John Kirby

Colorado western 110. Smrt za zády

Cass Dupree už z Tuscarory ujel stovky mil. Měl za sebou boj na život a na smrt, při kterém byl jeho kulkou zabit syn mocného dobytkářského krále Neila Ogdena. Tento velký rančer potom vypsal odměnu pěti tisíc dolarů za jeho hlavu. Cass prchal, protože už nechtěl dále bojovat a zabíjet. Brzy však poznal, že svému osudu nikdo neunikne. Zabijáci mu byli stále v patách…

Cass Dupree zastavil svého strakatého morgana a zaposlouchal se do ticha solné pouště Alkali Sinks, kterou už druhý den prchal před pistolníky Neila Ogdena.

Byl si jist, že slyšel výstřely.

Morgan tiše zafrkal a zastříhal ušima. I to Cassovi dokazovalo, že se nemýlil.

Jeho první myšlenkou bylo obrátit koně. Měl dost vlastních problémů a nemínil se starat o trable druhých.

Jenže pak převážila jeho zvědavost.

Koneckonců ani neměl jinou možnost než jet na jih. Tam musel ležet Stillwater, zapadlá díra, kam mířil. Pokud by se vydal na západ, tak nejenže by musel jet další den přes vražednou solnou poušť, ale musel by také počítat s tím, že na trati Central Pacific tam na něj budou číhat Ogdenovi pistolníci.

Pobídl hřebce patami.

Zvíře nevrle zafrkalo. Cass mu nemohl přes nozdry uvázat šátek, aby jej tak chránil před jemným světlým prachem tak jako sám sebe. Přesto kůň poslechl tlak jeho stehen.

Zpod jeho kopyt se zvedaly malé obláčky hustého prachu, když zdolával kopec. Tento prach se držel celé minuty ve vzduchu, než se rozplynul.

Opět třeskly výstřely.

Cass Dupree pobídl svého morgana k rychlejšímu kroku.

Znělo to, jako by výstřely padly někde blízko.

Dorazil těsně pod hřeben. Zastavil hřebce a seskočil. Ze sedlového pouzdra vytáhl winchestrovku a přikrčen se připlížil na hřeben.

Tiše zaklel. Zřetelně viděl jezdce, který cválal směrem k němu. Už byl jen dvě sta yardů od hřebene.

Pronásledovali jej tři muži, kteří byli vzdáleni necelých sto yardů od něj a kteří na něj za jízdy stříleli. Vypadalo to, jako by chtěli zabránit tomu, aby dorazil na hřeben a skryl se za ním.

Cass Dupree věděl, že už nemůže couvnout. Ještě pár yardů a prchající jezdec jej musí spatřit. Bylo také možné, že si bude myslet, že má před sebou nepřítele, a začne na něj střílet. Pak by se Cass musel bránit.

Opřel si winchestrovku o rameno, ale v tom okamžiku šedák, na němž seděl onen prchající muž, zařval bolestí takřka jako člověk. Podlomily se mu přední nohy a katapultoval svého jezdce ze sedla.

Potom se zvíře skácelo k zemi.

Muž se převalil v písku a jen tak tak unikl bijícím kopytům šedáka. Zvíře se zmítalo na zemi. Zvedalo hlavu a pokoušelo se dostat na nohy.

Cass viděl, jak mu ze zaprášeného krku stříká krev, jež zkrápěla jeho kůži. Právě tam ho musela zasáhnout kulka pronásledovatelů.

A pak se náhle zhroutilo.

Muž se rychle připlazil k mrtvému zvířeti. Chytil pažbu pušky, kterou kůň zavalil, a trhl jí, ale nepovedlo se mu tu zbraň vytáhnout zpod těžkého těla zvířete.

Cass viděl, jak se v tmavých očích toho muže objevila panika, když vzhlédl k hřebeni. Určitě přemýšlel nad tím, jestli se mu podaří dostat se tam před pronásledovateli.

Pak tasil revolver, přitiskl se k mršině koně a opřel si hlaveň koltu o sedlo.

Tři pronásledovatelé náhle zastavili své koně. Podle všeho nemínili zbytečně riskovat. Patrně viděli, že uprchlíkovi se nepodařilo vytáhnout winchestrovku ze sedlového pouzdra.

Cass se to domníval proto, že klidně seděli v sedlech, ačkoli je od mrtvého koně dělilo jen osmdesát yardů.

Pronásledovatelé spolu hovořili.

Cass měl pocit, že chtějí muže na svahu přemluvit, aby se vzdal. Přesto na něj nikdo z nich nic nezvolal.

A pak se rozdělili. Jeden z nich se vydal doleva, další doprava a tak se chtěli dostat k uprchlíkovi z boku.

Sevřeli ho do kleští.

Jen s revolverem proti nim neměl šanci, protože měli pušky.

Cass se divil, že se nevzdal a nevstal se zvednutýma rukama.

A pak sebou Cass trhl. Jeden z pronásledovatelů náhle zalícil winchestrovku a vypálil.

Cass okamžitě poznal, že to není varovný výstřel. Kulka vytrhla kus masa z mrtvého koně a jenom o vlas minula za ním ležícího muže.

Teď vypálil i pronásledovatel, který jel vpravo. A ten trefil.

Cass viděl, jak náraz kulky muže odhodil. Jeho pravé rameno náhle žahla krev.

Casse se zmocnil hněv.

Ti parchanti ho oddělají jak prašivého kojota! pomyslel si rozhořčeně.

Než si uvědomil, co dělá, zalícil winchestrovku, pákovým nabíjením posunul náboj ze zásobníku do komory a vypálil. Vystřelil několikrát.

Viděl, jak pronásledovateli sletěl z hlavy stetson. Jeho kumpánovi nalevo musel zasáhnout koně, protože ten vyděšeně zařehtal. Jeho jezdec měl co dělat, aby se udržel v sedle. Přitom mu winchestrovka spadla do prachu.

Třetí muž vykřikl a vypálil na Casse, z něhož byl vidět jen klobouk za písečným hřebenem. V sedle znervóznělého koně však nemohl přesně mířit. Kulky se zavrtaly do písku několik yardů před Cassem.

Ten bez ustání pálil. Mířil přesně, protože nechtěl nikoho z těch mužů zabít. Nevěděl totiž, proč pronásledují toho jezdce. Pouze ho rozhořčovalo to, jak nemilosrdně ho chtěli odstřelit.

Netrvalo to dlouho a pronásledovatelé obrátili koně. Sklonění k hřívám zvířat se hnali pryč a zastavili, teprve až si byli jisti, že jsou z dosahu winchestrovky, která je ostřelovala z hřebene.

Cass slyšel oddechování muže, který se téměř stal jejich obětí.

Tomu se konečně podařilo vytáhnout svou winchestrovku ze sedlového pouzdra, když předtím vyhrabal trochu písku zpod mršiny koně.

Zůstal dál ležet za koněm, ale teď hleděl na hřeben. Za ním musel ležet jeho zachránce.

Opět se otočil, zalícil winchestrovku a začal střílet.

Cass viděl, žé to je dobrý střelec. I se zraněnou pravou rukou a přes velkou vzdálenost dokázal mířit tak přesně, že kulky se zavrtávaly do země v blízkosti pronásledovatelů.

Muži rychle otočili koně a dali se na útěk.

Tentokrát už se nezastavili. Zmizeli v oblaku zvířeného prachu, který zůstal dlouho ve vzduchu.

Cass Dupree počkal ještě několik minut.

Pak vstal.

Bylo načase, aby se podíval na muže, kterému právě zachránil život.

Ten vyplivoval prach, který se mu dostal do úst, když spadl z koně. Stetsonem, jenž držel v levé ruce, mával před obličejem, ale zvířený prach se usazoval jen velmi pomalu. Pravou ruku měl svěšenou. Na poraněném místě se mu rukáv kostkované košile leskl krví.

Upřeně hleděl na Casse Dupreeho.

V jeho tmavých očích se zračila nedůvěra. Nebyla v nich ani stopa vlídnosti či vděčnosti. Počkal, až Cass, který za sebou táhl svého koně, zůstal stát zhruba tři kroky před ním a ukazováčkem se dotkl krempy stetsonu.

„Zdravím,“ řekl Cass, který byl toho názoru, že to ten druhý by se měl představit a vysvětlit, co to všechno znamená.

Jenže ten muž jen přikývl. Prohlížel si Cassova hřebce a Cass podle jeho pohledu poznal, že toho koně chce. Měl se na pozoru, a když ten chlapík pravou rukou sevřel pažbu armádního koltu, reagoval s rychlostí útočící zmije.

Tasil a namířil na něj, ještě než ten muž stačil vytáhnou kolt z pouzdra.

Cass Dupree, který na něj zachmuřeně hleděl, viděl, že to s koltem umí. Podle výrazu jeho tváře však poznal, že mu pohyby pravé ruky způsobují velké bolesti.

„Vděčnost je pro tebe asi neznámý pojem, co?“ otázal se nevlídně.

Muž pustil svůj armádní kolt na zem.

„Kdo jste?“ sykl.

„Jen pomalu,“ opáčil Cass. Muž ho začínal rozčilovat. Tvářil se, jako by se Cass musel omlouvat za to, že mu zachránil život. „Doufám, že toho po tobě moc nepožaduju, když chci vědět, co to všechno znamená. Kdo jsi a proč tě tamti chtěli odkrouhnout?“

V tmavých očích mladíka se zajiskřilo. Cass soudil, že mu není ani dvacet let. Přesto byl tvrdý. Určitě to v životě neměl lehké, to Cass poznal na vráskách kolem jeho očí a na stažených koutcích úst.

„Nemusíš mi odpovídat,“ řekl Cass, když muž mlčel. „Ale potom sednu na svého hřebce a pojedu dál. Možná jsou tamti dost rafinovaní na to, aby si na tebe někde počkali.“

Mladík ztěžka polkl. Zřejmě se již vzdal naděje na to, že cizinci uloupí koně.

„Jmenuju se Jay Burwell,“ vyhrkl. „Co máte z toho, že víte, jak se jmenuji?“

„To byla jen jedna část mé otázky,“ odtušil Cass s chladným úsměvem. Kývl směrem, v němž zmizeli tři pronásledovatelé. „Jedu do Stillwateru. A nerad bych se jim dostal na mušku a nevěděl proč. Ti chlapi tě nehonili určitě jenom pro pobavení. Možná to dokonce byli muži zákona a tys jim utekl z vězení.“

Mladík se rozesmál.

„Ti a muži zákona!“ zvolal. „To určitě! Jsou to zabijáci, chladnokrevní zabijáci. Sám jste přece viděl, že by mě bez milosti sejmuli!“ Ukázal Cassovi pravou ruku, která mu ještě stále krvácela. „Podívejte! To přece není náhoda!“

„Já vím, chlapče,“ opáčil Cass. „Proto jsem ti také pomohl.“

„K čertu s tím vaším chlapcem!“ vyrazil ze sebe Jay Burwell.

Cass Dupree se zasmál. Měl před sebou mladého tygra. Patrně někomu ve Stillwateru šlápl na prsty.

„Takže,“ řekl „kdo jsou ti tři?“

„Pistolníci Dale Crawforda,“ odvětil mladík.

Cass Dupree v tom okamžiku pomyslel na to, že je ve stejné situaci jako tento mladík. I po něm šli zabijáci jednoho mocného muže.

Pomyslel na svůj malý ranč na Owyhee River poblíž Tuscarory na severu Nevady. Byla to pustá země, tak pustá, že už několikrát přemýšlel o tom, že to vzdá a odjede jinam.

Jenže potom proti němu začal intrikovat jeho mocný soused Neil Ogden. Cassovy pozemky tvořily klín na Ogdenově území a nutily ho, aby svá stáda hnal oklikou kolem Cassova ranče, když je chtěl dostat do Elka na železnici Central Pacifik.

Cass by mu tu půdu prodal, kdyby mu za ni nabídl slušnou cenu. Ale pět set dolarů bylo i za tu chudou půdu přece jen trochu málo. To by mu Cass mohl ty pozemky nechat zrovna zadarmo.

Před dvěma týdny se na jeho ranči objevili dva pistolníci a Ogdenův syn Ben. Chtěli ho vyhnat. Došlo k přestřelce, kterou vyprovokoval Ben Ogden. On a jeden z pistolníků při ní přišli o život. Třetí muž byl poraněn a Cass jej nechal, aby odjel s oběma mrtvými pryč.

Cass chtěl zůstat na svém ranči a bojovat. Jedna noc mu však stačila na to, aby si uvědomil, že to je marné. Neila Ogdena smrt jeho syna rozběsnila. A udělal by všechno pro to, aby muže, který jí byl vinen, dostal.

Cass Dupree si sbalil své věci a odjel.

V Battle Mountain na Humboldt River ho jeden pistolník málem odkrouhl. Zachránil ho jeho morgan, který ho včas varoval.

Musel toho muže zastřelit, jinak by sám nepřežil.

Od té doby se osadám a městům vyhýbal. Poblíž Winnemuccy se mu přilepili na paty dva neznámí muži. Dva dny mu dýchali na záda, ale potom je setřásl. Přesto si byl jistý, že ho pronásledují dál.

Cass znal Neila Ogdena příliš dobře. Věděl, že tento starý muž, který kvůli němu ztratil svého jediného syna, to vzdá teprve tehdy, až mu Cass Dupree bude ležet mrtvý u nohou. Proto sjel z Kalifornské stezky a vydal se na jih.

Pohlédl na mladíka před sebou a řekl: „Dale Crawford je v Stillwateru určitě velké zvíře, co?“

Jay Burwell přikývl. „Podplatil marshala a soudce,“ odvětil. „Ten když něco chce, tak mu stačí jen lusknout prstem.“

„A teď chce něco, co patří tobě, co?“

Mladík zavrtěl hlavou.

„Chce mou sestru. Už desetkrát jí dal nabídku k sňatku, i když mu řekla, že by si raději vzala opilce Charleyho McGilla než jeho.“

„A proto za tebou poslal své zabijáky?“

Jay Burwell zavrtěl hlavou.

„Šel jsem za Crawfordem a řekl jsem mu, ať nechá mou sestru na pokoji. Poštval na mě svého pistolníka Archieho Loupa. Trefil jsem toho bastarda do ramene a druhou kulkou ho škrábl tak, že proletěla Crawfordovi těsně kolem tváře. Ten se z toho třese ještě dneska.“

Cass Dupree se pousmál.

Odvahu ten chlapík má, pomyslel si, to se mu musí nechat. „Takže proto ses chtěl vypařit.“

Jay Burwell na něj rozhořčeně pohlédl.

„Kdo říká, že se chci vypařit?“ zavrčel.

„No, nejels zrovna pomalu, chlapče,“ zamumlal Cass.

„Jestli mi ještě jednou řeknete chlapče, tak zapomenu na to, že jste mi zachránil život!“

„Omlouvám se, pane Burwelle,“ řekl s úsměvem Cass.

„Co byste udělal vy, kdybyste měl v patách tři zabijáky? Neměl jsem na vybranou, musel jsem utéct. Až bych je setřásl, tak bych se okamžitě obrátil a jel zpátky na náš ranč.“

Takže má se svou sestrou ranč, pomyslel si Cass.

Ukázal směrem na jih.

„Tvůj ranč je tam?“

Mladík přikývl.

„O.K., pak tě vezmu s sebou. Sedlo ale budeš muset nechat tady. S ním by nás můj morgan neunesl. Můžeš si pro ně přijet později. Ale teď mi ukaž ruku, ať ji můžu ovázat.“ Mladík zatnul zuby, když ho Cass začal ovazovat.

„Ta kulka musí co nejrychleji ven,“ řekl Cass. „Nejlepší by bylo, kdybych tě odvezl k doktorovi.“

Jay Burwell nesouhlasně zavrtěl hlavou. „Julie to zvládne stejně tak dobře jako doktor.“

Už po dvou mílích se krajina změnila.

Cass Dupree byl překvapený, když náhle spatřil stromy a zelenou trávu. Všude kolem se pásl dobytek. Ne vychrtlí longhorni, které choval na Owyhee River, ale herefordi a whitefaceové, kteří dávali mnohem více masa.

V dáli se jako stříbrný pruh leskla Carson River. Touto roční dobou v ní bylo hodně vody a krajina kolem se pěkně zelenala.

Jay Burwell sedící za ním na hřbetě morgana neklidně poposedal. Cass věděl, proč je tak nervózní. Určitě se obával, že ti tři pistolníci po cestě do Stillwateru zajeli na jeho ranč a obtěžovali jeho sestru. Možná tam už na něj čekají.

Cass Dupree doufal, že na něj nenastraží past.

Chtěl toho chlapce přivézt k jeho sestře a pak jet dál. Svého původního záměru zastavit se ve Stillwateru a vyspat se v opravdové posteli se již vzdal. Jeho vlastní trable s Neilem Ogdenem mu stačily. Nechtěl si proti sobě postavit ještě muže Dale Crawforda.

Jay ukázal levou rukou na skupinu stromů za Carson River a Cass spatřil tenký sloupec dýmu, který stoupal nad korunami stromů k modré obloze.

„To je váš ranč?“ zeptal se a otočil se k mladíkovi.

Ten přikývl. V jeho úzké snědé tváři se zračil strach. Bál se o svou sestru.

Cass zrychlil. Dorazili k řece a nechali napojit morgana. Potom se přebrodili na druhý břeh.

Nyní již byly mezi stromy vidět budovy ranče.

Jay náhle seskočil ze hřbetu morgana.

„Vy jeďte dál, pane Dupree,“ řekl přidušeně. Cass se mu mezitím představil. „Já se připlížím po svých. Jestli jsou Noonan, Calder a Blanding na ranči, tak bude lepší, když nás neuvidí spolu.“

Cass souhlasil. Ti tři pistolníci ho v poušti Alkali Sinks neviděli. Mohli se nanejvýš domnívat, že je tím mužem, který pomohl Jayi Burwellovi, když by ho spatřili, jak přijíždí k ranči.

O několik minut později Cass projel branou ranče. Rozhlédl se po dvoře, ale nic neukazovalo na to, že by tam na něj někdo číhal. Od stáje vyběhl malý pes a vyrazil k němu. Štěkal, ale spíše aby jej pozdravil, než že by ho chtěl nějak vyděsit.

Cass přijel až před dům se zastřešenou verandou.

Vytáhl pravou nohu ze třmenu a chtěl slézt ze sedla, když tu uslyšel kovové cvaknutí kohoutku pušky. V následujícím okamžiku se ozval vysoký ženský hlas: „Zůstaňte v sedle, pane!“

Cass zůstal v sedle. Vchodové dveře domu se se zavrzáním otevřely a ven vyšla útlá postava. Podle její siluety Cass poznal, že to je mladá žena. Viděl oblé boky a úzký pas. Kdyby jej objal dlaněmi, jistě by se dotkl palci a prsty.

Ve tváři měla vážný výraz, když přišla na kraj verandy.

Chtěl něco říct, ale tu se mu stáhlo hrdlo.

Hleděl na ni, jako by to byla první žena, kterou v životě viděl. Ve skutečnosti už potkal mnoho žen, které by se daly označit jako krásné. Ještě nikdy však nespatřil tak půvabné, andělské stvoření, jako byla tato dívka na verandě Burwellova ranče.

Měla oválný obličej s jemnými, pravidelnými rysy. Její plné rty se chvěly rozrušením. V jejích modrých očích, které měly velmi zvláštní odstín, se zračila nedůvěra. Pod okrajem plochého klobouku jí byly vidět kudrnaté, blonďaté vlasy, které v jasném slunečním svitu vypadaly jako ze zlata.

Měla na sobě džínsy a mužskou košili s vyhrnutými rukávy, která jí byla poněkud velká. Přesto si Cass všiml půvabných tvarů její hrudi.

„Nehleďte na mě tak nestydatě!“ vyhrkla. „Jestli hned neotočíte svého koně a neodjedete, odkud jste přijel, tak vám pomůžu sekaným olovem!“

Teprve nyní Cass Dupree pohlédl na Parkerovu brokovnici, kterou držela ve svých útlých rukou. Oba kohoutky byly natažené. Kdyby je zmáčkla, tak by z něj moc nezbylo. Vzdálenost mezi nimi byla pro parkerovku ideální.

Cass pokrčil rameny.

„Je mi líto, že vás obtěžuji, slečno,“ řekl. „Jmenuji se Cass Dupree. A mám…“

„Je mi jedno, co máte!“ odsekla. „Stačí mi se na vás jen podívat a vím, koho mám před sebou! Dale Crawford určitě potřebuje takové lidi, jako jste vy. Já ale na svém ranči žádné pistolníky nechci!“

Cass věděl, že nosí remington trochu příliš nízko. Byl rychlý střelec.

Hodně cvičil, protože věděl, že v tom kraji se člověk může rychle dostat pod zem, když neumí zacházet s revolverem. Přesto se nepovažoval za pistolníka a nechtěl ani to, aby ho za něj považovali ostatní. Nevyhledával souboje. A nepronajímal svůj kolt.

Předklonil se v sedle a ostřejším tónem, než chtěl, řekl: „I když jste žena, tak byste měla slova volit opatrněji, slečno. Možná máte nějaké špatné zkušenosti. Ale to vám nedává právo k tomu, abyste každého cizince, který…“

„Jedna!“ skočila mu do řeči.

Cass ztratil trpělivost. Cítil, jak se mu hrne krev do hlavy. Pohlédl na ni a ona v tom okamžiku řekla: „Dva!“

Cass zaklel, což předtím nikdy v přítomnosti dámy neudělal. Chtěl otočit svého morgana, ale v tom okamžiku spatřil Jaye Burwella, který vyšel zpoza rohu verandy.

Děvče právě chtělo říct: „Tři!“ Opravdu to vypadalo, že z té brokovnice vystřelí. Jenže potom se ozval Jayův hlas. „Dej tu flintu dolů, Julie! On nepatří ke Crawfordovi!“

Mladá žena otočila hlavu. Poznala svého bratra, ale to její nekompromisní postoj nezmírnilo.

„To je možné,“ řekla. „Ale pořád je to pistolník. A s takovými já nechci nic mít!“

„Kdyby to nebyl pistolník, tak by mě Noonan, Blanding a Calder oddělali,“ řekl Jay.

To ji přesvědčilo.

Cass viděl, jak jí zmizel ruměnec ze tváří. Lehce zavrávorala a sklonila brokovnici.

„Co – co po tobě chtěli?“ otázala se svého bratra.

Jay mlčel. Jeho sestra očividně nevěděla o tom, co provedl v Stillwateru. Pak spatřila obvaz na jeho pravé ruce a vykřikla. Opřela parkerovku o stěnu a rozběhla se k němu.

„Pane Bože, vždyť jsi zraněný!“ zvolala.

Jay jen mávl rukou. „To nestojí za řeč. Mohl jsem to dostat i jinam. Ale budeš mi tu kulku muset vytáhnout.“ Otočil se ke Cassovi a řekl: „Buďte vítán na Burwellově ranči, pane Dupree. Sesedněte. Můžete pomáhat mé sestře při operaci.“

Julie Burwellová jeho slova neslyšela. Ohmatala mu zraněnou ruku a pak na svého bratra pohlédla vytřeštěnýma očima. Potom ho odvedla jako nějakého nemohoucího invalidu do domu.

Cass slezl ze sedla morgana a přivázal uzdu k zábradlí. Rozhlížel se, jestli někde neuvidí kovboje, který by se mu postaral o koně, ale zdálo se, že oba sourozenci žijí na ranči sami. Bylo mu proto jasné, že se o svého hřebce bude muset postarat sám, až Jayovi vytáhnou kulku z ruky.

Vstoupil na verandu a ze všeho nejdřív stáhl kohoutky brokovnice, aby náhodou nedošlo k neštěstí.

„Pojďte dovnitř!“ zvolal Jay.

Vešel do velkého obývacího pokoje, který zároveň sloužil jako kuchyně a pracovna. V krbu hořel oheň, na trojnožce visel rošt, na němž stála pánev. Linula se odtud vůně opékané slaniny.

Všechno bylo čisté a upravené. Když pomyslel na svůj srub na Owyhee River, musel se zastydět.

Julie Burwellová posadila svého bratra na stoličku u stolu a rozvázala mu obvaz. Pak se otočila ke Cassovi a řekla: „Sundejte tu pánev z ohně a pověste nad něj kotlík s vodou.“

Udělal, co mu řekla.

Po tom, co uvolnila obvaz a prohlédla si ránu, šla ke skříni a vytáhla odtud kus látky, v němž měla zabalených několik nástrojů. Vypadalo to, že je připravená na všechno.

Cass, jenž ji koutkem oka pozoroval, musel v duchu smeknout. Julie Burwellová byla přes veškerou svou křehkost a půvab odhodlaná osoba.

„Polož ruku na stůl!“ nařídila svému bratrovi. „A teď mi vyprávěj o tom, co po tobě chtěly ty Crawfordovy gorily!“

Jay hovořil tichým hlasem, když líčil to, co předtím vyprávěl už Cassovi.

Ohromená Julie Burwellová poslouchala, a když chlapec skončil, rozmáchla se a vrazila mu pohlavek, jen to tlesklo.

„Kolikrát ti mám říkat, že to je jen mezi mnou a Dalem Crawfordem!“ vykřikla na něj. „Proč se do toho pořád pleteš? Já na sebe dokážu dávat pozor sama!“

„Tak si ho teda vezmi, sakra!“ odsekl mladík. „Ale jedno ti řeknu: Mě už potom nikdy neuvidíš. Potom si mou půlku ranče budeš moct strčit za klobouk!“

Chtěla něco opáčit, ale v tom okamžiku jako by si uvědomila, že je někdo poslouchá. Ohlédla se na Casse a zrudla.

„Vy – vy jste Jayovi zachránil život?“ otázala se pohnutým hlasem.

Cass pokrčil rameny. Ukázal na mladíkovo rameno a řekl: „Byli naprosto nemilosrdní. Vypadalo to, že ho chtějí oddělat jako prašivého psa. Pan Dale Crawford podle všeho nepociťuje nějakou zvláštní náklonnost k budoucímu příbuzenstvu.“

To neměl říkat. Okamžitě se z ní stala kočkovitá šelma, která brání svá mláďata.

„To se chcete do mých věcí míchat ještě i vy?“ vykřikla. „To jste se všichni zbláznili?“ Opět se otočila ke svému bratrovi. „Jayi, ty přece velice dobře víš, co je v sázce. Jak často ti ještě mám vtloukat do hlavy, že proti Dale Crawfordovi nemáme šanci, když proti němu půjdeme přímo!“

Jay vyskočil.

„Něco ti teď řeknu, Julie!“ vyhrkl. „Příčí se mi přihlížet, jak se vykrucuješ, abys unikla jeho obtěžování! Víš co? Jsem zatraceně rád, že jsem Crawfordovi ukázal, co od nás může očekávat! Teď už je konec s přetvářkou! Jestli chce náš ranč, tak nás oba bude muset zabít! Nebo si ho vezmeš, když mě jeho pistolníci oddělají?“

Opět mu dala pohlavek.

Cass viděl, jak jí vhrkly slzy do očí.

V té chvíli by nejraději Jayovi jednu přidal. Měl pocit, že ví, co tu dívko tak rozezlilo. Věděla, že jejich ranč ještě vlastní jen proto, že mocný Dale Crawford ji chce za ženu.

Cass nemohl pomoct ani jí ani tomu mladíkovi. Pomyslel na to, že oba pistolníci Neila Ogdena už se určitě vydali do Alkali Sinks. Kdyby se tam zdržel déle než jeden den, dostihli by ho a přiměli k boji. Musel by znovu zabíjet. Neil Ogden by se o tom dozvěděl a poštval by na něj další pistolníky.

Pokrčil rameny a otočil se ke dveřím.

„Kam chcete jít, pane Dupree?“ překvapeně se zeptal mladík. Cass se usmál.

„Myslím, že tvá sestra nepotřebuje pomoc, Jayi. Pojedu, ať vás nezatěžuju svými problémy.“

Dívka se obrátila a pohlédla na něj. V jejích světle modrých očích spolu zápolily hrdost a bezmocnost. Potom tiše řekla: „Snad byste mohl zůstat, dokud Jayovi nevytáhnu kulku.“

Cass přikývl.

„V pořádku, slečno Julie,“ řekl. Přistoupil ke stolu a pevně chytil Jaye za ruku, z které krvácel, když předtím Julie přinesla horkou vodu a postavila ji na stůl. Umyla v ní tenký nůž, kterým chtěla vytáhnout kulku, a pustila se do práce.

Jay zatnul zuby a ani nepípl. Naštěstí se kulka zastavila o kost. Trvalo to jen několik vteřin, potom se to Julii podařilo. Čistým kusem látky vymyla ránu a potřela ji nazelenalou mastí, která zastavila krvácení.

Jay Burwell byl velmi bledý. Na čele se mu leskly krůpěje potu. Cass viděl, že se mu chvěje ruka. Ten chlapec byl statečný. Cass to znal z vlastní zkušenosti, jak to bolí, když člověka někdo kuchá nožem a hledá kulku.

Když Julie svého bratra ovázala, nadechl se Cass již podruhé, aby se rozloučil a jel dál.

Opět ho zarazila dívka.

Ukázala na jeho zaprášené šaty a řekla: „Takto nemůžete jet dál, pane Dupree. Potřebujete se vykoupat. Připravím vám lázeň a potom se vám postarám o koně.“

Chtěl to odmítnout, ale potom pochopil, že odpor nemá smysl. A pak si uvědomil, že by na něm každý viděl podle zaprášeného oděvu a prachem pokrytého koně, že přijíždí z Alkali Sinks. Kdyby se vykoupal a vyhřebelcoval koně, pak by Crawfordovi pistolníci už neměli důkaz o tom, že je tím mužem, který pomohl Jayi Burwellovi.

Julie přivlekla do rohu místnosti káď. Ze stropu tam visel závěs, kterým se dal kout zatáhnout.

Voda ještě nebyla ohřátá, takže Cass řekl, že se o svého hřebce postará sám.

Vyšel ven a přivedl jej do stáje, v níž nalezl všechno, co potřeboval. Odsedlal morgana, nechal ho napojit a nažrat, načež mu začal kropit, vytírat a hřebelcovat zaprášenou kůži.

Když s tím byl hotov, zavolala na něj Julie a on se vrátil do domu, kde už pro něj byla připravená lázeň.

Jay tam již nebyl.

Na Cassův tázavý pohled Julie odpověděla: „Je hodně slabý. Šel si lehnout.“

Cass cítil, že se červená. Byl rozpačitý z toho, že má pobývat sám s dívkou a navíc se ještě koupat.

Přesto se tvářil, jako by to byla ta nejsamozřejmější věc na světě. Když šel do kouta ke kádi, přišla tam za ním a zatáhla závěs.

„Kdybyste něco potřeboval, stačí říct,“ zamumlala. Její hlas měl podivný tón, který Cassovi nešel z hlavy.

Svlékl se a vlezl do vody.

Musela slyšet šplouchnutí, protože se zeptala: „Můžu odnést vaše věci?“

Cass jenom cosi zamumlal. Přišla k závěsu, přistoupila ke kádi, v níž seděl, a vzala ze stoličky šaty. Jenom jeho revolverový opasek s remingtonem mu tam nechala. Cassovi neunikl mrazivý pohled, který vrhla na jeho zbraň.

Když opět zmizela za závěsem, opřel se o stěnu kádě a zavřel oči. Teplá voda působila přímo blahodárně. Slyšel také tiché zvuky, které způsobila Julie Burwellová, a náhle si přál, aby odtud nikdy nemusel odjet.

Věděl však, že to je jen zbožné přání.

Byl štvancem. A nesměl zatahovat Julii a jejího bratra do svých problémů.

Cass ve vodě usnul.

Náhle sebou vyděšeně trhl. Měl zlý sen. Oba Ogdenovi pistolníci ho doháněli, už se řítili k němu.

Vystrašeně zavrtěl hlavou a teprve pak pochopil, že dusot kopyt nepatří do jeho snu. Že to je realita. Jeho sen se rozplynul, když se ozval čísi tvrdý hlas.

Julie Burwellová vyskočila. Slyšel její kroky. Zvedl se z kádě a v tom okamžiku odtáhla závěs.

Na několik vteřin tam oba stáli a nebyli schopni slova.

Julie se vzpamatovala jako první.

„To je Crawford se svými muži!“ sykla. „Buďte tiše! Nechci, aby tu došlo k přestřelce!

„Dejte mi mé šaty!“ zašeptal Cass.

Neodpověděla mu, opět zatáhla závěs a odběhla pryč, pravděpodobně ke dveřím.

Cass se červenal. Stál tam před ní nahý.

Trvalo mu několik vteřin, než se vzpamatoval. Potom vyskočil z kádě a sáhl po velkém ručníku, který mu tam dala Julie. Chvatně se osušil a chopil se remingtonu.

Rozčililo ho, že mu nedala jeho šaty. Nemohl přece vyjít zpoza závěsu nahý a v rouše Adamově se postavit Crawfordovi. Nejen proto, že by se zesměšnil – Crawford by navíc předpokládal, že mezi ním a Julií něco bylo.

Cass uslyšel Juliin vysoký hlas a potom nějaký rachot.

Vystrčil hlavu zpoza závěsu a spatřil Jaye Burwella, který tam vklopýtal z jedněch dveří. V levé ruce držel revolver.

„Jayi!“ sykl na něj Cass.

Chlapec se ohlédl. „Přines mi mé věci!“ zašeptal Cass. Rozhlédl se po místnosti, ale nikde je neviděl.

Jay však věděl, kde jsou. Přistoupil k truhle a otevřel ji. Julie je tam rychle strčila, aby je Crawford neuviděl, kdyby vstoupil dovnitř. Byly vykartáčované.

Jay je přinesl a Cass si je rychle oblékl.

Hlasy před domem byly stále rozčilenější. Cass a Jay slyšeli, jak Julie volá: „Vaši muži chtěli Jaye zastřelit jako prašivého kojota, Dale! Myslíte, že mě takto získáte, když necháte zabít mého bratra?“

„Váš bratr by mě zastřelil, kdyby se mnou nebyl Archie Loup!“ odvětil hlubokým hlasem, z něhož zněl hněv. „Jay Loupá trefil do ramene a druhá kulka mě minula jen o vlas! Proč toho nevycválance nedržíte zkrátka, Julie?“

Cass si obul boty a chvatně si připnul revolverový opasek. Chtěl zastavit Jaye, ale mladík mu k tomu nedal šanci. Přišel ke dveřím a otevřel je.

Hlasy na verandě se odmlčely.

Cass vyklouzl zpoza závěsu. Přistoupil k okýnku vedle dveří a přes záclonu vyhlédl ven.

Spatřil ramenatého muže, který stál před verandou vedle vskutku skvostného palomina. Cass poznal podle drahého oděvu, který muž měl na sobě, že to musí být Dale Crawford. Odhadoval, že má takových padesát let. Na spáncích již měl šediny, přesto Cass musel přiznat, že to je imponující muž. A určitě také nebezpečný.

Dale Crawford měl pod sakem s dlouhými šosy lesknoucí se černý revolverový opasek. Pouzdro mu viselo hodně nízko. Jeho spodní část byla vidět pod pravým šosem. Cass nezahlédl pažbu, ale byl přesvědčen, že Dale Crawford nosí zbraň pistolníka.

Crawford hleděl na Jaye, jenž vyšel z domu.

Jay měl levou ruku s revolverem svěšenou, pravou měl v obvazu. V záři zapadajícího slunce bílý obvaz na jeho předloktí doslova svítil. Jay pohlédl na oba muže, kteří seděli na svých prachem pokrytých koních za Crawfordem.

Cass je oba opět poznal. Patřili k trojici, která pronásledovala Jaye. Byl mezi nimi muž, který na něj vystřelil. A druhému z nich zase Cass smetl kulkou klobouk z hlavy. Dírka v klobouku byla zřetelně vidět.

Třetí, jehož koně Cass poranil kulkou a který ztratil svou winchestrovku, tam nebyl.

„Zmizte, Crawforde!“ chladně ho vyzval Jay.

Na Dale Crawforda to neudělalo žádný dojem. V jeho malých světlých očích se zajiskřilo.

Cass poznal, že tento muž je nebezpečný. Byl přesvědčen, že Crawford by mladého Burwella na kolty porazil, ačkoli Jay už držel zbraň v ruce.

„Ten ranč nepatří jenom tobě, Jayi. Patří i tvé sestře,“ odvětil mohutný muž. „Mimochodem jak se ti podařilo tak rychle se dostat bez koně na ranč? Přivezl tě sem ten muž, který ti pomohl?“ V jeho hlase zazněl podtón a Cass si náhle uvědomil, že Crawford je tam jen kvůli němu.

Pohlédl ke stáji. Vrata byla zavřená. Vypadalo to, že Crawfordovi muži se ještě nepodívali, zda tam není cizí kůň.

„Do toho vám nic není, Crawforde!“ vyhrkl Jay.

Julie přistoupila k tomu ramenatému muži a poznamenala: „Právě jsem mému bratrovi vytáhla z ramene kulku, Dale,“ tiše řekla. „Musíte pochopit, že v této chvíli nemám chuť se s vámi bavit. Velmi jste mne zklamal. Víte přece, jak je Jay prchlivý. Člověk vašeho formátu by neměl mít zapotřebí posílat pistolníky na takového mladíka.“

Ta slova se jej dotkla.

Cass viděl, jak Crawford přivřel své silné rty. V jeho světlých očích se zablesklo. Zdálo se, že se nemíní nechat jen tak odbýt. Pravděpodobně předpokládal, že Jayův zachránce je na ranči. A Cassovi bylo jasné, že Crawford ho chce dostat.

Jeho domněnka se proměnila v jistotu, když Crawford mávl na muže s proděravělým stetsonem, ten otočil koně a chtěl se vydat ke stáji.

Jay vyskočil a zvedl revolver, který držel v levé ruce.

„Zůstaňte stát, Noonane!“ zvolal.

„Jeď dál, Ede. Neodváží se ti střelit do zad. Ví, že by pak skončil na šibenici,“ chladně poznamenal Crawford.

„Jenže já bych už potom z toho nic neměl, bossi,“ zamumlal pistolník.

Stačilo Crawfordovo lusknutí prstů, aby Noonan přes své námitky jel dál.

Jay se skutečně neodvážil stisknout spoušť.

Přes záclonu v okénku Cass viděl, že Jay je rudý vztekem. Hleděl za pistolníkem, který nyní ze sedla otevřel vrata.

„No?“ zvolal Crawford.

Pistolník si chvíli prohlížel stáj. Potom zvedl hlavu a odpověděl: „Je tu jeden hřebec plemene morgan, pane. Ještě jsem ho u Burwellů nikdy neviděl.“

Cass v tom okamžiku pochopil, že mu nezbývá než se ukázat. Nechtěl Burwelly zatáhnout do ještě větších těžkostí, než v jakých už beztak byli.

Přistoupil ke dveřím a otevřel je. Vyšel na verandu a okamžitě ustoupil, aby Julie Burwellová a její bratr nestáli mezi ním Crawfordem.

Pistolník za Dalem Crawfordem sebou trhl a položil dlaň na ohmatanou ořešákovou pažbu revolveru.

Cass přivřel oči a ostrým hlasem řekl: „Jestli vaši pistolníci tasí kolty, pak to dostanete jako první, Crawforde!“

Ve světlých očích ramenatého muže se neobjevil strach, spíš zájem. Chvíli si Casse zkoumavě prohlížel. Zdálo se, že poznal, že má před sebou dravce, který nemluví do větru, ale který je opravdu nebezpečný. Zvedl ruku a dal pistolníkovi za sebou znamení, aby se choval klidně.

„Řekli vám mé jméno, pane,“ řekl zvolna. „Teď bych rád i já věděl, s kým mám tu čest.“

„To není důležité, Crawforde,“ odpověděl Cass. „Nemohl jsem přihlížet, jak se tři vaši muži chystají oddělat toho chlapce. Víc k tomu nemám co říct. Kdybyste přijel o hodinu později, už byste mě tu nepotkal.“

Crawfordovi trhlo ve tváři. Očividně se mu nelíbilo, že nedostal odpověď na svou otázku. Zároveň však přemýšlel, jestli má cenu tomuto tygrovi šlapat na ocas. Pohlédl na Cassovy mokré vlasy. Náhle pochopil, že Cass se koupal. Zdálo se, že se na ranči Burwellů vyzná. Zrudl.

Pootočil hlavu, když uslyšel dusot Noonanova koně, jenž přijížděl od stáje. Otevřel rty, ale pak slova, která měl na jazyku, zase smlčel. Chtěl svým lidem přikázat, aby si Casse podali.

Otočil se k dívce.

„Doufám, že vás brzy zase uvidím ve městě, Julie,“ řekl. Potom se obrátil, aniž počkal na její odpověď, a vylezl do sedla palomina.

Oba pistolníci váhali. Rádi by se pomstili za pokoření v Alkali Sinks, to na nich bylo zřetelně vidět. Bez příkazu svého bosse se však neodvažovali na Casse zaútočit. Noonan ještě sykl něco, čemu Cass nerozuměl, a potom vyjeli za svým bossem, který už dorazil k bráně.

Na verandě domu nějakou dobu panovalo ticho. Všichni tři hleděli za jezdci, nad nimiž se zvedaly oblaky zvířeného prachu. Pohnuli se, teprve když jim zmizeli z dohledu.

Jay se usmál a zvolal: „Hrome, starý Crawford se málem podělal!“

„Nemluv nesmysly!“ okřikla ho Julie. Potom přistoupila ke Cassovi a zůstala stát těsně před ním.

Cass polkl a pocítil rozpaky, když pohlédl do jejích světle modrých očí.

„Opravdu bude lepší, když teď náš ranč opustíte, pane Dupree,“ tiše řekla. „Nechci, abyste měl kvůli nám problémy s panem Crawfordem.“

Cass přikývl. Sevřelo se mu hrdlo a nedokázal říct ani slovo.

Můj Bože, ta je ale krásná! pomyslel si. Měl sto chutí ji obejmout, věděl však, že je pro něj nedosažitelná.

„Proč u nás pan Dupree nemůže zůstat?“ otázal se Jay. „Vidělas, Julie, že Crawford před ním couvl!

S jeho pomocí bychom mu mohli ukázat, zač je toho loket! Za měsíc se konají volby marshala. Cozard už určitě zvolen nebude! A jestli volby vyhraje John Agar, pak to bude Crawfordův konec! Agarův bratr je federální marshal. Ten by okamžitě zakročil, kdyby se Crawford pokusil Johna Agara odklidit z cesty!“

Julie zavrtěla hlavou.

„To po panu Dupreem nemůžeš chtít, Jayi,“ řekla tiše. „Proč by měl kvůli nám riskovat život?“

Cass si všiml podivného výrazu v Jayových očích, které se podobaly očím jeho sestry. Ten hoch si něčeho všiml, pomyslel si. Ze by na mě bylo vidět, jaký na mě Julie udělala dojem?

„Co na to říkáte, pane Dupree?“ otázal se Jay.

Cass zavrtěl hlavou. Myslel na pistolníky Neila Ogdena. Kdyby tam zůstal, tak by ho nejpozději do dvou dnů našli. A pak by došlo k boji, při kterém by to možná odnesli i Julie s Jayem. A to nesměl připustit.

„To nejde, Jayi,“ odvětil pohnutým hlasem. „Nemůžu tu zůstat.“

Věděl, že tím chlapce zklamal. Pohlédl na Julii. Zklamal jsem i ji? tázal se sám sebe. Doufala snad potají, že Jayův návrh přijmu a že zůstanu na ranči, abych je chránil před pistolníky Dale Crawforda.

Otočila se a vrátila se do domu. U dveří se ještě jednou obrátila a řekla: „Připravím vám něco k jídlu. Neměl byste odjíždět hladový, pane Dupree.“

Dale Crawford málem vybuchl vzteky. Jeho palomino tiše zařehtal, když ho pobídl ostruhami do slabin.

Velký boss věděl od chvíle, kdy zachytil pohled Julie Burwellové, jenž vrhla na toho neznámého muže, že utrpěl citelnou porážku.

Crawford nebyl muž, který by se po uši zamiloval do mladého děvčete a ztratil přitom úsudek. Jeho námluvy nebyly motivovány pouze tím, že Julie Burwellová byla nejkrásnější dívkou široko daleko. Také ten malý ranč, který Burwellové vlastnili, nebyl tou hlavní příčinou, ačkoli šlo o hezký statek s nejlepšími studnami v okolí.

Dale Crawford měl mnohem důležitější důvod pro to, aby se oženil s Julií Burwellovou. Důvod, o kterém kromě něj ve Stillwateru neměl nikdo tušení.

Tryskem projel branou ranče. Byl rudý vzteky a byl rád, že zatím dokázal udržet svůj hněv na uzdě.

Zloba ho málem připravila o rozum. Už byl takřka u cíle, když do jeho kanceláře vtrhl ten neotesaný mladík a ohrožoval ho revolverem.

Pomyslel na své pistolníky.

Ti babráci! Třem dospělým mužům se nepodařilo zvládnout jednoho výrostka!

Počítal s tím, že ze začátku by s Julií Burwellovou byly problémy. Ty by však lehce vyřešil tím, že by muže, který by zabil Jaye Burwella, dostal na šibenici. A za pár měsíců by se Julie stala jeho ženou.

Dale Crawford myslel na své tajemství.

Nevěděl, jak dlouho tajemstvím i zůstane. Nemohl vyloučit, že jednou někdo přijede do Stillwateru a odhalí ho. Pokud by do té doby nedosáhl svého cíle a nevzal si Julii Burwellovou za ženu, tak by to s ním nevypadalo moc dobře. Potom už by nemohl dál tajit, jaké ztráty utrpěl se svou bankou ve Stillwateru. Všechno, co vlastnil, vsadil na stříbrný důl v Pioche, který se ukázal jako zajíc v pytli. Ostatní, kteří si vykolíkovali své claimy vedle jeho, mezitím zbohatli.

Ta myšlenka Dale Crawforda rozzuřila ještě víc. Neměl jinou možnost než si vzít Julii Burwellovou za ženu. Kdyby se mu to nepovedlo, tak by si mohl sbalit svá fidlátka.

Jel, dokud nezmizel za jedním kopcem, který mu bránil ve výhledu na ranč Burwellů. Potom zastavil svého palomina a počkal, dokud k němu nedorazili jeho pistolníci Ed Noonan a Tex Calder.

„Zůstanete poblíž ranče!“ zavrčel na ně. „Jestli ten cizinec bude chtít odjet, tak ho oddělejte. Jestli zůstane, tak tam čekejte tak dlouho, dokud ho nebudete mít na mušce! A tentokrát už chci vidět výsledek! Jestli znovu selžete, tak si rovnou můžete začít shánět dřevěný spacák, rozuměli jste?“

Noonan s Calderem znali výbuchy hněvu svého bosse. Moc si však z toho nedělali a navíc byli přesvědčeni o tom, že tentokrát to už vyjde. Toho kluka už skoro měli. Kdo mohl počítat s tím, že uprostřed pouště se objeví někdo, kdo ho v poslední chvíli zachrání?

Dale Crawford pobídl svého palomina a jel dál. Oba pistolníci chvíli hleděli za ním, pak otočili své koně a jeli zpátky na hřeben kopce, z něhož byly vidět stromy, mezi nimiž stály budovy ranče Burwellů.

Ed Noonan si sňal stetson a prostrčil prst dírkami, které ho zdobily.

„Nikdy bych si nebyl pomyslel, že se budu moct tak rychle pomstít,“ s úsměvem prohodil ke svému kumpánovi. „Na tom ranči to vypadalo tak, jako by boss měl z toho chlápka strach.“

Tex Calder pokrčil rameny. „Nepodceňuj ho, Ede,“ zamumlal. „Nemůžu zapomenout na ty kulky, které mi hvízdaly kolem uší. Myslím, že kdyby mě chtěl zasáhnout, tak by to udělal.“

Ed Noonan pokrčil rameny. „Teď to jsme my, kdo bude číhat v záloze,“ řekl s úsměvem. „Ukážeme mu, že ani my nejsme špatní střelci. Škoda jen, že si toho už nevšimne.“

„Jen aby,“ zamumlal Tex Calder. Potom i on seskočil že sedla, přivázal koně ke keři a následoval Eda Noonana, jenž se vydal ze svahu dolů.

Cass Dupree se ohlédl ještě jednou na dům, když projížděl branou ranče.

Julie Burwellová stála na verandě zalita rudou září zapadajícího slunce.

Byl rád, že ho nepožádala, aby strávil noc na ranči a jel až ráno. Pak by jí totiž musel vysvětlit, proč nemůže zůstat.

Dobře si zapamatoval, jak vypadá. Její zlaté vlasy zářily jako plameny. Byl si jist, že na něj ještě žádná žena neudělala takový dojem jako Julie Burwellová. Slyšel o tom, že existuje něco jako láska na první pohled, ale zatím to vždy považoval za báchorky. Teď však měl pocit, že to zažívá na vlastní kůži.

Odjezd byl pro něj těžší, než si chtěl přiznat. Přistihl se při tom, že si přeje jet zpátky a zůstat s ní a s jejím bratrem – ať by se pak dělo cokoli.

Potom si však vzpomněl na ty dva pistolníky, kteří se v okolí Winnemuccy vydali po jeho stopách, a uvědomil si, že realita je tvrdá.

Otočil hlavu a stáhl si stetson do čela.

Nemá smysl přát si něco, čeho nemůže dosáhnout.

Sevřel rty a pobídl svého morgana k rychlejšímu kroku. Chtěl ještě ujet pár mil a pak se někde utábořit. Stillwateru se mínil vyhnout obloukem. Julie Burwellová mu dala dost potravin, takže nemusel jet do města.

Vydal se ke kopci, který se tyčil před ním.

Hřebec náhle zastřflial ušima, načež je nastražil. Nespokojeně zafrkal a Cass okamžitě věděl, že něco není v pořádku.

Pomyslel na Dale Crawforda a jeho pistolníky a v tom samém okamžiku uviděl, jak se na svahu v paprscích zapadajícího slunce něco kovově zalesklo.

Okamžitě zareagoval. Bleskově seskočil ze sedla a zároveň vytáhl ze sedlového pouzdra winchestrovku.

Ještě se ani nedotkl země, když třeskl výstřel a nad sedlem zabzučela kulka.

Převalil se.

Hřebec vyrazil na opačnou stranu. Cass ho to tak naučil.

V následujícím okamžiku Cass vyskočil a přikrčen kličkoval ke svahu. Neběžel přímo k místu, kde spatřil záblesk výstřelu, ale napříč do svahu, k dolíku, který tam spatřil a v němž se mohl ukrýt.

Jedna z kulek mu roztrhla kůži na botě, další se zaryla do země těsně před ním a vyrvala z ní hrst hlíny.

Cass se vrhl do dolíku.

Byl ještě hlubší, než si zprvu myslel.

Za sebou slyšel klení.

Okamžitě vyskočil. Jedna kulka mu hvízdla těsně nad zády. Měl pocit, jako by jej ožehla i přes košili. V následující vteřině se vrhl na zem a po čtyřech se s winchestrovkou pod paží odplazil do bezpečí.

Slyšel hlasy dvou mužů. Bylo mu jasné, kdo jsou ti střelci. Otázkou bylo jen to, jestli Dale Crawford zůstal poblíž, aby mohl přihlížet, jak si s ním jeho pistolníci poradí.

Dostal se na temeno kopce a ve vzdálenosti asi padesáti yardů spatřil stín, jenž se rychle pohyboval. Zalícil a vypálil na něj.

Odpovědí mu byl pronikavý výkřik. Byl si jistý, že jednoho ze zabijáků trefil.

Rychle se postavil. Druhý pistolník byl dozajista šokován tím, že jeho kumpán byl raněn.

Cass ještě viděl, jak ten muž, jmenoval se Noonan, klesá na kolena a pak se hroutí k zemi. Nato spatřil druhého střelce, jenž to vzdal a běžel ke koním, kteří stáli v křoví pod svahem.

Cass dvakrát vystřelil a obě kulky se zavrtaly do země těsně před pistolníkem.

Muž sebou trhl a otočil se. Klesl na kolena a ještě během tohoto pohybu začal střílet.

Cass neměl jinou možnost než tuto střelbu opětovat. Dvě kulky hvízdly nedaleko od něj, načež to zmáčkl sám.

Viděl, jak sebou ten muž trhl a pustil winchestrovku na zem. Oběma rukama se chytil za hruď, načež se zhroutil. Cass si i na dálku všiml, jak měl vytřeštěné oči a široce otevřená ústa.

Cass ztěžka oddechoval. Pomalu vstal. Nabil winchestrovku odhodlán okamžitě vystřelit, jakmile by proti němu některý z pistolníků znovu zvedl zbraň.

Otočil se směrem k Noonanovi a tu koutkem oka uviděl záblesk výstřelu z revolveru.

Vykřikl a chtěl se vrhnout k zemi. Vtom ho však kulka zasáhla do boku. Její náraz ho otočil.

Chtěl se opřít o zem, ale levá ruka ho náhle neposlouchala. Zhroutil se na zem. Před očima mu pluly černé mraky. Slyšel vítězoslavný výkřik. Cítil, že už neudrží winchestrovku v rukou. Musel ji pustit na zem.

Slyšel sténání Noonana, jenž se k němu vlekl po kolenou. Noonan držel v ruce revolver a mířil na něj. Cass to dobře viděl.

Sáhl si na pravý bok a pocítil chladnou pažbu remingtonu. Nekonečně pomalu jej vytáhl z pouzdra.

Věděl, že jakýkoli pohyb, který by Noonan spatřil, by jej přiměl střílet.

Ještě deset kroků a pak se pistolník ocitne přímo nad ním. Cass už rozeznával bělmo jeho očí. Noonan zvedl revolver. Jeho pohublá tvář byla sevřena do grimasy.

Cass se s výkřikem převalil, když na něj Noonan vypálil, a v tom samém okamžiku zvedl svůj remington a vystřelil. Zpětný ráz mu vymkl zápěstí. Viděl, že Noonan byl zasažen. Pistolník sebou trhl a pustil kolt na zem.

Noonan se pokoušel zvednout. Už se mu podařilo narovnat levou nohu, ale potom se zhroutil, víc se nezvedl.

Nyní již byl slyšet pouze Cassův dech.

V uších mu šumělo. Levý bok jej bolel tak silně, že málem omdlel. Sáhl si tam a vyděsil se, když pocítil lepkavou tekutinu, jíž měl nasáklou košili.

Musím ke svému koni! pomyslel si zoufale. A pak se propadl do temné hlubiny.

Náhle pocítil chlad a pochopil, že se probral z bezvědomí. Jak dlouho v něm byl?

Ještě nebyla úplně tma, což znamenalo, že tam mohl omráčen ležet jen pár minut.

Za pomoci své železné vůle se dokázal opřít o lokty. Spatřil vedle sebe remington, chopil se jej a strčil si jej zpátky do pouzdra. Každý pohyb mu způsoboval ostré bolesti v levém boku.

Ted už se nepokoušel postavit na nohy. Připlazil se k Noonanoyi. Podle jeho široce otevřených očí poznal, že je mrtev.

Náhle se mu půda začala chvět pod rukama.

Okamžitě pochopil, že sem jede nějaký jezdec. Ze by Crawford?

Vrátil se snad velký boss ze Stillwateru zpátky, aby se podíval, zda jeho lidé odvedli svou práci, tak jak měli?

Cass vytáhl z pouzdra remington. Stálo ho to hodně námahy jej zvednout.

A potom se na svahu objevil stín jezdce.

Cass viděl dlouhé světlé vlasy, které vlály za ním. Nechal remington klesnout na zem.

Opustily ho síly.

Uslyšel výkřik, načež se pohroužil do černé propasti bezvědomí. Několik vteřin se mu zdálo, že se vznáší na oblacích.

Julie Burwellová vyděšeně vykřikla, když v trávě spatřila tři bezvládná těla. Koně Crawfordových pistolníků, kteří byli přivázaní ke keři, kouleli očima a trhali uzdami.

Julie seskočila ze hřbetu svého neosedlaného koně a klekla si ke Cassi Dupreemu. Spatřila tmavou, lesknoucí se skvrnu na jeho levém boku a hned poznala, že je těžce zraněný. Opatrně mu vytáhla košili z kalhot a nic přitom nedbala na to, že si zašpinila své vlastní šaty. Vyděšenýma očima pohlédla na ránu v boku, která byla zřetelně vidět i v houstnoucím šeru.

Náhle se za ní ozval dusot kopyt.

Na svahu se objevil její bratr Jay. Už neměl ruku v obvazu, držel jí za uzdu Cassova morgana a vedl zvíře za sebou.

Vedle své sestry seskočil ze hřbetu svého koně, který byl rovněž neosedlaný.

Julie k němu vzhlédla. Měla slzy v očích.

„Ještě není mrtvý,“ hlesla. „Jayi, zůstaň u něj. Já jedu na ranč pro povoz. Jinak ho k nám nedostaneme!“

Vyšvihla se na svého koně, aniž počkala na Jayovu odpověď, a odjela.

Jay hleděl na bezvládného muže, který mu zachránil život.

Náhle se k němu dostal hřebec a vlídně se dotkl hlavou Cassovy tváře.

Jay se otočil a šel k muži, který ležel v trávě jen několik yardů od Dupreeho.

Noonanovy oči byly upřeny k obloze, na níž již zazářily první hvězdy. Noonan dostal dvě kulky. Jay viděl dva temné body na hrudi a boku mrtvého. Zhluboka se nadechl a šel dál ke křoví.

Oba koně pistolníků tiše řehtali.

Ani Tex Calder už nežil. Dupreeho kulka jej musela zasáhnout přesně do srdce.

Jay zvedl hlavu a pohlédl směrem, kterým leželo město Stillwater. Sevřel rty. Věděl, že ti muži přepadli Casse na příkaz Dale Crawforda.

A Jayovi náhle došlo proč.

Dale Crawford musel poznat, že tento cizinec není jeho sestře Julii lhostejný.

Dobře ji znal. Ještě nikdy ji neviděl tak nejistou jako ve chvíli, kdy Cass Dupree přijel na dvůr jejich ranče. Několikrát jí zrudly tváře a kromě toho též zavřela oči, což u ní v přítomnosti jiného muže Jay nikdy neviděl.

Z jejího hlasu zaznívalo zoufalství.

Hřebec zůstal u Dupreeho. Bylo to věrné zvíře, které nechtělo svého pána opustit.

Jay si klekl do trávy ke Cassi Dupreemu a naslouchal jeho nepravidelnému oddechování.

Potom k němu přijela Julie s vozem a zastavila tak, že vůz zůstal stát vedle bezvládného Casse. Potom zatáhla za brzdu a omotala kolem ní uzdu.

Hbitě seskočila z kozlíku a pohlédla na Jaye.

Ten v jejích očích spatřil nevyslovenou otázku, zda Cass ještě žije.

„Dýchá, ale neklidně,“ prohodil.

„Pojď, pomoz mi ho naložit,“ řekla celá zadýchaná.

Oba ho chytili, zvedli a naložili na povoz. Jay přitom cítil bolesti v pravé ruce, ale zatnul zuby a vydržel.

Potom rychle přivázal svého neosedlaného koně a Dupreeho morgana za povoz, vyšvihl se na korbu a vzal Cassovu hlavu do náruče. Sevřel rty, když viděl, že ještě stále krvácí.

Julie uvolnila brzdu a pobídla koně.

Povoz se s rachotem rozjel ze svahu dolů. Julie jela pomalu, ale nemohla zabránit tomu, že vůz občas najel na kameny či do jam, čímž došlo k otřesům.

Když povoz zastavil před domem, společně odnesli Casse Dupreeho dovnitř a položili ho na stůl.

Julie dala bratrovi několik krátkých pokynů, načež Cassovi odepnula revolverový opasek, rozřezala mu kalhoty a tak se dostala až k ráně. Ohmatala mu záda, ale nenalezla tam nic. Kulka tedy nevyletěla ven a zůstala vězet někde v Cassově těle.

Julie se modlila, aby se Cass neprobral z bezvědomí, až v něm bude hledat kulku. Doufala, že nepoškodila žádný orgán.

Jay přinesl lampu a postavil ji na stůl vedle Casse Dupreeho.

Julie učinila poslední přípravy a Jay si klekl na stůl. Klečel tam tak, aby mohl koleny přitisknout Cassova ramena a paže ke stolu, kdyby se probudil.

Kývli na sebe a Julie začala hledat kulku. Opatrně se vnořila špičatým nožem do rány. Brzy na něco narazila. Už si myslela, že to je kulka, ale potom pochopila, že střela se zastavila o kyčelní kost a sjela někam pryč.

Zmocňovalo se jí zoufalství.

Hned v následujícím okamžiku však hrotem nože opět na něco narazila.

Tentokrát si byla jistá, že to je kulka. Opatrně vytáhla nůž a chopila se pinzety, jež patřila jejímu otci, který byl za války felčarem.

Nebylo těžké s ní tu kulku vytáhnout.

Podařilo se a nyní zakrvácený a zdeformovaný kousek olova mohla pustit na stůl.

Potom ošetřila ránu. Omyla krev a opět ránu potřela zelenou mastí, načež ji ovázala.

Jay na ni tázavě pohlédl.

Julie věděla, co chce vědět. Nedokázala mu však říct, jestli Cass Dupree to zranění přežije.

Myslela na to, že na ranč přijede Dale Crawford, až se dozví o přestřelce. A jestli tam najde Casse, tak ho zabije, to bylo jisté jako amen v kostele.

„Musíme ho ukrýt, Jayi,“ zašeptala.

Jay přikývl. Oba věděli, kam ho dají. Nad stájí byla plochá půda, v níž byla malá komůrka, do které se Jay a Julie jako děti schovávaly. Bylo jim jasné, že nebude snadné tam těžkého Casse Dupreeho vynést, ale museli to udělat.

Stálo je to mnoho sil. Jay byl celý zpocený, když Casse Dupreeho konečně položili na lůžko. Ani teď se neprobral. Jeho dech však již byl klidnější a Julie doufala, že už není v bezvědomí, ale že normálně spí.

„Jak se cítíš, Jayi?“ tiše se otázala svého bratra a pohlédla na něj.

Jay ztěžka oddechoval.

„Jsem vyřízený,“ povzdechl si.

„Musíme dostat pryč jeho hřebce,“ zamumlala. „A musíme Noonana a Caldera naložit na sedla jejich koní a odvézt je do Stillwateru. Budeme tvrdit, že Casse Dupreeho přepadli a že ten je zabil a sám unikl.“

Jay přikývl. Věděl, co pro něj ta slova znamenají. Věděl, že tu noc si tak brzo neodpočine. Potom však pomyslel na to, že Cass Dupree mu zachránil život. Teď mu mohl splatit dluh. A byl odhodlán to udělat.

„Dokážeš to sám?“ zeptala se ho tiše Julie.

Jay přikývl. „Přivedu hřebce do chaty u Salt Flat. Tam ho nikdo nebude hledat. Potom se vrátím a odvezu Noonana a Caldera do Stillwateru. Vezmu si povoz.“

Julie na něj pohlédla a Jay viděl, že by mu ráda pomohla. Nechtěla však opouštět raněného.

„Zůstaň tady s ním, Julie,“ řekl Jay. „Nedělej si o mě starosti. Ránu už skoro necítím.“

Lhal.

Byl však odhodlán zatnout zuby.

Slezl z půdy a osedlal koně. Nejdůležitější teď bylo odvést pryč koně, aby nikdo nemohl poznat, že Cass Dupree je na jejich ranči.

Jay Burwell již skoro spal v sedle, když se před ním v ranním šeru objevilo město. Už byl na nohou více než třicet hodin. K tomu se přidávaly i útrapy útěku před Noonanem, Calderem a Blandingem a ztráta krve. V důsledku toho měl co dělat, aby neusnul.

Koně šli pravidelným krokem a táhli povoz po nerovné cestě, jež vedla do Stillwateru. Na korbě ležela těla obou pistolníků, kteří uvěřili, že dokážou Casse Dupreeho odpravit ze zálohy. Vzadu byli k povozu přivázáni jejich koně. Se skloněnými hlavami pomalu klusali za vozem.

Jay již slyšel zvuky města, ozval se tam kohout a na chodníku před marshalovou úřadovnou starý Hank Kearney zametal prach.

Starý muž vzhlédl a opřel se o koště, když spatřil povoz, jenž se blížil k městu a o něco později dorachotil na hlavní ulici.

Hank Kearney zůstal klidný i tehdy, když na kozlíku poznal Jaye Burwella. Teprve když za vozem uviděl přivázané koně, si hřbetem levé ruky přejel po svém hustém kníru.

Ani ho nenapadlo jít dovnitř a probudit marshala Sama Gozarda, který měl malý byt nad kanceláří. Hank Kearney marshala z Crawfordovy milosti neměl rád. Za to, že ještě neztratil svůj džob, mohl vděčit skutečnosti, že tuto práci vykonával už více než deset let a prakticky již neodmyslitelně patřil k inventáři úřadovny marshala města Stillwateru.

Jay přijel s vozem ke starému Hankovi a zastavil těsně před chodníkem.

Viděl, jak Hank zbledl, když pohlédl na korbu povozu a poznal, kdo na ní leží.

„Můj bože, chlapče,“ zamumlal, „tys je oddělal?“

Jay se usmál a zavrtěl hlavou.

„Pomoz mi je vyložit, Hanku,“ poprosil starého muže s jedním zubem. „Nechci se ve městě zdržet dlouho. Je možné, že Crawford na mě poštve zbytek svých pistolníků.“

Starý muž se rozchechtal.

„Archie Loup má ovázanou ruku, chlapče. A Leroy Blanding byl hodně bledý, když se včera odpoledne se svými kumpány vrátil do města. Co se stalo?“

Jay, který věděl, že Crawfordovi pistolníci určitě nikomu nic neřekli o tom, že museli utéct před neznámým střelcem, mu krátce vyprávěl o tom, co se stalo od jeho útěku ze Stillwateru.

„A ten muž oddělal Noonana a Caldera, když si na něho počíhali?“ nevěřícně se otázal starý Hank.

Jay přikývl.

„Je to opravdové eso, Hanku,“ zamumlal. „Já určitě nejsem pomalý, ale něco takového jsem ještě neviděl. Chtěl jsem, aby u nás zůstal a pomohl nám proti Crawfordovi, ale on chtěl pokračovat v cestě. Hned po té přestřelce jel dál.“

Hank opřel své koště o stěnu, zatímco Jay sténaje slezl z kozlíku a odvázal oba koně, kteří stáli za vozem. Přivedl je k zábradlí před úřadovnou a přivázal je tam.

Potom spolu s Hankem vynesli oba mrtvé na chodník, kde je položili ke stěně. Krev na šatech mrtvých již byla zaschlá.

Kdesi na Main Street se se skřípáním otevřely dveře, které zjevně potřebovaly pár kapek oleje.

Starý Hank ten zvuk znal. Věděl, že to jsou dveře saloonu Kita Carsona. A každý ve Stillwateru věděl, že v patře toho saloonu bydlí lehké dívky a pistolníci Dale Crawforda. A tomu, že by tak brzy vstalo některé z děvčat, starý Hank nevěřil.

Měl pravdu.

Na chodník totiž vyšel Archie Loup.

Slunce se právě vyhouplo nad vrcholky Silver Mountains. Hubená postava Archieho Loupa, jenž měl ovázanou levou ruku, vrhala dlouhý stín.

Hank Kearney věděl, že Loup je francouzsky vlk. A Archie Loup byl skutečně vlkem v lidské podobě. Když uviděl Jaye Burwella, který právě chtěl vylézt na kozlík svého povozu, vycenil zuby.

Nedbalým pohybem vytáhl kolt z pouzdra a neslyšně sešel z chodníku na ulici. Pod jeho naleštěnými botami skřípal písek.

Jay si jej samozřejmě všiml. Položil ruku na pažbu armádního koltu, ale potom jej zase pustil. Byl příliš inteligentní na to, aby věděl, že se zraněnou rukou proti někomu takovému, jako je Archie Loup, nemá šanci.

Loup zůstal stát zhruba pět kroků před povozem. Viděl sice koně svých kumpánů, ale mrtvé nikoli, protože je zakrýval vůz.

„Odvahu máš, ty malý spratku,“ řekl pistolník, „to se musí nechat. Nemyslel jsem si, že se ještí někdy odvážíš jet do Stillwateru.“

Jay na něj zamračeně hleděl. Nevšiml si, že Hank Kearney zmizel v úřadovně marshala.

„Zase se vracím na ranč,“ procedil mezi zuby. „Jenom jsem vám chtěl přivézt mrtvoly Noonana a Caldera.“

Archie Loup chvíli nemohl popadnout dech. Pak obešel povoz a spatřil mrtvé opírající se o stěnu.

„To – to…“ Selhal mu hlas a vypoulil oči. Potom pohlédl na Jaye a strnul.

Jay poznal, na co myslí, takže zavrtěl hlavou. „Mýlíš se, Loupe. Já jsem je neoddělal. Byl to někdo, koho Crawford dobře zná. Zeptej se ho na muže, kterého viděl na našem ranči. To Crawford dal určitě Noonanovi a Calderovi příkaz toho muže odprásknout ze zálohy. Ale ani to ti dva nezvládli.“

„Je ten chlápek ještě na vašem ranči?“ zeptal se Loup.

Jay se tiše zasmál a zavrtěl hlavou.

„Ne. Odjel pryč. Crawford může být rád. Kdyby si ten tygr chtěl podat i jeho, tak by těch mrtvých bylo ještě víc. A ty bys byl jedním z nich, Loupe.“

Jay vzal uzdu a chtěl jí švihnout koně v zápřahu.

V tom okamžiku se však Archie Loup bleskurychle pohnul a náhle se v jeho ruce objevil kolt, který namířil na Jaye. Ten zbledl.

„A teď hezky slezeš z kozlíku, spratku,“ zavrčel. „Pan Crawford bude chtít vědět z první ruky, jak to bylo s Edem a Texem. Tak dělej, bude to?“

Jay pochopil, že je ve smrtelném nebezpečí. Kdyby váhal, tak by ho Archie Loup bez zábran srazil z kozlíku kulkou.

Koneckonců nosil na boku revolver, takže Loup by mohl tvrdit, že Jay sáhl po zbrani jako první. A to, jak byl Jay s koltem rychlý, věděl ve Stillwateru každý.

Jay si olízl rty a chtěl omotat uzdu kolem brzdy. Potom však zachytil pohyb ve dveřích marshalovy úřadovny. Objevila se v nich hlaveň brokovnice, načež se ozval šišlavý hlas Hanka Kearneyho. „Jestli nedáš kolt zpátky do pouzdra a nevrátíš se do saloonu, tak do tebe napálím dvě dávky sekaného olova, Archie!“

Archie Loup sebou trhl. Věděl, že starý Hank nežertuje. A tak tiše zaklel a poslechl.

„A ty zmiz, chlapče,“ zašišlal Kearney.

„Jay neváhal, chopil se uzdy, otočil povoz a několikrát práskl bičem. Koně zabrali a vůz se rozjel.

Teprve na konci Main Street se odvážil ohlédnout. A uviděl starého Hanka, který stál na chodníku a ve svěšené pravé ruce držel brokovnici.

Archie Loup zmizel.

Pravděpodobně už byl na cestě ke svému bossovi, aby mu co nejdřív řekl, že Jay Burwell přivezl do Stillwateru Eda Noonana a Texe Caldera těžší o pár uncí olova.

Jay jel dál.

Věřil, že Dale Crawford je schopný za ním okamžitě poslat Archieho Loupa nebo nějakého jiného ostrého hocha. A v žádném případě neměl chuť skončit v Crawfordových kobkách nebo s kulkou v hlavě.

Julie Burwellová strávila celou noc u Cassova lůžka. Byla na konci svých sil, ale přesto zarputile bojovala o život tohoto cizince, který vtrhl do jejího života jako vichr.

Několikrát pomyslela na svého bratra Jaye. Zmocnil se jí strach. Byla to chyba nechat ho jet se dvěma mrtvými pistolníky do Stillwateru samotného.

Ne, nevěřila, že by Dale Crawford chtěl jejího bratra zmáčknout ve městě před zraky ostatních. Řekla Jayovi, aby byl opatrný a nenechal se vyprovokovat. Měl tam nechat mrtvoly a hned jet zpátky.

Jen s vypětím všech sil dokázala neusnout. Věděla, že to nejhorší má za sebou. Byla si jistá, že Cass Dupree to přežije. Noční záchvat horečky byl jen krátký, pak již spal klidně.

Přesto od něj neodešla. Chtěla být u něj, až se probere. Musel vědět, kde je, aby se choval klidně, kdyby někdo přijel na ranč a ptal se Julie, jak probíhala přestřelka mezi ním a pistolníky Dalea Crawforda.

Slunce už stálo nad Silver Mountains, když Cass Dupree otevřel oči.

Julie si toho nejdřív nevšimla, protože v malé komůrce bylo přítmí. Zpozorněla, teprve když se chtěl posadit.

Okamžitě přistoupila k lůžku a vtlačila ho zpátky do polštářů. Na jejím andělském obličeji se objevil úsměv.

„Dobré ráno, pane Dupree,“ řekla tiše.

Cass na ni udiveně hleděl. Trvalo několik vteřin, než se mu vybavily vzpomínky. Vzpomněl si na stín, který se k němu blížil, a potom si uvědomil, že to byla Julie, kdo ho našel.

„Kde to jsem?“ otázal se zastřeným hlasem. V boku ho cosi píchlo.

Bezděky si sáhl pod deku a ucítil obvaz.

„Na ranči,“ odvětila Julie. Byla zmatená, protože na ni upřeně hleděl. Proto honem dodala: „Našla jsem vás včera večer za kopci. Jay a já jsme slyšeli výstřely. Přivezli jsme vás zpátky na ranč a pak jsem vám vytáhla z boku kulku. Potom jsme vás vynesli sem do komůrky nad stájí, protože jsme měli strach, že by mohl přijet Dale Crawford. Báli jsme se, že by vás zabil, kdyby vás našel.“

„Co je s těmi dvěma pistolníky?“ zeptal se.

„Jsou mrtví,“ odvětila. „Jay je naložil na povoz a odvezl do Stillwateru, když předtím odvedl pryč vašeho morgana. Má ve Stillwateru říct, že jste odjel pryč.“

Cassovi se honily myšlenky hlavou. Proč to všechno pro mě dělá? tázal se sám sebe. Jsem pro ni přece cizinec. Proč ji zajímá, jestli mě Dale Crawford ohrozí, nebo ne? Nebo se mi snad cítí být zavázaná, když jsem zachránil jejímu bratru Jayovi život?

Julie vstala.

„Určitě máte hlad,“ řekla tiše. „Máte nějaké přání?“ Cass přikývl.

„Chtěl bych, abyste mi říkala Cassi,“ hlesl.

Viděl, jak zrudla. Pak se však na její hezké tváři objevil milý úsměv. Nic už neřekla, otočila se a nízkými dveřmi odešla pryč. Cass naslouchal jejím krokům, které po nějaké době utichly.

Cítil se neuvěřitelně blaženě. Skoro měl chuť si pískat. Odhrnul deku a usmál se, když spatřil dlouhou noční košili, kterou měl na sobě. Vyhrnul si ji a pohlédl na obvaz, jenž měl kolem těla.

Potom se odvážil vylézt z postele.

Nejdříve se posadil, vysunul nohy z lůžka na podlahu a čekal, že se o něj pokusí mdloby, ale nic necítil. Dlouhý spánek mu prospěl. Bosýma nohama stál na podlaze a opíral se o okraj postele. Pak se pomalu zvedl.

Bolest v boku zesílila. Začalo to tam tepat, ale dalo se to vydržet. Pustil se postele a udělal několik váhavých kroků. Bolest odezněla.

Musel se přikrčit, protože by narazil hlavou do nízkého stropu místnosti.

Několikrát se tam prošel a jeho kroky byly stále jistější. Nechtěl to však přehnat a riskovat, že by mu rána opět začala krvácet. Znovu si lehl a přikryl se.

Čekání pro něj bylo příliš dlouhé. Už se nemohl dočkat, až uslyší lehký krok Julie Burwellové, a když se tak konečně stalo, pocítil horko jako nějaký mladík, který je na svém první rande.

Julie mu přinesla silný vývar, který musel pomalu srkat, protože byl velmi horký. Mlčky jej míchal a Julie se při tom na něj dívala. Nejradši by předstíral, že je příliš slabý, a nechal se krmit, ale nechtěl zacházet tak daleko.

Právě dojedl a podával Julii talíř, když sebou oba trhli.

Uslyšeli totiž tichý dusot kopyt.

Julie zbledla.

„Jay?“ zeptal se Cass.

Zavrtěla hlavou.

„To ještě nemůže být on,“ zašeptala. „Vyjel teprve okolo druhé po půlnoci.“

„Kde je můj revolver?“ zeptal se Cass.

Vyděsila se a pak ukázal na truhlu, která stála napravo od lůžka. Přiběhla k nízkým dveřím a zašeptala: „Nehýbejte se, Cassi! Pokusím se odvést pozornost Crawfordových mužů jinam. Prosím! Neudělejte nic neuváženého!“

Vyklouzla ven a zavřela za sebou dveře. Její kroky se rychle vzdálily.

Cass to už na lůžku déle nevydržel. Vylezl z postele, jenže se při tom pohnul tak prudce, že ucítil ostré bodnutí v boku. Sevřel rty.

Přiskočil k truhle a otevřel ji.

Spatřil svůj oděv, který tam Julie složila. Byl vypraný. Na něm ležel revolverový opasek s remingtonem. Vzal zbraň do ruky. Chvíli přemýšlel nad tím, zda by se neměl obléct, ale potom zase víko truhly zavřel a pomalu přistoupil ke dveřím.

Nedaly se otevřít. Už se obával, že ho Julie zamkla, ale po silnějším zatlačení se otevřely.

Ocitl se na půdě. Vikýřem tam pronikalo světlo, v němž vířily částečky prachu. Také škvírami mezi prkny prosvítalo denní světlo.

Dusot byl nyní ještě zřetelnější.

Klekl si k vikýři a vyhlédl jím ven. Viděl jen stáj, v níž stál jeden kůň. Ostatní zvířata Jay zapřáhl do vozu.

Cass opět vstal a rozhlédl se. Odtud by nemohl nic podniknout, kdyby Crawfordovi muži obtěžovali Julii. Musí tam být nějaká jiná cesta, kterou by se mohl dostat ven.

Po chvíli hledání nalezl úzkou chodbu v seně. Podlahová dvířka byla zavřena, na závoru. Zvedl ji a pootevřel dvířka. Opatrně vyhlédl ven a natáhl kohoutek remingtonu.

Pohlédl na dvůr a spatřil Julii, která stála na verandě domu. V rukou držela parkerovku, se kterou ho přivítala, když na ranč přijel poprvé.

Dusot kopyt byl nyní již slyšet zřetelně. Cass se domníval, že to jsou dva koně. Jezdce zatím neviděl. Opatrně otevřel dvířka. Naštěstí neskřípala. Nebo to aspoň Julie neslyšela. Strnule hleděla na muže, kteří se blížili k ranči.

Cass byl v pokušení prostrčit hlavu otvorem, aby mohl zjistit, o koho jde. Nechtěl však Julii zbytečně komplikovat život. A uvědomil si i to, že by se neměl přeceňovat. I když se po tak těžkém zranění cítil dobře, ztráta krve jej jistě oslabila. A to se mohlo projevit na rychlosti a přesnosti.

Dusot kopyt se již odrážel od stěn budov ranče.

A pak se v jeho zorném úhlu objevili jezdci.

Cass sebou trhl a vyděšeně pohlédl na dva muže, kteří byli od hlavy až po paty pokrytí světlým prachem solné pouště tak jako jejich koně.

Vzhledem k tomu, že na hlavách měli klobouky, mohl vidět jen spodní poloviny jejich obličejů. Byli nemytí a neholení. Určitě se brodili přes Carson River, protože jeli z pouště.

Přesto se v řece neumyli.

Nemusel dlouho hádat, kdo to je.

Zastavili své koně zhruba deset yardů před verandou domu. Jeden z nich si prstem levé ruky poklepal na okraj klobouku. Hovořil drsným hlasem, ale Cass mu rozuměl.

„Dobré ráno, madam,“ prohodil. „Byli bychom vám zavázáni, kdybychom si u vás mohli napojit koně.“

Julie zvedla brokovnici. Její krásná tvář jevila známky rozrušení. Pohlédla na nohy koní, jež od kolen dolů nebyly pokryty prachem.

„Byli jsté u řeky,“ opáčila. „Proč jste je nenapojili tam?“

Jeden z mužů si sňal stetson a pročísl si potem slepené vlasy.

„Měli jsme dost naspěch, madam,“ poznamenal. „Hledáme totiž jednoho muže, jehož stopy vedou ze solné pouště právě na váš ranč, madam. Několik mil odtud jsme na této stopě našli jednoho mrtvého koně a mnoho dalších otisků kopyt. Když jsme uviděli váš ranč, tak jsme si řekli, že byste nám mohla vysvětlit, co se to stalo v poušti.“

Julie přikývla, ale brokovnici nesklonila.

„Dobrá,“ řekla.

Potom jim stručně pověděla, co se stalo předešlého dne. Pověděla jim pravdu, pokud šlo o pistolníky Dalea Crawforda, o jejího bratra a noční přestřelku na kopci.

„A ten muž ještě té noci odjel?“ podezíravě se otázal muž se slepenými vlasy.

Julie přikývla.

„Navrhla jsem mu, aby přenocoval na našem ranči. Ale zdál se mi být poněkud neklidný. Teď, když vás vidím, už vím, proč. Prozradíte mi, proč ho pronásledujete?“

Cass viděl, že ten muž se pousmál. „To rádi uděláme, madam,“ odvětil. „Řekl vám své jméno?“

Julie nezaváhala ani na okamžik.

„Jmenoval se Cass Dupree.“

„Potom vám sdělil své pravé jméno. V Tuscaroře zabil syna jednoho vlivného muže. Tento muž chce Casse Dupreeho vidět mrtvého.“

„A vám za to zaplatí hezkou sumu peněz, že ano?“ vyhrkla Julie.

Muž se slepenými vlasy přikývl.

„Jistě, madam. Naše povolání je poctivé tak jako každé jiné. Pronásledujeme vraha. Pět tisíc dolarů nejsou nijak velké peníze vzhledem k nebezpečí, kterému jsme vystaveni. Možná vám ten Cass Dupree připadal jako anděl, když pomohl vašemu bratrovi. Ale to je jen zdání. Je to nebezpečný zabiják, který musí být zneškodněn.“

Druhý muž se sklonil ze sedla a otázal se: „Neřekl vám, kam chce jet?“

Julie zavrtěla hlavou.

„Dala jste mu potraviny?“

„Samozřejmě. Byla jsem mu to dlužná po tom, co mému bratrovi zachránil život.“

Oba muži na sebe pohlédli. Hovořili pak velmi tiše, takže Cass nerozuměl jejich slovům.

Sevřel rty. Remington ho pálil v dlani. Nejraději by vyšel na dvůr a vyřídil to s nimi na místě.

Neil Ogden na něj tedy vypsal odměnu pět tisíc dolarů!

Cass si nedokázal představit, že by na něj někdo vydal úřední zatykač. I když byl marshal Mark Torrey na Ogdenovi závislý, toto by přece jen neudělal. Ben Ogden vtrhl na Cassův ranč a každý v kraji věděl, že Cass Dupree Ogdenovi zakázal vstupovat na své pozemky. A lidé znali Casse Dupreeho dost dobře na to, aby věděli, že by na nikoho nevystřelil, pokud by sám nebyl napaden.

Ne, tu odměnu musel na jeho hlavu vypsat Neil Ogden sám.

Cass věděl, že Ogden si nedá pokoj. Kdyby ho tito dva muži nevystopovali, poštval by na něj další pistolníky.

Zmocňovalo se ho zoufalství. Hleděl na Julii Burwellovou, jejíž krásná tvář teď byla nyní zrudlá. Myslí si snad o něm, že je vrah?

Muž se slepenými vlasy si opět nasadil stetson na hlavu a poklepal si na krempu.

„Díky za informace, madam,“ řekl a otočil svého koně.

„Nechcete napojit koně?“ zeptala se Julie pevným hlasem.

Muž se zasmál.

„To už jsme udělali u řeky, madam,“ odvětil. Pak pobídl svého zaprášeného koně ostruhami a odjel z Cassova zorného úhlu. Druhý jezdec jej následoval.

Cass naslouchal odeznívajícímu dusotu kopyt. Chvíli mu trvalo, než strávil svou zlost. Viděl, že Julie se otočila a chtěla zpátky do domu. Pak se však zarazila a pohlédla k bráně.

Opět se ozval dusot kopyt.

Cass zatajil dech, když uviděl, že jeden z mužů se vrátil.

„Je mi to líto, madam,“ řekl a sesedl z koně, „ale můj partner si myslí, že bych se měl podívat aspoň do stáje, jestli tam náhodou není jeho morgan.“

Julie sevřela rty a přikývla.

„Podívejte se tam,“ řekla. „Ale pak konečně zmizte!“

Muž odešel ke stáji a Cass uslyšel vrzání dveří. Nějakou dobu bylo ticho. Potom se ten muž opět objevil na dvoře a nasedl na svého koně.

„Nic ve zlém, madam,“ zamumlal a odjel pryč.

Cass už toho měl dost. Nechtěl zpátky do postele, nechtěl se v ní skrývat před další návštěvou.

Vrátil se do malé místnosti nahoře, otevřel truhlu a vytáhl své šaty.

Cítil bolesti, když si natahoval kalhoty a připínal si revolver. Přesto zatnul zuby.

Svému osudu nikdo neunikne. To si teď jasně uvědomoval. Byla chyba opouštět ranč na Owyhee River. Měl se Neilu Ogdenovi postavit už v Tuscaroře.

Jenže teď už je pozdě. Byl odhodlán pokračovat ve svém útěku. A protože nechtěl Julii a jejího bratra zatahovat do této záležitosti, rozhodl se z jejich ranče odjet.

„Ne!“ zašeptala Julie, když uviděla Casse, který vyšel z vrat stáje. Seskočila z verandy domu a přiběhla k němu.

„Jak jen můžete být tak nerozumný!“ zvolala. „Začnou vám krvácet rány!“

Cass cítil, že ještě není tak silný, jak si už myslel. Pořád se mu podlamovala kolena. Stál tam a čekal, až Julie přijde k němu. „Vyslechl jsem váš rozhovor s těmi dvěma,“ podotkl tiše. „Mluvili pravdu. Nechci vás vystavovat problémům. Sama máte dost vlastních.“

„To nemá nic společného s tím, že jste zraněný a že nemůžete chodit, dokud se vám ty rány nezahojí!“ zvolala. „Běžte zpátky na půdu!“

Cass se usmál. Zdála se mu být ještě krásnější než jindy, když se hněvala.

„Nechci se s vámi hádat, Julie,“ zamumlal. Vzal ji za rameno a otočil ji. Nejdřív váhala, ale potom s ním šla do domu. „Ti dva lovci lidí neodjedou daleko, Julie,“ poznamenal. „Musíte počítat s tím, že se brzy vrátí, poněvadž nenajdou žádné stopy. Možná se poptají ve Stillwateru a na okolních rančích. Jestli o mně neuslyší, tak se vrátí a budou dál hledat.“

„Do té doby už budete silnější, Cassi,“ řekla.

Zastavili se.

Cass na ni pohlédl a pocítil, jak ho polévá horko.

Náhle stáli těsně vedle sebe. Ani jeden z nich nevěděl, kdo s tím začal. Prostě a jednoduše se dotkli rty, Julie ho objala a Cass ji chytil kolem pasu a přitiskl ji k sobě.

Dlouho tam tak stáli. Julie se mu opírala hlavou o rameno a on vdechoval svěží vůni jejích zlatých vlasů.

Potom ho chytila za ruku a oba odešli dovnitř. Nikdo z nich neřekl ani slovo.

Oba velmi silně cítili, že je cosi spojuje. Že je cosi spojuje už od chvíle, kdy se poprvé setkali.

Náhle Julie tiše řekla: „Jen ať se ti dva lovci lidí vrátí, Cassi. Budu stát po tvém boku. Neodváží se nám nic udělat.“

Cass na ni pohlédl.

Cítil, že ta slova myslí vážně.

Ačkoli postavou drobná, rozhodně to nebyla slabá žena, která začne ječet, když uvidí zbraň. Byla to bojovnice.

Cass polkl.

Věděl, že pro Julii by bylo lepší, kdyby odjel. V tom samém okamžiku si však uvědomil, že to už nedokáže.

„To jsou na mé výplatní listině jen samí ťulpasové?“ zařval Dale Crawford a pohledem zpražil tři muže, kteří stáli před ním.

Nalevo byl Archie Loup s ovázanou rukou.

Uprostřed stál Leroy Blanding, který v Alkali Sinks ztratil svou winchestrovku, když na něj záhadný cizinec vystřelil ze zálohy a poranil mu koně. Muž stojící napravo od Blandinga měl na mastné kožené vestě hvězdu. Hvězdu, za kterou vděčil Dale Crawfordovi. Věděl, že už ji bude nosit jen jeden měsíc. Pak se totiž měly konat volby a on nemohl počítat s tím, že ho bude volit někdo jiný než Dale Crawford a jeho pistolníci.

„Jaks mohl toho kluka nechat odjet?“ zasyčel Crawford.

Pistolník pokrčil rameny.

„Hank Kearney je sice starý dědek,“ zamumlal, „ale s tou svou brokovnicí umí pořád zacházet zatraceně dobře.“

Crawford trhl hlavou směrem k muži zákona. Jeho rty se chvěly vztekem.

„A tys zatím chrněl, Same! Sakra, proč starého Kearneyho konečně nepošleš k čertu?“

„Sám to dobře víš, Bobe. Lidé by mě ukamenovali, kdybych, Kearneymu ten džob vzal.“

„Musíme něco podniknout,“ sykl Crawford.

„Jestli si pospíším, tak Jaye Burwella možná ještě dostihnu – a oddělám,“ zamumlal Leroy Blanding.

Dale Crawford zavrtěl hlavou.

Věděl, že ten zatracený cizinec mu udělal škrt přes rozpočet. Pomyslel na to, co mu řekl Archie Loup. Přesto nevěřil tomu, že by ten cizinec zmizel. Předpokládal, že ten kluk Archiemu Loupovi lhal, aby toho cizince nemohl potrestat za likvidaci svých pistolníků Eda Noonana a Texe Caldera.

Náhle mu hlavou bleskla jedna zajímavá myšlenka.

Marshal a soudce byli jeho lidé. Muselo by pro ně přece být snadné obvinit toho cizince z vraždy a odsoudit ho. Kromě toho by tak mohl Julii Burwellovou přitlačit ke zdi.

Velmi ho hnětlo, když si jen vzpomněl na pohledy, které Julie věnovala tomu cizinci. Něco k němu cítila, to na ní bylo jasně vidět.

Jenže jenom to by možná nestačilo. Likvidace Jaye Burwella by nic neřešila. Nemůže to udělat dřív, než se Julie Burwellová stane formálně jeho ženou. Ale živý bratr v jeho rukou, to by byla fantastická zbraň, se kterou by Julii dostal tam, kam by chtěl.

Dale Crawford s úlevou vydechl. Ano, to je ono!

Musí se zmocnit Jaye Burwella. Pak Julii postaví před volbu – buďto svatba, nebo smrt bratra. Určitě ho potom prohlédne a pozná, že si ji nechce vzít z lásky nebo pro její krásné oči. Ale to je mu jedno.

Zasmál se, kývl na své muže a řekl jim, že můžou jít.

Když se za nimi zavřely dveře, začal spřádat plán, jak by se mohl s pomocí Julie Burwellové konečně dostat ze své mizérie.

Dale Crawford hleděl na papíry, které ležely před ním na psacím stole. Jeho tvář byla zachmuřená. Dobrozdání, které přivezl polední dostavník z Virginia City, potvrdilo jeho nejhorší obavy.

Jeho stříbrný důl v Pioche byl naprosto bezcenný. Kromě toho dostal zprávu od svého prostředníka v Pioche. Zjistilo se, že zemřelý Thomas Fillmore, který vlastnil nejvýnosnější stříbrný důl v Pioche a zahynul při závalu ve svém dole, měl přece jen dědice. Šlo o děti jeho již delší dobu mrtvé sestry, s níž už nebyl v kontaktu déle než dvacet let.

Dale Crawford zaklel.

Vypadá to, že se proti němu všechno spiklo.

Ten den jeho banku navštívil obchodník Jubal Rice, který mu vysvětlil, že plánuje rozšířit svůj obchod. A na to potřeboval zhruba deset tisíc dolarů.

Dale Crawford svou banku držel nad vodou jen s vypětím všech sil. Nemohl Jubalu Riceovi dát deset tisíc dolarů, i když Rice měl na svém kontě ještě víc. Dale Crawford totiž neměl deset tisíc dolarů k dispozici. Všechny úspory svých klientů investoval do stříbrného dolu v Pioche v naději, že se tam přece jenom nějaké stříbro najde.

Nevrle vzhlédl, když kdosi zaklepal na dveře. Nechtěl být rušen.

„Kdo je to?“

„Archie, bossi,“ hlubokým hlasem odpověděl pistolník. „Pojď dovnitř.“

Archie Loup otevřel dveře a vešel do kanceláře svého bosse. Viděl Crawfordovi na očích, že má náladu pod psa.

„Co je, Archie?“ zeptal se Crawford.

„V saloonu Kita Carsona jsou dva muži, kteří se vyptávají na nějakého Casse Dupreeho,“ odvětil Archie Loup.

„No a? Proč by mě to mělo zajímat?“

„Popsali ho tam, bossi, a podle toho, co jsem od tebe slyšel, to může být ten cizinec, který v hodině dvanácté zachránil Jaye Burwella.“

Dale Crawford prudce trhl hlavou a v jeho světlých očích se náhle objevil podivný lesk.

„Řekli, co po něm chtějí?“

Archie Loup zavrtěl hlavou. „Ne. Ani jsem se jich neptal. Chtěl jsem počkat, až se o tom dozvíš ty.“

Dale Crawford vstal ze svého křesla a přikývl.

„Dobrá, Archie. Půjdu se na ty dva podívat. Jaký na tebe dělali dojem?“

„Hm, pistolníci,“ zamumlal Archie Loup. „Možná lovci lidí. Vypadali celkem nebezpečně.“

Na Crawfordově široké tváři se najednou objevil zamyšlený výraz. Pohladil si šediny na spáncích a sáhl po klobouku, který visel na stojanu. Potom s Loupem opustil kancelář a zamkl za sebou.

V saloonu Kita Carsona bylo živo, ačkoli šlo o časné odpoledne.

Archie Loup ukázal na dva muže, kteří se uvolněně opírali o pult a pili whisky.

Dale Crawford se k nim hned vydal.

Muži si ho všimli. Zdálo se, že tuší, že po nich něco chce. Měli ostražitý výraz v očích. Určitě v Crawfordovi poznali velkého bosse, který vládne tomuto městu. „Dobrý den, pánové,“ prohodil jakoby bezstarostně Dale Crawford. „Jste v našem hezkém městečku poprvé?“

Jeden z nich se ušklíbl a pomalu přikývl.

„Smím vás pozvat na drink?“ zeptal se Crawford a ukázal na prázdný stůl v rohu saloonu hned vedle pódia, na němž stál klavír.

Muž pokrčil rameny, vyměnil si krátký pohled se svým druhem a zamumlal: „Proč ne, pane?“

Společně zamířili ke stolu a posadili se. Barman po tom, co na něj Crawford kývl, přinesl láhev whisky a čtyři sklenice. Archie Loup se posadil vedle svého šéfa.

Dale Crawford nechodil dlouho kolem horké kaše.

„Archie mi řekl, že tu hledáte muže jménem Cass Dupree,“ poznamenal a stručně a velmi výstižně jim popsal cizince, kterého spatřil na ranči Burwellů.

V podezíravých očích obou mužů náhle zaplály plaménky zájmu. Jeden z nich přikývl a řekl: „To je pravda, pane. Jsme tu kvůli němu. Víte snad, kde bychom ho mohli nalézt?“

Dale Crawford se pousmál a odvětil: „Na to, abych vám odpověděl, nejdřív potřebuju vědět, proč ho hledáte.“

Oba muži na sebe pohlédli. „Proč z toho dělat tajemství, Piku?“ podotkl jeden z nich.

Jeho kumpán přikývl. Pohlédl na Crawforda a řekl: „Dupree je stíhaný vrah. Na jeho hlavu byla vypsána odměna pět tisíc dolarů a každý, kdo se nám ji pokusí vyfouknout, si natluče nos.“

Crawford se usmál.

„Nemám v úmyslu vám fušovat do řemesla, pánové,“ poznamenal. „Ten muž mě ovšem zajímá.“ Okamžitě zvedl obě ruce, když uviděl, že ti dva sáhli po revolverech. „Řekl jsem: ten muž. Ne těch pět tisíc dolarů. Mám s ním určité plány. Zabil totiž dva mé muže.“

„To je mi líto, pane,“ řekl lovec lidí.

„Rád bych toho muže viděl na šibenici,“ prohodil Crawford.

„Toho vás ušetříme. Až se nám totiž dostane na mušku, je po něm.“

„I kdybych vám zaplatil dalších pět tisíc dolarů za to, abyste ho chytili živého, abych ho mohl tady ve Stillwateru postavit před soud?“

Dale Crawford se nemýlil. Viděl, jak se oběma lovcům lidí zajiskřilo v očích. Sklenic, které jim mezitím dolil Archie Loup, se ještě ani nedotkli.

„Pět tisíc dolarů?“ otázal se jeden z nich.

Crawford přikývl. „Zaplatím vám je, až bude viset.“

„A co když bude osvobozen? Je přece možné, že jednal v sebeobraně a jsou na to svědci.“

„Místní soudce je můj přítel stejně tak jako marshal,“ řekl Dale Crawford se samolibým úsměvem.

„To je sice všechno hezké,“ podotkl ten muž, „ale nejdřív ho musíme najít. Máte tušení, kam mohl jet?“

„Předpokládám, že vůbec neodjel pryč,“ odpověděl Crawford. „Jeďte na ranč Burwellů a podejte si to děvče a toho chlapce, kteří tam žijí. Když jim trošku pomůžete, tak vám určitě prozradí, kde ten člověk je. Nedokážu si představit, že by přestřelku se dvěma mými muži přečkal bez úhony.“

„Ta blondýna, ta hezká blondýna?“ otázal se lovec lidí.

Crawford na něj vrhl překvapený pohled. „Vy už jste na tom ranči byli?“

Muž přikývl. „Dupreeho stopy vedou z Alkali Sinks přímo k tomu ranči. To děvče nám řeklo, že Dupree odjel. Podívali jsme se do stáje, ale jeho hřebec tam nebyl.“

„Někam ho schovali, aby obelstili mě a mé muže,“ zamyšleně zamumlal Dale Crawford.

Lovec lidí vstal, aniž se dotkl své sklenice. Jeho druh rovněž.

„Na těch pěti tisících dolarů jsme se dohodli?“ otázal se jeden z nich.

Dale Crawford natáhl ruku.

Po krátkém zaváhání ji lovec lidí stiskl.

„O.K.,“ řekl. „Hned vyjedeme. Jestli nám ta malá lhala, tak to z ní dostaneme.“

Crawford jim chtěl říct, aby jí nic neudělali, ale nechal to být. Možná mi to pomůže, když ji ti dva trochu skřípnou, pomyslel si.

Hleděl za oběma lovci lidí, dokud neopustili saloon.

Potom se obrátil k Archiemu Loupovi.

„Dej vědět Leroyovi,“ tiše řekl. „Jeďte za nimi. O Dupreeho se nestarejte, počíhejte si na Jaye Burwella. Chci, abyste ho chytili a přivezli do naší chaty v Silver Mountains. Uvidíme, jestli to Julii nesrazí hřebínek.“

Archie Loup nechápal, co tím Dale Crawford sleduje. Toto nebyl právě nejosvědčenější způsob, jak se ucházet o ruku nějaké dívky. Ale co, pomyslel si, to není moje věc. Crawford už si s ní nějak poradí.

Vstal, vypil svou whisky a šel k lítacím dveřím.

Dale Crawford se napil jen málo.

Byl se sebou spokojený. Kdyby všechno klaplo, měl by vyhráno. Nedokázal si představit, že by si ho Julie Burwellová odmítla vzít, kdyby jí za to nabídl život jejího bratra a onoho Casse Dupreeho. Možná by jí navíc mohl slíbit, že se jí po svatbě ani nedotkne. Určitě vytuší, že tím sňatkem něco sleduje, ale nebude to moct zjistit včas.

Dale Crawford si byl náhle jistý, že to zvládne a že rozežene mraky, které se nad ním stahují.

Vstal, kývl na barmana a odešel ze saloonu. To, že jeho láhev dopil ochmelka Charley McGill na jeho tváři vyvolalo jen pohrdavý úsměv.

Cass odmítal jít zpátky na půdu a dál se tam skrývat. Julie se několikrát pokusila ho přemluvit. Měla strach, že Cass ještě nemá dost sil na to, aby se mohl postavit lidem Dale Crawforda. Potom mu však připravila lůžko v Jayově pokoji.

Po vydatné snídani se slaninou a vejci ho ještě jednou prohlédla. Rána již nekrvácela, i když se Cass opět pohyboval. To bylo dobré znamení.

Cass si přinesl na verandu pletené křeslo a Julie se šla starat o dobytek. Chtěl jí pomoct, ale to mu nedovolila.

Cass ji pozoroval. Byla velmi neklidná. Vypadalo to, že neví, kde začít dřív. Jejich pohledy se neustále setkávaly, když kráčela přes dvůr.

Cass už to nevydržel. Připnul si opasek s remingtonem a zmizel za domem. Tam začal cvičit. Rychle vytahoval kolt z pouzdra a mířil na zvolený cíl.

Po několika minutách pocítil únavu. Byl snad pomalejší než jindy? To určitě. Zdálo se mu, že pravou rukou nedokázal pohybovat tak rychle, jak by chtěl.

Po chvíli se zarazil.

Slyšel nějaké tiché zvuky.

Obešel dům a spatřil Jaye Burwella, který se vrátil s povozem.

Cass se usmál, když uviděl jeho překvapený pohled. Očividně nedokázal pochopit, že Cass Dupree už je na nohou a nosí revolver.

Cass mu vyšel naproti a chopil se postroje pravého koně v zápřahu, když Jay zastavil před stájí.

Přiběhla tam Julie. Na její zrudlé tváři bylo vidět, jak je ráda, že se Jay vrátil v pořádku.

„Jak se vám daří, pane Dupree?“ zeptal se Jay.

Cass přikývl. „Rána už nekrvácí. A bolesti nemám. Tvá sestra je lepší než všichni doktoři, Jayi.“

Chlapec se usmál. Bylo na něm vidět, že se mu chce spát.

„Běž si lehnout a vyspi se,“ řekla Julie. „Já se postarám o koně.“ Řekla to takovým tónem, že Jay se nepokoušel odporovat.

Mladík těkal pohledem mezi ní a Cassem. Okamžitě pochopil, že se něco muselo stát. Julie se chovala velmi zvláštně. Její pohyby byly nejisté a vláčné, takovou ji ještě nikdy nezažil. Dozajista to mělo něco společného s Cassem Dupreem.

„Na co ještě čekáš,“ naléhala, když pořád stál vedle vozu a nehýbal se.

Jay se usmál na Casse a pak šouravým krokem odešel do domu.

Když mladík uviděl druhou postel ve svém pokoji, pochopil, že Cass Dupree jejich ranč tak rychle neopustí.

Oblečený se vrhl na postel a na místě usnul. Na tváři měl spokojený úsměv.

Cass mezitím pomohl dívce odvézt povoz do remízy a vypřáhnout koně.

Julie se zlobila, protože ji neposlechl. Chtěla, aby se posadil do křesla na verandě a odpočíval.

Cass už nedokázal dál skrývat své city. Musel ji obejmout a políbit. Zprvu se bránila, ale potom se v jeho objetí uvolnila a vášnivě opětovala jeho polibek.

Neřekli při tom ani slovo. Ještě si styděli vyznat lásku, ačkoli oba cítili, že by již nedovedli jeden druhého opustit.

Po chvíli se vymanila z jeho objetí. Ve tváři měla ruměnec.

„Chováme se jako děti,“ tiše řekla.

Jako zamilované děti, chtěl říct Cass, ale nedokázal to vyslovit.

Mlčky pracovali dál.

Když skončili ve stáji, vrátili se do domu.

Cass se opět posadil do proutěného křesla a zamyšleně si pohrával se svým remingtonem. Zmocnil se ho strach, protože pomyslel na pistolníky Neila Ogdena, kteří časně ráno přijeli na ranč.

Nebál se toho, že si to s nimi bude muset rozdat. Obával se však toho, že by se mohlo stát něco, co by jej a Julii rozdělilo.

Jay nespal dlouho. Už po čtyřech hodinách zase vstal. Probudil ho hlad. Julie mu ohřála oběd. Ona i Cass se posadili ke stolu. A zatímco Jay jedl, vyprávěla mu Julie, co se toho rána odehrálo na ranči.

Jayovi se rozšířily překvapením oči. „Na zpáteční cestě jsem viděl dva jezdce. Jeli přes pastviny Fairviewů směrem do Stillwateru.“ Pohlédl na Casse, jenž potom začal líčit svůj příběh. O malém nuzném ranči na Owyhee River, který sotva uživil jednoho člověka. O mocném Neilu Ogdenovi, kterému byl tento ranč trnem v oku. O svém odmítnutí prodat ranč za pakatel. A konečně o přestřelce na ranči, při které zahynuli Ben Ogden a jeden pistolník jeho otce.

„Nechtěl jsem, abych byl nucen zabíjet víc lidí,“ řekl Cass. „Věděl jsem, že Ogden na mě bude posílat další a další zabijáky. Teď už vím, že to nic nezměnilo. Ti dva lovci lidí to nevzdají, dokud mě nenajdou.“

Jay pohlédl na Casse Dupreeho s překvapením v očích.

„Poprosila jsem Casse, aby u nás zůstal, Jayi,“ tiše řekla Julie.

Jayovi chvíli trvalo, než si uvědomil, že Julie cizince oslovila jako Casse. Zamyšleně na ně pohlédl. Měl pocit, že v jejich očích vidí rozpaky a teprve pak pochopil, co se s jeho sestrou a s Cassem Dupreem stalo.

Byli do sebe zamilovaní.

Usmál se a řekl: „Pak sem přivedu toho hřebce z chaty na Salt Flat,“ zamumlal.

Julie přikývla. „To můžeš udělat, Jayi. Jestli ale chceš spát dál, tak si znovu lehni.“

Jay zavrtěl hlavou.

Cass poznal, že Jay neprohlédl Juliin záměr. Chtěla, aby její bratr byl pryč, až se vrátí lovci lidí a znovu začnou prohledávat ranč.

Jay se zvedl.

„Nemusím tě snad dál oslovovat jako pana Dupreeho, když ti Julie říká Cassi?“ zeptal se s úsměvem.

„Ne, Jayi,“ zamumlal Cass.

„Tak dobrá, pojedu,“ řekl Jay s důrazem na poslední slovo. Úkosem pohlédl na svou sestru a dodal: „Takže brzy na shledanou, švagre.“ Potom jako blesk zmizel z velkého obývacího pokoje.

Cass jen polkl. Viděl, že Julie má na tváři ruměnec. Chopila se pánve a Jayův útěk náhle Cassovi přestal připadat tak bezdůvodný. Julie skutečně vypadala tak, že by tu pánev po Jayovi vrhla.

Cass se tiše zasmál.

Julie trhla hlavou. „Co je tu k smíchu?“ otázala se rozhořčeně.

„Opravdu jsme jako děti, Julie,“ řekl Cass. „Jay nám viděl na očích, co se s námi děje. A my jsme nebyli schopní říct, že se milujeme.“

Ta slova mu vyšla ze rtů sama. Přistoupil k Julii, která tam zkoprněle stála, a chytil ji za ruce.

„Já tě miluju, Julie,“ řekl. „A jestli přežijeme to, co nás teď čeká, tak tě poprosím, aby ses stala mou ženou.“

Třásly se jí rty.

„Já tě také miluju, Cassi,“ zašeptala.

Víc říct nedokázala, protože jí Cass sevřel rty polibkem.

Oba lovci lidí se nemínili k ranči Burwellů plížit potají. Muže, kterého pronásledovali, se nebáli. Protože ho ráno na ranči nenašli, tak po noční přestřelce musel opravdu jet někam pryč, nebo se někam schoval. A měli se snad obávat muže, který se před nimi skrývá? Který z nich má strach?

Takže bez obav přijeli k bráně.

Cass Dupree, který seděl v proutěném křesle na verandě a poslouchal, jak Julie chodí po domě, bleskově vyskočil z křesla a vklouzl dovnitř.

Julie, jež stála u kamen a vybírala z nich lopatkou popel, se na něj překvapeně ohlédla.

„Lovci lidí!“ sykl Cass.

Julie zděšením upustila lopatku. Byla bledá jako stěna.

„Co – co budeme dělat?“ koktala.

„Vezmi si brokovnici a pokus se je zase dostat pryč,“ rychle řekl Cass. „Neměj strach. Jestli tě budou obtěžovat, tak zasáhnu.“ Viděl jí na očích, na co myslí. Nevěřila, že se ti muži nechají podruhé poslat pryč.

Přesto přiběhla ke dveřím a chopila se brokovnice, která tam byla opřena o zeď. Ještě jednou pohlédla na Casse, načež vyšla na verandu. V její líbezné tváři se objevil odhodlaný výraz. Byla rozhodnuta nepřipustit, aby ti dva lovci lidí zabili muže, kterého milovala.

Cass vyhlédl z okna.

Oba lovci lidí dorazili k bráně ranče a projeli jí. Zřetelně viděl, jak se rozhlížejí po dvoře, ačkoli měli stetsony posunuté hluboko do čela. Vědí snad, že jsem tady? pomyslel si. Pozorovali snad předtím ranč a viděli mě na verandě?

Cass tu myšlenku nemohl dovést do konce.

Oba lovci lidí zastavili své koně zhruba pět yardů před domem. Zdálo se, že brokovnice na ně neudělala velký dojem. Určitě věděli, že ta žena se neodváží na ně vystřelit.

Jejich koně teď vypadali mnohem lépe. To dokazovalo, že byli ve Stillwateru.

„Dobrý den, madam,“ řekl muž vlevo a smekl stetson. „Nikdy bych si nebyl pomyslel, že se ještě jednou setkáme.“

„Co tu chcete?“ otázala se Julie. „Ráno jsem vám přece řekla, že muž, kterého hledáte, na mém ranči není. Ještě v noci jel dál.“

Lovec lidí přikývl.

„Viděli jsme ty dva mrtvé ve Stillwateru, madam,“ poznamenal. „V tomto ohledu jste nám řekla pravdu. Ovšem dozvěděli jsme se tam, že ti dva mrtví byli dobří střelci. Lidé nám řekli, že není možné, aby ten muž, který je zastřelil, vyvázl bez zranění.“

Julie pokrčila rameny. Prsty měla položené na spouštích obou hlavní. A jejich kohoutky byly natažené.

„To, jestli byl postřelen i on, nevím, pane. V každém případě jel dál. Proč jste jeli do Stillwateru a nedrželi jste se jeho stop?“

Muž se usmál.

„Víte stejně tak dobře jako já, madam, že po tom, co spadne rosa, v stopy v trávě zmizí. Ve Stillwateru jsme mluvili s panem Dalem Crawfordem, pro kterého ti dva mrtví pracovali. Přivedl nás na myšlenku, že Cass Dupree by se ještě mohl zdržovat na vašem ranči.“

„Pak se mýlí!“ řekla rozrušeně Julie.

Lovec lidí pomalu zavrtěl hlavou.

„Tentokrát odjedeme, teprve až prohledáme všechny budovy na ranči, madam.“ Sklonil se ze sedla a vrhl na ni chladný pohled svých černých očí. „Můžete si ušetřit spoustu nepříjemností, když nám řeknete pravdu, madam. Jsem vlídný člověk a vůči ženám se chovám jako gentleman. Ale když mě někdo zkouší vodit za nos, tak dokážu být drsný. I k takové krásce, jako jste vy.“

Když Cass uslyšel ta slova, tak se ho zmocnil hněv.

V tom okamžiku pochopil, co by Julii čekalo, kdyby tam opravdu nebyl. Možná by přišla k nejhorší úhoně.

Neměl jinou volbu. Musel se těm lovcům lidí postavit, pokud chtěl Julii ušetřit nejhoršího.

Vypadalo to, že Julie v té chvíli myslí na to samé, protože ucouvla ke dveřím a zvedla svou dvouhlavňovou brokovnici.

„Otočte své koně a jeďte pryč!“ zvolala.

Cass přistoupil ke dveřím, otevřel je a rychle vyšel ven.

Oba pistolníci trhli rukama k pažbám revolverů.

Julie už chtěla vystřelit, ale v tom okamžiku se vedle ní objevil Cass a sklonil jí brokovnici dolů.

Lovci lidí strnuli. Muž, který držel svůj stetson v levé ruce, se usmál a opatrně si klobouk posadil na hlavu.

„Tady ho máme,“ řekl spokojeně.

Cass prošel kolem Julie a zastavil se na kraji verandy.

„Jmenuju se Cass Dupree,“ řekl chladně. „Slyšel jsem, že tu jste kvůli pěti tisícům dolarů, které na mou hlavu vypsal Neil Ogden. Můžete mi ukázat zatykač?“

Oba jezdci se zazubili. Ruce neměli daleko od pažeb koltů. Pravý z nich chtěl seskočit ze sedla, ale Cass zavrtěl hlavou a lovec lidí se zarazil.

„Zůstaňte v sedle,“ procedil Cass mezi zuby. „Kde je zatykač?“

Druhý lovec se tiše zasmál.

„Bohužel ho u sebe nemáme, Dupree.“

„Žádný totiž není,“ prohodil Cass. „Jinými slovy: Jste jenom zabijáci, kteří za peníze vraždí lidi.“

Lovci lidí zmizela spokojenost z očí. Přivřel je a vyhrkl: „Jste žvanil, Dupree!“ Ve stejném okamžiku trhl rukou a sevřel pažbu koltu.

Cass reagoval bleskově.

Poznal, že to je rychlý střelec. Možná jen díky tomu, že seděl v sedle, jej Cass dokázal porazit.

Z remingtonu vyšel výstřel. Jeho třesk se slil s výkřikem muže, kterého síla nárazu kulky posunula v sedle. Přesto ještě stačil zvednout pravou ruku a instinktivně vypálit. Kulka Casse těsně minula a zavrtala se kdesi do dřeva.

Cass hned otočil kolt, protože uviděl, že také druhý muž vytáhl revolver z pouzdra a vystřelil na něj.

Nemohl mířit dlouho. Věděl, že teď jde o každý zlomek vteřiny, že musí být rychlejší než ten lovec lidí, pokud chce přežít.

Tu se ozvalo řehtání koně. Muž, kterého zasáhl předtím, se zřítil ze sedla.

Pak třeskl Cassův remington znovu.

Kulka trefila druhého lovce lidí doprostřed hrudi. Trhl sebou a zhroutil se na sedlo. Revolver však nepustil.

Cass nechápal, kde ten muž vzal sílu k tomu, aby zvedl ruku a namířil na něj. Musel proto vypálit ještě jednou. Mířil mu na pravou ruku, jenže než vystřelil, kůň pod zabijákem se pohnul.

V tom okamžiku uslyšel Juliin výkřik.

Trhl sebou a přikrčen se otočil. Zablesklo se a ve stejném okamžiku to za Cassem zadunělo.

Julie vypálila z brokovnice! A z obou hlavní!

Cass cítil, jak mu něco proletělo rukávem košile, načež dunění těch výstřelů odeznělo.

Měl tak vyschlá ústa, že takřka nemohl polknout. Hleděl na oba koně, kteří se s řehtáním otočili a vyrazili pryč. Také druhý lovec lidí se skácel ze sedla do prachu dvora.

Ani jeden z nich se již nehýbal.

Cass se ohlédl.

Julie tam strnule stála, jako by byla ochromená. Vtom uvolnila prsty a pustila brokovnici, z jejíchž dvou hlavní právě vypálila, na podlahu verandy. Roztřásla se, ale to už u ní byl Cass, který ji objal a zamumlal: „Jen klid, děvče. Je po všem. Zasloužili si to. Muselas střílet, Julie. Jinak by mě zabili.“

Do očí jí vhrkly slzy. Vzlykla a křečovitě se ho chytila, jako by jí hrozilo utonutí.

Celou minutu tam tak stáli, dokud ji Cass nepustil a tiše neřekl: „Osedlej si koně, Julie, a chyť jejich zvířata. Já se postarám o ty dva.“

Utřela si slzy z očí a přikývla. Vůbec se na ty dva mrtvé nepodívala, když scházela z verandy na dvůr.

Cass počkal, dokud si Julie nevyvedla koně ze stáje a neodjela za koňmi lovců lidí, kteří proběhli branou ranče a zůstali stát zhruba o sto yardů dál.

Cass pohlédl na oba muže, kteří ho chtěli zabít kvůli pěti tisícům dolarů. Jejich chamtivost jim však vynesla jen smrt. Jednoho z nich zabily dvě kulky, kterými ho Cass zasáhl do hrudi, pro muže se slepenými vlasy bylo osudné sekané olovo z Juliiny parkerovky.

Cass se zapotil, než je odvlekl za stáj a přikryl plachtou. Všiml si, že je slabší, než si myslel. Kopání hrobů pro ty dva by už nezvládl. Věděl, že musí počkat, až se vrátí Jay a pomůže mu.

Také oba koně, které přivedla Julie, museli zmizet. Nic nesmělo dokazovat, že oba lovci lidí zemřeli na jejich ranči.

Potom ho však napadlo, že ty dva lovce lidí sem poslal Dale Crawford.

Tiše zaklel. Věděl, že jeho boj smrtí těch dvou lotrů ještě ani zdaleka neskončil.

Archie Loup a Leroy Blanding se drželi dostatečně daleko za oběma lovci lidí. Nechtěli, aby o nich věděli. Ti dva, kteří byli Dupreemu v patách, měli oči chladnokrevných zabijáků. Archie Loup také nebyl žádné neviňátko, ale když pomyslel na to, co by ti dva mohli provést Julii, aby z ní dostali pravdu, tak mu přeběhl mráz po zádech.

Oba lovci lidí by si vydělali deset tisíc tisíc dolarů, kdyby Casse Dupreeho přivedli k Dale Crawfordovi živého. Archie Loup chvíli uvažoval o tom, co by si s těmi penězi počal on.

Úkosem pohlédl na Leroye Blandinga. Pověděl mu o rozhovoru jejich bosse s oběma lovci lidí a viděl na něm, že myslí na to samé, co on.

Archie Loup si sňal klobouk a utřel si šátkem pot z čela. Polední slunce doslova žhnulo. Už nebyli daleko od ranče Burwellů.

Pistolník pomyslel na svého bosse. Už několik týdnů se uchází o Julii Burwellovou. Nebyl první, kdo se pokoušel dvořit nejkrásnějšímu děvčeti široko daleko, a vypadalo to, že nebude ani poslední. Zatím se však nikomu nepodařilo od ní získat víc než přátelský úsměv.

Dale Crawford jí toho mohl nabídnout nemálo. Byl nejmocnějším mužem v kraji. Vlastnil největší ranč v okolí. Patřila mu banka a řada dalších podniků ve Stillwateru. Žena formátu Julie Burwellové by se po boku Dale Crawforda stala nekorunovanou královnou.

Jenže Crawford už nebyl nejmladší. Bylo mu přes padesát let.

Archie Loup se zazubil.

Julie bude určitě chtít někoho mladšího, pomyslel si. Peníze ji, jak se zdá, nezajímají. Jí a jejímu bratrovi se na ranči vede dobře, na rozdíl od všech ostatních rančů jim letní sucho nezpůsobilo takřka žádné škody.

Archie Loup už mnohokrát přemýšlel, proč jeho boss Dale Crawford takto vyvádí. Musel si přece všimnout, že ho Julie Burwellová nechce.

Nejprve si Archie Loup myslel, že mu jde o ranč té dívky. Jenže ten byl příliš malý na to, aby mohl vzbudit pozornost takového dravce, jako byl Crawford. To nemohl být ten důvod. Ať si však nad tím Archie lámal hlavu sebevíc, žádný jiný motiv ho nenapadl. A tomu, že by se Dale Crawford do toho děvčete zamiloval jako nějaký nezkušený mladík, nevěřil.

Leroy Blanding ukázal na kopec před nimi.

Archie Loup pochopil. Z temene toho kopce mohli vidět na ranč pod sebou. Právě na tom kopci zahynuli Ed Noonan a Tex Calder.

Při té myšlence Archie bezděky stáhl hlavu mezi ramena. Dobře Noonana a Caldera znal. Nebyli to žádní břídilové. Oba uměli zacházet s koltem a puškou stejně dobře jako on. A přesto proti Cassu Dupreemu neměli šanci.

Těsně pod temenem kopce zastavili koně a prohlédli si stopy kopyt v trávě, které po sobě zanechali koně obou lovců lidí.

Kývli na sebe, vytáhli ze sedlových pouzder pušky a poslední yardy urazili pěšky. Na temeni kopce si lehli na zem.

Pod nimi se zelenal háj, uprostřed nějž ležel ranč. Dvůr neviděli, byli si však jisti, že lovci lidí už musí být dole.

Archie Loup pomyslel na svůj úkol unést Jaye Burwella, aby Dale Crawford mohl vydírat Julii.

Zavrtěl hlavou, protože to nechápal.

Přinutit ženu ke svatbě takovýmto způsobem? To přece není možné, řekl si. Jak by takovéto manželství mohlo vypadat? Julie by Crawforda z hloubi duše nenáviděla a určitě by se mu snažila udělat ze života peklo.

Ano, Crawfordovi jde určitě jen o její ranč.

V tom sebou trhl.

Tak jako Leroy Blanding zpozorněl a pohlédl k háji.

Oba slyšeli výstřely, které dole padly. Šlo o rány z revolverů. Dvakrát rychle za sebou a potom opět dva výstřely. A pak – zadunění!

Archie okamžitě věděl, že to byla brokovnice Julie Burwellové.

Náhle se rozhostilo ticho.

Archie Loup a Leroy Blanding na sebe pohlédli. Oba pistolníci tušili, co se tam dole stalo.

O několik vteřin později už si tím byli jisti. Viděli totiž, jak z ranče cválají pryč dva koně. Na jejich hřbetech nikdo neseděl. Prchali na západ a zpomalili teprve po několika stech yardech.

Leroy Blanding se tiše zachichotal.

„Ti nafoukanci,“ zamumlal. „To mají z těch svých deseti tisíc dolaru.“

Ještě chvíli počkali. Trvalo to asi deset minut, než se objevil jezdec. Byla to Julie Burwellová. Projela branou a zamířila za zvířaty lovců lidí.

Archie Loup pohlédl na Leroye Blandinga.

Ten zavrtěl hlavou a řekl: „Nedá se nic dělat, Archie. I kdybychom tu s sebou měli deset chlapů – já tam dolů nepojedu. Jestli chce boss toho kluka jako rukojmího, ať si sem jede sám.“

Archie Loup zkřivil tvář do grimasy. V hloubi duše byl rád, že to Leroy Blanding řekl. Ani on se nechtěl dostat Dupreemu na mušku. Ale jenom tak se vrátit do Stillwateru a říct, že před Cassem Dupreem couvli, nemohli. To, že onen děs nahánějící cizinec se zdržuje na ranči, totiž bylo jasné.

Leroy Blanding se odplazil z temene kopce a přišel ke svému koni.

Archie Loup jej napodobil.

Vyšvihli se do sedel a Loup řekl: „Jeďme za Julií Burwellovou. Kdyby se nám povedlo ji chytit a přivézt do Stilllwateru, tak by boss mohl Dupreeho a Jaye Burwella nalákat do pasti.“

Leroy Blanding na něj chvíli upřeně hleděl. Potom přikývl. Věděl, že Archie Loup našel jediné východisko z celé této šlamastyky.

Otočili koně a vydali se na západ. Chtěli dívce nadjet. Doufali, že ty dva koně lovců lidí ještě nechytila.

Když ji objevili za hřebenem, zakleli, protože ti koně klidně stáli a nechali děvče přijet blíž. Julie je bez těžkostí chytila za uzdy a vydala se s nimi zpátky na ranč.

Pokud by teď přidali do kroku, zrychlila by i ona. V žádném případě ji nemohli dostihnout před rančem, i Archie Loup se sevřenými rty pohlédl na svého kumpána. Ten den jim prostě nic nevycházelo!

A pak se Archiemu náhle rozšířily oči.

Pohlédl nad Blandingovo rameno a spatřil malé tečky na západním obzoru. Přidušeně vykřikl a Blanding se otočil.

„Co to je?“ zeptal se Archie, který věděl, že Blanding má ostříží oči.

„Jezdec,“ zamumlal Blanding.

„Jeden jezdec? Nejsou dva?“

„Jsou to dva koně, ale jenom jeden jezdec,“ řekl Blanding.

Pohlédli na sebe a přikývli. Mínili si na toho jezdce posvítit, než se vrátí do Stillwateru a předstoupí před Crawforda s prázdnýma rukama.

Otočili své koně a zamířili do údolí, aby je ten blížící se jezdec nemohl vidět.

Jay Burwell držel v pravé ruce uzdu Cassova hřebce.

To však nebyl jediný důvod, proč nemohl včas sáhnout po svém armádním koltu, když se před ním náhle z úžlabiny objevili dva pistolníci a namířili na něj pušky.

Zbledl, když poznal Leroye Blandinga a Archieho Loupa, jejichž tváře byly sevřeny do ďábelských grimas.

Zatímco Leroy Blanding zastavil svého koně a dál ho držel v šachu puškou, přijel Archie Loup blíž. Obratně strčil pušku do sedlového pouzdra a vytáhl peacemaker.

Jay Burwell zastavil svého koně lehkým tlakem stehen a pustil uzdu morgana. Počkal, až Archie Loup přijede až na pět yardů.

Loup se zasmál.

„Ahoj, Burwelle,“ řekl. „To je ale překvapení.“ Pokýval hlavou. „Vždycky, když tě vidím, tak mě píchne v rameni. Asi to přestane teprve tehdy, až ti to vrátím.“

Jay Burwell hleděl do černého ústí hlavně jeho peacemakeru. Polkl, protože si myslel, že to je jeho konec.

Potom tam přijel i Leroy Blanding. Odehnal morgana stranou a vytáhl Jayovi kolt z pouzdra. Strčil si ho za opasek a potom mu takto vzal i winchestrovku.

„Co se mnou chcete udělat?“ vyhrkl Jay.

Archie Loup pohlédl na svého kumpána a sebejistě poznamenal: „Ten kluk je nějaký nervózní, Leroyi.“

„Není divu,“ vysmíval se Blanding. „Vždyť jsme ho chytili s koněm vraha.“

„Cass Dupree není žádný vrah!“ vykřikl Jay. „Zabil Noonana a Caldera v sebeobraně! Počíhali si na něj a stříleli na něho ze zálohy!“

Archie Loup se na něj zašklebil.

„Kdo ví, jestli nelžeš i teď, chlapče,“ poznamenal. „Koneckonců jsi nám ve Stillwateru tvrdil, že Dupree odjel? Na čem? Že by na oblaku?“

Jay Burwell zrudl a sevřel rty.

Co ti dva holomci všechno vědí? pomyslel si. Byli snad už na ranči? Nebo už dokonce Casse oddělali?

Jay nevěřil, že by se Cass nechal překvapit.

„Jestli po mně něco chceš, tak mi dej můj revolver a vyřídíme to jako muži!“ rozhořčeně poznamenal k Archiemu Loupovi.

Pistolník s úsměvem zavrtěl hlavou.

„Boss tě potřebuje živého, chlapče,“ odvětil. „Tvá sestra je příliš paličatá. Potřebuje proti ní zbraň, aby se rychleji rozhodla si ho vzít. Možná si Julie cení tvého života natolik, že se kvůli tobě obětuje.“

Jay na něj vrhl vyděšený pohled.

Takže tak to je!

Pochopil, že Loup a Blanding tam nejsou proto, aby ho zabili, ale aby ho přivedli jako rukojmího do Stillwateru.

Zareagoval už o vteřinu později. Vykřikl, kopl koně patami do boku a ten se zařehtáním vyrazil. Narazil do koně Archieho Loupa a otočil jej.

Loup zařval, vytáhl nohy ze třmenů a vrhl se ze sedla, aby neskončil pod svým koněm, který se nedokázal udržet na nohou a kácel se k zemi.

Leroy Blanding zvedl pušku. Zdálo se, že chce vypálit, ale Archie Loup ho výkřikem zarazil.

Jay chtěl otočit svého koně a vyrazit, jenže vtom Loup vyskočil na nohy a vrhl se na něj. Chytil se koně za postroj a pověsil se na něj. Zvíře se chtělo rozběhnout, ale pistolníkova váha byla příliš velká.

Jay vytáhl levou nohu ze třmenu a pokusil se Loupa kopnout. Ten se však měl na pozoru. Bleskově jej chytil za nohu a trhl jí. Jay zařval a sletěl ze sedla.

Ze země se vznesl oblak zvířeného prachu, který jej zahalil.

Pravým ramenem mu projela ostrá bolest. Ucítil lepkavou tekutinu a pochopil, že mu začala krvácet rána, která se mu ještě úplně nezahojila. Se slzami vzteku a bolesti v očích se posbíral ze země a chtěl se vrhnout na Archieho Loupa, který tam stál a mířil na něj revolverem.

Jaye to nezastavilo. V tom okamžiku myslel jen na to, že musí Julii ušetřit osudu, který jí chystá Dale Crawford.

Vyrazil proti Archiemu Loupovi, ale v tom se vedle něj objevil velký stín. Ještě během toho pohybu se chtěl vrhnout stranou, jenže v tom ho cosi tvrdého zasáhlo do spánku. Okamžitě ztratil vědomí.

Archie Loup ztěžka vydechl a pohlédl na mladíka bezvládně ležícího v prachu.

Pomyslel na to, že jeho kulka mu provrtala rameno, přesto však musel uznat, že ten mládenec má kuráž.

Kývl na Leroye Blandinga, potom se sehnul, zvedl Burwella a naložil ho na hřbet jeho koně, který se zase uklidnil. Morgan stál opodál a tiše frkal. Blanding přijel k němu a chytil ho za uzdu dřív, než se zvíře mohlo otočit a odběhnout pryč.

Loup chlapce přivázal k sedlu, načež se vyšvihl na své vlastní zvíře.

Usmál se na Leroye Burwella a poznamenal: „Měli jsme zatraceně velké štěstí, Leroyi. Boss bude moct být spokojený, i když se dozví, že ti dva lovci lidí to odnesli.“

Blanding přikývl. Byl rád, že všechno tak klaplo.

Každý vzal za uzdu jednoho koně a pak vyjeli. Ranči Burwellů se obloukem vyhnuli. Při pomyšlení na Casse Dupreeho jim naskakovala husí kůže.

Julie byla stále neklidnější.

Jay se už přece měl s hřebcem dávno vrátit.

Chtěla mu vyjet naproti, ale Cass ji přesvědčil, že by to pro ni bylo příliš nebezpečné, kdyby vyjela sama.

Večer už to nevydržela.

Cass se rozhodl, že ji doprovodí. Její námitky odmítl.

„Rána už se mi zahojila,“ řekl. „Jednou stejně budu muset zase začít jezdit. Tak proč ne teď? Nemusíme přece hned cválat.“

Vzal si jednoho z koní, kteří patřili lovcům lidí. Oba mrtví ještě stále leželi pod plachtou za stájí.

Potom vyjeli a ještě před setměním nalezli místo, na kterém Jaye přepadli Archie Loup a Leroy Blanding.

Stopy hovořily poměrně jednoznačnou řečí, takže i Julie pochopila, že nemá smysl jet dál k Salt Flat.

Jay tam musel s někým bojovat. A to, že to byli Crawfordovi lidé, bylo nad slunce jasnější.

Julie tiše plakala, když se vraceli na ranč. Měla strach o Jaye.

Cass se pokoušel ji uklidnit. Poněvadž nenašli žádné stopy krve ani prázdné nábojnice, mohli doufat, že boj skončil bez krveprolití.

Přesto byli oba velmi nervózní.

Až do noci seděli v křeslech u kamen.

Okolo půlnoci Julii přemohla únava. Cass vzal deku a přikryl ji. Potom se znovu posadil do křesla a rovněž se pokusil usnout.

Nevěděl, kdy se mu to podařilo.

Když se probudil, bylo už venku světlo. Viděl, že Julie ještě stále spí. Neslyšně se zvedl a vyklouzl ven.

Pomyslel na oba mrtvé lovce lidí.

Teď, když věděl, že Jay už se na ranč nevrátí, musel ty mrtvé pohřbít sám. Našel si rýč a šel do stáje, aby tam do povozu zapřáhl koně.

Nechtěl ty dva lovce lidí pohřbít na ranči.

Julie se ještě stále neprobrala, když za rozbřesku vyjel z ranče.

Kdesi na pastvinách zastavil a začal kopat hroby.

Ještě s tím nebyl hotov, když uslyšel dusot kopyt. Vzhlédl a spatřil Julii.

Mlčky sesedla z koně, uvázala ho k vozu a začala mu pomáhat.

Za hodinu byli oba lovci lidí pod zemí. Cass na hroby položil drny, které předtím odkopal. Pak vylezl do sedla Juliina koně a několikrát po hrobech přejel, aby se drny udusaly. Byl přesvědčen, že brzy nikdo nepozná, že jsou tam pohřbeni dva lidé.

Potom vyjeli zpátky na ranč.

Julie byla stále neklidná.

Cass věděl, že myslí na svého bratra. Rozhodl se jet s ní do Stillwateru a promluvit si tam s Dale Crawfordem. Bylo načase nalít si čistého vína. Museli dát Crawfordovi jednou provždy najevo, že Julie se jeho ženou nikdy nestane.

Na ranči se Julie postarala o zvířata.

Cass jel zpátky na voze. Jízda v sedle ho ještě velmi vyčerpávala. Pocítil to už uplynulého večera.

Julie právě skončila s krmením, když se ozval dusot houfu jezdců. O chvíli později se objevili u brány a projeli jí.

Cass položil ruku na pažbu svého remingtonu.

Už nemusí jet do Stillwateru.

Dale Crawford přijel k nim.

A měl s sebou více než tucet jezdců. Cass kromě Crawforda znal jen jednoho z nich. Byl to jeden z těch, kteří honili Jaye Burwella po Alkali Sinks a chtěli ho tam odpravit.

Jednoho z těch mužů zdobila na hrudi plechová hvězda. Většinou na sobě měli kovbojské oděvy. Pravděpodobně pracovali na Crawfordově ranči.

Crawford lehce zrudl, když uviděl Julii Burwellovou a toho cizince, jak stojí vedle sebe na verandě domu.

Cass byl napjatý. Cítil v dlani pažbu remingtonu, ale nevytáhl jej. Nemohl si dovolit boj proti takové přesile, protože by tím riskoval, že Julii zasáhne nějaká zbloudilá kulka.

Dale Crawford to poznal a spokojeně se usmál. Kývl na muže s hvězdou a s potutelným výrazem řekl: „Konej svou povinnost, Same.“

Muž přijel až na pět yardů k verandě, načež zastavil, otevřel ústa a chraplavým hlasem řekl: „Zatýkám vás za vraždu Eda Noonana a Texe Caldera, Cassi Dupree.“

Julie Burwellová vykřikla a postavila se před Casse. „To je naprostý nesmysl, Same!“ zvolala. „Pana Crawforda po jeho návštěvě mého ranče Ed Noonan a Tex Calder přepadli za kopcem ze zálohy! Pan Dupree měl velké štěstí, že je v sebeobraně dokázal zabít.“

Muž zákona sevřel rty a úkosem pohlédl na Dale Crawforda.

Ten přijel k marshalovi a přivřel oči.

„Včera jsem ve Stillwateru zaslechl, že sem měli namířeno dva muži, kteří hledali pana Dupreeho,“ řekl. „Můžete mi prozradit, kde ti dva muži jsou, Julie?“

Cass viděl, jak Julie zbledla.

Jeden z Crawfordových mužů otevřel vrata stáje, zmizel uvnitř a po minutě se vrátil s koňmi lovců lidí.

Crawford na ně pohlédl a vítězoslavně se usmál.

„Že by pan Dupree v sebeobraně zabil i tyto dva muže?“ ironicky se otázal.

„Ano!“ vykřikla Julie. Lovci lidí jí řekli, že mluvili s Dalem Crawfordem, a ona pochopila, že tento rafinovaný intrikán je zapletl do své špinavé hry.

„Tak co je, Same?“ vyhrkl Crawford.

Marshal vytáhl revolver. Byl bledý a ve tváři se mu zračil strach. Určitě myslel na to, že muž, kterého měl zatknout, dokázal oddělat tak nebezpečné chlapíky, jako byli Ed Noonan, Tex Calder a oba lovci lidí. Potom si však uvědomil, že za ním stojí příliš mnoho mužů na to, aby Cass Dupree mohl pomýšlet na odpor.

„Archie, odzbrojte ho!“ zavrčel.

Cass Dupree pohlédl na snědého chlapíka, který seskočil z koně a houpavými kroky se vydal k verandě.

Julie se mu chtěla postavit do cesty, ale Cass ji chytil za rameno a odstrčil ji stranou. Nehnul ani brvou, když mu Archie Loup vytahoval remington z pouzdra.

Dale Crawford si oddechl. „Měl bys vyslat pár lidí, aby jeli po stopách povozu,“ poznamenal k marshalovi. „Nedivil bych se, kdyby našli hroby těch dvou mužů, jejichž koně jsme našli ve stáji.“

Marshal přikývl a pokynul dvěma mužům, aby Casse Dupreeho spoutali. Chtěli ho posadit na koně, ale Julie začala protestovat. Dožadovala se, aby Cass do města cestoval v povoze. Nabídla se, že ho bude řídit.

Cass i Julie si všimli triumfálního úsměvu Dale Crawforda. Nevěděli co ten muž má za lubem, ale Julii i tak přeběhl mráz po zádech.

Už když Julie Burwellová vstoupila do Crawfordovy kanceláře, pochopila, že muž, který se o ni z nepochopitelných důvodů uchází, nyní odložil masku.

Dale Crawford na ni upřeně hleděl svýma chladnýma očima. „Zavřete dveře, Julie,“ řekl bez jakékoli stopy vřelosti v hlase.

Julie za sebou zavřela. Byla bledá jako stěna. Cesta do Stillwateru pro ni znamenala velké utrpení. Myslela na to, že Crawford má moc rozhodnout o Cassově životě. Marshal Sam Cozard a soudce George Sedgwick byli jím dosazení lidé, které platil. Kdyby Crawford Sedgwickovi přikázal odsoudit Casse Dupreeho za vraždu k trestu smrti, pak by ho Sedgwick poslechl, tím si byla Julie jistá.

„Nesmíte nechat pana Dupreeho odsoudit, Dale!“ vyhrkla, ještě než Crawford stačil něco říct. „Víte sám nejlépe, že se musel bránit proti Noonanovi a Calderovi! Jeho zranění a skutečnost, že oba pistolníky trefil zepředu, dokazují jeho nevinu!“

Dale Crawford se pousmál.

„Bylo by pro mě velmi těžké odmítnout jakékoli vaše přání, Julie,“ odpověděl.

„Pustíte tedy Casse?“ zeptala se Julie. V tom okamžiku se vyděsila. Uviděla, jak se Crawfordova tvář změnila, když Casse zmínila křestním jménem.

Crawford přesto přikývl.

„Udělám to, Julie,“ odvětil chladně.

Julie na něj upřeně hleděla.

„Ale za jistých podmínek, že ano?“ zašeptala.

„Ano. Já vás miluji, Julie. Od první chvíle, kdy jsem vás spatřil, mám jen jediné přání. Mít vás za ženu. Staňte se mou ženou, Julie, pak budete mít všechno, co si budete přát!“

Při těchto slovech se mu v očích objevil zvláštní vypočítavý výraz.

Julie se vyděsila, když do těchto očí pohlédla. Cítila, že tento muž lže.

Dale Crawford ji nemiloval. Kdyby ji miloval, pak by nikdy neprovedl takové svinstvo. Z jakého důvodu však chce, aby se stala jeho ženou?

Zmocňovalo se jí zoufalství. Cítila se naprosto bezmocná. Ten muž před ní má v rukou život Casse Dupreeho. A ušetří ho pouze tehdy, když si ho vezme!

Julie cítila, jak jí stoupají slzy do očí, když pomyslela na polibky, kterými ji Cass zahrnoval. Věděla, že Cass je muž, kterého miluje z celého srdce. Myšlenka na to, že by tuto lásku obětovala a provdala se za Dale Crawforda, který se jí hnusí, jí naháněla husí kůži.

„Proč neodpovídáte, Julie?“ vyhrkl Crawford. „Na ranči jsem měl pocit, že ten Dupree pro vás hodně znamená. Copak vám jeho život nestojí za tu malou oběť?“

Ne! chtěla vykřiknout. Nedokázala však ze sebe vydat ani hlásku. Hlavou se jí honily myšlenky. Existuje vůbec nějaké východisko z tohoto dilematu? Nebo si musí Crawforda vzít a pak, až Casse pustí, s ním utéct?

„Takže mi nechcete odpovědět,“ zavrčel Crawford. „Potom vám něco prozradím, Julie. Tento Cass Dupree není jediný člověk, jehož život může vykoupit váš souhlas se sňatkem. Jistě jste včera večer na ranči očekávala svého bratra. Bohužel už se nikdy nevrátí, jestli se konečně nerozhodnete stát mou ženou!“

Julii se sevřelo srdce. Vytřeštěnýma očima pohlédla na Crawforda, jako by před sebou měla nějaké podivné zvíře.

„To je – to je lež!“ vyhrkla.

Crawford zavrtěl svou hranatou hlavou a olízl si rty.

„Ne, Julie,“ opáčil. „Jay se včera vracel na ranč s Dupreeho morganem. Pravděpodobně ho někde skryl, abyste mohli tvrdit, že Dupree už není na ranči. Z nějakého důvodu potom to zvíře chtěl přivést zpátky.“

Julie byla bledá jako stěna. Crawfordova slova dokazovala, že nelhal.

Dale Crawford je zločinec a chladnokrevný vrah! A někoho takového by si měla vzít? Co si od toho slibuje? Musí přece vědět, že ho za to, co jí provedl, bude k smrti nenávidět.

Julie byla tak zmatená, že už nebyla schopna jasně uvažovat. Věděla jen, že Dale Crawford své výhružky myslí vážně.

„Dávám vám lhůtu do zítřejšího poledne,“ chladně procedil Dale Crawford mezi zuby. „Povím reverendovi, aby všechno připravil. Jestli mi ve dvanáct hodin neřeknete své ano, váš bratr zemře. A Cass Dupree bude odsouzen za vraždu a ještě toho samého dne pověšen. Nemyslete si, že blufuju, Julie. Já nemluvím do větru. A teď běžte! Mám ještě nějakou práci.“

Julie tam stála jako opařená. Byla na kolenou. Ještě stále jí zněla v uších Crawfordova slova. Čeho všeho je ten muž schopen, aby ji přinutil ke sňatku!

Pohled jeho světlých očí ji děsil. Cítila, jak jí naskakuje husí kůže, jak se chvěje. Otočila se a odešla, lépe řečeno vyběhla pryč.

Zítra v poledne!

Jestli se za něj neprovdám, pak Cass a Jay zemřou!

Vzlykala, když vyšla na chodník. Zoufale se rozhlížela, ale zdálo se, že ve Stillwateru není nikdo, kdo by jí mohl pomoct.

Hank Kearney se šoural chodbou stáje. Prohlížel si boxy, v nichž stáli koně. Nerozsvítil lampu, a tak spatřil stín muže u posledního boxu až na poslední chvíli. Zaváhal, ale jen krátce, a potom šel dál.

„Johne?“ tiše se zeptal.

Stín se pohnul.

Hank Kearney poznal, že se nemýlil. Ten muž u posledního boxu byl John Agar, člověk, který měl největší šance stát se příští měsíc novým marshalem Stillwateru.

Agar k němu přistoupil.

„Mluvils s Dupreem, Hanku?“ zamumlal.

Kearney zavrtěl hlavou.

„Nejde s tím nic dělat,“ zamumlal a pohladil se po strništi. „Cozard má určitě příkaz k němu nikoho nepouštět. Celé to smrdí. Hodně smrdí, řekl bych.“

Agar přikývl.

„Toho druhého muže jsi neviděl?“

„Ne. Poslední, kdo ho viděl, je Jubal Rice. Ten muž šel krátce po Crawfordově návratu do jeho kanceláře. Od té doby ho už nikdo neviděl.“

Člověk, o kterém mluvili, přijel poledním dostavníkem z Carson City. Agar a Kearney věděli, že mluvil se soudcem Sedgwickem. Pak šel do saloonu Kita Carsona a čekal, až se do města vrátí Dale Crawford.

Agar mluvil se soudcem Sedgwickem a chtěl vědět, co ten muž ve Stillwateru hledá. Sedgwick ho však odbyl a odmítl mu cokoli říct.

„Cozard je ve vězení sám,“ řekl Hank Kearney do ticha, které se mezitím rozhostilo. „Archie Loup a Leroy Blanding sedí v saloonu.“

John Agar na něj pohlédl. Věděl, kam tím Hank míří.

Sakra, kdybychom věděli aspoň trochu víc, pomyslel si. Julie přísahala Hankovi, že Noonan i Calder stejně tak jako ti dva lovci lidí nedali Cassi Dupreemu na vybranou.

Je však tento cizinec opravdu nevinný? Nebo existuje nebezpečí, že pomohou k útěku úkladnému vrahovi, pokud se opravdu rozhodnou jej osvobodit?

John Agar věděl, že to riziko musí podstoupit. Znal Julii Burwellovou. Zdá se, že má Casse Dupreeho ráda. A to svědčí o tom, že Dupree nemůže být zlý člověk.

„O.K., Hanku,“ řekl. „Jestli chceme Crawforda skřípnout, tak to musíme risknout. To, co v poslední době dělá Julii a Jayovi, je svinstvo. Má dost půdy. Proč musí chtít právě jejich pozemky?“

Starý Hank pokrčil rameny. I on by ten důvod rád znal. Podstatné však nyní bylo to, že Agar našel dost odvahy k tomu, aby přijal jeho návrh osvobodit Casse Dupreeho z vězení.

Tiše se zachechtal, když pomyslel na to, co řekne Crawford, až se dozví, že mu utekl tygr z klece. Asi mu spadne srdce do kalhot. Hank Kearney doufal, že velký boss Stillwateru pak udělá rozhodující chybu, díky níž by ho mohli konečně dostat tam, kam patří.

„Budu dávat pozor,“ řekl John Agar v temnotě. „Zvládneš Cozarda sám?“

Hank Kearney si pohrdavě odfrkl. „Jestli toho ňoumu nezvládnu, tak už nikdy nevypiju ani lok whisky,“ zamumlal.

John Agar se usmál. Věděl, že to by pro Hanka bylo tím nejhorším, co by se mu mohlo stát.

Odešli ze stáje a zatímco starý Kearney se šouravým krokem vydal k marshalově úřadovně, nespouštěl John Agar z očí vchod saloonu Kita Carsona, aby mohl Hanka včas varovat, kdyby se objevili Crawfordovi pistolníci a hrozilo by, že jim překazí jejich akci.

Sam Cozard rozmrzele vzhlédl, když Hank Kearney vešel do kanceláře.

„Co tu ještě chceš?“ zavrčel. „Řekl jsem ti přece, že tě už nepotřebuju. Dokážu vězení uhlídat sám!“

Hank Kearney cosi zašišlal a přistoupil k psacímu stolu. Předstíral, že se chce dostat k polici za stolem, v níž bylo několik jeho věcí, mezi nimi například jeho dýmka.

Sam Cozard viděl, jak po ní sáhl, a otočil se.

Vtom okamžiku Hank Kearney tasil revolver a bleskově udeřil jeho pažbou marshala do hlavy. Cozard jen tiše zasténal, načež se zhroutil na psací stůl.

Kearney rychle přiběhl ke dveřím a vyhlédl na Main Street. Nikdo si ničeho nevšiml. Vrátil se k psacímu stolu a dal marshalovi ruku pod hlavu, aby to vypadalo, že spí. Nikdo by se nedivil, protože Cozard spal často a hodně.

Starý muž vytáhl ze zásuvky psacího stolu klíče od cel, z police vzal Dupreeho opasek s remingtonem a zmizel vzadu ve vězení.

Špatně svítící petrolejová lampa chodbu a obě cely osvětlovala jen velmi spoře.

Cass Dupree vstal ze své pryčny, když spatřil Kearneyho.

Starý muž přistoupil k jeho cele. Cass už chtěl využít příležitosti, chytit ho a vzít mu revolver, když ke svému úžasu uviděl, že Kearney odemyká dveře jeho cely.

„Pojďte ven, Dupree!“ řekl Hank.

Cass se na něj usmál.

„Že by si to Crawford rozmyslel?“ otázal se.

Starý muž se tiše zachechtal a zavrtěl hlavou. Cass se chtěl vydat ke dveřím, jež vedly do kanceláře, ale Hank jej včas zastavil.

„To je špatná cesta, Dupree,“ zavrčel. „Cozard spí ve své kanceláři. On ani Crawford nemají nic společného s tím, že jsem vás pustil.“

Cass nevycházel z údivu. Následoval starého muže k zadním dveřím vězení a počkal, až je Kearney otevře. Potom vyklouzl kolem něj na dvůr, když si od něj předtím vzal opasek s remingtonem a připnul si jej kolem boků.

Okamžitě spatřil velký stín na dvoře a trhl rukou směrem k revolveru. Tu však již k němu přistoupil Kearney, který mu položil ruku na rameno.

„Vy mladí byste hned sahali po koltu,“ zašišlal. „To je John Agar, náš budoucí marshal. Chtěl by s vámi mluvit, Dupree.“

Cass nechal dlaň na pažbě remingtonu. Kearneyho slova jeho nedůvěru nesnížila.

„Proč má Crawford takový zájem na tom, abyste visel?“ otázal se John Agar, muž s tvrdými rysy ve tváři.

Cass pokrčil rameny. „Souvisí to s Julií a Jayem Burwellovými,“ odvětil.

„S Jayem? Sakra, kde je vlastně ten kluk?“ vyhrkl Hank.

Cass mu stručně pověděl, že toho chlapce postrádají už od předešlého večera.

„Chtěl přivést mého morgana z chaty u Salt Flat,“ dodal.

Kearney a Agar na sebe pohlédli.

„Když lovci lidí opustili město, vydali se krátce nato za nimi Archie Loup a Leroy Blanding,“ zamyšleně poznamenal Agar.

Kearney přikývl. „A pozdě odpoledne se vrátili z opačné strany. Jejich koně měli na kopytech červený písek Silver Mountains.“

Cass hlasitě vydechl.

„To oni Jaye chytili!“ Náhle si byl naprosto jist, že to byli Crawfordovi pistolníci, kdo svedl onen záhadný boj s Jayem několik mil od ranče. Chytil Hanka za límec jeho kabátu. „Kde v Silver Mountains by Crawfordovi pistolníci mohli toho chlapce schovat?“ otázal se.

Kearney pohlédl na Johna Agara.

„V chatě v Salt Marsh Valley,“ zamumlal Agar.

Starý muž přikývl. „Přesně, Johne! Je tam červená půda a jejich koně měli červená kopyta!“

„Znáte tam někdo z vás cestu?“ otázal se Cass.

Agar přikývl.

„Kearney vás doprovodí. Tak jako tak musí zmizet z města. Až se Cozard probere a poví Crawfordovi, že za své osvobození vděčíte Hanku Kearneymu, tak na něj Crawford možná pošle své pistolníky.“

Hank si cosi zabručel pod vousy, avšak nevzpíral se, když se John Agar otočil a vydal se ke stáji.

Nebylo jednoduché v noci nalézt cestu vedoucí horami.

Cassi Dupreemu mezitím zmizel ze tváře úsměv, který se mu tam objevil, když uviděl Hankova ošklivého mezka.

Vypadalo to, že to zvíře má oči jako kočka. S obdivuhodnou jistotou kráčel po tmě kolem propastí a po suťových polích.

Na obloze již svítil měsíc, když pod sebou spatřili chatu v Salt Marsh Valley. V malé ohradě vedle ní stáli dva koně.

Když přijeli blíž, začal jeden z nich frkat.

Cass zprvu nechtěl věřit vlastním uším, ale potom už si byl jistý: Je to jeho morgan.

A tím frkáním ho zdravil.

Nedal na Hankovy rady a rozjel se k chatě. Měl pocit, že nemají čas a že se musí co nejdříve vrátit do Stillwateru. Pomyšlení na to, co by se mezitím mohlo stát Julii, ho dohánělo takřka až k zoufalství.

Už byl jen kousek od srubu, když tu se otevřely dveře.

Hřebec v ohradě začal vykopávat zadníma a vzpínat se. Možná tím zachránil Cassovi život, protože odpoutal pozornost muže, který vyšel z chaty ven. Cass se vrhl ze hřbetu cválajícího koně na zem. Těsně nad ním hvízdla kulka, načež dopadl do rudého prachu a několikrát se převalil na zemi, pak sám vypálil z remingtonu,

Kulky se zavrtaly do dřeva srubu, přičemž muž ve dveřích sebou trhl. Chtěl uskočit zpátky do chaty, ale Cass vykřikl: „Zůstaňte stát, nebo příští kulka trefí vás!“

Nato se tam z temnoty přihnal Hank Kearney na svém pronikavě řehtajícím mezkovi.

Jeho příjezd definitivně zlomil odpor toho muže. Zahodil revolver a zvedl ruce.

Cass vyskočil a běžel k němu.

„Otoč se!“ přikázal mu.

Muž poslechl a opřel se rukama o stěnu chaty.

Cass jej prohmatal, ale žádné další zbraně už nenašel.

Potom tam dorazil i Hank Kearney.

Vklouzl do srubu a zapálil sirku. O něco později se tam rozsvítila petrolejová lampa.

Cass postrčil muže dovnitř. V zadním rohu chaty stála poschoďová postel. Na spodním lůžku spal spoutaný Jay Burwell. Měl roubík v ústech.

Hank k němu přistoupil, s úsměvem vytáhl nůž a rozřezal mu pouta. Roubík si Jay vytáhl sám.

Hank se otočil k jeho vězniteli.

„Podívejme, Ken Willow,“ zamumlal. „Odkdy se počestní kovbojové spřahují s bandity?“

Muž, který byl oděn jako honák, se zachmuřil a pokrčil rameny.

„Poslal mě sem boss,“ řekl. „Tvrdil, že toho kluka možná už zítra budu moct pustit.“

Jay přistoupil ke Cassovi.

„Co je s Julií?“ otázal se.

Cass mu stručně pověděl, co se zatím stalo na ranči a ve Stillwateru. Pak nějakou dobu mlčeli a Cass viděl, jak ten mladík přemýšlí.

Potom se mu zablesklo v očích, které měl na rozdíl od své sestry tmavé.

„Crawford chce Julii vydírat tím, že mě tady drží!“ vyhrkl. „Kdyby jí pohrozil, že mě nechá zabít, tak by se mu Julie možná poddala a vzala by si ho!“

Když Cass uslyšel tato slova, polil ho studený pot. Co to ten kovboj předtím řekl? Že by Jaye pustil na svobodu možná už tento večer? To mohlo znamenat jen jediné: že Crawford věří, že do té doby Juliin odpor zlomí.

Cass naprázdno polkl.

„Musíme okamžitě do města,“ vyhrkl.

„A co uděláme s Willowem?“ zašišlal Kearney.

„Nechte ho běžet,“ navrhl Jay. Kovboj s ním očividně zacházel dobře.

Cass už byl venku. Uviděl sedla, která ležela na zemi před chatou. Jedno z nich bylo jeho vlastní. Rychle jej položil na hřbet svého morgana, který mu s frkáním žvýkal límec.

Potom ven vyšel Jay a osedlal druhého koně, který patřil kovboji. Cassovi řekl na vysvětlenou, že jeho vlastní zvíře si na cestě do Silver Mountains zlomilo přední nohu.

O několik minut později již byli na zpáteční cestě.

Měsíc začínal v ranním šeru blednout.

Cass Dupree a Jay Burwell byli myšlenkami u Julie. Modlili se, aby do Stillwateru nepřijeli příliš pozdě.

Nikdo ve Stillwateru netušil, že Cass Dupree už není ve vězení.

Po tom, co Sam Cozard informoval svého bosse o tom, co se stalo, si Crawford pozval k sobě do kanceláře své dva pistolníky a důrazně je poučil, že mají mít oči otevřené. Samu Cozardovi přikázal, aby nikoho nepouštěl do úřadovny, aby se nikdo nedozvěděl, že starý Hank Kearney dal marshalovi po makovici a osvobodil vězně.

John Agar byl jediný, kdo věděl, co se stalo. Nikomu však nic neřekl. Příliš dobře věděl, že by si ho okamžitě podali Archie Loup a Leroy Blanding, kdyby něco prozradil.

Nedočkavě čekal na návrat Casse Dupreeho a Hanka Kearneyho. Doufal, že se jim podařilo osvobodit Jaye Burwella. Kdyby se Dale Crawfordovi dala dokázat účast na únosu, byl by to jeho konec. Možná by se pokusil svalit všechnu vinu na své pistolníky, ale potom by ho už Loup a Blanding v žádném případě nekryli.

A pak tu byl ten tajuplný muž, který přijel dostavníkem z Carson City, který hned zamířil do kanceláře Dale Crawforda. Ten se však od té doby neobjevil.

John Agar byl celou noc vzhůru. Unavenýma očima pozoroval Main Street a hlavně dům Dale Crawforda, v němž byla zřízena banka a v němž měl Crawford svou kancelář.

Věděl, že Blanding a Loup jsou právě v této místnosti. Po Dupreeho útěku se Dale Crawford jistě třásl o svůj život.

Vyšlo slunce.

John Agar byl stále nervóznější.

Blížilo se poledne.

A pak se na ulici náhle objevil reverend, který kráčel ke Crawfordově kanceláři, do níž se dalo dostat i přímo, jedněmi postranními dveřmi.

John Agar přemýšlel, co ten poctivý muž může pohledávat u takového gaunera, jako je Crawford. To, že by velký boss Stillwateru chtěl hovořit o svých hříších, Agar považoval za zhola nemožné.

Už zbývalo jen pět minut do dvanácté hodiny.

V tom se otevřely dveře hotelu a ven vyšla Julie Burwellová.

I přes ulici, jež byla široká nějakých dvacet yardů, John Agar poznal, že celou noc plakala.

Po chodníku se vydala směrem k bance.

John Agar přemýšlel, kam může jít. Když minula vchodové dveře banky, už si chtěl oddechnout. Potom však zabočila za roh a přišla k postranním dveřím, jež vedly přímo do Crawfordovy kanceláře, v níž, předtím zmizel reverend.

A pak to Johnu Agarovi došlo.

Muž – reverend – a žena!

To mohlo znamenat pouze jediné.

Každý ve Stillwateru věděl, že Dale Crawford se už několik týdnů dvoří Julii Burwellové a že ji chce požádat o ruku. Probíraly to především ženy. Někteří tvrdili, že Julie Burwellová by si nemohla najít lepší partii, jiní zase považovali za nešťastné, že si Crawford chce vzít ženu, která by mohla být jeho dcerou.

John Agar cítil, jak se jej zmocňuje panika.

Náhle pochopil souvislosti. A tak mu došlo, že Dale Crawford nechal unést Jaye Burwella proto, aby mohl Julii dostat tam, kam chtěl.

Položil ruku na pažbu revolveru. Věděl, že proti profesionálním pistolníkům Archiemu Loupovi a Leroyi Blandingovi nemá sebemenší šanci, ale to ho nezastavilo. Vyšel ze svého domu a rozhodnými kroky se vydal přes Main Street.

Už byl skoro uprostřed ulice, když uslyšel dusot kopyt.

Ohlédl se a přivřel oči, protože se díval proti slunci. Viděl dva jezdce, za nimiž se vznášel dlouhý oblak zvířeného prachu. Dorazili k prvním domům a nyní cválali přímo k němu.

John Agar zvedl ruce, protože ty dva jezdce poznal. Byli to Cass Dupree a Jay Burwell. Hanka Kearneyho neviděl. Jeho mezek nemohl držet krok s oběma jezdci, kteří jeli vskutku pekelným tempem.

Zastavili těsně před ním.

John Agar ukázal na boční dveře Crawfordova domu, jež vedly do jeho kanceláře.

„Julie…“ vyhrkl, „je u Crawforda! A reverend je tam také!“

Viděl, že Cass Dupree rázem zbledl.

Pak seskočil ze sedla svého zpěněného morgana a rozběhl se k těm dveřím.

Jay Burwell mu byl v patách.

„A tak se tě ptám, Dalharde Henry Crawforde, chceš si před Bohem vzít Julii Burwellovou za manželku?“ Reverendovi se třásl hlas. Při těchto slovech se nedíval na Dale Crawforda, ale na Archieho Loupa, který na něj mířil revolverem.

„Ano, k sakru!“ zavrčel Crawford. „A teď se zeptej jí!“

„Julie Elizabeth Burwellová, chceš…“

Následující reverendova slova zanikla v třesku vyražených dveří.

Archie Loup a Leroy Blanding, kteří stáli vedle nich, se otočili. Loup okamžitě vypálil, protože Casse Dupreeho hned poznal. Přestože držel svůj peacemaker v ruce už dlouho, zareagoval příliš pozdě. Cassova kulka ho zasáhla do ruky a vyrazila mu z ní zbraň.

Potom Cass přiskočil k Leroyi Blandingovi a udeřil ho pažbou remingtonu do hlavy. Blanding se skácel na podlahu.

Dale Crawford vykřikl a strhl Julii k sobě. Pravou rukou si odhrnul sako a vytáhl kolt. Kulka hvízdla kolem Julie a trefila Casse Dupreeho do stehna.

Cassovi se podlomila noha a svalil se na podlahu. Jen díky tomu jej nezasáhla druhá Crawfordova kulka.

Julie vyděšeně vykřikla, načež kopla špičatým podpatkem Dalea Crawforda do holeně.

Crawford zařval a pustil ji. Julie se okamžitě vrhla na podlahu.

Dale Crawford tam zůstal stát – a to byl jeho konec.

Třeskly tři výstřely.

Od dveří je vypálili Jay Burwell a John Agar. Oba upřeně hleděli na Crawforda, který se pomalu zhroutil na podlahu a zůstal na ní bezvládně ležet. Z hlavní jejich revolverů se kouřilo.

Julie s výkřikem přiskočila ke Cassovi. „Cassi, Cassi!“ vzlykala.

John Agar a Jay Burwell se na sebe usmáli, načež se postarali o postřeleného Archieho Loupa a Leroye Blandinga, který se právě probral.

Vtom dovnitř vtrhl marsnal Sam Cozard. Hned se však zarazil, když uviděl, co se stalo.

„Dávám ti čtvrt hodiny na to, abys zmizel, Same,“ zavrčel John Agar. „Jestli do té doby neodjedeš z města, zavřu tě do vězení tak jako Loupa a Blandinga.“

Tak rychle jako Sam Cozard ještě nikdy nikdo ve Stillwateru koně neosedlal. Vyrazil z města, jako by měl čerta v patách – a to mu do lhůty, kterou mu dal John Agar, zbývalo ještě více než pět minut.

Main Street byla náhle plná lidí, jako by se už rozneslo, že Dale Crawford je mrtvý.

Archie Loup a Leroy Blanding byli odvedeni do vězení.

Čtvrt hodiny po Cassi Dupreem a Johnu Agarovi do města přijel Hank Kearney. Klel a tvrdil, že Cass Dupree by tu kulku nekoupil, kdyby na něj počkali. Uklidnil se teprve, když mu John Agar řekl, že tou dobou už by Julie byla Crawfordovou manželkou. Usmál se a poznamenal: „To by také nebylo špatné. Aspoň by teď z ní byla bohatá vdova.“

Jak moc se ten starý muž mýlil, se ukázalo už za několik dnů.

Ještě toho samého dne, kdy došlo k té přestřelce, byl na půdě banky nalezen svázaný muž, který tam přijel předchozího dne dostavníkem z Carson City.

Tvrdil, že hledá sourozenecký pár, jehož křestní jména jsou Jay a Julie.

Jay a Julie o něm nechtěli nic vědět. Julie neodešla od Cassovy postele, dokud nebylo jasné, že své zranění přežije. Teprve potom se od svého bratra dozvěděla, že zdědili stříbrný důl po bratrovi jejich matky, na kterého si nikdy ani nevzpomněli. Ten důl měl neskutečnou hodnotu a Julie teď už konečně věděla, proč se o ni Dale Crawford tak ucházel.

Když potom o několik dnů později vyšlo najevo, že Dale Crawford byl na mizině, protože vsadil všechno na jednu kartu a prohrál, vysvětlil se i zbytek záhady. Dale Crawford neviděl jinou možnost jak se zachránit, musel získat ten stříbrný důl od Burwellů. Protože měl v Pioche své lidi, věděl dřív než ostatní, že Julie a Jay Burwellovi jsou dědicové Thomase Fillmora.

Pak John Agar několik hodin debatoval s Cassem Dupreem. John Agar již nosil marshalskou hvězdu.

Na konci rozhovoru slíbil Cassovi, že napíše svému bratrovi, jenž byl federálním marshalem, a poprosí ho, aby se postaral o to, aby Neil Ogden již neposílal po jeho stopě další nájemné zabijáky.

Potom Cass zase zůstal sám s Julií.

Chtěli se vzít, jakmile jen Cass bude moct stát na nohou. A pak je čekala cesta do Pioche, kde se chtěli podívat na dědictví po strýci. Uvažovali o tom, že důl prodají a zůstanou na svém malém ranči na Carson River. Tím si však zatím nebyli jistí.

Cassi Dupreemu to bylo jedno.

Stačilo mu, že mohl držet v náručí Julii a cítit na tváři teplo jejích rtů…