm nikdy nikdo neslyšel.

Tyrone se zájmem naslouchal mladíkovu sugestivnímu vyprávění.

To, co mu Mike Brady vykládal, sice znal, ale nepřerušoval ho.

Věděl také, že matka Calica a Chaca McLeanů se se svými syny vrátila ke svému kmeni, když se vzdala naděje, že se jejich otec ještě vrátí. Ani tam však podle všeho nebyla šťastná, jak se Tyrone dozvěděl od Mika.

„Calico a Chaco pracovali odmalička jako chlapi,“ řekl Mike. „Přesto se Calico postaral o to, aby Chaco chodil do školy v Pinos Altos a naučil se tam číst a psát.“

„A co Scott Cassidy? Nikdy se nepokusil tu squaw i s jejími syny vyhnat z kaňonu Diablo, když McLean zmizel?“

„To si nemyslím. Chaco by mi o tom jinak řekl. Cassidy měl víc země, než mohl obhospodařovat. McLeanové mu nevadili. Později dokonce najmul Calica, aby mu z pastvin odháněl dravou zvěř. Krom toho mu Calico odváděl cenné služby, když měl potíže s Mescalery.“

„Popiš mi Calica,“ dodal Tyrone.

„Hm, není nijak zvlášť vysoký. Kromě černých vlasů a očí na něm nic nepřipomíná jeho mescalerský původ. Má chůzi dravé šelmy a sám jsem zažil, že člověk si ho všimne, teprve až když stoj í vedle něj. Nožem srazí ptáka z větve na dvaceti yardů, koltem zasáhne všechno, co zasáhnout chce. Možná není tak rychlý jako byl Dave Cassidy, ale ještě nikdy jsem ho neviděl minout.“

„Je prchlivý nebo jedná neuváženě?“

„Nikdy! Calica nic nevyvede z klidu. Marshal Hayes si ho brával s sebou, když honil zloděje dobytka. Je to skvělý stopař.“

„Proč tenkrát utekl? Věděl přece, že tam je více než tucet svědků a nejméně polovina z nich by vypovídala v jeho prospěch.“

Mike si povzdechl.

„Věděl, že by mu to nepomohlo. Dave byl Cassidyho dědic. Měl ho rád jako nic na světě. Mnohdy to dával najevo tak okatě, že člověku přišlo Liz Cassidyové líto.“

Liz Cassidyová byla Davová sestra.

Tyrone si ji vybavoval jen nezřetelně. Musela být o nějakých pět let starší než Dave. Bylo to bledé, nenápadné stvoření - alespoň tehdy, když měla deset.

„Liz není žádná kráska,“ řekl Mike, jako by Tyronovi četl myšlenky. „Pořád je zavřená na ranči a v Pinos Altos se ukáže tak jednou, dvakrát do roka, když jede nakupovat. Paní Cassidyová zemřela před deseti lety a od té doby Liz vede domácnost. Je jí šestadvacet let.“

„Co se stalo, když Calico zmizel?“

„Už o den později přijel Scott Cassidy se svým zatykačem.“

„A jako první si ty peníze chtěl vydělat Jesse Halí?“

„Ano. Marshal ho varoval a zakázal mu za Calicem jezdit, ale Halí prostě chtěl ty peníze. A ještě víc toužil po Calicově skalpu. Nenáviděl ho. Marshal Hayes jednou řekl, že Halí nemohl strávit, že Calico byl lepší chlap.“

Mike Brady viděl, že Tyrone pohlédl na hladinu rybníka. Zároveň pocítil, jak se udice v jeho ruce pohnula.

Otočil se a chytil prut do obou rukou. Náhle se tak mocně prohnul, že měl strach, že se zlomí.

Potom se z vody vynořilo velké, lesknoucí se rybí tělo, aby pak o další zlomek vteřiny později dopadlo na hladinu.

„Mám toho starého bastarda!“ vykřikl Mike. Málem uklouzl, jak prudce trhl udicí.

Tom Cat zarputile bojoval, ale tentokrát neměl šanci.

Mike se koupal v potu, když dostal Old Toma Cata na písčitý břeh rybníka. Rozzářenýma očima pohlédl na mrskající se rybí tělo, které bylo dobré tři stopy dlouhé. Mike viděl, že cizinec se usmívá. „ Skvělý úlovek,“ prohodil Tyrone. „Gratuluju, Miku.“

Potom Mike Old Toma Cata zabil jediný krátký úderem. Tyronovi neuniklo, že mladík to s rybami umí. Mike byl velmi rozrušený a Tyrone věděl, že se teď chce vrátit do Pinos Altos, aby se mohl pochlubit svým úspěchem. Tyrone vstal.

„Vezmu tě na koně za sebe,“ řekl. Mike přikývl.

Měl co dělat, aby těžkou rybu zvedl. Neustále pošilhával po široké tlamě s vousy.

Tyrone nasedl a vytáhl Mika za sebe.

„Mám čas, Miku. Nikam nespěchám. Říkáš, že Calico McLean je trpělivý člověk. Budu trpělivý tak jako on a pokusím se sám určit místo a dobu našeho setkání.“

Zbytek cesty mlčeli.

Tyrone nechal před prvními domy města Mika sesednout.

Tušil, že Mike s ním nechce být viděn.

Možná mu Jubal Brady zakázal stýkat se s tím zákeřným lovcem lidí.

Chodníky byly přeplněny lidmi.

Vedro poněkud polevilo.

Tyrone si všiml ustrašených pohledů lidí. Potom uviděl Nata Hayese, jenž stál před svou úřadovnou.

Hayes zvedl ruku, a když Tyrone pochopil, že to gesto platí jemu, vydal se k tomu starému muži.

+ + + + +

„Co se děje, marshale?“

Tyrone se naklonil v sedle a pousmál se.

„Můžu s vámi mluvit v kanceláři, Tyrone?“ zeptal se ho Nat Hayes.

Tyrone pomalu přikývl.

„Proč ne. Ale nejdřív si odvedu koně do stáje. Pak přijdu za vámi.“

Otočil appaloosu a vydal se k hotelu.

Koutkem oka registroval dav před saloonem Mogollon. U zábradlí tam byli přivázáni dva zaprášení koně.

Tyrone pokrčil rameny a pokračoval k hotelu.

Ve stáji za hotelem předal appaloosu jednomu ze dvou černých stájníků.

Předtím, než se vrátil k Hayesovi, se stavil v hotelu.

Za recepčním pultem stála Maybell Parrishová. Vypadalo to, že na polední incident už zapomněla.

Tyrone od ní koupil láhev whisky, kterou si pak vzal k marshalovi.

Nat Hayes seděl za svým psacím stolem. Nehnul ani brvou, když Tyrone postavil na stůl láhev whisky.

„Vy si myslíte, že mě tím koupíte, Tyrone?“ otázal se.

Tyroneovi neuniklo, jak výrazně marshal vyslovil jeho jméno. Že by si ten starý muž uvědomil, kdo ve skutečnosti je?

„Tak levně si vás necením, Hayesi,“ odtušil. „Měl jsem jenom chuť na whisky. Měl byste tu sklenice?“

Hayes se sklonil a vzal z jednoho šuplíku dvě zaprášené sklenice. Vytřel je cípem vesty a postavil je na stůl.

Tyrone nalil.

Potom si přisunul židli a sedl si na ni jako na koně.

„Co máte na srdci, marshale?“ otázal se a zvedl jednu sklenici. „Chcete mě znovu přemlouvat, abych Calica McLeana nechal na pokoji?“

Hayes zavrtěl hlavou.

Sáhl po druhé sklenici a na ex ji vypil.

Pak mlčky pohlédl na Tyronea. V jeho malých šedých očích se objevil tázavý výraz.

Po chvíli si olízl své úzké rty.

„Mluvil jsem s Maybell Parrishovou, Tyrone,“ řekl hrdelním hlasem. A znovu vyslovil jeho jméno protáhle, jakoby chtěl zdůraznit jeho význam. „Znáte ji z dřívějška?“

Tyronea zamrzelo, že se v poledne nechal tak unést. Pokrčil rameny a nic neodpověděl.

„Hned mi připadalo, že jsem vás už někdy viděl,“ dodal Hayes. „Dlouho jsem o tom přemýšlel. Jen mě zmátla ta jizva nad vaším pravým obočím. Proč jste si změnil jméno - Jime Calhoune?“

Byl to zvláštní pocit slyšet po tak dlouhé době své jméno.

Tyrone na starého marshala chvíli mlčky hleděl, aby si pak znovu nalil sklenici a řekl: „To je dlouhá historie, Hayesi, a já bych vám ji nerad vyprávěl.“

„Je možné, že by v ní bylo příliš mnoho krve a zabíjení?“ Tyrone se chladně pousmál. „Ano, to je možné.“

„Proč jste se vrátil, Calhoune? Nejenom na Calicovu hlavu je vypsána odměna.“

Tyrone vypil druhou sklenici. Naklonil se přes opěradlo židle a postavil sklenici na stůl.

„Říkejte mi dál Tyrone, Hayesi,“ prohodil. „Mé staré jméno už jsem zapomněl.“

„A měl byste zapomenout i na Pinos Altos, Tyrone.“

„Myslel jsem si, že jsem zapomněl, Hayesi. Ale někdy si člověk prostě nemůže vybrat.“

Sáhl si do náprsní kapsy své černé košile a mezi prsty ucítil chladný kov marshalské hvězdy. Vytáhl ji a položil na desku stolu. Těsně před Haysovu levou ruku.

Hayes ji pomalu uchopil a zvedl ji. Chvíli na ni hleděl, aby pak vzhlédl a vrhl na Tyrona nevěřícný pohled. „Federální marshal? Poslali vás do Pinos Altos kvůli Calicu McLeanovi?“

Tyrone přikývl.

„Chtěl jsem to odmítnout, Hayesi. Ale žádný jiný federální marshal nebyl po ruce.“ Marshal polkl.

„Chcete dovést do konce to, co se nepovedlo mému zástupci a pěti lovcům lidí?“

„Poslali mě sem, abych zastavil zabíjení.“

„Calico McLean nenese žádnou vinu na tom, že ho štvou jak zvíře.“ „To už teď nehraje roli. S Davem Cassidym v tomto případu zemřelo už sedm lidí. A jestli se Calico McLean za své činy nebude zodpovídat před soudem, tak to zabíjení neskončí.“

„Těch proklatých lovců lidí není žádná škoda!“ vyhrkl marshal. „Jestli chcete zastavit zabíjení, tak přinuťte Cassidyho, ať stáhne ten zatykač a odvolá slib odměny. Kvůli tomu se tu zabíjí.“

„Na to už je příliš pozdě, Hayesi,“ klidně odvětil Tyrone. „Můj příkaz zní dostat McLeana před soud. Když to neudělám, pošlou sem jiného marshala.“

Nat Hayes sevřel rty. Byl velmi rozrušený. Chvíli mu trvalo, než se zase uklidnil.

„To budete muset Calica zabít,“ řekl prázdným hlasem. „Ten nikdy k žádnému soudu nepůjde, protože ví, že jako míšenec by neměl šanci, že ho budou soudit spravedlivě.“ „Nemá na vybranou.“ Hayes se pousmál. „Indiáni mají vždycky na vybranou,“ řekl. „Mohou se totiž rozhodnout bojovat do posledního dechu.“ Tyrone natáhl pravou ruku a vzal si svou hvězdu. Nepřipnul si ji, nýbrž si ji zase strčil do náprsní kapsy. Pak pohlédl na Hayese. „Nevíte, co se stalo s Harriet Walkerovou?“ otázal se. Slova se mu jen ztěžka vydrala z hrdla. V Hayesově tváři se objevil údiv. „Vy o ní nic nevíte?“ „Ne. Neslyšel jsem od ní od doby, co jsem z Pinos Altos odjel.“

Tyrone pohlédl na starého muže. Viděl, že přemýšlí.

Pak se Hayes s povzdechem zvedl a začal chodit po kanceláři sem a tam.

Po chvíli řekl tichým hlasem: „Harriet Walkerová v Pinos Altos zůstala. Krátce po tom, co jste zmizel, jí nabídl sňatek Jubal Brady a ona jeho nabídku přijala.“

„Brady? Vždyť tomu tenkrát bylo přes čtyřicet?“

„No a? Mohl Harriet nabídnout domov, ve kterém mohla nalézt klid a bezpečí.“

„Ten chlapec - Mike - je její syn?“

„Ano.“ Hayes to řekl rychle. Uhnul Tyronovu pohled a znovu se posadil do křesla. „Hodně lidí si myslelo, že ti dva nedopadnou dobře, ale mýlili se. V Pinos Altos není šťastnější manželství, než jsou Bradyovi. Vím, že jste se s Harriet velmi milovali, Tyrone. Nezničte tu rodinu. Vyhýbejte se jim, jestli nechcete, aby tři lidé byli do konce života nešťastní.“

Tyrona ta slova popudila.

Hayesovi do toho přece nic nebylo.

Krom toho v žádném případě nemínil oživovat dávno mrtvou minulost.

Zdálo se, že Hayes si uvědomil, že zašel příliš daleko. Pokrčil rameny, aby se ospravedlnil a řekl: „Ale je tu jiný problém, Tyrone. V saloonu Mogollon jsou další dva adepti, kteří chtějí získat Cassidyho odměnu.“

Tyrone svraštil čelo. Vzpomněl si na ty dva zaprášené koně, které spatřil před saloonem, přikývl a zvedl se.

„To je ale vlastně váš problém, marshale,“ řekl.

Hayes pokrčil rameny.

„Do toho mě nezatáhnete, Tyrone,“ řekl přidušeným hlasem. „Dobře vím, že mě tu v Pinos Altos platí z milosti. Jsem příliš starý na to, abych si to rozdával s profesionálními zabijáky.“

„Omlouvám se, Hayesi,“ zamumlal Tyrone.

Otočil se a šel ke dveřím.

„Nechcete si vzít s sebou tu láhev?“ poznamenal Hayes.

„Nechejte si ji,“ řekl Tyrone.

Když prošel dveřmi a ohlédl se přes rameno. Viděl, že starý marshal zvedl láhev ke rtům a lačně se napil.

Pak za sebou zavřel dveře.

Jeho poslední slova ho mrzela. Hayes býval dobrý chlap. Nezasloužil si je.

+ + + + +

Tyrone vyšel na verandu hotelu a posunul si klobouk do čela.

Na ten pohyb si navykl od doby, co utrpěl zranění na čele.

Pohlédl na Main Street.

Všude se svítilo.

V oknech saloonu Mogollon také. Před ním bylo k zábradlí přivázáno více než půl tuctu koní. Prachem pokrytá zvířata obou lovců lidí mezi nimi již nebyla.

Tyrone si sáhl levačkou na hruď a prsty přejel po hvězdě, kterou měl připnutou ke košili.

Nemělo smysl hrát si dál na schovávanou. Hayes stejně nebude mlčet. Možná to už beztak celé město ví.

Pohlédl k obchodu. Vchodové dveře byly otevřené. Ve velkých oknech čelní stěny budovy se svítilo.

Myšlenka na Harriet Walkerovou mu stáhla hrdlo.

Pak se mu vybavila úzká tvář toho hocha.

Měl ho rád hned od prvního okamžiku. Byly to jakési nevyslovené sympatie a Tyrone jen nevěděl, jestli je to tím, že Mike je synem Hariet.

Někdo vyšel ze dveří.

Tyrone poznal Jubala Bradyho. Na pleši toho korpulentního pána se lesklo světlo vycházející z obchodu.

Brady měl kolem pásu zelenou zástěru. Začal odnášet do obchodu úzké bedny, které byly postavené u stěny domu.

Tyrone polkl.

Brady pro něho byl vždycky starý člověk.

Když bylo Tyronovi dvacet, pohrdal jím - kramářem.

Brady nikdy nepil whisky, nebavil se s děvčaty v saloonu a několikrát obrátil každý cent, než ho utratil.

Nyní se však na to díval jinak. Hayes mu řekl, že Bradyovi jsou šťastná rodina.

Tyrone proto Bradymu záviděl. Kvůli jeho ženě a synovi.

Zůstal stát ve stínu verandy hotelu, dokud Brady nedokončil svou práci.

Teprve potom přešel ulici, minul ztmavlou úřadovnu marshala a přiblížil se k saloonu Mogollon.

Ozýval se odtud hluk.

Byl to jiný hluk než včera večer. Tyrone slyšel dva bručivé mužské hlasy. Určitě patřily oněm dvěma lovcům lidí, kteří do Pinos Altos přijeli odpoledne.

Na protilehlé straně ulice někdo zavřel dveře obchodu.

Na okamžik se Tyronovi zdálo, že vidí světlovlasou hlavu toho mladíka ve velkém okně nalevo od dveří. Hned v následujícím okamžiku se však stáhly černé rolety.

Tyrone šel dál.

Před lítacími dveřmi saloonu Mogollon se zastavil a pohlédl dovnitř.

Ve velkém sále vznášel dým. Většina stolů byla obsazená.

U výčepního pultu stály dva tucty mužů. Většinou šlo o kovboje z okolních rančů. Ačkoli tam stáli nahusto, na jednom místě byla velká mezera.

V ní stáli dva chlápci.

Nebylo pochyb o tom, že jde o ty dva lovce lidí.

Přestože už v Pinos Altos byli víc než pět hodin, nepovažovali za nutné ze sebe smýt prach a vyčistit si šaty. Jejich keprové kalhoty byly umouněné, zpocené a od prachu, a košile stejně tak. Rovněž předloktí měli špinavá. Jeden měl svůj zamaštěný stetson posunutý do týla, druhému visel na řemínku na krku.

Tyronův pohled sklouzl k jejich zbraním.

Nepřekvapilo ho, když uviděl nízko zavěšené revolvery a náboje v patronovém opasku. Svým zbraním očividně věnovali mnohem více pozornosti než sami sobě.

Tyrone předpokládal, že musejí páchnout.

Měli mezi sebou dvě dívky.

Ten pravý se drsně smál a levou rukou osahával zadek jedné z dívek. Druhou ruku měl zvednutou. Pokoušel se do dívky nalít sklenici whisky.

Druhé děvče byla Kate.

Chtěla odstrčit ruku toho muže, ale ten ji chytil za rameno a otočil ji k sobě.

Rozesmál se a zabručel: „Na ten zatracený čaj zapomeňte! Teď už budete pít jen opravdovou whisky!“

Kate se chtěl vymanit z jeho pevného sevření, ale nepodařilo se jí to.

Tyrone viděl, jak hledá pohledem pomoc u kovbojů. Ti však neměli odvahu jí pomoci.

Tyrone rozrazil lítací dveře a vešel dovnitř.

Několik mužů u pultu se ohlédlo.

Tyronovi neunikl jejich úžas. Ten nepochybně plynul ze skutečnosti, že měl na své černé košili připnutou hvězdu.

Kate, která se na něj ohlédla, ho hned spatřila.

„Tyre!“ zvolala. „Řekni tomu smradlavému zálesákovi, ať mě pustí!“

Druhá dívka, právě polkla whisky a lovec lidí hodil s pekelným smíchem prázdnou sklenici do regálu s láhvemi.

Zařinčelo sklo a jedna z láhví se roztříštila. Střepy proletěly kolem barmana, který vyděšeně uskočil.

„Hej, Harry!“ muž, který držel Kate, bouchl pěstí do svého kumpána. „Podívej, koho to tu máme!“

Oslovený Harry od sebe odstrčil dívku a otočil se.

Tyrone pohlédl do vousatého a vrásčitého obličeje. Okamžitě věděl, s kým má co do činění.

Pak poznal i toho druhého muže, který držel Kate.

Jmenovali se Harry Lovejoy a Jack Russell.

Tyrone je potkal před necelým rokem v Albuquerque, kde honili muže, na jehož hlavu byla vypsána odměna ve výši dvou tisíc dolarů.

Tenkrát měl smůlu. Jelikož zatykač byl legální a stálo na něm živého či mrtvého, nezbývalo Tyronovi nic jiného, než ty dva krvavé psy nechat na pokoji.

Ti si to očividně vyložili jako jeho slabost, protože nyní se šklebili, jako by se těšili z toho, že konečně mají někoho, s kým si mohou zašpásovat.

„Tyrone plechová hvězda,“ zabručel Harry Lovejoy a přejel si hřbetem ruky po rtech.

Jacku Russelovi se začalo záludně blýskat v očích.

„Došlo ti to, Harry?“ řekl, aniž by Tyrona spustil z očí. „Plechová hvězda nám chce zase dělat problémy.“

„Raději pusť to děvče, Russelli,“ řekl Tyrone klidným hlasem.

Kate vykřikla, když ji lovec lidí sevřel ještě pevněji.

Druhá dívka se uklidila do bezpečí za kovboje na konec barového pultu.

„Chceš dělat problémy, Tyrone?“ prohodil Russell.

Tyrone zavrtěl hlavou.

„Proč bych si s vámi měl začínat, Russelli?“ opáčil. „Ty teď pustíš tu dívku, vezmeš za ruku tu svou špinavou přítelkyni a zmizíš s ním z města. Tím si ušetříš spoustu trablů.“

Russell zrudl. Dobře rozuměl narážce na „špinavou přítelkyni“.

Russell a Lovejoy byli tak nerozlučnými kumpány, že se o jejich těsném vztahu vyprávěly ledasjaké příběhy.

„Jsi jen odporný tlučhuba, Tyrone!“ vyštěkl rozezlený Russell. „Jenom si nemysli, že na nás tou tvou plechovou hvězdou uděláš dojem.“

Strčil do Kate, ta to nečekala a natáhla se na podlahu. Její hezký obličej byl zkřiven hněvem.

„Vyžeň ty lumpy z města, Tyre!“ vykřikla.

Harry Lovejoy sebou trhl. Jako by teprve nyní pochopil, co pro ně Tyrone znamená.

„Těch deset tisíc dolarů bude našich, Tyrone,“ zavrčel.

„Zkuste to a budete viset - jestli vám předtím ten míšenec neprořízne hrdla,“ řekl Tyrone.

„Viset? Vždyť je na něho vypsaný zatykač, plechová hvězdo!“ namítl Russell.

„Ten zatykač není oficiální. Odměnu za McLeanovu hlavu vypsal soukromník. A bude se za to zodpovídat. Každopádně vás dostanu na léta za mříže nebo na šibenici, jestli toho míšence zabijete.“

V Russellových malých očích se zablesklo.

Takřka neznatelně přiblížil pravou ruku k pažbě revolveru.

Tyrone si nevšiml, že by se Russell s Harrym Lovejoyem dorozuměl pohledem či gestem. Přesto i Lovejoy zaujal vyčkávací a napjatý postoj. Ti dva si opravdu dobře rozuměli.

„Ty nikoho na šibenici nedostaneš, Tyrone!“ sykl Russell. „Měl ses obrátit a zmizet, dokud to ještě šlo. Teď bude ta tvá malá coura muset umýt tvou krev z podlahy.“

„Vždycky byls jenom mluvka, Russelle,“ podotkl Tyrone. „Odkdy máš odvahu na to jít proti někomu zepředu? Jinak přece vždycky střílíte na lidi ze zálohy…“

Nedokončil větu.

Russell sáhl na pažbu svého revolveru.

V tomtéž okamžiku zareagoval i Lovejoy.

Tyrone se lehce zhoupl v kolenech.

Kate vykřikla a on neuvěřitelnou rychlostí tasil peacemaker…

+ + + + +

Mike Brady vyšel zpoza prodejního pultu, když jeho otec odnesl poslední bednu z verandy a obrátil se ke dveřím, aby je mohl zavřít.

Ze saloonu Mogollon se ozýval hluk, který způsobovali oba husí kůži nahánějící lovci lidí.

Mikovi přeběhl mráz po zádech, když pomyslel na ty dva muže. Buck Garrison byl hrozný člověk, ale ti dva chlápci v saloonu Mogollon ho dalece překonávali.

Přišel k oknu a zvedl levou ruku, aby stáhl roletu.

V tom okamžiku spatřil na protilehlém chodníku temnou postavu.

Okamžitě věděl, že to je Tyrone.

Muž obrátil hlavu a pohlédl na něj.

Mike honem stáhl roletu. Polilo jej horko a měl pocit, že mu hoří uši. Určitě se červenal.

Ohlédl se, ale jeho otec si naštěstí ničeho nevšiml.

Mike přistoupil k dalšímu oknu, aby i na něm stáhl roletu. Díky tomu, že jeho otec právě zhasnul velkou lampu nad pultem, Tyrone jej neuvidí.

Ale Tyrone se tam už nedíval. Stál nyní zády otočen k Mikovi před lítacími dveřmi saloonu Mogollon a hleděl dovnitř.

„Tak dělej,“ řekl Jubal Brady. „Na co ještě čekáš?“

Mike se vyděsil a stáhl roletu.

Pálení v zátylku ještě zesílilo.

Věděl, že se bude střílet, když Tyrone vejde dovnitř.

Prošel obchodem a řekl: „Ještě jednou se podívám do skladu, jestli je všechno zamknuté, tati.“

Jubal Brady na něj pohlédl se svraštělým čelem.

Tuto práci totiž jinak dělal on a Mike se k tomu nikdy sám nenabídl. Přesto přikývl a řekl: „Mysli na to, že tvá matka přinese za půl hodiny jídlo na stůl.“

Mike vyklouzl ven.

Hned se vydal doleva a vjezdem do dvora se dostal na Main Street. Sklad mohl počkat.

Na rohu se zastavil.

Viděl, že Tyrone zmizel v saloonu. Křídla lítacích dveří ještě vrzala.

Mike se chtěl rozběhnout tím směrem, když tu spatřil marshala Hayese.

Hayes vešel do vjezdu do dvora saloonu. V rukou držel pušku.

Mike počkal, až zmizí, a pak vyrazil.

Zadýchán doběhl k opačné straně ulice a vyskočil na verandu.

O pár vteřin později přitiskl nos k okenní tabuli.

Viděl, jak jeden z lovců lidí právě srazil k zemi Honeylips.

A pak to vypuklo.

Tyrone reagoval tak rychle, že Mike vlastně ani neviděl, jak se mu dostal kolt do pravé ruky.

Saloonem třeskly výstřely.

Jeden z lovců lidí se svalil na zem.

A potom zaduněla brokovnice, načež se ozval chraplavý hlas Nata Hayese: „Jestli hned nepustíš ten kolt, tak tu vymaluju tvým mozkem!“

Mike přiběhl k lítačkám a nahlédl dovnitř.

Lovec lidí, který se skácel na zem, se levou rukou chytil za mosazné pažení pultu a vytáhl se nahoru. Jeho tvář byla zkřivena bolestí, pravá ruka mu bezvládně visela u těla.

Druhý lovec lidí zvedl ruce.

Nat Hayes přišel k němu a dloubl mu dvojitou hlavní brokovnice do boku.

Muž zavrávoral a levou rukou se chytil za pravé rameno. Mezi prsty mu prosakovala krev.

„Ty proklatý bastarde!“ zavrčel. „To mi zaplatíš!“

„Chtěls to sám, Russelli,“ procedil Tyrone mezi zuby. „Lovejoyi, odveď svého kumpána k doktorovi, ať mu ošetří tu ránu. A pak zmizte z města. A jestli vás ještě někdy potkám, tak mě teprve poznáte!“

Lovejoy chytil svého kumpána a začal ho vléct ke vchodu.

Mike uhnul, když viděl, že se blíží k lítacím dveřím.

A pak zkameněl.

Tyrone se totiž otočil a Mike uviděl třpytící se marshalskou hvězdu na jeho černé košili.

Takže Tyrone je federální marshal!

Mike úžasem zatajil dech.

Teprve ostrý hlas z protilehlé strany ulice ho vrátil do reality.

Otočil se a spatřil svého otce, který stál na verandě obchodu.

„Pojď sem, Miku!“ zvolal Jubal Brady a Mike slyšel na jeho hlasu, že se zlobí.

Seskočil z verandy právě v okamžiku, kdy oba lovci lidí vyšli ze saloonu a vydali se směrem k lékařovu domu.

Jubal Brady se opravdu zlobil. Mike mu to viděl na očích.

Jeho otec ho nechal vejít dovnitř a potom už podruhé ten večer zamkl dveře.

U dveří do kuchyně stála Mikova matka.

Spatřil vrásky na jejím čele a už si říkal, že mu dá výprask. Jenže ona se jen mlčky otočila a šla do kuchyně.

Bylo již prostřeno. Mike se posadil a čekal, až matka přinese jídlo a všichni se pomodlí. Potom vyhrkl: „Měls to vidět, tati! Tyrone tasil tak rychle, že se to ani nedalo vidět! A to už měl přitom Russell revolver v ruce! Tyrone…“ „Miku!“ Hlas jeho matky byl ostrý jako čepel nože. „V tomto domě se nebude mluvit o přestřelkách! Budeš mlčet a jíst! A neopustíš dům, dokud ten hrozný muž nezmizí z Pinos Altos!“

„Ale mami! Vždyť má hvězdu! Tyrone je federální marshal.“

„Mlč!“ zahartusila jeho matka.

Mike viděl, že je bledá jako stěna.

Ještě nikdy ji takovou neviděl. Vyděšen na ni hleděl vytřeštěnýma očima a měl pevně sevřené rty. Ani se nedotkl svého jídla. A celou dobu mlčel.

Hleděl na svou matku. Nehýbala se.

V její tváři se zračil hluboký smutek. Mike polkl.

Co se stalo? Co udělal špatně? Vždyť jenom přihlížel přestřelce. To je tak hrozné? Po několika minutách se jeho otec vrátil. „Nezamkls sklad, Miku,“ řekl.

V jeho hlasu nebyla žádná výčitka, ale Mike cítil, že i on je velmi smutný.

Mike chtěl něco namítnout, ale tísnivé ticho v kuchyni ho odzbrojilo. Vstal, zamumlal „Dobrou noc“ a šel nahoru do svého pokoje.

Lehl si na postel a dal si ruce pod hlavu.

Po chvíli jeho chmury rozehnal úplně jiný obraz.

Znovu viděl, jak se Tyrone s hbitostí kočkovité šelmy zhoupl v kolenou a náhle se mu v ruce ocitl kolt.

Obdivoval toho muže. Vůbec poprvé si přál, aby byl takový jako on.

Náhle se ozval dusot kopyt.

Mike vyskočil z postele a vyklonil se z okna.

Kolem projeli dva muži.

Ve světle saloonu je poznal. Byli to ti dva lovci lidí.

+ + + + +

Mike Brady si rozbalil své rybářské náčiní. Od chvíle, kdy chytil Old Torna Cata, mu rybaření nedělalo radost.

Litoval, že Chaco McLean není ve městě. Rád by mu ukázal, jak velký ten starý bastard byl. Každopádně si aspoň nechá jeho hlavu.

Mike vzhlédl ke svahu.

Pokud k sobě měl být upřímný, tak existoval jen jediný důvod, proč ignoroval příkaz své matky a opustil dům.

Chtěl znovu vidět Tyrona.

Co měla jeho matka proti tomu cizinci, kterého ani neznala?

Jistě, vždycky se štítila všeho, co mělo něco společného se zbraněmi a střílením. Proto také neprodávali žádné pušky a revolvery a přenechávali obchod se zbraněmi kováři Gregu Mortonovi.

Byl to však důvod proto, aby odmítala někoho, jako byl Tyrone? Koneckonců pracoval pro zákon a nasazoval svůj život, aby ostatní mohli žít v míru.

Mike pomyslel na oba lovce lidí. Ti mu opravdu naháněli strach. Jeho matka se však dopouštěla velké křivdy, když ho s nimi házela do jednoho pytle.

Mike chtěl sbalit své rybářské náčiní, ale potom si řekl, že už je jedno, jak dlouho zůstane pryč. Průšvih to doma bude tak jako tak.

Zmocňoval se jej vzdor. Nemohli mu nic vyčítat. Celý den dřel jak kůň. A oni přece museli uznat, že už je dost starý na to, aby se mohl sám rozhodnout, s kým se chce bavit.

Odhodlaně švihl prutem v naději, že Tyrone se přece jen objeví.

+ + + + +

Tyrone spal skoro až do poledne. Kate ležela vedle něj.

Když si uvědomila, jak je pozdě, rychle se oblékla a vyklouzla z pokoje.

Tyrone lehce pojedl v restauraci a šel se podívat po Miku Bradym, ale po tom nebylo ani vidu ani slechu.

K obchodu jít nechtěl. Možnost, že by snad znovu potkal Harriet, jej znepokojovala.

Navštívil proto Hayese.

Nepoděkoval mu ještě za jeho včerejší pomoc, protože Hayes se klidil hned, jak ze saloonu Mogollon zmizeli oba lovci lidí.

Hayes o poděkování nechtěl ani slyšet.

„Ti dva na těch deset tisíc dolarů nezapomenou, Tyrone,“ řekl. „Ale vy byste si teď měl dávat setsakramentsky velký pozor.“

Celé odpoledne marně čekal na Mika.

Potom se rozhodl, že ještě tento večer vyrazí do Mogollon Mountains.

Věděl, že už nesmí ztrácet čas.

Hayes měl pravdu. Russell a Lovejoy se chtěli pomstít a získat deset tisíc dolarů odměny za Calica McLeana.

Ve stáji hotelu okouněl onen pihovatý hoch, o kterém Mike mluvil jako o Petovi.

Tyrone na něj kývl, zatímco jeden ze dvou černých stájníků vyváděl jeho appaloosu z boxu. Potom jej osedlal.

Pete přišel k němu s šibalským výrazem ve tváři.

„Ty máš oči a uši všude, Pete,“ řekl Tyrone a vytáhl z kapsy stříbrný dolar. Vyhodil ho a zase ho chytil.

Pete zakoulel očima. Zrudly mu uši.

„Co chcete vědět, marshale?“ hlesl.

„Celý den jsem nikde neviděl Mika Brady ho,“ řekl Tyrone. „Když mi řekneš, kde ho můžu najít, dostaneš dolar.“

Hoch naklonil hlavu.

„Mike Brady vám o Calicu McLeanovi nic neřekne, marshale,“ poznamenal. „Calicův bratr Chaco je Mikův přítel.“

„Na to jsem se neptal, Pete.“

V pihovatém obličeji se objevilo zklamání. Pete si očividně myslel, že si vydělá pár dolarů.

„Viděl jsem Mika u rybníka.“

„Díky.“

Tyrone hodil Petovi stříbrný dolar a chlapec zmizel.

Tyrone také zaplatil černochovi za jeho služby, strčil svou winchestrovku do sedlového pouzdra, nasedl a vyjel na dvůr hotelu.

Nedbal na pohledy chodců. Jeho myšlenky byly upjaty k Miku Bradymu.

Doufal, že ho najde u rybníka a že mu ještě něco řekne o Calicu McLeanovi.

O něco později, když pod sebou spatřil rybník, si oddechl.

Mike Brady seděl na břehu a chytal ryby.

Tyrone se vydal dolů a pět kroků od Mika seskočil ze sedla.

Mike se zvedl. Vytřeštěnýma očima pohlédl na winchestrovku, která trčela ze sedlového pouzdra.

„Vy chcete jet do Mogollons?“ otázal se.

Tyrone přikývl.

„Ti dva lovci lidí mi udělali škrt přes rozpočet, Miku. Znám Russella a Lovejoye. Ti se tak rychle nevzdají. Budou se snažit dostat Calica McLeana přede mnou.“

Mike Brady pokrčil rameny.

„Proč nepočkáte, až je Calico pošle skalpované do Pinos Altos?“

Tyrone se usmál a poklepal si na hvězdu na levé straně hrudi. Potom se posadil.

Také Mike se opět posadil. Udice ležela na zemi. Nestaral se již o ni.

„Máš tušení, kde by se Calico McLean mohl skrývat?“ zeptal se ho Tyrone.

Mike chtěl zavrtět hlavou, ale potom zaváhal.

Tyrone to viděl. Počkal, až Mike začne mluvit.

„Chaco občas mluvil o malém městě někde v Mogollonských horách, kde nikdo nežije,“ řekl Mike. „Chacův otec tam přebýval, když hledal v horách zlato. Dřív tam býval jeden pramen. Když vyschl, lidé město opustili. Prý leží v jednom pustém údolí. Víc nevím.“

Tyrone si vzpomněl, že kdysi slyšel o jedné staré zlatokopecké osadě. Byla v té poušti postavena nejenom kvůli prameni, ale i proto, že to místo je obklopeno plochou rovinou a zlatokopové tam tak byli v mnohem větším bezpečí před Apači než v horách.

Přesná poloha tohoto města duchů mu však známa nebyla. Věděl jen, že musí ležet západně od staré indiánské osady Cliff Dwellings.

Toto mrtvé město bylo ideálním úkrytem pro psance. Bylo odtud vidět na míle daleko a tak se tam nikdo nemohl nepozorovaně dostat.

„Myslím, žes mi velmi pomohl, Miku,“ řekl Tyrone a změřil si mladíka pohledem. Když spatřil rysy jeho tváře, uvědomil si, že se dívá sám na sebe.

Ta myšlenka jím projela jako nůž. Náhle mu vyschlo hrdlo. Upřeně hleděl na Mika. Chvíli bojoval sám se sebou a chtěl tu otázku, která ho pálila na jazyku, smlčet, ale potom ji přesto vyslovil.

Jak jsi vlastně starý, Miku?“

„Příští měsíc mi bude šestnáct,“ řekl Mike.

Tyrone polkl. Vstal. Jeho pohyby byly roztržité. Ani nemusel počítat.

Opustil Harriet Walkerovou před šestnácti lety.

Nyní byl srpen. Harriet by tedy musela být s Mikem v květnu těhotná již čtyři měsíce!

Tyroneovi zrudly uši.

Je Mike jeho syn?

Vlastně o tom ani nemohlo být pochyb.

Tyrone se otočil a vydal se ke svému appaloosovi.

Mike vyskočil.

„Kdy vyjíždíte, pane Tyrone?“ ‘ chvatně se otázal.

„Ještě dnes večer, Miku. Vezmu si své přikrývky a vyrazím ještě před setměním.“

Tyrone nepoznával svůj hlas. Sevřelo se mu hrdlo.

„Pane Tyrone!“ vyhrkl Mike. „Chtěl bych jet s vámi! Třeba vám pomůžu Calica McLeana vystopovat! Na mě dá!“

„Ne!“

Tyrone to řekl tvrději, než chtěl. Pobodl appaloosu ostruhami do slabin a hřebec vyděšeně vyrazil z místa.

Mike na něj chvíli udiveně hleděl.

Potom se za ním rozběhl. Udici nechal u rybníka.

+ + + + +

Tyrone byl ještě stále rozrušený, když přivázal appaloosu před hotelem.

Mike byl jeho syn!

Začalo mu docházet, co všechno tehdy Harriet Walkerová musela prožít.

To on, Tyrone, byl sobec, ne Harriet.

V hale stála Maybell Parrishová.

„Příštích několik dnů tu nebudu,“ řekl Tyrone hrdelním hlasem. „Chtěl bych zaplatit za pokoj.“

„Vy se nevrátíte?“

„To nevím.“

Přikývla a šla za recepční pult, aby tam vypsala účet.

Tyroneovi neušlo, že na něj neustále pošilhává.

Zaplatil a otočil se, chtěje se vydat ke schodům.

Na okamžik zaváhal. Zdálo se, že Maybell Parrishová chce něco říct. Pak ale sklonila hlavu a Tyrone šel dál.

Přede dveřmi jeho pokoj se ozval jeho instinkt.

Pravačku položil na pažbu peacemakeru. Takřka tělesně cítil, že na něj za dveřmi číhá nebezpečí.

Váhal jen několik vteřin, pak revolver vytáhl z pouzdra a rozrazil dveře tak mocně, že narazil do stěny.

Žena, jejíž silueta se rýsovala proti oknu, se vyděšeně otočila.

Tyrone spatřil úzký obličej, na který nikdy nezapomněl.

Harriet Bradyová leknutím otevřela ústa, ale z jejího hrdla se nevydrala ani hláska. Měla vytřeštěné oči a její mírně otevřené rty, které tolikrát líbal, se chvěly rozrušením.

Tyrone strčil revolver do pouzdra, zavřel dveře a opřel se o ně.

Nejistým hlasem řekl: „Ahoj, Harriet.“

Celá se chvěla. V jejích modrých očích se objevil výraz rostoucí paniky.

Tyrone viděl, že to už není to mladé děvče, které kdysi opustil. Její rysy vypadaly poněkud ztrápeně a její ruce byly zhrublé od práce.

„Kde je Mike?“ zeptala se vyděšeným hlasem.

Tyrone udělal krok k ní.

Když viděl, jak sebou trhla, zarazil se.

„Byl u rybníka,“ tiše řekl. „Odjel jsem odtud asi před deseti minutami.“

Bojovala sama se sebou.

Potom začala mluvit. Hovořila chvatně, jako by jí Tyrone neměl dát druhou příležitost.

„Proč ses vrátil, Jime? Co od nás chceš? To ti nestačí, žes tenkrát udělal nešťastnou mě? Chceš teď uvrhnout do neštěstí i mého muže a syna? Jestli jsi ke mně někdy něco cítil, Jime, tak ještě v tuto minutu odjedeš z města a už se sem nikdy nevrátíš.“

Dramatizuje to, pomyslel si, jako by šlo o Jubalův a Mikův život.

Nahlas řekl: „Proč jsi mi tenkrát zamlčela, že jsi těhotná, Harriet?“

Nevyděsila se. Očividně počítala s tím, že sám přijde na to, že Mike je jeho syn.

„Změnilo by to něco, Jime?“

Pokrčil rameny. Na to teď nemohl dát odpověď.

„Jsem tady proto, abych si vzal své věci, Harriet,“ řekl. „Nechtěl jsem sem přijet. Donutil mě k tomu můj džob, protože neměli nikoho jiného. Kdyby se tomu dalo vyhnout, tak bych do Pinos Altos nikdy nejezdil -už kvůli Mikovi…“

„Ty - ty jsi mu neřekl, že jsi jeho otec?“

„Ne,“ odvětil Tyrone. „Nedokážeš si představit, jak to pro mě bylo těžké.“

Harriet vykročila k němu, avšak jeho kamenná tvář, která se jí s tou jizvou zdála tak cizí, ji zarazila.

Tyrone si sbalil své věci.

Harriet mlčky přihlížela.

Potom, co si smotal deky do role, se obrátil ke dveřím.

Ještě jednou na ni pohlédl, pak otevřel dveře a odešel pryč.

Když procházel kolem ní, zaslechl její tichá slova: „Díky, Jime.“

+ + + + +

Mika pálily oči.

Dvě hodiny hleděl na klíčovou dírku svých dveří, která v temnotě jeho pokoje svítila jako malý, světlý bod.

Jindy se tou dobou již v domě nesvítilo. Jeho rodiče chodili spát brzy, protože vstávali za úsvitu.

Dnes však všechno bylo jinak.

Tušili snad, že on, Mike, se rozhodl, ještě tu noc odejít z domu a vydat se za Tyronem:1

Mike si nevzpomínal, že by byl někdy tak rozrušený.

Pozdě odpoledne běžel jak šílený zpátky do Pinos Altos - v naději, že přece jen ještě přemluví Tyrona, aby ho vzal sebou.

Nedokázal Tyronovi říct, že umí zacházet s koltem a puškou.

Od svých čtrnácti skoro každý týden s Chacem McLeanem stříleli z Chacových zbraní, dokud jim nedošly náboje, které kdesi obstarával Chaco.

Jeho rodiče o tom nic netušili. Měl by se na co těšit, kdyby se to dozvěděli.

Tu sebou trhl.

Světlo v klíčové dírce zhasnulo.

Ihned vyklouzl z postele.

Neslyšně se oblékl.

Pak vylezl z okna, které večer nezavřel, aby ho v noci neprozradilo vrznutí při otevírání.

Když slezl do tmavého vjezdu do dvora, chvíli čekal.

Z Main Street se ozýval hluk, ale v domě bylo ticho.

Přikrčen se kradl přes dvůr.

Byla tma jak v pytli, ale on by se tam dokázal zorientovat i se zavřenýma očima.

Neviděn dorazil k nepoužívané kůlně za domem Cala Morleyho. Tam měl schované věci, které si obstaral večer. Patřily Chacu McLeanovi. Chaco je musel nechat v Pinos Altos, když po „návratu“ Bucka Garrisona uprchl do Mogollon Mountains.

Vytáhl winchestrovku a deky zpoza prázdných beden a vydal se ke stáji za hotelem Maybell Parrishové.

Ještě než neslyšně otevřel vrata stáje, uslyšel chrápání Mose a Denvera. Oba černoši byli proslulí svým tvrdým spánkem.

Povedlo se mu osedlat hnědou klisnu Maybell Parrishové a vyvést ji na dvůr, aniž by si toho ti dva černoši všimli.

Teprve, když se vyšvihl do sedla a kobyla zaržála, chrápání ustalo.

O několik vteřin později se ve vratech stáje objevil stín.

Mike pobodl klisnu ostruhami do slabin a vyjel na Main Street.

Za jeho zády začal řvát Denver.

Na Main Street Mike obrátil klisnu doprava a tryskem vyrazil z města směrem na západ.

+ + + + +

„Jubale?“

Harriet Bradyová nemohla usnout. Hlavou se jí honily myšlenky, které jí nedopřávaly klidu.

Neřekla svému muži, že toho rána hovořila s marshalem Natem Hayesem a že se večer setkala s oním cizincem, který ovšem pro ni cizincem nebyl, v hotelu Maybell Parrishové.

Nyní už to však nevydržela. Po celý život k sobě byli upřímní, takže teď nemohla Jubalovi zatajit svůj problém.

„Ano,“ řekl svým hlubokým hlasem. „Ještě nespím, Harriet.“

„Jubale…“

Náhle se odmlčela.

Z ulice se ozval dusot kopyt a vzápětí řev nějakého rozčileného muže.

Harriet tiše vykřikla.

Vyskočila z postele a rozběhla se ke dveřím.

Udeřila se holenní kostí do nohy postele, ale bolest nevnímala.

V panice běžela k Mikovu pokoji.

Otevřela dveře a vykřikla.

Zatmělo se jí před očima a když se vzpamatovala, byla již v náručí svého muže.

„Mike…!“ zajíkavě vyhrkla. „Jel za-za Jimem…“

Jubal Brady ji přivedl k Mikově posteli, posadil ji a klidným hlasem řekl: „Pověz mi, kdo je Jim, Harriet.“

Chvatně mu povyprávěla ten dávný příběh.

Když skončila, napjal Jubal Brady ramena a odhodlaně řekl: „Jedu za ním a přivedu ho domů, Harriet.“

Chytila ho za ruku.

„To od tebe nemůžu chtít, Jubale! Jsi špatný jezdec a s puškou…“

Jubal Brady se k ní sklonil a umlčel ji polibkem.

„Já ho přivedu zpátky, Harriet. Slibuju ti to.“

+ + + + +

Tyrone zastavil svého appaloosu před troskami malého ranče.

Zmocnil se ho vztek.

Scott Cassidy musel přijít o rozum. Jeho nenávist ke Calicu McLeanovi se změnila v touhu ničit.

Z domu zbyl jen černý, zděný komín, který se jako výstražný prst tyčil k bledému rannímu nebi. Stáj a kůlny byly kompletně spálené.

Tyroneův vztek ještě narostl, když uviděl ohořelé kosti koně. Cassidy zabil i to nevinné zvíře.

Vzduch byl nasycen štiplavým pachem, ačkoli Cassidy zničil McLeanův ranč v kaňonu Diablo již před více než dvěma měsíci.

Tyrone chtěl svého hřebce otočit a jet dál, když tu se mu zježily chlupy na krku.

Znal ten pocit.

Příliš často se ocital v nebezpečných situacích na to, aby to bral na lehkou váhu.

Bezděky stáhl hlavu mezi ramena a pod okrajem klobouku pohlédl na skalní masiv Diablo Range.

Appaloosa náhle zastříhal ušima. Také hřebec zavětřil nebezpečí. Prudce trhl hlavou a stáhl uši.

Tyrone se vyděsil. Myslel si, že nebezpečí leží někde před ním. Nyní však již věděl, že mu hrozí z opačné strany.

Že by za ním někdo jel z Pinos Altos?

Appaloosa zafrkal.

Tyrone reagoval.

Prsty pravé ruky sevřel pažbu winchestrovky a vytrhl ji ze sedlového pouzdra, načež se vrhl ze sedla, nalevo od koně.

Něco mu proletělo těsně kolem hlavy, ještě než uslyšel třesk výstřelu.

Tvrdě dopadl na zem a několikrát se převalil. Appaloosa vyděšeně zaržál a vyrazil vpřed.

Tyrone už ležel na břiše a měl winchestrovku připravenou k výstřelu.

Zhruba sedmdesát yardů daleko spatřil zakrslý topol, jenž rostl pod strmou skalní stěnou. Mezi jeho větvemi se vznášel obláček dýmu.

Střelce však vidět nebylo.

Tyrone tam, uprostřed dvora vypálené farmy, ležel jak na talíři.

Stačilo si jen posloužit.

Zhruba deset yardů od něj stál koňský žlab.

Tyrone se začal plazit k němu.

Třeskly další výstřely. Těsně vedle Tyrona kulky zvedly ze země vějíř písku.

Tyrone opětoval palbu, pak vyskočil, udělal několik kroků a vrhl se za žlab.

Slyšel, jak se olovo zavrtalo do dubového dřeva. Byl celý zadýchaný.

Tu střelba utichla.

Tyrone se rozhlédl. O kousek dál se svažoval příkrý sráz. Kdyby se mu povedlo tam připlazit, byl by před kulkami v bezpečí.

Přemýšlel, kdo může být tím střelcem.

Ze by tam někoho poslal Scott Cassidy v naději, že Calico McLean se jednou vrátí na svou farmu?

Tyrone zavrtěl hlavou.

Střelec přece musel vědět, že tím jezdcem není McLean. Navíc musel vidět marshalskou hvězdu na jeho černé košili. A kdo by střílel na federálního marshala?

Tyrone si byl jist, že střelcem je jeden z obou lovců lidí. Pravděpodobně Lovejoy, poněvadž Russell měl prostřelené rameno.

Tyrone nechtěl celý den trčet na slunci. Znovu vyskočil, vrhl se dolů a několikrát se převalil, až se dokutálel do jedné prohlubně.

Střelec reagoval pozdě. Minul -a to několikrát, když se potom Tyrone plazil k místu, odkud měl výhled na onen topol.

Spokojeně sevřel rty, když uviděl, že koryto, v němž se nalézal, vede až k té skalní stěně.

Plazil se dál a po deseti minutách se ocitl pod skalní stěnou. Rozhlédl se a za kmenem topolu spatřil postavu.

Byl to Hany Lovejoy.

Tělnatý lovec lidí ještě stále hleděl na místo, kde Tyrone byl před deseti minutami.

Ale kde mohl být Jack Russell?

Tyrone si nedokázal představit, že by Harry Lovejoy vyjel sám. Ti dva byli nerozlučitelní jako siamská dvojčata.

Lovejoyův instinkt byl v pořádku. Vycítil, že mu hrozí nebezpečí z druhé strany.

Než však mohl obrátit pušku, vyskočil již Tyrone z koryta a zvolal: „Pusť tu pušku, Lovejoyi!“

Bradatý muž zvedl hlaveň a vypálil.

Kulka Tyrona jen těsně minula.

Tyrone neměl na vybranou.

Než to Lovejoy zmáčkl podruhé, vystřelil z winchestrovky.

Lovejoy sebou trhl a puška mu vypadla z rukou. Pokusil se chytit se kmene topolu, ale nepodařilo se mu to. Podlomila se mu kolena a skácel se k zemi.

Tyrone se nehýbal. Věděl, že Jack Russell je někde poblíž.

Ale kde?

Lovejoy se už nepohnul. Tyrone čekal pět minut, potom se podél skalní stěny vydal k topolu. Dva kroky před Lovejoyem se zastavil.

Skelné oči lovce lidí byly upřeny na oblohu.

Tyroneova kulka ho zabila na místě.

Náhle se za Tyronem ozval šramot.

V následujícím okamžiku se kdesi odkutálel malý kamínek.

Tyrone se vrhl stranou, ale tentokrát nebyl dost rychlý.

Cosi ho škráblo na rameni a otočilo ho.

Hlavou narazil do topolu.

Před očima se mu roztančily hvězdičky. Na několik vteřin nic neviděl.

Ucítil tvrdý náraz v levém rameni. Vykřikl a pustil winchestrovku.

Nad ním se objevil stín, který Tyrone viděl jen nejasně.

O to zřetelněji však slyšel nenávistí naplněný hlas.

„Chcípni, plechová hvězdo!“

Tyrone se chtěl otočit, ale už ho neposlouchalo svalstvo.

Tu se ozval třesk výstřelu. Marně očekával náraz kulky.

Stín nad ním zmizel. Tyrone se s vypětím všech sil otočil. S úžasem spatřil Jacka Russella, který ležel zkroucený vedle něho.

Opět se nad ním ozval šramot.

Vytáhl z pouzdra peacemaker, když v tom k němu ze skály skočila další postava.

V posledním momentě Tyrone peacemaker sklonil.

Nevěřícně hleděl na toho mladíka. Počítal se vším, jen ne s tím, že se tam objeví Mike Brady.

Mike mu zachránil život.

Jeho tvář byla bledá. Díval se na mrtvého Russella.

Tyrone ho chytil za ruku.

„Díky, Miku,“ prohodil hrdelním hlasem.

Mike se ohlédl. Ačkoli na něm bylo vidět, že se mu z pohledu na mrtvého dělá zle, nedokázal z něj odlepit zrak.

Až Tyrone ho otočil.

„Kde máš koně?“ otázal se.

„Za skalní stěnou - nedaleko od koní lovců lidí,“ odvětil Mike chvějícím se hlasem. „Viděl jsem jejich stopy a jel jsem po nich. Říkal jsem si, že si tu na vás chtějí počíhat!“

Tyronovi se vybavila Harriet. Musela šílet strachy, jestli zjistila, že Mike zmizel.

„Miku,“ řekl naléhavým tónem, „jeď zpátky ke svým rodičům. Budou se o tebe hrozně bát.“

Mike zavrtěl hlavou.

„Jednají se mnou, jako bych byl ještě dítě, pane Tyrone. Ale já o sobě dokážu rozhodovat sám. Viděl jste, jak je dobré, když vám někdo kryje záda. Pojedu s vámi. V tom mi nezabráníte!“

Tyrone na něj pohlédl a poznal, že to myslí vážně.

Je přesně tak tvrdohlavý, jako jsem v jeho věku byl já, pomyslel si.

„Opravdu bys měl myslet na tvou matku, Miku,“ zamumlal.

„Nemůžu se jí celý život držet za sukni,“ trucovitě odtušil Mike. 40

Tyrone pokrčil rameny. „O.K., pak si přiveď koně.“ „Co s těmi lovci lidí?“ „Postaráme se o ně, až se budeme vracet z hor.“

+ + + + +

Slunce stálo vysoko nad hřebeny Mogollon Mountains na západě.

Tyrone musel přivřít oči, aby mohl rozeznat obrysy domů.

Vedro bylo stále nesnesitelnější. Bílý písek pouště jakoby jeho intenzitu ještě zdvojnásoboval či ztrojnásoboval.

Appaloosa a Mikova hnědá klisna byli pokryti mocnou vrstvou prachu, takže je bylo možné rozeznat jen podle jejich velikosti.

Tyrone se ohlédl na Mika.

Stále se ještě nevyrovnal se skutečností, že vedle něj jede jeho syn.

Bylo to neuvěřitelně dojemné. Mike ztělesňoval všechno, po čem v uplynulých letech toužil.

Pomyslel na Harriet.

A uvědomil si, že už ji nemiluje.

Miloval ji vůbec někdy? Doopravdy ji miloval? Odjel by z Pinos Altos, kdyby ji skutečně miloval?

Harriet tenkrát musela mít nějaký důvod, proč mu neřekla o svém těhotenství. Pravděpodobně nechtěla, aby s ní zůstal jen kvůli jejich nenarozenému dítěti a ne kvůli ní samotné.

Z jeho myšlenek jej vytrhl Mike.

„Nevypadá to, že tu Calico McLean…“

Tyrone náhle spatřil záblesk mezi domy, načež se před kopyty jejich

koní do písku zavrtala kulka. Potom se ozval tiché třesknutí.

Mikova kobyla začala tančit.

Zdálo se, že mladík ji nedokáže udržet pod kontrolou. Náhle však pobodl zvíře ostruhami do slabin, a než mohl Tyrone zareagovat, vydal se Mike k domům, které mohly být tak pět set yardů daleko.

„Nestřílej, Calico!“ zvolal Mike. „To jsem já - Mike Brady! Musím s tebou mluvit!“

Tyrone cítil bodavou bolest v zátylku, kterou mu způsobovala myšlenka, že další kulka by mohla trefit Mika.

Aniž by uvažoval o důsledcích, pohnal appaloosu do ostrého cvalu a vyrazil za Mikem, který již měl náskok dobrých padesáti yardů.

Třeskl další výstřel.

Kolem Tyrona proletěla kulka.

Přitiskl se ještě víc ke hřbetu appaloosy.

Appaloosa začal mocně stahovat klisnin náskok. Zchátralé dřevěné domy opuštěného zlatokopeckého městečka se rychle zvětšovaly.

Tyrone chtěl Mika předehnat a schovat se s ním za první domy.

Jenže hnedka byla rychlejší, než si myslel.

Mike procválal kolem prvních domů na hlavní ulici městečka a zastavil teprve před někdejším saloonem.

O několik vteřin později byl Tyrone u něj.

Vrhl se ze sedla a srazil Mika k zemi.

Když dopadli na zem, zahalil je oblak prachu.

V následujícím okamžiku Tyrone vyskočil na nohy a odvlekl Mika po ztrouchnivělých schodech verandy ke dveřím saloonu, aby jej pak postrčil dovnitř.

„Lež tu na podlaze!“ zvolal, přikrčen se vrátil zpět a vytrhl winchestrovku ze sedlového pouzdra.

Třeskl výstřel.

Tyrone se vrhl na zem.

Za ním kulka vyštípla dlouhou třísku ze sloupku verandy.

Tyronovi se postavily hrůzou vlasy na hlavě, když vzápětí uslyšel Mikův hlas.

Chlapec stál uprostřed verandy a volal: „To jsem já, Mike, Calico! Nestřílej! Chceme s tebou jen mluvit!“

Tyrone vyskočil, chytil Mika za ruku a strhl ho k zemi.

Na pravém boku pocítil ostrou bolest.

Vrhl se do saloonu. Mike okamžitě vstal.

„Calico na mě nevystřelí!“ vyhrkl.

„Ale na mě ano,“ odtušil Tyrone.

Chytil se za pravý bok. Když Mikeovi ukázal zakrvácenou ruku, chlapec zbledl.

+ + + + +

Temnota města duchů byla dokonalá.

Tyrone stál u rozbitého okna a naslouchal.

Slyšel pár zvuků, ale nedokázal určit jejich význam.

Mike v té tmě neviděl. Věděl však, že je za barovým pultem. Možná spal.

Bolest v Tyronově pravém boku byla snesitelná. Kulka ho jen lízla. Mike mu vypomohl, když se ovazoval.

Appaloosa tiše zafrkal. Hřebec s hnědou klisnou stál v sousední místnosti, která dřív bývala skladištěm. Tyrone tam zvířata odvedl po setmění.

Appaloosa znovu zafrkal. Tentokrát hlasitěji.

Tyrone odstoupil od okna. Slyšel, jak se za pultem pohnul Mike.

„Zůstaň dole, Miku!“ sykl.

Neslyšně přišel ke dveřím, které vedly do někdejšího skladiště. Byly pootevřené. Škvíra byla právě tak široká, že Tyrone mohl vklouznout dovnitř.

Také klisna nyní zneklidněla.

Tyrone si uvědomil, že ve skladišti není sám.

Přitiskl se ke stěně a dál se nehýbal. Několik minut čekal.

Koně se uklidnili.

Tyrone ten pohyb spíš cítil než viděl.

Jeho pravá ruka vystřelila a chytila jakousi látku. Ten druhý se chtěl vytrhnout, ale to ho již Tyrone udeřil levou rukou. Okamžitě ho pak chytil a odvlekl do saloonu.

„Máš sirku, Miku?“ zašeptal.

V temnotě něco zachrastilo.

Člověk, kterého Tyrone držel, sebou začal trhat. Tyrone ho chytil kolem krku a zesílil sevření.

Tu škrtla sirka a temnotu prosvítil plamínek.

Tyrone na chvíli zavřel oslepené oči. Pak uslyšel Mikovo překvapené zasyčení: „Chaco! Sakra, to ty jsi na něho střílel?“

Mike přidržel sirku u knotu staré, téměř dohořené svíce. Díval se na Tyrona, když tu knot svíce chytil a v saloonu se rozlila slabá, mihotavá záře svíce.

„To je Chaco McLean, pane Tyrone,“ řekl chraplavým hlasem. „Calicův bratr a můj nejlepší kamarád.“

Tyrone opatrně uvolnil sevření. Byl připraven ho opět chytit pod krk, kdyby se pokusil utéct.

Míšenec si ho však nevšímal.

Chaco hleděl na Mika. Po chvíli se zeptal hrdelním hlasem: „Proč jsi sem přijel, Miku?“

Mike ukázal na Tyrona.

„On je federální marshal, Chaco. Má za úkol přivézt Calica před soud. Musíš Calicovi říct, že to je jeho jediná šance. Jinak ho věčně budou štvát lovci lidí. Dneska odpoledne jsme na vaší farmě museli zabít dva chlápky, kteří chtěli získat tu Cassidyho odměnu.“

Chaco McLean jen krátce pohlédl na Tyrona a na hvězdu na jeho košili. Potom se opět otočil na Mika.

„Měl bys vědět, Miku, že Calico nikdy před žádný soud nepůjde,“ sklesle řekl. „Ví, že míšenec před porotou bílých mužů nenajde spravedlnost.“

„Je dost svědků, kteří potvrdí, že Calico Dava Cassidyho zastřeni v sebeobraně,“ řekl Tyrone.

„A co by mu to pomohlo?“ trpce zapochyboval Chaco.

„Proč Dave Cassidy na Calica zaútočil?“ zeptal se Tyrone.

Chaco mu teprve nyní věnoval delší pohled. Po krátkém váhání řekl: „Calico nechtěl, abych o tom mluvil, ale teď už je to jedno. Šlo o Liz Cassidyovou. Ti dva se stále častěji setkávali. Měli se rádi. Liz chtěla přijít k nám a Calica si vzít, ale Calico tušil, že starý Cassidy by s tím nikdy nesouhlasil. Liz o tom řekla otci a ten ji zavřel doma. A zatímco v saloonu Mogollon došlo k té přestřelce mezi Calicem a Davem Cassidym, starý Cassidy vypálil naši farmu.“

Tyrone mlčel. Nyní již Calicu McLeanovi rozuměl. V jeho situaci by pravděpodobně nejednal jinak.

„Jeďte ještě tuto noc zase zpátky do Pinos Altos, Miku,“ přidušeně řekl Chaco. „Jeho nepřemluví nikdo, ani já. Chtěl jsem s ním odejít - do Arizony. Ale on chce zůstat tady. Myslím, že chce bojovat tak dlouho, dokud ho nedostanou.“

„My nemůžeme odjet, Chaco,“ řekl Mike. „Pan Tyrone je federální marshal. Má své poslání a to musí splnit.“

„Pak oba zemřete,“ podotkl Chaco.

Byl rychlý jak blesk. Tyrone by ho však přesto chytil, jenže Mike mu vstoupil do cesty a řekl: „Nechtě ho být, pane Tyrone…“

Ještě to ani nedořekl a třeskl výstřel; Kulka se zavrtala do stěny.

Tyrone dlaní uhasil plamínek svíčky. Okamžitě se rozhostila tma.

Slyšel Mikův rozrušený dech.

Tyroneovi se stáhlo hrdlo.

Byli v pasti. Smrti se nebál, ale nechtěl by se dívat do očí Harriet, jestli se Mikovi něco stane…

+ + + + +

Tyrone celou noc nespal. Horečně hledal cestu z jejich bezvýchodné situace. Neexistovala však žádná, která by zaručovala, že Mike zůstane naživu.

Kdyby byl sám, pokusil by se pod rouškou tmy najít Calica McLeana a dostat ho do města duchů.

Jenže nemohl tam Mika nechat samotného, ačkoli to skutečně vypadalo tak, že Calico McLean má políčeno na něj a nikoli na Mika Bradyho.

To aspoň tvrdil Mike. Říkal, že Calico by je už dávno zabil, kdyby to chtěl udělat.

Tyrone si všiml, že noc se chýlí ke konci.

Šerý pás na východním obzoru, jež se objevil v bezměsíčné noci, byl znamením nadcházejícího rána.

Mike se vedle něj pohnul. Když se probral ze spánku a spatřil vedle sebe Tyrona, usmál se.

Nebojí se, pomyslel si Tyrone. Věří, že Calico McLean by mu nic neudělal, nebo se prostě jen nebojí?

„Usnul jsem,“ řekl Mike. „Vy jste byl celou dobu vzhůru?“

Tyrone přikývl.

„Calico McLean a jeho bratr Cha-co se neukázali,“ poznamenal.

Mikova tvář zvážněla.

„Calico nás má v pasti,“ zamumlal. „Ví, kde jsme. Stačí mu jen čekat.“

Tyrone mlčel. Co se na to dalo říct?

„Nemáte šanci, pane Tyrone,“ po chvíli mlčení dodal Mike. „Měli bychom poslechnout Chaca a vrátit se do Pinos Altos. Jestli přinutíte Scotta Cassidyho k tomu, aby ten zatykač stáhl, Calico už nebude muset zabíjet.“ Tyrone se pousmál a potřásl hlavou.

„Nevěřím, že by mě ten míšenec nechal odjet,“ řekl. „Calico McLean ví, co znamená hvězda. Nemůže uniknout zákonu, když se mu ten vydal po stopách. Buďto se vzdá, nebo bude muset bojovat až do trpkého konce. A já myslím, že se rozhodne pro druhou možnost.“

Mike se kousl do spodního rtu.

„Pak bude muset zabít i mě, protože nesmí nechat naživu žádné svědky,“ zamumlal.

„Ještě nás nemá, Miku,“ opáčil Tyrone. „Tak snadno nás dostat nemůže. Důležité ale je, abys zůstal schovaný za pultem. Nemůžu bojovat, když se musím bát, že by tě mohl zabít.“

„Budu dávat pozor na to, aby vám nevpadl do zad, pane Tyrone!“

Tyrone chytil Mika za rameno. Jeho sevření bylo tak pevné, že Mikovi se v očích objevily slzy.

„Miku! Zůstaneš tady a nepohneš se odtud! Slib mi to!“

Tyrone pohlédl do jeho velkých modrých očí. Nejradši by ho objal, ale neodvážil se toho.

Mike pomalu přikývl.

Tyrone se nadechl.

Plynuly minuty a hodiny.

Pak vyšlo slunce.

V městě duchů panovalo ticho.

Calico McLean byl trpělivý. Nebo už odjel pryč?

Tomu Tyrone nevěřil.

Opatrně vstal, aby se podíval na koně. Po Chacově útěku zabarikádoval vnější dveře skladiště. Odtud jim nehrozilo žádné nebezpečí.

Tyrone udělal jeden krok směrem ke skladišti, když tu strnul.

Otočil se a oknem vyhlédl ven.

Nebylo pochyb.

Zvenčí se ozýval dusot kopyt.

Blížící se dusot kopyt.

Někdo jel do města!

Nad pultem se objevila Mikova hlava.

„Zůstaň dole, Miku!“ zavrčel Tyrone.

Přikrčen přiběhl k oknu a přitiskl se ke stěně mezi dveřmi a oknem. Musel přivřít oči, protože ho oslepovala jasná sluneční zář.

Dusot se blížil. Zatím Tyrone neviděl jezdce. To, že byli přinejmenším dva, bylo slyšet podle rytmického tepání kopyt.

Pohlédl na protilehlou stranu ulice.

Nikde žádný pohyb. Ze by se v Calicovi mýlil? Že by zmizel i se svým bratrem?

Tyrone zavrtěl hlavou. Byl si jist, že by je slyšel.

Zvedl hlavu.

A pak ty dva jezdce spatřil. Zastavili u prvních domů města duchů a hleděli na hlavní ulici.

Tyrona polil studený pot, když ty dva jezdce poznal.

„Vidíš, kdo to je?“ zeptal se Mike zpoza pultu.

„Ano, Miku,“ řekl Tyrone chraplavým hlasem. „Je to marshal Nat Hayes - a tvůj otec…“

+ + + + +

Mike Brady vyskočil a vyrazil ke dveřím.

Tyrone ho chytil v posledním okamžiku a vtlačil ho zpět do saloonu.

„Počkej!“ zamumlal. „Nemůžeme nic dělat, dokud nebudeme vědět, kde je Calico McLean!“

Oba jezdci opět pobídli své koně a vydali se po ulici.

Nat Hayes seděl v sedle schoulený jak starý výr.

Jubal Brady se na koni kymácel sem a tam. Bylo na něm zřetelně vidět, že je na konci svých sil. Očividně nebyl zvyklý dlouho sedět v sedle.

Tyrone jej obdivoval. Jubal Brady nebyl žádný bojovník. Nyní se však vydal doprostřed pekla, aby pomohl svému synovi, který přitom nebyl jeho krve.

Nat Hayes natáhl pravou ruku a ukázal k saloonu. Stopy appaloosy a hnědé klisny byly podle všeho ještě zřetelně vidět.

Muži zamířili k saloonu.

Mike se chtěl Tyronovi vytrhnout, ale ten ho nepustil.

„Počkej, až přijdou do saloonu!“ zašeptal. „Jestli se teď ukážeme, tak Calico možná ztratí nervy a začne střílet.“

Mike rozrušeně dýchal a hleděl na svého nevlastního otce, jehož tvář byla zrudlá a strhaná vypětím.

Nat Hayes sklouzl ze sedla svého prachem pokrytého grošáka a omotal uzdu kolem ztrouchnivělého zábradlí.

Jubal Brady měl co dělat, aby přehodil pravou nohu přes sedlo. Ležel při tom na břiše. Levou rukou se křečovitě držel hrušky, když se pomalu spouštěl k zemi.

Chvíli to vypadalo, že se mu podlomí kolena, ale pak se vzpamatoval.

Nat Hayes vzal hnědákovu uzdu a přivázal ji. Chtěl Jubala Bradyho podepřít, ale ten zavrtěl hlavou a topornými kroky vyšel po schodech verandy.

Tyrone zatajil dech.

Ještě pár yardů a oba staří muži jsou v bezpečí saloonu.

V tom okamžiku však sebou Jubal Brady trhl.

Jeden krok před dveřmi saloonu se zastavil a pootočil se. V jeho tváři se zračil úžas.

Hayes pohnul pravou rukou směrem k revolveru.

„Dejte ruce nahoru, jestli nechcete skončit s kulkou v hlavě, marshale,“ řekl hrdelní, vibrující hlas, jenž Tyronovi naháněl husí kůži.

„Calico!“ hlesl vedle něj Mike.

Tyrone napjatě poslouchal.

McLean nemohl být dál než deset nebo dvacet yardů. Podle pohledů Jubala Bradyho a Nata Hayese musel stát na verandě sousedního domu.

Jubal Brady rozpřáhl ruce.

„Calico,“ řekl chvějícím se hlasem, „nic po tobě nechceme! Ani marshal Hayes ne! Jenom mi pomohl najít Mikovy stopy. Jsme tu kvůli tomu, abychom dostali domů Mika. Prosím, Calico - Mike je Chacův a tvůj přítel! Dej mi ho zpátky…“

„Nejste nic než zbabělé krysy!“ řekl Calico McLean nenávistným hlasem. „Kde jste byli, Jubale Brady a vy, marshale Hayesi, když Scott Cassidy vypsal deset tisíc dolarů odměny na mou hlavu? Mlčeli jste! Šlo přece jen o kůži nějakého míšence, polovičního rudokožce! A teď, když jde o vaši, tak apelujete na mou slušnost. K čertu s tím, Brady! Jste tu kvůli mému skalpu. Tam v saloonu je váš syn a ten federální marshal.“

Nakrátko se odmlčel, zatímco se Jubal Brady ohlédl.

„Slyšíš mě, plechová hvězdo?“ za-skřehotal Calico. „Teď zabiju Jubala Bradyho a Nata Hayese! Na jednom nebo dvou mrtvých už nesejde! Budeš se muset ukázat, plechová hvězdo, jestli tomu chceš zabránit!“

Mike vykřikl a chtěl se Tyronovi vytrhnout.

Tyrone se krátce rozpřáhl a udeřil chlapce pažbou peacemakeru do zátylku. Mika ta rána omráčila.

Tyrone jej nechal klesnout k zemi.

Pak neslyšně přikročil ke dveřím.

A potom uviděl vyděšenou tvář Jubala Bradyho. V následujícím okamžiku se na něj vrhl.

Calicův výkřik slyšel j en podvědomě. Všechny jeho smysly se koncentrovaly na jeden rozhodující výstřel na Calica McLeana a na to, aby Jubala Bradyho dostal ze střelné dráhy.

Ještě ve vzduchu, právě když srazil Jubala Bradyho k zemi, pocítil silný náraz do boku, jakoby ho kopl kůň.

Při dopadu se otočil.

Viděl, že míšenec stojí přikrčen u verandy sousedního domu.

Tyrone zmáčkl spoušť ve stejný okamžik, kdy se podruhé zablesklo v Calicově dlani.

Druhý mocný náraz do spodních žeber Tyronea odhodil na stěnu saloonu.

Ještě stále držel v ruce peacemaker. Zvedl jej a nejasně uviděl, že Calico McLean vrávorá.

Tyrone vystřelil.

Nenechám tě zabít mého syna, Calico McLeane! To byla jeho jediná myšlenka.

Viděl ještě, že míšenec padl na břicho, a pak se Tyronovi udělalo špatně, zatmělo se mu před očima a začala se mu točit hlava.

Cítil, něco vlhkého na rtech. Otevřel oči, což ho stálo neuvěřitelné vypětí sil.

„Pane Tyrone!“

Tyrone slyšel paniku v Mikově hlasu.

Levou rukou toho mladíka chytil za paži. Na jeho zjizvené tváři se objevil úsměv, který jako by již patřil k Onomu světu.

Tyrone nyní zcela zřetelně cítil, jak s krví z jeho těla uniká i život.

„Miku,“ zašeptal.

Mikeova tvář byla naráz těsně nad ním.

„Daruju ti toho appaloosu,“ zašeptal Tyrone, „a - Mikeu - můžeš být hrdý na svého otce Jubala Bradyho. Je to - statečný muž…“

Tyrone slyšel Mikovo volání.

Bylo stále tišší.

Mikeova tvář se od něj vzdalovala rychlostí kulky vypálené z revolveru.

A pak již přestal vnímat…

+ + + + +

Mike Brady otupěle dřepěl v písku a hleděl do mihotajících se plamenů táborového ohně, který rozdělal Nat Hayes. Za ním tiše frkal appaloosa.

Mike se nedokázal vzpamatovat z toho šoku.

A to od Tyranovy a Calicovy smrti už uplynulo více než šestatřicet hodin.

Nat Hayes chtěl Tyrona pohřbít ve zlatokopeckém městečku, ale Jubal Brady trval na tom, že tělo federálního marshala musí vzít do Pinos Altos a pohřbít tam.

Mrtvého Calica odvezl jeho bratr Chaco. Chaco se chtěl vrátit ke kmeni jejich matky a tam bratra pohřbít podle zvyků Mescalerů.

Mike se pomalu ohlédl a podíval se na podlouhlý předmět omotaný v tmavé látce. To byl Tyrone.

Vedle Mika to zašramotilo. Vzhlédl.

Přistoupil k němu Jubal Brady a dřepl si vedle něj. Tiše zasténal, protože ho bolela snad každá kůstka.

„Jak ti je, Miku?“ zamumlal.

Mike polkl. Jeho pohled opět sklouzl k Tyranovi.

„Nevím, co to je, tati,“ zašeptal. „Ani jsem Tyrona neznala přesto pro mě znamenal víc než všichni moji přátelé, které jsem zatím měl. A myslím, že i on mě měl rád tak jako já jeho.“

Mike pocítil na rameni ruku svého otce.

„Povyprávím ti o Tyroneovi, Miku. Tvá matka by to nechtěla, ale já myslím, že bys měl vědět, proč se Tyrone obětoval za tebe i za mě…“

A Jubal Brady pak Mikovi vylíčil příběh Tyronea, který se v mládí nechtěl vázat a který celý život nevěděl, že má syna.

Mike se zatajeným dechem naslouchal vyprávění svého nevlastního otce.

Zčervenaly mu uši.

Cítil však, že jeho překvapení není zase tak velké. Jenom mu nyní bylo jasné, co ho s Tyronem spojovalo. Také Tyrone musel cítit, ještě než se to dozvěděl, že Mike je jeho syn.

„Musíš matce rozumět, Miku,“ zamumlal Jubal Brady. „Vždycky měla strach, že budeš stejný jako tvůj otec a že ji jednoho dne opustíš a nikdy se nevrátíš.“

Mike přikývl. Hlavou se mu honily myšlenky.

„Změnil jsem své mínění o Tyronovi, Miku,“ dodal Jubal Brady. „Ne proto, že zachránil i můj život. Myslím, že nebylo lepšího muže, než byl on. Jestli nechceš, tak už mi nemusíš říkat táto.“

Mike polkl a nic neřekl. Hleděl k Tyronovi.

„Proč musel zemřít?“ otázal se.

Jubal Brady viděl v jeho tváři vlhké stopy slz.

„Myslím, že věděl, co přijde,“ tiše řekl. „Chtěl to tak. Já jsem umřel tisíckrát strachem. Je jedno španělské přísloví, Miku. Zbabělec zemře mnohokrát, statečný člověk jen jednou. Tvůj otec byl statečný muž. Já jsem byl celý život zbabělec.“

Mike na něj pohlédl.

A zmocnil se ho silný pocit sounáležitosti s tímto mužem, který ho vychoval. ,

Tiše řekl: „Zbabělec by za mnou nikdy nejel - tati.“

Jubal Brady jej objal.

Mike mu zabořil hlavu do ramene.

Mlčky tam seděli a neviděli, že Nat Hayes se se spokojeným úsměvem přikrývá do dek…