John Kirby

Colorado western 127. S oprátkou na krku

Pro Jeffa Marrinera to všechno bylo jako zlý sen. Nemohl tomu uvěřit a přece to byla strašná, trpká a definitivní pravda. Stál se dvěma dalšími muži na popravišti. Tak jako těm dvěma mu přetáhli přes hlavu černou kulku a potom ucítil, jak mu někdo stáhl smyčku kolem krku. Ještě jednou chtěl vykřiknout, že je nevinný, ale už se mu z hrdla nevydral ani tón. Drsný šerif z Rio Blanco svou výhrůžku, že pověsí tři muže naráz, splnil…

Jeffa Marrinera probudilo vrzání těžkých dřevěných dveří. Pootevřel oči. Ve světle petrolejové lampy byly v pootevřených dveřích vidět obrysy zavalité postavy. Dveře s prásknutím narazily do zdi.

Přes mříže Marriner viděl pohled v sousední cele. Mladý Stacy Hamill seskočil z pryčny a ucouvl k zadní stěně.

Zavalitý muž ve dveřích se chraplavě zasmál. Pak vešel do chodby, kterou zalilo světlo. Pronikl tam studený vzduch a Marriner jej nasával do plic, zatímco tam nehybně ležel a přivřenýma očima sledoval zástupce šerifa Butche Sudleyho.

Sudley prošel kolem první cely. Muže, který v ní byl, bylo vidět pouze jako siluetu, protože tam světlo z šerifovy kanceláře nedosahovalo. Marriner viděl, jak se Cary Hyland posadil. Tento zloděj koní mluvil jen málo od chvíle, kdy ho šerif Vic Chander před třemi dny zavřel. Mezitím ho občané Rio Blanca odsoudili k smrti. To s ním však, jak se zdálo, neotřáslo.

Zástupce šerifa Butch Sudley si chtěl opět posvítit na mladého Hamilla, to bylo Marrinerovi jasné.

Sudley toho mladíka nenáviděl.

Důvody Marriner neznal. To, že starší bratr Stacyho Hamilla Don již dvakrát vyloupil banku v Rio Blanco a zanechal po sobě tři mrtvé, nemohlo být jediným důvodem Sudleyho nenávisti.

„Žrádlo, Hamille,“ řekl Sudley chraplavým hlasem. „Pojď si pro to.“

Na Sudleyho vestě se ve svitu petrolejové lampy leskla hvězda. Zástupce natáhl levou ruku. Mezi prsty držel misku. Jeho široká, ošklivá tvář s odulými rty byla zkřivená. Ani se nesnažil zakrýt své pocity. Jeho mastná pleť se leskla.

Stacy Hamill zůstal stát u zadní stěny. Marriner slyšel jeho přerývaný dech.

Ten mladík měl strach. Hrozný strach.

Před týdnem, když byl Marriner zavřen do třetí cely vězení v Rio Blanco, měl ještě Stacy Hamill kuráž. Ta ho ale už opustila. Sudleyho tvrdé pěsti zanechaly na jeho těle viditelné stopy.

Sudley se hrdelně zasmál.

„Co je, Hamille? Chceš jít na šibenici s prázdným žaludkem?“

„Nech ho na pokoji, Sudley,“ zavrčel v první cele Cary Hyland. Zástupce šerifa se otočil.

„Ty můžeš také jednu dostat, Hylande!“ zavrčel.

Ve dveřích se objevil další muž. V ruce držel lucernu. Pověsil ji na skobu na zdi.

Vězení, jež bylo uprostřed rozděleno silnou mříží, zalilo nažloutlé světlo.

Marriner viděl, že se Hyland ve své cele postavil a přišel k mříži.

„Pošlete Sudleyho pryč, Chandlere!“ procedil mezi zuby. „To vám nestačí, že nás zítra pověsíte?“

Šerif nehnul ani brvou.

Jeff Marriner přehoupl nohy před okraj pryčny a posadil se. Nikdo mu nemohl bránit, aby si pospal. Spatřil chladný lesk v šedých očích Vica Chandlera a nedokázal zabránit tomu, že mu při myšlence na zítřejší den přeběhl mráz po zádech.

Chandler na něj pohlédl jen krátce. Ten muž byl nemilosrdný, to Marriner zřetelně cítil.

Chander neodpověděl. Odplivl si, načež se otočil, odešel do kanceláře a zavřel za sebou dveře.

Sudley se zašklebil ještě víc.

„Posaď se na pryčnu, Hylande,“ zavrčel.

Zloděj koní neměl strach. Marrinerovi se chvíli zdálo, jako by se chtěl Sudleymu vzepřít. Potom však sevřel rty a posadil se.

Sudley se otočil k mladíkovi.

Stacymu Hamillovi se chvěly ruce. Špatně zahojená rána na jeho obličeji se vlhce leskla, z vytřeštěných očí hleděl strach.

„Pojď sem, Stacy,“ protáhle řekl zástupce.

Mladík zavrtěl hlavou a sevřel rty.

„Mám si pro tebe jít?“

Stacy Hamill se přikrčil a zasténal.

Marriner na něj hleděl. Věděl, že Stacy Hamill je krysa. Byl to frajírek, který si myslel, že si ve stínu svého velkého, obávaného bratra může dovolit všechno. Ten strach, který nyní pociťoval, mu přál.

Jenže Butch Sudley nebyl lepší než ten spratek. Spíš ještě horší. Nosil hvězdu a využíval svého postavení, aby dával volný průběh své nenávisti.

„Pojď sem!“ Tentokrát zněl Sudleyho hlas jako prásknutí bičem.

Stacey Hamill sebou trhl. Jako by jím pohnula neviditelná síla a přiměla jej, aby šel k mřížím své cely.

Marriner se postavil.

Butch Sudley se ohlédl a na okamžik se jejich pohledy setkaly. Potom si zástupce olízl odulé rty a znovu se otočil k Stacymu Hamillovi. Natáhl levou ruku, jako by mu chtěl přes mříže podat misku.

Mladík nereagoval dost rychle a zástupce mu obsah misky vychrstl do obličeje. Hamill sezasténáním odskočil.

Vězením se ozval Sudleyho potměšilý smích.

Marriner si zahákl palce za opasek kalhot. Pro Sudleyho to mělo vypadat tak, jako by se chtěl držet zpátky. Nebezpečné jiskry v Marrinerových modrých očích a pohyb jeho prstů, jimiž sáhl po koženém řemínku skrytém za opaskem, Sudley neviděl.

Sudley vzal svazek klíčů, který mu visel na revolverovém opasku, a strčil klíč do zámku Hamillovy cely. Mladík s nářkem ustoupil. Hřbetem ruky si utřel kaši z obličeje.

Sudley vešel do cely. Postavil se před Hamilla a široce se rozkročil. Mladíkovi se podlomily nohy. Než se však Hamill svezl po stěně dolů, chytil ho zástupce za košili a prudce si ho přitáhl k sobě.

„Zatraceně, Sudley…,“ vyhrkl Cary Hyland.

Zástupce si ho nevšímal. Dal Stacymu Hamillovi facku, přičemž procedil mezi zuby: „Toho provazu je pro tebe škoda, ty odporný skunku! Kdybys měl zaplatit za všechno, cos spáchal, musel by ses věčně smažit v ohni pekelném!“

Sudleyho tvář nyní připomínala bizarní masku. Úplně se přestal ovládat. Zpracovával Hamilla svými tvrdými pěstmi.

Jeff Marriner viděl, že zástupce toho mládence nejspíš umlátí. Sudley už nebyl při smyslech.

S tichým, svištivým zvukem vytáhl Marriner vytáhl koženou šňůru. Na koncích měla olověné koule.

„Chandlere!“ řval Cary Hyland. „Sudley zešílel! On Hamilla zabije!“

Jeff Marriner prostrčil ruce mřížemi, jež oddělovaly jeho a Hamillovu celu. Kožená šňůra zasvištěla vzduchem. Omotala se Sudleymu okolo jeho tlustého, krátkého krku, a než zástupce pochopil, co se děje, držel Marriner konec šňůry v druhé ruce. Prudce jí trhl.

Sudley narazil zátylkem do mříží. Instinktivně zvedl ruce ke krku, aby se zbavil toho hrozného tlaku, který mu bral dech.

Jeff Marriner držel konce kožené šňůry v levé ruce. Pravou chytil Sudleyho revolver ráže 45 a vytrhl mu jej z pouzdra.

Stacy Hamill s chraplavým výkřikem vyskočil na nohy.

„Dej mi ten kolt, Marrinere!“ hlesl.

Marriner zbraň zvedl a mířil jí na tvář toho mladíka, který se vyděšeně zarazil. Jeho oči se nevěřícně rozšířily.

„Sakra, co to má být, Marrinere?“ vyhrkl. „Chandler tě zítra pověsí stejně jako mě nebo Hylanda!“

„Drž hubu, Hamille!“ zavrčel Cary Hyland. „Radši vezmi Sudleymu klíč a odemkni naše cely!“

Stacy Hamill přikývl. Pomalu se přiblížil k zástupci, který se nehýbal. Pochopil, že Marriner bude tu koženou šňůru přitahovat tím víc, čím víc se bude bránit.

Tiše zacinkaly klíče. Stacy Hamill vyklouzl na chodbu a nejprve odemkl dveře Hylandovy cely. Zloděj koní si od něj vzal klíče. „Běž ke dveřím a dávej pozor!“ sykl.

Mladík poslechl.

Hyland přišel k Marrinerově cele. Pohledy obou mužů se v té chvíli setkaly.

Marriner měl pocit, že Hyland není člověk, za kterého se vydává. Drobný zloděj koní by nikdy nezůstal tak chladnokrevný a vyrovnaný, kdyby ho následujícího dne čekala šibenice.

Otevřely se dveře cely.

Marriner pustil jeden konec kožené šňůry a postrčil Butche Sudleyho pažbou koltu do cely Stacyho Hamilla. Sudleyho široký obličej byl rudý. Na čele se mu leskly krůpěje potu. Dýchal přerývaně. Jeho malé prasečí oči mu lezly z důlků. V následujícím okamžiku se otevřely dveře.

„Hej, Sudley…“ Šerif Chandler se náhle zarazil.

Sudley zasténal.

Jeff Marriner zvedl jeho pětačtyřicítku, ale než mohl zmáčknout spoušť, vrhl se šerif zpátky do kanceláře.

Stacy Hamill spatřil svou šanci a přiskočil ke dveřím.

V kanceláři třeskl výstřel.

Těsně vedle Hamillovy tvář proletěla kulka ze dveří a vytrhla z nich třísku. Mladík sebou trhl, zakopl o schod a spadl na podlahu.

Sudley se pokusil toho využít.

Nebyl však dost rychlý.

Hyland mu práskl dveřmi cely před nosem a zamkl je. Otočil se k Jeffu Marrinerovi a chraplavě se zeptal: „Tak co? Myslíš, že Chandler bude brát ohled na svého zástupce, když mu přiložíš hlaveň ke spánku?“

Marriner pokrčil rameny. Doufal, že svým zásahem všechno nezkazil.

Zvenčí se ozvaly čísi hlasy. Na prknech chodníku zaduněly kroky.

„Odděláme Sudleyho, Chandlere!“ zařval Stacy Hamill. „Chceme volný odchod!“

Šerifův chraplavý smích Marrinera nepřekvapil. Vic Chandler byl znám svou nemilosrdnou tvrdostí. Ten by dal všanc i život své matky, kdyby tak mohl zabránit útěku někoho ze svých vězňů. Ze Sudleyho bledé, červenými skvrnami poseté tváře se dalo jasně vyčíst, co si zástupce myslí o svých šancích na přežití.

„Ven se dostanete, až když vás povleču na šibenici!“ vykřikl Chandler. „Jestli do minuty nebude Sudley stát v pořádku přede mnou, rozpoutám peklo, proti kterému je ta zítřejší poprava procházkou růžovým sadem!“

Marriner pohlédl na zloděje koní.

V Hylandových tmavých očích se neobjevil ani náznak strachu, když pokrčil rameny a řekl: „Tak co, Marrinere? Chandler se nenechá vydírat.“

Stacy Hamill supěl.

„Máš Sudleyho kolt, Marrinere!“ zavrčel. „Můžeš nám prostřílet cestu!“

Marriner se zachmuřil. Natáhl ruku s revolverem k Hamillovi a chraplavě řekl: „Zkus to.“

Hamill na něj hleděl. Chvíli to vypadalo, jako by chtěl po koltu sáhnout, potom však nechal ruku klesnout.

Hyland pohlédl ke dveřím.

„My nežertujeme, Chandlere!“ vykřikl, zatímco vyšel z cely.

„Pusťte Sudleyho ven!“ zařval Chandler.

Marriner přistoupil k nervóznímu Hamillovi, chytil ho za ruku a postrčil ho k otevřeným dveřím své cely. Zamřížované dveře prostřední cely, ve které se nacházel Sudley, byly ještě stále zamčené.

„Sudley je v cele, Chandlere!“ zvolal Hyland. „Málem oddělal Stacyho Hamilla! Proč ses nepostaral, aby nás ten krvežíznivý parchant nechal na pokoji?“

Dveře se pootevřely a objevila se v nich dvojitá hlaveň brokovnice.

Jeff Marriner ještě stále držel v ruce kolt, jeho hlaveň však byla skloněná dolů.

Za brokovnicí stála vysoká, svalnatá postava Vica Chandlera. Za ním byli vidět ostatní muži. Chandler vešel do vězení. Kdosi vykřikl, když spatřil kolt v Marrinerově ruce. Chandler rychle zvedl levou ruku a toho muže umlčel.

Butch Sudley sevřel prsty tyče mříže. Byl celý červený. Na krku měl tenký, rudý pruh.

„Pusť mě, bossi!“ hlesl. „Já toho lumpa oddělám vlastníma rukama!“

V jeho malých očích se zračila nenávist.

Na Jeff a Marrinera bylo namířeno několik hlavní. Stacy Hamill se stáhl jak zpráskaný pes do nejzazšího koutu cely.

„Můžeš si být jistý, že Sudleyho vezmu s sebou, jestli dáš příkaz k palbě, Chandlere,“ hrdelním hlasem řekl Marriner.

Šerif poněkud naklonil hlavu. Očividně nechápal, proč ti tři vězňové nevsadí všechno na jednu kartu. Neměli co ztratit. Šibenice, na níž měl být následujícího ukončen jejich život, již od odpoledne stála.

„Co chceš, Marrinere?“ nedůvěřivě se zeptal.

„Ať Sudley přestane mučit toho mladíka,“ přidušeně odpověděl Marriner. „Slib nám, že nás Sudley nechá na pokoji a pak ti vrátím ten kolt.“

Chandler neváhal ani na vteřinu.

„O.K., Marrinere. Dej sem ten kolt.“ Natáhl ruku a Marriner mu podal tu zbraň. Chandler kývl na jednoho ze svých mužů, který přistoupil k prostřední cele a otevřel její dveře. Pak zamknul Hylandovu celu.

Butch Sudley už natahoval ruku ke dveřím Marrinerovy cely.

„Zmiz, Butchi!“ zavrčel Chandler.

Zástupce se ohlédl.

„Bossi..,“ zabručel.

Chandler ho chytil za kabát, otočil ho a postrčil ho kolem ostatních ke dveřím kanceláře. Krátkým kývnutím dal jednomu z ostatních mužů znamení, aby zamkl dveře Marrinerovy cely. Vypadalo to, že mu vůbec nevadí, že Stacy Hamill je v Marrinerově cele.

„Takže zítra ráno, Marrinere,“ zavrčel potom. „Doufám, že neztratíš glanc ani pod šibenicí, až ti dám na krk smyčku.“

+ + + + +

Stacy Hamill se ještě stále třásl jak osika.

Jeff Marriner mu položil ruku na rameno a posadil ho na pryčnu.

Mladíkovi se chvěla víčka. V očích měl podivný svit. V tom okamžiku pochopil, že do východu slunce to už není ani dvanáct hodin.

Sípavě dýchal. Pohlédl na zloděje koní v první cele. Snědý Hyland se usmál, což mladíka rozzuřilo. Odstrčil Marrinerovu ruku ze svého ramene a vyskočil. Pohledem těkal mezi Hylandem a Jeffem Marrinerem.

„Mě neošálíte,“ zasyčel. „Máte nervy v kýblu tak jako já! Zítra nás Chandler pověsí! To jste ještě nepochopili?“ Pohlédl na Jeff a Marrinera. „Měls Chandlera sejmout! To byla naše poslední šance, sakra!“

Jeff Marriner zavrtěl hlavou.

„Ne, pro mě ne, Hamille. Chandler nemá právo mi dát na krk oprátku. Má šibenice stojí v Laramie. Hines už se postará o to, abych byl pověšen na správném provazu.“

Stacy Hamill se rozesmál.

„To ale Chandlera špatně znáš. Ten si nenechá ujít příležitost k tomu, aby zároveň pověsil tři muže.“

Jeff Marriner pokrčil rameny.

„Uvidíme, chlapče,“ zamumlal.

Z kanceláře se ozvaly hlasy. Jednotlivým slovům nebylo rozumět, ale bylo jasné, že Chandler se s někým hádá. Marriner doufal, že federální marshal Chester Hines je dost neústupný na to, aby se proti Vicu Chandlerovi prosadil. Představa, že by se ráno houpal vedle toho mladíka a zloděje koní Caryho Hylanda na šibenici, mu naháněla husí kůži.

+ + + + +

V černých očích hubeného muže v černém jiskřil vztek. Šlachovitými pěstmi se, mírně předkloněn, opíral o psací stůl.

„To mi nemůžete udělat, Chandlere! Raději vás odkrouhnu, než abych vám dovolil, abyste pověsil mého vězně!“

Vic Chandler se zhoupl na židli tak, až se opřel o stěnu. Na tváři měl chladný úsměv. Jeho ledové, šedé oči se však neusmívaly.

„V Rio Blancu zastupuji zákon já, Hinesi,“ lhostejně opáčil. „Nemáte právo mi něco přikazovat. Vy sám jste mi vyprávěl, že Marriner byl odsouzen k trestu smrti. Jaký je rozdíl v tom, jestli bude viset tady, nebo v Laramie?“

„Marriner patří mně, Chandlere!“

Vic Chandler se chladně usmál.

„Dostanete ho, až s ním tady budu hotov, Hinesi. Potom vám už po cestě do Laramie nepláchne.“

Federální marshal Chester Hines se narovnal. Lomcoval jím vztek. Věděl, že vůči Chandlerovi nemá žádné pravomoci. V tomto kraji měl rozhodující slovo šerif.

Myšlenka na Jeffa Marrinera, který byl za dveřmi vězení, ho přinutila, aby polkl. Vypadalo to, že už nemá šanci. Chandler byl znám tím, že rozsudky smrti prováděl vlastnoručně.

„Zdá se, že vám dělá radost věšet lidi, Chandlere,“ přidušeně řekl Hines.

Šerif přivřel oči a palcem ukázal na dveře vězení.

„Ti chlapi tam jsou vrazi a zloději. Na to nezapomínejte. Byli odsouzeni k smrti řádným soudem. Proč bych je neměl pověsit? Někdo to přece musí udělat.“ Vstal a na kamenné podlaze zarachotily nohy židle. „Běžte, Hinesi. Musím ještě něco vyřídit. A varuju vás. Jestli je vám život milý, pak se zítra držte zpátky!“

Chester Hines prudce vstal a energickými kroky a se sevřenými rty opustil kancelář. Nevěděl, jestli to byl vztek nebo chladnoucí večerní vzduch, kvůli čemu se zachvěl. A ještě více se otřásl, když spatřil mohutné konstrukce šibenic. Plošina byla téměř dva yardy vysoká. Z chodníku na ni vedlo třináct schodů. Ještě tam nevisely provazy. Propadliště byla otevřená.

Chester Hines si všiml pohybu na konci chodníku před šerifovou úřadovnou. Kráčel tam ramenatý muž. Hines poznal široký, nehezký obličej zástupce Butche Sudleyho. Sudley držel v rukou brokovnici s uřezanými hlavněmi. Olízl si odulé rty.

„Hezké šibenice, co?“ řekl Sudley.

Hines ho ignoroval a sešel z chodníku na plazu. Sudley se za ním tiše zasmál. Hines sevřel pěsti. Když pomyslel na nadcházející ráno, pocítil vztek.

Pustili se do drsné hry.

A když se nestane zázrak, v nějž doufali, bude Jeff Marriner za několik hodin popraven…

+ + + + +

Stacy Hamill vykřikl, když se dveře vězení otevřely a do chodby pronikla zář petrolejové lampy. Prudce vyskočil. Celou noc strávil schoulený v rohu cely. Jeho tichý vzlykot drásal Marrinerovi nervy.

Prsty sevřel tyče mříže.

„Ne!“ zasténal. „Vy mě nepověsíte! Můj bratr vás všechny pošle kčertu!“

Ošklivou tvář Butche Sudleyho křivil potměšilý úsměv. Pásl se na Hamillově strachu.

Řinčícím svazkem klíčů přejel přes mříž. Vysoký zvuk Jeff Marriner zabolel v uších.

V první cele se rýsoval stín zloděje koní Caryho Hylanda. Vstal.

Malým, zamřížovaným okénkem pronikalo šeré světí. Koutkem oka zároveň pozoroval Stacyho Hamilla a Butche Sudleyho, jehož brokovnice byla odjištěná.

V Sudleyho malých, prasečích očích byl výraz plný očekávání. Očividně si přál, aby Marriner ztratil nervy, až otevře dveře cely.

Dveře vězení se otevřely a stanula v nich zavalitá postava šerifa Vica Chandlera.

„Nechej Cablea, ať otevře dveře, Butchi,“ řekl. Odstoupil stranou a pustil dva muže do vězení. Jeden z nich přistoupil k Sudleymu a vzal mu klíče, druhý se postavil vedle Hylandovy cely. Zřetelně bylo slyšet kovové cvaknutí, když natáhl kohoutky své brokovnice.

Dveře Marrinerovy cely se otevřely.

„Ven!“ řekl podsaditý muž jménem Cable. Byl téměř holohlavý. Jeho hlava se leskla.

Stacy Hamill se třásl jako v horečce. Oči měl vytřeštěné. Prsty, jimiž svíral tyče mříže, měl bílé.

Marriner přišel k mládenci a položil mu ruku na rameno.

„Vzchop se, Stacy!“ řekl chraplavým hlasem. „Zabíjels jako muž. Teď jako muž zemřeš.“

Mladík sebou trhl.

„Já jsem nikoho neoddělal!“ zaječel. „Ty svině mě chtějí pověsit, protože nemůžou polapit mého bratra! Chandlere, Don z tebe stáhne kůži zaživa, jestli mě odkrouhneš. On…“ Odmlčel se, když ho podsaditý zástupce chytil za pravou ruku a pokusil se ho odtrhnout od mříže.

Hamill se bránil. V cele se rozšířil ohavný puch. Stacy Hamill se hrůzou podělal.

Jeff Marriner se chytil za nos a dva kroky odstoupil.

Cable zaklel, udeřil mladíka svazkem klíčů do prstů a Hamill se zaječením odskočil od mříže. Cable ho prudce otočil a postrčil ho k otevřeným dveřím cely.

Butch Sudley ho očekával s úsměvem. Třetí zástupce mezitím otevřel Hylandovu celu a kývl na Hylanda hlavní brokovnice.

Chladnokrevnost zloděje koní byla ta tam. Očividně si teprve nyní uvědomil, která bije.

Jeffa Marrinera nemusel Vic Chandler vyzývat, aby šel ven. Viděl, jak Sudley mladému Stacymu Hamillovi svázal ruce za zády. Mladík se bránil. Kopl Sudleyho do nohy. Zástupce však úderem pěstí zlomil jeho odpor.

Hyland byl již dostrkán do dveří kanceláře. Sudley tam vlekl Hamilla a bylo mu jedno, že jeho narazil hlavou o hranu dveří.

„Na co čekáš, Marrinere?“ chraplavě se otázal Chandler.

Jeff Marriner pohlédl na šerifa.

„Vy víte, že nemáte právo mě pověsit, Chandlere,“ přidušeně odtušil. „Chci mluvit s Hinesem.“

Na šerifových rtech se objevil chladný úsměv. Jeho tvář připomínala kamennou masku. Jeff Marriner vyčetl z jeho ledových očí, že od tohoto muže nemůže očekávat slitování. Polkl a vydal se ke dveřím kanceláře.

Ozývalo se odtud mnohohlasé šeptání.

Teprve když Jeff vešel do kanceláře, poznal, odkud přichází ten zvuk.

Přestože bylo brzo ráno, vypadalo to, že všichni obyvatelé Rio Blanca jsou na nohou. Před okny se pohybovaly stíny. Ve dveřích objevil muž, zahlédl vězně a křikl přes rameno:

„Už jdou!“

Jeffa někdo strčil do zad. Otočil se a pohlédl na Cablea, který okamžitě o krok ucouvl a zvedl pušku. Stačilo však jedno Chandlerovo zavrčení a zase ji sklonil.

Když Jeffa vystrčjli vedle obou dalších vězňů na chodník, oslepilo ho sluneční světlo.

Přivřel oči. Pohled na velké šibenice ho šokoval. Kolem plošiny byl shromážděn dav lidí, který zaplnil celou plazu.

Na okamžik ten mumraj utichl, aby se pak ozval znovu, ještě silnější.

Stacyho Hamilla se zmocnil děs, když uviděl šibenice. Přestože měl svázané ruce, pokusil se utéct. Nalevo stojícímu zástupci vrazil hlavou do břicha, Sudleymu podkopl nohy a seskočil z chodníku. Už v následujícím okamžiku ho obklopil tucet mužů. Bylo vidět, jak se rozmachují pěstmi. Mladého banditu vůbec nebylo vidět.

Rána z Chandlerova revolveru muže zastavila. Pustili Hamilla a vstali.

Mladík klečel v písku. Neučesané vlasy měl přilepené na čele. Vytřeštěnýma očima se rozhlížel kolem sebe, jako by odněkud očekával pomoc.

Sudley zaklel a vstal, seskočil z chodníku a zvedl Stacyho Hamilla ze země. Hamill ječel, když ho Sudley vlekl k šibenici. Utichl teprve, když se několik mužů v davu rozesmálo.

Jeff Marriner cítil, že mu vyschlo v ústech. Přivřenýma očima se rozhlédl po davu.

Federálního marshala Chestera Finese spatřil na verandě obchodu.

Sakra, proč nic nepodnikne! Nemůže přece připustit, aby ho Chandler spolu s ostatními pověsil!

Hines uhnul jeho pohledu.

Hlaveň pušky postrčila Jeffa ze schodů. Málem z nich spadl. Pravou rukou se chytil Hylanda.

Tvář zloděje koní byla popelavá. Usmíval se, ale Jeff na něm viděl, že má strach.

Byly před nim schody na plošinu, na které stály šibenice. Sudley nahoru vlekl Stacyho Hamilla. Mladík tiše vzlykal. Už se nebránil. Hyland byl před Jeffem Marrinerem. I jemu se podlamovaly nohy, když stoupal po schodech a hleděl na ty tři oprátky.

Jeff opět pohlédl na federálního marshala. Hines stál nehybně na chodníku. Jeho tvář byla zarudlá. Pravou ruku měl na černé dubové pažbě remingtonu a Jeff měl pocit, že vidí, jak mu na křečovitě sevřených prstech zbělaly klouby.

Opět dostal ránu do zad. Někdo ho kopl, a než se vzpamatoval, strhli mu ruce za záda a spoutali je. Pohlédl na Stacyho Hamilla. Jeden ze zástupců mu dal přes hlavu kuklu. Mladík křičel. Kopal kolem sebe a potom se mu náhle kolem krku ocitla oprátka. Její dotek jako by ho ochromil.

I kolem Jeffa byla náhle tma. Chvíli viděl kamennou, nemilosrdnou tvář Vica Chandlera. Z jeho chladných, šedých očí se dal vyčíst rozsudek smrti. Jako by byl rád, že má na hlavě tu kuklu a nemusí se dívat do těch chladných očí.

Dali mu na krk oprátku.

Jeff Marriner chtěl vykřiknout jméno Chestera Hinese, ale pouze zasípal.

Sakra, na co ještě ten chlap čeká?, pomyslel si. Nemůže přece připustit, aby ho Chandler pověsil spolu s tím mladým banditou a tím zlodějem koní.

„Za chvíli budeš v pekle, Hamille. A tvůj velký bratr tam skončí taky!“ jedovatým tónem řekl Butch Sudley.

Ale Jeff Marriner slyšel ještě něco jiného.

Dusot kopyt.

Nejprve tichý, jako by byl ztlumen domy. Potom se ozvalo ječení nějaké ženy. Ruch zesílil. Vic Chandler zaklel. Na plošině a chodnících zaduněly kroky a o několik vteřin později zahřměl výbuch…

+ + + + +

Jeff Marriner dýchal přerývaně. Hned věděl, co se stalo. Všichni to čekali, ale ani šerif Vic Chandler, ani federální marshal Chester Hines nevěřili tomu, že Don Hamill, obávaný bandita, se odváží vjet do pasti v Bio Blanco.

Jeff čekal, že padnou další výstřely. Bylo však ticho, až na dusot kopyt, který se pomalu přibližoval. Jeff měl pocit, že dav si povzdechl.

„Done!“ vykřikl Stacy Hamill, i když mohl vidět stejně tak málo jako Jeff.

Cosi tlesklo. Mladík zaječel a Butch Sudley zavrčel: „Než tě přenechám tvému bratrovi, tak tě oddělám, ty bastarde!“

Dusot utichl. Chvíli panovalo ticho. Potom kdosi zvolal: „Máš na vybranou, Chandlere! Můžeš teď dát znamení svým střelcům, ať mě oddělají. Pak ovšem budeš mít na svědomí životy tří žen!“

Chandler tiše zaklel.

Ozvalo se ostré zvolání a cinkání postrojů. Na prknech plošiny zaduněly kroky. Plošina se pod nimi chvěla. Jeff ucítil ostrý pach koňského potu a kouře. Těsně vedle sebe uslyšel šramot. V následujícím okamžiku Stacy Hamill zasyčel a Vic Chandler chraplavě řekl: „Dej ruku pryč od toho koltu, Butchi!“

Stacy Hamill se mečivě rozesmál.

„Dej mi tvůj kolt, McKeevere. Něco jsem slíbil.“

Ten druhý muž neodpověděl. Kdosi zvolal, že Stacy má seskočit z plošiny.

„A co bude s Marrinerem a Hylandem?“ zvolal mladík. „Dej sem ten nůž, McKeevere!“

V následujícím okamžiku se něco dotklo Jeffových spoutaných rukou. Nůž přeřezal provaz, jímž měl svázaná zápěstí.

Jeff měl volné ruce. Chytil se za krk, uvolnil oprátku a vytáhl z ní hlavu.

Pak si strhl kuklu.

Oslepilo ho slunce. Ze všeho nejdřív uviděl bledý obličej Vica Chandlera, který připomínal louskáček na ořechy, a potom i ty tři jezdce. Každý z nich měl v sedlech před sebou ženu. První byl ramenatý, vousatý chlapík s černýma očima připomínajícíma mokré uhlíky. Žena před ním byla měla dlouhé světlé vlasy. Byla rudá strachem a hanbou, jelikož všichni na plaze v Rio Blanco museli vidět, že ten vousatý bandita ji levou rukou drží za ňadra.

„Vezměte si koně!“ zvolal Stacy Hamill, když osvobodil i Caryho Hylanda. V následujícím okamžiku se prudce otočil. V narudlých slunečních paprscích se zaleskla čepel nože v jeho ruce. Bodl.Butch Sudley vykřikl bolestí. Podlomily se mu nohy a skácel se na trám šibenice, který se po nárazu zachvěl.

Holand seskočil z plošiny a začal se prodírat davem. Nějakému muži vzal kolt. Lidé s řevem ustupovali.

Jeff Marriner pohlédl na federálního marshala Chestera Hinese. Ten měl pevně sevřené rty a přivřené oči. Vypadal jako socha.

Jeff neměl na vybranou.

Kdyby neutekl s ostatními, nechal by ho Chandler pykat za ně. Otočil se, seskočil a rozběhl se za Carym Hylandem ke koním, kteří byli přivázaní před saloonem Plaza. Stacy Hamill již seděl v sedle jednoho strakáče, jehož uzdu mu hodil obtloustlý bandita, který ho osvobodil.

Vousatý bandita počkal, dokud jeho kumpáni neotočili koně a nevyjeli k úzké uličce, z níž se předtím vynořili.

Jeff Marriner odvázal ze zábradlí uzdu palomina a vyšvihl se do sedla. Vedle Hylanda, který si vzal prvního koně, co byl po ruce, jel za Stacym Hamillem a ostatními bandity. Ohlédl se.

Vousáč řídil svého koně pouze tlakem stehen. Dav se k němu hrozivě blížil, ale nikdo se neodvážil na banditu vystřelit, ze strachu, aby nebyla zasažena žena před ním.

Těsně před ústím uličky vousáč otočil svého koně.

Světlovlasá žena před ním ječela. Chtěla se vrhnout ze sedla, ale bandita ji držel pevně.

Jeffa Marrinera zahalil zvířený prach. Jen nezřetelně viděl jezdce před sebou.

Přeběhl mu mráz po zádech, protože si uvědomil, že jede s tou nejvražednější bandou, jaká kdy ve Wind River Mountains řádila.

+ + + + +

Několik vteřin byl dav ochromen děsem. Bradatý bandita právě zmizel v té úzké uličce. Vznášel se tam zvířený prach.

Kdosi začal křičet a rozběhl se ke koním před saloonem. Ostatní se rovněž pohnuli, ale v tom je zastavil výstřel.

Šerif Vic Chandler vypálil do vzduchu, vyšel na plošinu a sklonil se ke sténajícímu Butchi Sudleymu.

„Přiveďte doktora!“ vykřikl Chandler.

„Co ti bandité, šerife?“ ozval se kdosi z davu. „Chceš je nechat uniknout?“

Chandler ho krátký pohybem ruky umlčel.

„Honit bandity je můj džob,“ zvolal.

„A ty ženy? Don Hamill má přece tvou snoubenku, Chandlere!“

Vic Chandler sevřel rty.

Nikdy nepočítal s tím, že Don Hamill přijde na takový špinavý nápad vydírat ho s rukojmími. Ano, věděl, že Hamill by nikdy nečinně nepřihlížel, jak věší jeho bratra. Myslel si, že Don Hamill vtrhne se svou bandou do města jak tornádo. Na to byl připraven.

Pohlédl na střechy okolních domů. Tam se zvedli jeho střelci a bezmocně pokrčili rameny.

Don Hamill ho znovu přelstil.

Vicem Chandlerem lomcoval hněv.

Viděl, že federální marshal Chester Hines se vydal k němu.

Chandler se otočil k davu a zvolal: „Jděte domů, lidi! Budu bandity pronásledovat s několik muži a slibuju vám, že s celou tou bandou zatočím!“

V ústí té úzké uličky se něco dělo. Ozvalo se volání a pak se objevili dva muži, kteří podpírali dvě rukojmí.

„Pustili slečnu Stewartovou a slečnu Hamptonovou!“ zvolal jeden z nich.

„A co je se slečnou Blakeovou?“

„Tu vzali s sebou.“ Chandler polkl. Don Hamill dobře věděl, kde je jeho citlivé místo. Bandita se však mýlil. Vic Chandler byl přesto odhodlán bandu pronásledovat. Don Hamill ho příliš ponížil, zranil jeho hrdost. Za to bude Hamill pykat, pomyslel si Chandler. I kdyby za to Eleonor Blakeová měla zaplatit životem.

Lékař vylezl na plošinu a prohlédl silně krvácející ránu Butche Sudleyho.

„Máš štěstí, Sudley,“ řekl. „O kousek hloub a měl bys to spočítané!“

„Ovažte mě, doktore,“ zavrčel zástupce šerifa. „Vaše komentáře si můžete ušetřit.“

Federální marshal Chester Hines stál před plošinou a hleděl na Chandlera.

„Varoval jsem vás, Chandlere,“ přidušeně řekl. „Neměl jste Dona Hamilla podceňovat.“

„Jeďte zpátky do Laramie, Hinesi,“ chladně odvětil šerif. „O Marrinera si nemusíte dělat starosti. Bude viset. Tak jako Stacy Hamill a jeho bratr. Dostanu je všechny - všechny.“

Chester Hines zavrtěl hlavou.

„Já zůstanu, Chandlere. Pojedu s vámi. Podruhé už mi mého vězně nevezmete.“

Propalovali se pohledy. Vic Chandler se nemohl zbavit pocitu, že federální marshal s ním hraje hru, kterou zatím neprohlédl. V Hinesově pohledu bylo cosi číhavého.

K Chandlerovi přistoupil Butch Sudley.

„Neměli bychom ztrácet čas, bossi,“ zavrčel.

Chandler přikývl.

„Vezmeme s sebou Cablea, Rawlinse a Ketchuma, Butchi,“ poznamenal. „Myslíš, že s tím zraněním budeš moct jet.“

„To je jenom škrábnutí, bossi,“ mávl zástupce rukou. „Něco takového mě nezabije. Až tu malou krysu dostanu, zakroutím mu krkem.“

„Ať si zabalí zásoby na týden, Butchi,“ řekl Chander a Sudleyho předsevzetí nechal bez komentáře. „Za půl hodiny vyrazíme.“

+ + + + +

Vypadalo to, že na plaze jsou všichni obyvatelé Ria Blanca. Nikdo si nechtěl nechat ujít to divadlo, až bude šerif Vic Chandler věšet tři bandity najednou.

Ulice města zely prázdnotou. Nikdo z banditů nemuseli použít zbraň, aby poučil někoho, kdo by si chtěl hrát na hrdinu, že se to nevyplácí.

Vousáč s tou dlouhovlasou blondýnkou před sebou dostihl ostatní už v další boční uličce. Jeho ryzák s řehtáním trhl hlavou, když jezdec prudce zatáhl za uzdu.

Chladně pohlédl na Jeffa Marrinera a hlubokým hlasem řekl: „Ede a Parrishi, pusťte ty ženské!“

Oba bandité okamžitě poslechli. Jedna z žen tiše vykřikla, když padla do písku. Vymkla si levý kotník.

Stacy Hamill dojel na svém nervózním strakáči k vousáčovi a ukázal na světlovlásku před ním.

„A co ta?“ prohodil.

Na vousaté tváři se objevil chladný úsměv.

„To je Chandlerova kočka. Vezmeme ji s sebou, aby Chandlera nenapadlo nás pronásledovat.“

„Neměl bys Chandlera podceňovat, Done,“ zamumlal podsaditý muž v dlouhém, roztrhaném kabátě. Jeff cítil pach silný koňského potu, který se z něho linul. To musel být McKeever.

„Drž hubu, Macu,“ zavrčel Don Hamill. Opět pohlédl na Jeffa Marrinera a pak na Hylanda. Vypadalo to, že se nemůže rozhodnout, co si s těmi dvěma muži, které zachránil před šibenicí, počne.

„Oddělejme je,“ navrhl dlouhán s vrásčitou kůží a tváří supa, který seděl v sedle šedého grulla.

Boss banditů chvíli mlčel. Jeho pohled byl upřen na obě ženy, jež se vzájemně podpíraly a vrávoraly směrem k plaze.

„Mohli bychom je potřebovat, Done,“ opáčil Stacy Hamill. „Kdyby nebylo Marrinera, Sudley by mě umlátil.“

Don Hamill na to nic neřekl. Výraz jeho lesklých, černých očí se však Jeffovi nelíbil. Tuší snad boss těch desperátů něco?

Nedůvěřivost Dona Hamilla byla příslovečná. Byla stejně vytříbená jako jeho neomylný instinkt, když mu hrozila past.

Boss banditů mlčky projel kolem Jeffa.

Ten zachytil prosebný pohled zajaté ženy. Bolelo ho, když viděl, jak trpí, ale věděl, že pro ni nemůže nic udělat.

Ani nevěděl, jestli přežije tento den.

Ani Hyland se necítil ve své kůži. Zloděj koní byl bledý jako stěna. Přitom mohl být spokojený stejně tak jako Jeff, že unikl šibenici Vica Chandlera.

„Můžete dělat, co chcete, Hinesi,“ zachrčel Vic Chandler, „ale s mým oddílem nepojedete!“

Chester Hines ležérně seděl v sedle svého vraníka a usmíval se.

„Chcete mi v tom snad zabránit olovem, Chandlere?“

Šerif si zlostně odfrkl. Rozčilovala ho porážka, kterou právě utrpěl. Chester Hines se mezitím dozvěděl, že žena, kterou si bandité nechali, je Chandlerova snoubenka. Nepřipadalo mu však, že by Chandler byl kvůli tomu bezmocný a zoufalý. Jeho hrdost a ješitnost byly očividně silnější než jeho láska k té ženě.

Chandler se nakvašeně otočil.

Před nájemní stájí se Butch Sudley, zástupce Cable a dva další muži vyšvihli do sedel. Měli s sebou přikrývky a zásoby na deset dnů.

Hubený muž vedle Sudleyho se jmenoval Mike Rawlins. Měl na sobě kožený oděv a vypadal jako poslední z horalů, prvních bělochů, kteří kdysi přišli do té země.

Jezdec vedle Cablea se jmenoval Hank Ketchum. Měl na hlavě buřinku a byl oblečen do saka s jemnými proužky, které se víc hodilo ke karetnímu stolu než do sedla. Ketchum měl dvě pušky, jejichž hlavně trčely ze sedlových pouzder pod jeho levým kolenem. Revolverový opasek nenosil, ale vyboulené místo na levém rameni by prozradilo i greenhornovi, že nosí kolt v náramenním pouzdře.

Ozval se dusot kopyt.

Šerifova kamenná tvář se zkřivila, když spatřil snědého muže, který tam přijel na malém indiánském poníkovi.

„Co to má být, Kanoshi?“ rozčileně zavrčel.

Ten muž, bezpochyby míšenec, se usmál.

„Někdo z nich ukradl mého palomina, šerife,“ odvětil. „Myslíte, že budu přihlížet, jak s ním mizí za horama?“

„Toho palomina ti přivedeme, až ty desperáty dostaneme, Kanoshi.“

Míšenec zavrtěl hlavou.

„Budete mít co dělat, abyste si dával pozor na svou kůži, šerif. Don Hamill s sebou nevzal slečnu Blakeovou jako rukojmí jen tak. Hamill vás chce dostat, šerife. Chce se pokusit vás nalákat do pasti, aby vás potrestal za to, co jste udělal jeho bratrovi. Ne, šerife, na to, abyste se staral o mého palomina, nebudete mít čas. Kromě toho byste měl být vděčný za každý kolt, který pojede po vašem boku.“

Chandler zaklel. Potom kývl na Butche Sudleyho a pobídl svého šedáka.

Chester Hines si mohutného zástupce prohlížel.

Sudley si hrál na silného. Ztratil však hodně krve a barva jeho tváře naznačovala, že po několika hodinách v sedle bude mít problémy.

Projeli kolem šibenic.

Chester Hines polkl. Ještě teď se mu dělalo špatně, když pomyslel na to, jak těsně Jeff Marriner unikl popravě.

Jejich plán však klapl.

Mohl ale Hines být rád?

To nevěděl.

Věděl jen, že by nechtěl být v Jeffově kůži.

+ + + + +

Don Hamill nebral na koně sebemenší ohled.

Od huby jim odlétávaly kousky pěny, které pokrývaly jejich hrudi a nohy jezdců. Za skupinou jezdců se k nebi šikmo zvedal oblak zvířeného prachu, který musel být vidět na míle daleko.

Jeff Marriner byl rád, že vzal palomina. Ten vypadal ze všech zvířat nejsvěžeji. Z ostatních by se žádné nedožilo večera, kdyby je dál tak štvali.

Vedle Marrinera klel Cary Hyland. Jeho hnědák měl nepravidelný krok a zaostával. Hyland ho musel neustále pobízet.

Z banditů si o koně očividně nikdo nedělal starosti. Stacy Hamill jel na svém strakáči vepředu a udával tempo. Jel přímo na jih a ani se nesnažil je přesvědčit, aby za sebou zametali stopy.

Marriner nebyl ve své kůži. Pořád musel myslet na černé, pronikavé oči bosse banditů, jež ho doslova propalovaly pohledem. Don Hamill byl znám tím, že nikdy zbytečně neriskoval. Před nimi v záři nízko stojícího slunce rudě svítil vrchol Essex Mountain. Někde před nimi muselo být široké koryto Big Sandy River, která tvořila jižní hranici Coloradské pouště.

Stacy Hamill náhle vykřikl. Chtěl pobídnout svého strakáče, jenže v tom samém okamžiku hřebec klopýtl a podlomily se mu přední nohy.

Mladého banditu to katapultovalo ze sedla. Přistál v prachu.

Ostatní zastavili své vyčerpané koně.

Jeff Marriner pohlédl za ně a uviděl to, co tak přitáhlo pozornost Stacyho Hamilla. Rostlo tam několik stromů. A vedle nich se něco hýbalo. Jeff musel přivřít oči, aby rozeznal, že tam pod stromy jsou siluety koní.

Stacy Hamill nejistě vstal. Toporně se vrátil ke strakáči, který se marně snažil dostat na nohy. Jeho žalostné řehtání drásalo Jeffovy nervy.

Chlapec se sehnul a trhl uzdou. Nepomohlo to. Zvíře bylo příliš slabé na to, aby vstalo.

V tom třeskl výstřel.

Strakáč zaškubal nohama a pak ochabl.

„Nasedni si k Parrishovi, Stacy,“ chraplavě řekl Don Hamill a pobídl svého koně.

Vyrazili ke stromům.

Po půlhodině Jeff uviděl, že už jsou u Big Sandy River.

Pod topoly na břehu se páslo šest koní.

Jeff sevřel rty.

Šest koní. To znamenalo, že čerstvé koně pro další jízdu dostanou jen bandité. Nebyl tu ani jeden navíc pro tu ženu. Chce snad Don Hamill svou rukojmí zabít, nebo ji nechat běžet? A co on a Hyland? Palomino by to ještě několik mil vydržel, kdyby mu dopřál trochu klidu. Hylandův hnědák však byl na konci svých sil.

Zpod stromů vyšel muž. Byl to mladík s tváří posetou pihami. Zpod okraje do zátylku posunutého stestonu mu čouhaly zrzavé vlasy. V náručí držel winchestrovku a usmíval se na jezdce.

„To děvče vzals pro mě, bossi?“ zeptal se, když Don Hamill vzal ženu za ruku a stáhl ji dolů.

„Drž hubu, Dekkere,“ zavrčel Stacy Hamill a seskočil z Parrishova koně.

Jeff Marriner zastavil svého palomina deset kroků před stromy.

Ohlédl se, když za sebou uslyšel žuchnuti.

Hylandův hnědák se zhroutil. Sípáni vyčerpaného koně bylo hrozné. Hylandovi se jen tak tak podařilo vytáhnout nohy ze třmenů a uskočit stranou. Teď tam stál s hlavou staženou mezi ramena a hleděl na bandity.

McKeever se vydal k němu. Dlouhý kabát táhl po zemi. Jeff ucítil pach, který se od bandity linul.

Bandita beze slova vytáhl z pouzdra svůj těžký kolt, namířil hnědákovi na hlavu a zmáčkl spoušť. Ten výstřel zněl jako rána z děla.

Zdálo se, že pro ostatní byl signálem k tomu, aby slezli ze sedel. Vysoký Parrish a šlachovitý muž, který se jmenoval Ed Carver, vytáhli své revolvery. Třeskly výstřely, a když se rozplynuly obláčky dýmu, leželi na zemi další čtyři zastřelení koně.

Palomino Jeffa Marrinera nervózně tančil. Jeff měl co dělat, aby ho udržel pod kontrolou. Bandité na něho sice pohlédli, ale nikdo, jak se zdálo, nemínil zastřelit i jeho koně.

Ozval se hluboký hlas Dona Hamilla. Přikázal pihovatému mladíkovi, aby uvařil kávu a připravil něco k snědku. Potom šel k řece.

Ostatní bandité hleděli za ním. Vypadalo to, že nesouhlasí s tím, že jejich boss tam chce udělat delší zastávku.

Jeff Marriner se otočil v sedle.

Daleko, daleko za nimi k nebi stoupal tenký sloupec prachu. Jeho horní část byla osvětlena posledními paprsky zapadajícího slunce. Jeff soudil, že mají před pronásledovateli náskok více než tři hodiny. Vic Chander byl očividně dost inteligentní na to, aby své koně neuštval k smrti.

Pihovatý mládenec chtěl rozdělat oheň a postavit nad něj trojnožku. Ostatní bandité seděli na svých sedlech a poslouchali, jak Stacy Hamill vypraví o svém pobytu ve vězení v Rio Blancu.

Teprve nyní Jeff Marriner slezl ze sedla palomina. Zavedl ho kolem stromů k vodě a opatrně ho napojil. Koutkem oka pozoroval bandity a jejich zajatkyni. Seděla několik kroků od nich v písku a zakrývala si tvář dlaněmi. Bylo mu jí líto, ale nebyl v situaci, kdy by jí mohl pomoci. Neměl zbraň, ale ani s koltem by proti banditům neměl sebemenší šanci. Don Hamill se koupal v řece. Jeffa Marrinera si nevšímal.

Jeffova úzkost narůstala. To, že si bandité jeho a Caryho Hylanda nevšímají, jen vzbuzovalo jeho nedůvěru. Zamyšleně odvedl palomina zpátky ke stromům a odsedlal ho. Od ohně se linula vůně fazolí. Mladík, jehož Stacy Hamill oslovil jako Dekkera, otevřel několik konzerv a jejich obsah vylil do kotle, který visel na troj nožce nad ohněm. Konvici s vodou postavil přímo do ohně. Z jejího hrdla stoupala pára.

Don Hamill se vrátil od řeky.

Ed Carver vstal ze svého sedla a pohlédl na něho. Když se boss banditů zastavil u ohně, ukázal Carver přes rameno a hrdelním hlasem řekl: „Chander je houževnatý chlápek, Done. Neměli bychom se tu zdržovat dlouho.“

Don Hamill na něj chvíli hleděl.

„Vždycky jsi nám říkal, že osobní pocity k ničemu nevedou, Done,“ zamumlal. „Co budeš mít z toho, když odděláš Chandlera? Nech tu ženu tady. V noci Chandlera setřeseme. Beztak nemůžeme moc ztrácet čas, jinak nám kořist z Union Pacific unikne.“

Jeff Marriner předstíral, že neposlouchá. Carverovi očividně nevadilo, že mluví otevřeně.

„Myšlení přenech mně, Ede,“ opáčil Don Hamill klidným hlasem. „Máme dost času. Víš, že ještě něco musíme vyřídit. Takže bude lepší, když to budeme mít za sebou.“

Ed Carver se pomalu otočil.

Parrish a McKeever vstali ze svých sedel. Ruce měli těsně nad pažbami koltů.

Také mladík u ohně se postavil a zaujal číhavý postoj. Pouze Stacy Hamill jako by nevěděl, co to s jeho kumpány náhle je.

Jeff slyšel, jak Cary Hyland syčivě vydechl. Byl pobledlý a nervózně si otíral zpocené dlaně o kalhoty.

„Hej, co je to s vámi?“ zeptal se Stacy Hamill a rovněž vstal. Žena sundala ruce z tváře a pohlédla prázdnýma očima na bandy. Slzy jí ve vrstvě prachu na tváři udělaly temné pruhy.

Ed Carver pomalu vytáhl z pouzdra peacemaker a namířil na Jeffa Marrinera a Caryho Hylanda, který stál šikmo za ním.

Přistoupil k němu Stacy Hamill, ale bratr ho panovačným gestem zarazil.

„Chandler je chtěl pověsit spolu se mnou, Done!“ vykřikl.

„Řekni mu to, Ede,“ zamumlal Don Hamill.

Ed Carver se usmál.

„Jeden z tvých dvou kamarádíčků je špicl, Stacy. Propašovali ho k tobě do vězení. Chandler by ho nepověsil. Od začátku věděli, že se tě Don pokusí osvobodit. Chandler na Dona nastražil past. A jako pojistku, kdyby mu ten trik nevyšel, nasadil do vězení špicla, který se teď měl vetřít do naší bandy.“

Stacy Hamill pomalu otočil hlavu a pohlédl na Jeffa Marrinera.

Jeff cítil, jak mu buší srdce. Zmocnila se ho panika. Odkud bandité věděli o plánu, který ukuli s federálním marshalem Hinesem? Nikoho jiného do něj nezasvětili, protože jim bylo jasné, že sebemenší chyba by znamenala smrt. Jejich utajování zašlo tak daleko, že Jeff Marriner málem skončil v oprátce krvelačného šerifa v Rio Blancu.

Jeff viděl, jak Ed Carver pomalu zvedl peacemaker. Černé ústí mířilo na něj. Horečně uvažoval. Má se nechat oddělat jen tak? Neměl by se raději vrhnout k nejblíže stojícímu Stacymu Hamillovi, vytrhnout mu revolver a vzít pár banditů s sebou?

V tom okamžiku Jeff šikmo za sebou zaregistroval pohyb.

Zloděj koní Cary Hyland se s chraplavým výkřikem vrhl stranou a trhl pravou rukou.

Carver reagoval bleskurychle. Z peacemakeru vyšlehl plamen. Kulka trefila Hylanda doprostřed hrudi. Přesto ještě měl dost sil na to, aby zmáčkl spoušť koltu, který držel v ruce. Třeskl výstřel a Carver sebou trhl, když mu kulka proletěla mezi ramenem a pravým bokem. Potom vypálil ještě jednou a Cary Hyland se zhroutil do písku. Kolt mu vyklouzl z ruky.

Jeff Marriner ztěžka oddechoval. Hleděl na nehybně ležícího Hylanda. Teprve nyní si vzpomněl, že se Hyland na plaze v Rio Blancu zmocnil koltu. Proč ale chtěl střílet na Carvera?

Ed Carver zaklel.

„Ten chlápek byl rychlejší, než jsem si myslel,“ zavrčel.

„Sakra, nikdy jsem vlastně Hylandovi nevěřil, Done,“ přidušeně řekl Stacy Hamill. „Hrál si na chladnokrevného drsňáka. Přitom dobře věděl, že Chandler by ho nepověsil. Jak ses dověděl, že je to špicl?“

Ed Carver se tiše zasmál a odpověděl místo Dona Hamilla.

„Ani bychom nepotřebovali tip od našeho informátora, Stacy,“ řekl.

„Nebos už někdy viděl zloděje koní, který si z tuctu zvířat vybere na útěk to nejhorší?“

Stacy Hamill pomalu přikývl.

„Sakra, máš pravdu, Ede! Mělo mě to napadnout. Ale byl jsem tak rád, že jste se konečně objevili, že jsem si toho vůbec nevšiml. Hej, Ed…“ Náhle se odmlčel.

Ed Carver ještě pořád držel svůj peacemaker v ruce. Jenom jej lehce pootočil a nyní mířil Jeffu Marrinerovi na srdce.

Jeff Marriner hleděl do černých očí Dona Hamilla. Nebyl v nich žádný výraz. V jeho tváři se nepohnul ani sval.

Stacy Hamill přistoupil ke svému staršímu bratrovi a přidušeně řekl: „Toho špicla jsi dostal, Done. Marriner nemá s Hylandem nic společného. Jeden federální marshal ho chtěl odvézt do Laramie a tam by ho pověsili, kdyby to Chandler nevyřídil sám. Vlastně mi zachránil život, Done.“

Ed Carver syčivě vydechl.

„Nic neriskovat, Done,“ řekl. „To bylo vždycky naše heslo.“

Don Hamill několik vteřin mlčel. Potom řekl ke Stacymu: „Zodpovídáš mi za něho, Stacy. Jestli s ním něco nebude v pořádku, zaplatíš za to ty.“ Otočil se a šel k ohni. Mladý Dekker nabral do plechového talíře fazole a podal mu je.

Ostatní bandité se uvolnili.

Ed Carver s rozhodnutím Dona Hamilla spokojený nebyl, jasně mu to bylo vidět na tváři. McKeeverovi, Parrishovi a Dekkerovi bylo, jak se zdálo, jedno, jestli ten cizinec zůstane naživu nebo ne.

Carver procedil mezi zuby kletbu a zamířil za Donem Hamillem a svými kumpány k ohni, kde mu Dekker dal jídlo.

Jeff Marriner krátce pohlédl na mrtvého.

Kdo to byl?

Že by někdo měl stejný nápad jako on a Chester Hines?

V tom pocítil na rameni ruku Stacyho Hamilla.

„Díky, Stacy,“ řekl pohnutým hlasem.

„To je v pořádku, Jeffe,“ odvětil mladík. „Byl jsem ti něco dlužný.“

+ + + + +

Šerif Vic Chandler hleděl do tmy. Daleko před nimi zářila červená tečka. Věděl, že to je oheň banditů. Když si však prohlédl koně jejich oddílu, uvědomil si, že ten oheň by stejně tak dobře mohl být třeba na Měsíci.

Otočil se.

Míšenec Breed Kanosh jako jediný sesedl a začal odsedlávat koně.

Butch Sudley přijel na svém těžkém plavém koni k Chandlerovi.

„Dostaneme je ještě dnes v noci, bossi,“ zavrčel. Jeho ošklivá tvář nebyla tak bledá jen ve svitu hvězd. Potřeboval zastávku zřejmě ještě naléhavěji než koně, i když si to nechtěl přiznat.

Chandler zavrtěl hlavou.

„Koně jsou vyřízení, Butchi,“ zamumlal. „Jestli je takto budeme hnát ještě tři hodiny, odpadnou a my budeme v loji. Odpočineme si tu.“ Toporně sklouzl ze sedla a ostatní udělali to samé.

Chester Hines pohlédl na Sudleyho. Zavalitý zástupce se pokoušel svou slabost zakrýt, ale Hines poznal, že se mu podlamují kolena, když stál na zemi. Měl pevně sevřené rty.

Mike Rawlins hledal v okolí dřevo, zatímco ostatní odsedlávali, vytírali, napájeli a krmili koně.

O čtvrt hodiny později tam již plál ohýnek a Hines cítil vůni silné kávy. Přišel k Vicu Chandlerovi, který seděl u ohně a držel mezi dlaněmi hrnek s kávou. Na jeho tváři se míhaly stíny.

„Mají náskok nanejvýš tři hodiny,“ chraplavě řekl Hines.

Chandler pomalu zvedl hlavu.

„Vy znáte Dona Hamilla, Hinesi?“

Federální marshal pokrčil rameny.

„Něco jsem o něm slyšel, Chandlere.“

„Pravděpodobně ne dost. Jestli si myslíte, že stačí dojet k tomu ohni a dát mu kolt pod nos, tak jste na omylu.“

„Jeho koně musejí být stejně tak vyřízení jako ti naši.“

Chandler se tiše zasmál a pohlédl na Breeda Kanoshe. Míšenec si nechali od Mikea Rawlinse nalít kávu.

„Ty Hamilla znáš, Kanoshi,“ prohodil. „Vysvětli federálnímu marshalovi, co to znamená, pronásledovat ho.“

Breed Kanosh se usmál.

„Je to hra se smrtí, pane Hinesi,“ řekl. „Možná teď někde číhá ve tmě některý z jeho mužů a má nás na mušce.“

Hines viděl, jak sebou Sudley trhl a vtáhl hlavu mezi ramena.

„Nesmysl, Kanoshi. Jejich koně jsou hotoví. Žádné zvíře nevydrží takové vražedné tempo. Podívejte se na naše koně. A Hamillovi lidé je štvali ještě mnohem víc.“

Na míšencově tváři se objevil úsměv.

„Jestli Hamillovi lidé uštvali koně k smrti, tak to může mít jediný důvod, pane Hinesi.“

Federální marshal pochopil. „Takže vy si myslíte, že Hamill měl někde připravené náhradní koně?“

„To je jisté jako amen v kostele,“ zavrčel Chandler.

Hines ukázal na malý červený bod v dálce.

„A proč nejede s těmi čerstvými koňmi dál?“

Vic Chandler mlčel.

Hines pohlédl na míšence. Kanosh se ještě pořád usmíval.

„Don Hamill je mstivý člověk, pane Hinesi,“ tiše řekl. „Možná nechce, aby šerif ztratil jeho stopu a vzdal se. Jinak by Hamill už slečnu Blakeovou dávno pustil. Don Hamill je totiž gentleman.“

Nikdo nic neřekl. Chandler zarytě hleděl do svého hrnku. Ostatní usrkávali horkou kávu.

Chester Hines si rovněž nechal nalít kávu a odešel ke svému sedlu. Do svítání zbývalo ještě šest hodin. Pokud má míšenec se svými domněnkami pravdu, je jisté, že v následujících dnech budou spánek potřebovat.

Přesto nemohl hned usnout. Myšlenkami byl u Jeffa Marrinera. Hamillova banda nemohla vědět, že s nimi budou prchat další dva muži. Marrinerův a Hylandův kůň museli být stejně vyčerpaní jako ostatní koně. Ti náhradní zvířata neměli. Uvažoval o tom, co s nimi udělá Don Hamill. Nechá je tam, nebo je zastřelí?

Hines tiše zaklel.

Nikdy se neměl do té Marrinerovy hry pouštět. Měl vědět, že někdo jako Don Hamill se ošálit nenechá.

+ + + + +

Vic Chander vykřikl, když asi míli před nimi spatřil tmavou skvrnu. Pobídl svého šedáka do cvalu a hned ostatním odjel o zhruba sto yardů.

Chester Hines tu tmavou skvrnu viděl rovněž. Byl přesvědčen, že to je některý z koní banditů, který nevydržel ostré tempo.

Butch Sudley se také pokoušel pobídnout svého koně k cvalu, ale zvíře se zpěčovalo. Rawlins a Ketchum se o to ani nesnažili.

Vyjeli těsně před východem slunce. Oheň před nimi byl vyhaslý. Bandité již pravděpodobně byli také na cestě. Breed Kanosh zůstal za nimi. Řekl jim, že musí svému poníkovi dopřát více času k odpočinku. Chandler to přijal se zadostiučiněním.

Hines viděl, jak šerif u mršiny koně slezl ze sedla a rozhlédl se. Potom spatřil skupinu stromů na obzoru. Hines věděl, že dorazili k Big Sandy River. Řeka byla pravděpodobně prvním cílem banditů.

O několik minut později k šerifovi přijeli i Hines a ostatní.

Mrtvý kůň byl strakáč, kterého bandité vzali pro Stacyho Hamilla. Zastřelili ho ranou do hlavy. Dokonce i sedlo na něm nechali. To potvrzovalo míšencův odhad s náhradními koňmi.

Chandler mlčky vylezl na svého šedáka a jel dál. Stále zřetelněji viděli topoly v oparu nad řekou, a když byli sto yardů od nich, poznali, co se tam v noci stalo.

Šerif Vic Chandler s kamennou tváří sesedl u mrtvého zloděje koní. Dva kroky vedle Hylanda ještě ležel revolver, který vzal nějakému muži na plaze v Rio Blancu. Chandler jej zvedl a vyklopil bubínek. Chyběl jediný náboj.

Hines sevřel rty. Pohlédl na zastřelené koně a oddechl si, když tam nenašel Kanoshova palomina. Sjel k řece. Pořád si nebyl jist, zda tam někde není tělo Jeffa Marrinera. Ale viděl jen stopy koní, kteří tam museli čekat. Přijel zpátky k Chandlerovi a ostatním.

Šerif byl bledý.

Hinese udivilo, že jím smrt toho zloděje koní tak otřásla.

Náhle Chandler vstal. Chraplavým hlasem přikázal svým zástupcům, aby Hylanda pohřbili. Rawlins a Cable přišli ke svým koním a vytáhli skládací rýče. Sudley a Ketchum se ani nehnuli.

„To nás zdrží, bossi,“ procedil mezi zuby Sudley, jenž byl stále bledý.

Šerif ho vzteklým gestem umlčel. Topornými kroky sešel k řece a prohlédl si stopy.

Hines slezl ze sedla a šel za ním. Chvíli mlčky hleděl na Chandlera, aby potom řekl: „Proč, si myslíte, že zastřelili Hylanda? Proč jen jeho a ne Marrinera?“

V prvním okamžiku to vypadalo, jako by mu Chandler nechtěl odpovědět, ale potom šerif vysunul svou hranatou bradu a prázdným hlasem odvětil: „Hyland byl můj člověk.“

Hines na něj udiveně hleděl. Než se ho mohl na něco zeptat, Chandler dodal: „Od začátku jsem šel po Donu Hamillovi, Hinesi. Byla to šťastná náhoda, že jsem dostal Stacyho. Dobře jsem věděl, že Don Hamill nebude nečinně přihlížet, jak vleču jeho bratra na šibenici. Nastražil jsem na něj past. Zároveň jsem ale věděl, že Hamill je příliš mazaný na to, aby na to skočil. Byl jsem připraven na všechno, ale na to, že mě bude držet v šachu rukojmími, jsem nepomyslel. Něco takového totiž ještě nikdy neudělal. Byl považován za gentlemana mezi bandity, který je k ženám zdvořilý.“

„Jak se Hamill dozvěděl, že slečna Blakeová je vaše snoubenka?“

Chandler pokrčil rameny.

„To nevím.“ Sevřel rty a vztekle udeřil pěstí do revolverového pouzdra. Potom řekl: „Asi od toho samého člověka, od kterého věděl, že Hyland není zloděj koní, ale můj muž.“ Pohlédl na federálního marshala. „Od začátku jsem počítal s tím, že Hamillovi se přesto podaří jeho bratra osvobodit. Proto jsme to s Hylandem vymysleli takto. Spekuloval jsem s tím, že Hamill neosvobodí jen svého bratra, ale i Hylanda. Pak jsem chtěl bandu pronásledovat, protože Hyland by za nimi nechával stopy.“

„Proto jste chtěl pověsit i Marrinera?“

Chandler přikývl.

„Tak by to všechno vypadalo ještě věrohodněji. Sakra, s nikým jsme o tom nemluvili!? Jak mohl Hamill vědět, že Hyland není zloděj koní?“

„Přesto Hamill neví všechno,“ zamumlal Chester Hines.

Chandler na něj zaraženě pohlédl.

„Co tím myslíte, Hinesi?“

Federálnímu marshalovi se na rtech objevil úsměv.

„Nejste jediný, kdo měl takový geniální nápad, Chandlere,“ řekl Hines.

V šerifových chladných očích se zablesklo.

„K čertu, Hinesi! Proto jste tak paličatý! Marriner není vrah?“

„Ne, je to zástupce federálního marshala. Máme úkol chytit Dona Hamilla. Marriner je dobrý, ale po tom, co se stalo Hylandovi, se obávám, že Hamill nebude chtít riskovat a vyřídí i Marrinera.“

Chandler pokýval hlavou.

„To by udělal hned. Možná se za Marrinera přimluvil Stacy Hamill. Nebýt Marrinera, tak by ta malá krysa dopadla ve vězení hodně špatně.“

Hines se zachmuřil.

„Neměl byste dávat hvězdu takovým lidem, jako je Sudley, Chandlere.“

Šerif na to neodpověděl. Otočil se a odešel k ostatním. Rawlins a Cable vykopali hrob, do něhož přivlekli tělo Caryho Hylanda. Rychle jej zaházeli a udusali.

Hines hleděl na Chandlera.

Šerif se mu nezdál. Neřekl ani slovo o ženě, kterou Don Hamill unesl. Je opravdu tak chladnokrevný?

Chester Hines věděl, že odpověď na tuto otázku dostane v následujících dnech.

Nabral si z řeky vodu do láhve a vrátil se ke svému vraníkovi. Také ostatní byli připraveni k odjezdu. Po míšenci Breedu Kanoshovi jako by se slehla zem.

Přebrodili Big Sandy River.

Stopy banditů ležely přímo před nimi a vedly na jih, kolem Essex Mountain, jejíž vrchol se v ranním slunci zdál být zalit rudým světlem.

Bandité se ani nepokoušeli zahlazovat za sebou stopy.

+ + + + +

Toho dne jeli pomalu. Pomaleji, než měli. Jeff Marriner byl u rád. Jeho palomino se postupně vzpamatovával z té děsivé včerejší jízdy.

Ed Carver se zlostně šklebil, ale celý den neřekl ani slovo. Jeff na něm viděl, že nesouhlasí s tím, že Don Hamill tak zpomalil.

Jeff jel na konci skupiny se Stacym Hamillem. Mladík byl výřečný. V poledne se převlekl. Parrish mu s úsměvem dal druhé kalhoty. Stacy byl celý červený a musel jít do křoví u potoka, kde nechal své staré kalhoty.

Stacy Hamill byl naplněn nenávistí. Nemohl se dočkat okamžiku, kdy budou stát tváří v tvář Vicu Chandlerovi. Sudley už svůj díl dostal.

Jeli až do tmy. Těsně před půlnocí Don Hamill zastavil svého ryzáka, slezl ze sedla a pomohl dolů ženě.

Jeff ho pozoroval koutkem oka. Na plaze v Rio Blancu Hamill ženu neurvale držel přes ňadra. Teď se choval jako gentleman.

Elenor Blakeová se sevřenými rty přikývla, když na zemi rozprostřel deku a vybídl ji, ať se posadí.

Bandité odsedlali koně.

Stacyho vysoký hlas byl kromě cinkání koňských postrojů jediný zvukem v tichu noci.

Ed Carver se náhle otočil a vynadal mu.

„Nemůžeš chvíli držet klapačku, sakra?“

Stacy se vyděšeně odmlčel. Potom pokrčil rameny a usmál se. Pravděpodobně si kromě jeho bratra mohl dovolit takto se na něj obořit jen Carver.

Carver svého koně neodsedlal. Vypadalo to, jako by bojoval sám se sebou. Po chvíli udeřil pěstí do sedla, nakvašeně se otočil a šel k Donu Hamillovi, který si v klidu připravoval lože. Těsně před Hamillem se zastavil.

„Takto to dál nejde, Done,“ přidušeně řekl. „Zbývají nám už jen dva dny. To už tě naráz nezajímá to, co pro tebe vždycky bylo důležité? Bez přípravy se riziko zvyšuje, tos nám vždycky vtloukal do hlavy. Jestli chceš Chandlera za každou cenu vidět mrtvého, tak pojedu zpátky a oddělám ho.“ Chvíli zarytě mlčel, aby pak vyštěkl: „Nebo ti jde o ni?“ Prstem ukázal na ženu, která seděla na dece se skloněnou hlavou.

Don Hamill syčivě vydechl a Jeff Marriner podle toho poznal, že Carver svou poslední poznámkou trefil do černého.

„Chandler patří mně, Carvere! Nikdo jiný než já ho neoddělá. A já to vyřídím po svém! Union Pacific nám neuteče. Jestli nám kořist unikne, tak se zahojíme někdy jindy.“

Nyní zpozorněli i ostatní.

Vysoký Parrish a McKeever pomalu přišli blíž. Jeffu Marrinerovi neunikl pohled, který Parrish vrhl na ženu. V jeho malých očích se zračil chtíč. Pouze vědomí, že by bylo po něm, kdyby se jí jen dotkl, ho drželo na uzdě.

„Říkals, že to je ta největší kořist, jakou jsme kdy měli, bossi.“

Hamill na něj pohlédl svýma pronikavýma očima a Parrish pokrčil rameny a otočil se. Carver procedil mezi zuby sotva zřetelnou nadávku, ale víc neřekl nic.

Stacy Hamill se tiše zasmál a chytil Jeffa za ruku.

„Don to Chandlerovi ukáže,“ zašeptal. „Je načase, aby ten zatracený kat konečně na vlastní kůži poznal, jaké to je, když má někdo na krku oprátku.“

Jeff na to nic neřekl. Koutkem oka pozoroval Dona Hamilla, jenž pokračoval v přípravě spaní těsně vedle zajatkyně. Parrish ještě chvíli zůstal stát. Měl sevřené pěsti. Zdálo se, že musí vynaložit všechny síly, aby zkrotil touhu po té ženě. Luke Dekker měl jiné starosti. Rozdělal oheň a právě vařil pro své kumpány jídlo a kávu.

Jeff odsedlal palomina.

Stacy Hamill zůstal u něho a ustlal si vedle. Držel se ho, protože mezi ostatními desperáty podle všeho neměl přátele. Tiše se zachechtal.

„Podívej se na Parrishe, Jeffe,“ zašeptal. „Nejraději by se na ni vrhl.“

Jeff přivřenýma očima pozoroval vysokého Parrishe. Bandita seděl na svém sedle a hleděl na Dona Hamilla a zajatkyni. V hubeném obličeji byl zarudlý, ale Jeff nevěděl, jestli je to od záře plamenů, nebo vzrušením.

„Co je s Parrishem?“ tiše se zeptal.

„Nemá to v hlavě úplně v pořádku, když vidí sukni. V Coloradu, v Pueblu, podřízl třem courám krk. Nikdy o tom nemluvil, ale slyšel jsem, že se mu pošklebovaly, že to není chlap se vším všudy.“

Chvíli mlčeli.

„A McKeever?“

Stacy pokrčil rameny.

„Ten moc nemluví. Nevím, co dělal předtím, než se k nám přidal. Je to tvrdý bojovník. Hlavně v noci. Má kočičí oči.“

„Proč se necháš Carverem okřikovat jako malý kluk?“

Ta poznámka Stacyho rozzlobila. Nejdřív se zdálo, že na Jeffovu otázku nechce odpovědět, ale potom řekl: „Je s Donem už deset let. Byli spolu ve válce. Don mi přikázal, abych Carvera nechal na pokoji a plnil jeho příkazy.“

„A Dekker?“

Stacy tiše zaklel.

„Tomu dám jednou po tlamě!“ zavrčel.

„Proč? Co ti udělal?“

„Kvůli němu mě Chandler dostal! Byli jsme spolu v jednom saloonu ve Fort Washakie. Mohl mě varovat, ale zmizel, zbabělec!“

Stacy Hamill se sklonil ke svým sedlovým brašnám. Ořešáková pažba jeho armádního koltu byla těsně před Jeffem. Stačilo mu jen po ní sáhnout a měl by v ruce zbraň. Pohlédl na ostatní. Don Hamill seděl na svém sedle vedle té ženy. Něco jí řekl, ale ona sklonila hlavu a neodpověděla.

Parrish a McKeever si Dekkerem nechali naložit do talířů jídlo.

V tom samém okamžiku Jeff vycítil, že ho Ed Carver pozoruje. Vzhlédl a zdálo se mu, že Carverovi vidí na očích, jak mu čte myšlenky.

Náhle měl pocit, že se na něho dívá i Don Hamill. Nepodíval se k němu. Věděl však, že by mu nedali šanci. Parrishe, McKeevera, Dekkera a mladého Stacyho Hamilla by přemohl, avšak Carver a Don Hamill, to bylo už příliš. Aspoň spolu s ostatními.

Natáhl nohy a opřel se o sedlo. Stacy se otočil. Ničeho si nevšiml.

„Mám přinést něco na zub, Jeffe?“ zeptal se.

„To by bylo milé. Díky, Stacy,“ zamumlal Jeff.

Stacy vzal dva talíře a šel k ohni.

Ed Carver vstal.

Jeff měl pocit, že tento bandita je stále pod obrovským napětím. Cítil nebezpečí, které mu hrozilo od cizince?

Carver odešel od ohně na návrší, porostlé suchými keři. Náhle syčivě vykřikl. Ostatní pohlédli na něj.

„Co je, Ede?“ otázal se Don Hamill.

„Vidím jejich oheň. Jsou nanejvýš pět mil za námi. Mohl bych…“

Odmlčel se, když boss přišel k němu a pohlédl na sever.

Jeff Marriner rovněž vstal. Vzal plechový talíř s fazolemi ze Stacyho rukou, ale z Carvera a Dona Hamilla nespustil zrak.

Hamillova zarostlá tvář vypadala ve světle plamenů ďábelsky.

„Uhas oheň, Lukeu!“ ostře řekl mladému Dekkerovi. „Jedeme dál!“

Parrish, který stál mezi Donem Hamillem a ohněm, se obrátil, že půjde ke svému koni.

V tom okamžiku se přibližně dvě stě yardů od nich ve tmě zablesklo. Jeff Marriner uslyšel tichý, tleskavý zvuk. Mladý Dekker přidušeně vykřikl a rozhodil rukama. Zarachotilo to, jak naběračka spadla do kotle. Potom se skácel na zem.

Žena zaječela.

Parrish a McKeever okamžitě reagovali. Přiskočili k ohni a zadupali jej.

Don Hamill a Ed Carver se vrhli k zemi. Carver již držel v ruce kolt a určitě to nebyla náhoda, že jej otočil proti Jeffu Marrinerovi.

Jeff se vrhl na Stacyho Hamilla a srazil ho k zemi. Těsně vedle Stacyho boty se vznesl obláček prachu a nocí zazněl druhý výstřel.

Stacy ztěžka oddechoval.

Oheň zhasl.

Žena ještě stále křičela. Utichla, teprve když k ní přiběhl Don Hamill a chytil ji za ruku.

Vysoký Parrish klel. Sklonil se k Dekkerovi a hned se zase narovnal.

„Kulka ho trefila přímo doprostřed hrudi. To prase by sejmulo mě, kdyby…“

„Drž hubu, Parrishi!“ zavrčel Don Hamill. „Osedlejte konečně koně, MacKeevere…“

Obtloustlý muž v plášti, který nikdy nesvlékal, přiběhl ke svému bossovi. Hamill s ním tiše mluvil. Jeff Marriner napínal uši, ale ničemu nerozuměl. Vedle něho oddechoval Stacy.

„Díky, Jeffe. Už podruhé jsi mi zachránil život. To ti nikdy nezapomenu.“

Možná toho jednou budu litovat, pomyslel si Jeff. Šel se Stacym ke koním a osedlal svého palomina.

Už nepadl žádný výstřel.

Jeff hleděl na sever. Střelec musel špatně vidět, i když tam hořel oheň. Jeff si byl jistý, že ten muž nedokáže rozeznat jednotlivé stíny. Střílel nazdařbůh a muselo mu být jedno, jestli zasáhne někoho z banditů, jeho nebo dokonce rukojmí.

Jeff sevřel rty.

Ptal se, proč to Hines nepřekazil. Nebo se šerifu Vicu Chandlerovi nějak podařilo federálnímu marshalovi zabránit aby jel se stíhacím oddílem?

Don Hamill se vyšvihl na svého ryzáka a zvedl ženu k sobě do sedla. Nebránila se, chovala se apaticky. Smrt mladého Dekkera jí musela způsobit šok.

Jeff vylezl do sedla. Parrish, Carver a Stacy Hamill také. McKeever vzal uzdu svého chundelatého buckskina a Dekkerova quarterhorse. O zastřeleného Dekkera se bandité dál nestarali.

„Ho!“ zvolal Don Hamill.

Koně vyrazili. Jeffův palomino vykročil sám od sebe.

Jeff se ohlédl přes rameno.

McKeever tam zůstal. Nenasedl a nejel za nimi.

Jeffovi přeběhl mráz po zádech, když pochopil, co to znamená.

McKeever tam zůstal proto, aby se mužům ze stíhacího oddílu pomstil za zákeřnou ránu.

A on, federální marshal Jeff Marriner, není schopen proti tomu cokoli udělat.

+ + + + +

Někteří koně sípali. Nocí se ozývalo jejich těžké oddechování. Z mužů stíhacího oddílu nikdo neřekl ani slovo. Upřeně hleděli na ten oheň, který se objevil tak překvapivě blízko před nimi.

„To jsou nanejvýš tři míle, bossi,“ zavrčel Cable.

Vic Chander neodpověděli. Ve svitu hvězd jeho tvář vypadala ještě ocelovějí než jindy. Ruku měl položenou na pažbě své winchestrovky, jako by se každým okamžikem obával útoku ze tmy.

Chester Hines seskočil ze sedla. Bylo nezodpovědné jet dál. Tím by ohrozili nejen životy Jeffa Marrinera a slečny Blakeové, ale i své. V noci byli bandité nebezpečnější než oni, protože by kolem sebe kousali jako dravci zahnaní do kouta.

Viděl, jak Chandler tiše hovoří s Hankem Ketchumem, mužem v buřince, který seděl v sedle jak opice a musel mít už dávno odřený zadek. Potom Chandler otočil hlavu a řekl Butchovi Sudleymu: „Utábořte se tady. Já s Ketchumem pojedeme o kousek dál.“

Mike Rawlins sklouzl ze sedla a pomohl Sudleymu sesednout. Mohutný zástupce sevřel své odulé rty. Ostrá jízda mu dala zabrat a Hines pochyboval, že vydrží další den.

Rovněž Cable sesedl.

Hines přistoupil k Chandlerovu šedákovi a chytil ho za ohlávku.

„Co chcete dělat, Chandlere?“ vyhrkl.

V šerifových chladných očích zajiskřilo.

„To je můj oddíl, Hinesi!“ zavrčel. „Dělejte, co jsem vám přikázal!“ Hines zavrtěl hlavou.

„To, co chcete udělat, může stát Marrinera život, Chandlere!“

„A co když nás Hamill tím ohněm chce obalamutit? Mohl třeba jet dál. Nebo tam někdo z jeho mužů leží na číhané a zítra nás přivítá olovem.“

To byly výmluvy. Hines to věděl. Chandler byl rozhodnut ještě v noci někoho z banditů vyřídit. K tomu potřeboval Ketchuma. Obě pušky, které ten tlustý chlápek s sebou nesl v sedlových pouzdrech, svědčily o tom, že Chandler ho vzal s sebou jen kvůli jeho střeleckým schopnostem.

„Jestli Marriner vaší vinou zemře, tak si to s vámi vyřídím koltem, Chandlere,“ přidušeně řekl Hines.

Chandler se zašklebil. Očividně nevěřil, že federální marshal na něj s koltem má.

Hines pustil ohlávku šedáka a odstoupil. Nemohl Chandlera zadržet. A jet s ním také nemohl, protože jeho vraník toho měl dost. Bezpodmínečně potřeboval několikahodinovou přestávku.

Hines zaklel, když Chandler a Ketchum zmizeli ve tmě.

V tom sebou trhl, když se z protějšího směru ozval tichý dusot kopyt. Také ostatní již drželi v rukou zbraně.

„Jen klid,“ ozval se hlas Breeda Kanoshe. Potom znovu uslyšeli dusot kopyt a ze tmy se vynořila silueta jezdce.

Malý indiánský poník vypadal dobře. To bylo vidět i potmě. Dýchal pravidelně, jako by měl za sebou jen krátkou vyjížďku.

Míšenec s úsměvem seskočil na zem. Rozhlédl se a překvapeně se zeptal: „Kde jste nechali šerifa a Ketchuma?“

Cable se usmál. Seděl u ohně, který právě rozdělal. Malé plaménky ozařovaly jeho mastně se lesknoucí tvář.

„Hamill táboří několik mil před námi, Kanoshi,“ řekl. „Ketchum jim tam teď se svou creedmoreovkou zatopí.“

Breed Kanosh pohlédl na Chestera Hinese, jako by se ho chtěl zeptat, jak je možné, že to federální marshal připustil.

Hines tiše zaklel. Přistoupil k míšenci a tlumeně se zeptal: „Nepůjčil byste mi svého koně, Kanoshi?“

Míšenec chvíli váhal, ale potom pokrčil rameny a podal Hinesovi uzdu. Přes rameno Kanosn poznamenal ke Cableovi: „Jestli je Hamill poblíž, tak bych se na tvém místě kolem ohně moc neproměňoval, Cable.“

Holohlavý muž s kletbou vyskočil a chtěl zadupat oheň. V tom okamžiku uslyšeli tlumenou ránu dalekonosné pušky.

Muži sebou trhli a strnuli.

Teprve po druhém výstřelu se vzpamatovali.

Cable chvatně zadupal oheň. Z hořících klacků vyskakovaly jiskry.

Chester Hines se vrhl do sedla poníka, ale než ho mohl pobídnout, chytil ho Breed Kanosh za uzdu. Chraplavým hlasem řekl: „Teď už je pozdě, Hinesi. Teď už s tím nic neuděláte.“

Se vzteklým výkřikem federální marshal seskočil ze sedla. Lomcoval jím hněv. Vic Chandler neměl žádné skrupuleí. Zdálo se, že ho vůbec nezajímají životy rukojmí a Jeffa Marrinera. Chtěl jediné, pomstít se za ponižující porážku, kterou mu způsobil Don Hamill.

Po několika minutách se ozval dusot kopyt. Oheň vyhasl. Po chvíli uviděli nejasné obrysy dvou jezdců, kteří se k nim cvalem blížili.

Vic Chandler nehnul ani brvou, když zastavil svého šedáka před muži stíhacího oddílu a sesedl.

„Proč jste nerozdělali oheň?“ zeptal se hrdelním hlasem.

Ketschum sesedl sa zasténal. Hines viděl, že ještě drží v rukou těžkou pušku. Hned přišel k šerifovi.

„Vy jste šílený, Chandlere!“ zavrčel. „Koho jste zastřelili?“

Šerif se usmál.

„Zeptejte se Ketchuma, Hinesi. Nemohl jsem přesně rozeznat, koho z těch banditů oddělal. Bohužel po první ráně reagovali příliš rychle. Ketchum neví, jestli oddělal ještě někoho z nich.“ Z jeho hlasu byla cítit spokojenost. Otočil se a zavětřil. Cítil, že tam už hořel oheň. „Máš strach, Cable?“ s úsměvem se zeptal toho muže. „Hamill má plné kalhoty a prchá. Teď ví, že mě nedokáže setřást. Budu ho štvát, dokud se přede mnou nebude plazit v prachu!“

Muži mlčeli. Cable opět nasbíral dřevo a rozdělal oheň podruhé. Zdálo se, že není ve své kůži, protože neustále otáčel hlavu k jihu.

Kanosh oodvedl svého koně od ohně do tmy.

S Vicem Chandlerem se nedalo mluvit. Šerif byl posedlý. Ani nebezpečí ohrožení života té ženy nemohlo zabránit jeho odhodlání vsadit všechno na jednu kartu, aby vyřídil Dona Hamilla.

Hines přišel k míšenci. Měl pocit, jako by Kanosh větřil.

Federální marshal se mlčky posadil vedle něho.

Kanosh začal mluvit sám od sebe.

„Chandler těmi výstřely šlápl chřestýši na ocas,“ zamumlal.

Hines tázavě pohlédl do jeho snědého, hvězdným svitem zalitého obličeje.

„Vy si myslíte, že Hamill se bude bránit?“

Kanosh přikývl.

„Docela určitě. Možná na to dokonce čekal. Už dávno mohl být se svými muži za horama. To, že jede tak pomalu a že za sebou nezametá stopy, je záměr. Tak jako chce Chandler Hamilla, tak chce Hamill Chandlera. Možná by Don Hamill šerifa už dávno zabil, kdyby chtěl. Ale asi má za lubem něco zvláštního.“

Náhle Kanoshův poník tiše zařehtal a trhl hlavou. Míšencova reakce Hinese alarmovala. V následujícím okamžiku ležel na zemi a v ruce držel kolt. Potom si však uvědomil, že se svým remingtonem těžko něco pořídí.

Kanoshův poník si klekl a lehl si.

V tom okamžiku se jižně od nich zablesklo. Kanosh ještě zavolal na muže u ohně, aby se kryli, ale pro Mikea Rawlinse to již bylo pozdě.

Muž v koženém kabátě se právě skláněl nad ohněm, aby si nalil kávu, kterou uvařil Cable. Kulka ho zasáhla doprostřed zad a odhodila ho do ohně. Při tom převrhl plechový kotlík s vodou.

Chester Hines okamžitě vypálil z winchestrovky na místo, kde se ve tmě zablesklo, a hned potom se převalil stranou.

Táborem zazněl chraplavý hlas Vica Chandlera.

Butch Sudley vrávoral ke koním. Třeskl třetí výstřel.

Sudley vykřikl a skácel se na zem.

„Kanoshi!“ zvolal federální marshal jméno míšence. Kanosh trhl hlavou. Hines mu hodil winchestrovku.

V následujícím okamžiku již byl u míšencova poníka. Zvíře vyrazilo. Hines seděl v jeho sedle jako přilepený, když běželo cvalem. Zpod jeho kopyt odletovaly kaménky, a zasáhly Kanoshe y do tváře.

Cableovi se podařilo zadupat oheň. Kouř se Breedu Kanoshovi dostal do nosu a přiměl ho kýchnout. Neklidně hleděl na jih, s Hinesovou winchestrovkou na rameni, připraven vypálit, jakmile uvidí další záblesk.

Dusot kopyt poníka odezněl, jakmile jezdec zmizel za horizontem Muži z oddílu leželi na zemi. Kanosh slyšel chrčení Butche Sudleyho. Zástupce to očividně koupil.

Několik minut panovalo ticho.

Nepadl jediný výstřel.

Vic Chandler byl první, kdo vstal.

V jeho chladně se lesknoucích očích se odrážel svit hvězd. „Přistoupil k Sudleymu a pohlédl na něho.

Breed Kanosh vyskočil a přišel k Chandlerovi.

„To máte z toho, Chandlere!“ vyhrkl. „Hamill vám teď oplatí stejnou mincí. A to vám nevadí, že vaše snoubenka teď možná bude strádat ještě víc než předtím?“

Chandler neodpověděl.

„Koupils to, Butchi?“ chraplavě se zeptal.

Sudley se sténaje posadil a chytil se za pravou botu. Se zaklením ji vyzul. „Ten chlápek mi provrtal podrážku, bossi.“

Chandler se ohlédl. Cable dřepěl vedle na zemi bezvládně ležícího Mikea Rawlinse. Potom zvedl hlavu a pomalu jí zavrtěl.

„S tím se nedá nic dělat, bossi,“ zamumlal. „Koupil to naplno. Musel být na místě mrtvý. Ráže 54, řekl bych.“

„Pochovej ho,“ chladně řekl Chandler. „Ketchume, kterého parchanta sto dostal?“

Muž s buřinkou si oklepal prach z oblečení.

Pokrčil rameny. „Carvera, McKeevera, Parrishe. Mohl to být kdokoli. Počkáme, co řekne Hines, až se vrátí. Nebo chceš jet dál, šerife?“

Chandler neřekl nic.

Kanosh měl pocit, že v jeho hranaté tváři zahlédl úsměv, ale nebyl si jistý. Křečovitě sevřel pažbu Hinesovy winchestrovky a šel k jeho vraníkovi. Doufal, že Hines nebude příliš neopatrný.

Hlavou se mu honily myšlenky. Musí najít způsob, jak zabránit šerifovi v tom, aby znovu ohrozil život té ženy. Ale ač si tím lámal hlavu, nevěděl, co by mohl udělat, pokud nechtěl použít kolt.

Hleděl do tmy a naslouchal zvukům noci.

Panovalo ticho.

Breed Kanosh stáhl hlavu mezi ramena a zahnal nepříjemný pocit, který se ho zmocnil vždy, když pomyslel na Chestera Hinese, který možná v tom okamžiku vjel před hlaveň pušky číhajícího bandity.

McKeever sevřel rty. Marně hledal táborový oheň stíhacího oddílu, který předtím zářil ve tmě.

Jeho chundelatý buckskin a Dekkerův quarterhorse stáli za ním v jedné malé dolině. S oběma zvířaty své kumpány mohl snadno dostihnout.

Věděl, že je nanejvýš čtyři sta yardů od místa, kdepředtím hořel oheň. Jednou, když zastavil, vítr ze severu přinesl zvuk dusotu kopyt.

Ze by muži ze stíhacího oddílu vyrazili, aby je dál pronásledovali?

McKeever zavrtěl hlavou. Dusot tolika koní by musel slyšet. I kdyby ti muži jeli pomalu.

Na trávě před sebou měl dalekonosnou pušku značky Creedmore. Napínal zrak, ale svit hvězd byl příliš slabý na to, aby na větší vzdálenost něco uviděl.

Už zneklidněl, když tu náhle ve tmě spatřil světlo. Nejdřív bylo velmi malé, ale pak vyšlehly plameny. McKeever se usmál. Okamžitě zvedl creedmoreovku a zamířil na oheň.

Před plameny se objevil stín.

McKeever pomyslel na mladého Dekkera, který byl zabit zákeřnou kulkou. Smrt toho mladíka jím neotřásla. Necítil nenávist k vrahovi. Don Hamill mu dal příkaz, který chtěl provést. Nic víc a nic míň.

Uslyšel tiché řehtání jednoho koně. Takřka vyděšeně si uvědomil, že je ani ne dvě sta yardů od tábora pronásledovatelů. Viděl, jak se jeden z nich sklání k ohni.

V tom okamžiku zmáčkl spoušť.

Záblesk výstřelu jej oslepil. Převalil se a usmál se, když těsně vedle něj křovím proletěla kulka. Uviděl záblesk výstřelu a vystřelil na něj. Pak vypálil na stín pohybující se u ohně.

Slyšel výkřiky. Spokojeně se usmíval. Věděl, že ten první stín trefil naplno, a doufal, že to byl Vic Chander. Kdyby sejmul šerifa, oddíl by se obrátil a Don Hamill by už neměl důvod jet pomalu a ohrožovat tak jejich akci na trati Union Pacific.

Oheň v táboře vyhasl.

Náhle se ozval dusot kopyt.

McKeever svraštil čelo. Zvedl se na kolena a pohlédl na sever. Dusot byl stále silnější.

Jeden z pronásledovatelů po něm pátrá.

McKeever vyskočil a šel ke svému koni. Při tom se mu vzdouval jeho dlouhý plášť. Bandita strčil creedmoreovku do sedlového pouzdra. Nemínil se vrhnout do sedla buckskina a prchat. V pravé ruce se mu náhle objevil nůž bowie s osmnáctipalcovou čepelí, od níž se odrážel svit hvězd. Přikrčen proběhl kolem koní a vydal se po jižním úbočí doliny. V následujícím okamžiku zmizel.

Zmocnila se ho lovecká horečka.

Noc byla jeho spojencem. Měl oči jak kočka.

Bylo mu jedno, kdo to tam jede. McKeever ho chtěl dostat.

Doufal, že je to Vic Chandler a že si bude moct dát za opasek jeho skalp.

I kdyby měl Don Hamill prasknout zlostí.

+ + + + +

Zafrkání poníka Chestera Hinese varovalo. Okamžitě seskočil ze sedla. Zvíře ještě několik kroků běželo, ale potom se otočilo a zůstalo stát. Zvedlo hlavu a tiše zařehtalo. Ze tmy mu odpověděl jiný kůň.

Hines nehybně ležel v písku a nedýchal. Ten druhý kůň dokazoval, že bandita neodjel, že tam na něho číhá.

Kanoshův poník stál jako socha. Větřil směrem, kde musel stát ten druhý kůň.

Hines před sebou viděl nevysoký vrch. Proti obloze byly vidět siluety keřů. Minuty plynuly. Panovalo ticho.

Kdesi za tím vrchem číhal vrah Mikea Rawlinse.

Chester Hines se neslyšně zvedl. Přikrčen, s remingtonem v ruce, se plížil ke kopci. V tom zavadil holínkou o keř a způsobil tak tichý šramot. Vyděsil se. Zastavil se a naslouchal. Měl pocit, že před sebou slyší hrabání kopyt. Jinak se nic nehýbalo. Ceká bandita za tím vrškem?

Hines se dál plazil, přičemž se vyhýbal trsům tvrdé trávy. Tak dorazil na temeno návrší a nekonečně pomalu zvedl hlavu.

Překvapením ji zase sklonil.

Dva koně!

Znamenalo to, že tam na něj číhají dva bandité?

Chester Hines cítil, jak se mu zježily chlupy na krku.

Koně na něho poulili oči. Byli jen deset kroků od něho. Menší z nich trhl hlavou a vycenil zuby.

Hines se rozhlédl po dolíku, v němž stáli. Žádného muže tam však neviděl. Rozrušilo ho to. Při pomyšlení, že bandité tam někde číhají a možná už na něj míří, mu přeběhl mráz po zádech.

Věděl, že tam nesmí zůstat dlouho. Napjal všechny svaly, vyskočil a rozběhl se k oběma koním, kteří začali nervózně řehtat. Zřetelně viděl pažbu pušky, trčící ze sedlového pouzdra menšího z koní.

Hines ho chytil za ohlávku. Chundelatý kůň zafrkal a začal přešlapovat. Hines ho otočil, takže se ocitl mezi oběma zvířaty. Hlavou mu bleskl nápad: Kdyby se mu podařilo zmizet s těmi koňmi, byli by oba bandité v koncích. Pěšky by do tábora svých kumpánů té noci již nedošli.

Levou rukou se chytil hrušky sedla menšího koně.

Otočil hlavu a pravou rukou s remingtonem sáhl po uzdě většího.

V tom okamžiku si všiml pohybu za koněm, který náhle zařehtal a prudce uskočil stranou.

Chester Hines dostal ránu a zavrávoral proti druhému koni.

Pak se před ním vynořil černý stín. Vypadalo to, jako by se na něho řítil obrovský netopýr.

Chester Hines se vrhl stranou.

Stín se rozmáchl a ve svitu hvězd se zaleskla široká čepel velkého nože. Hines ucítil omračující bolest v levém rameni. Bandita do něho vrazil. Hines ucítil nechutný zápach. Ohnal se remingtonem, bandita vykřikl a udělal několik potácivých kroků zpátky.

Hines na něj namířil a zmáčkl spoušť. Záblesk ho oslepil, ale přesto viděl, že se bandita vrhl stranou. Hines klesl na kolena. Něco mu prosvištělo kolem ucha, načež se za ním ozval drnčivý zvuk.

Hines znovu vypálil.

Tentokrát bandita nereagoval dostatečně rychle. Kulka ho zasáhla doprostřed hrudi.Muž se zvedl a zamával rukama. Jeho dlouhý plášť se zavlnil. Z hrdla bandity, který na plaze v Rio Blancu osvobodil tři odsouzence na smrt, se vydral chraplavý výkřik,a postava v černém plášti se zhroutila do písku.

Hines ztěžka oddechoval. Potřeboval několik minut na to, aby se zase vzpamatoval. Číhavě se rozhlédl, ale žádný další útok ze tmy nenásledoval. Byl bandita v plášti sám, i když měl dva koně?

Nic se nehýbalo. Oba koně se pomalu uklidnili.

Hines narazil ramenem do něčeho tvrdého na sedle menšího koně, když se otočil. Sevřel rty. Z kůže sedla trčela rukojeť nože bowie. Vtrhl jej a prohlédl si širokou čepel, na níž byly vidět temné skvrny.

V tom okamžiku ucítil palčivou bolest v levém rameni. Na hruď mu stékala krev.

Počkal ještě několik minut, pak dal remington zpátky do pouzdra a svázal konce uzd obou koní.

Na okraji doliny se objevil Kanoshův poník. Poulil na něj oči.

Naštěstí zůstal stát, když k němu Hines šel. V rameni jako by ho bodaly jehly. Pokusil se však bolest nevnímat, vytáhl se do sedla a vyvedl poníka z dolíku ke koním banditů. Rána v rameni stále silně krvácela. Pak vzal konce uzd a vydal se na sever, kde ležel tábor stíhacího oddílu. Koně táhl za sebou.

+ + + + +

Muži již oheň znovu nerozdělali.

Chester Hines překvapeně pohlédl na východ. Tam už byl na obzoru světlý pruh. Nevnímal, kolik času mezitím uplynulo.

To údolí nebylo více než tři sta yardů od tábora oddílu.

Poník tiše zařehtal.

Před Hinesem se vynořil stín. Pravou rukou trhl k remingtonu.

„Hinesi?“

Byl to míšencův hlas.

„Ano?“ zavrčel federální marshal.

Breed Kanosh se k němu rozběhl. Okamžitě poznal, že s Hinesem není něco v pořádku. Přivedl poníka až k táboru.

Hines se tam překvapeně rozhlédl. Po oddílu ani památky. Jeho vraník se zvedl zpoza keřů, za něž si lehl.

„Kde je Chandler?“ otázal se zadýchaný Hines.

Míšenec se usmál. „Nepotřebuje nás, Hinesi. Počítal s tím, že ti bandité vás oddělají, a chtěl jim odříznout cestu.“

Hines zaklel a přehoupl pravou nohu přes sedlo. Poněkud vrávoral, když stanul na nohou.

Kanosh přišel k němu.

„Koupil jste to?“

„Bodl mě nožem. Do levého ramene,“ hlesl Hines.

Kanosh ho chytil za pravou ruku a odvedl ho k vyhaslému ohništi.

O kousek dál Hines uviděl mohylu, pod níž byl pohřben Mike Rawlins.

Kanosh rychle rozdělal oheň. Ve svitu plamenů prohlédl marshalovu bodnou ránu na rameni, potřel ji mastí, která Hinesovi způsobila ostrou bolest, a ovázal ji.

„Co je se Sudleym?“ chraplavě se otázal Hines.

„Kulka mu trefila jen podrážku,“ odpověděl Kanosh. „Dostal jste toho střelce?“

„Ano. Byl to ten chlápek v dlouhém plášti.“

„McKeever,“ zamumlal Kanosh. „A ten druhý?“ Ukázal na oba koně.

„Byl jenom jeden. Očividně mu dali dva koně, aby je mohl rychleji dostihnout.“

Kanosh přikývl. Jakmile ošetřil ránu, připravil jídlo.

Chester Hines si lehl a, i když nechtěl, ihned usnul.

+ + + + +

Slunce stálo v nadhlavníku. Z koní stoupala pára, i když pili před půlhodinou. Studánka s čirou, chladnou vodou, ukrytá mezi skalami, ležela pod nimi na úpatí strmého svahu. Koně stálo zdolání toho svahu mnoho sil.

Jeff Marriner koutkem oka pozoroval Dona Hamilla a Eda Carvera. Mezitím si všichni uvědomili, že McKeever už je nedožene - protože to by už u nich byl.

Pro Jeffa to nebylo překvapení, dobře totiž znal Chestera Hinese.

Federální marshal byl nebezpečný bojovník, proti kterému McKeever pravděpodobně neměl šanci.

Carver se očividně ptal, co teď Don Hamill podnikne. Jeff viděl, jak stáhl hlavu mezi ramena a svraštil čelo, když Hamill náhle na konci svahu zastavil svého koně a obrátil ho.

Také Jeff zastavil svého palomina.

Don Hamill sesedl a hodil uzdu svého ryzáka Parrishovi. Zajatkyně seděla v sedle jako hromádka neštěstí, když Parrish ryzáka převedl přes vrchol hřebene, takže jim studánka zmizela z dohledu.

Stacy Hamill přijel ke svému bratrovi.

„Chceš tu čekat na Chandlera?“ chraplavě se ho zeptal a olízl si rty.

Don Hamill přikývl.

„Chci vědět, koho má Chandler s sebou,“ odvětil tvrdě.

Carver rovněž sesedl a plácl svého calica po zadku, aby běžel za Parrishovým grullem a Hamillovým ryzákem. Poník se však na vrcholu hřebene zastavil.

„Proč to chceš sakra vědět, Done?“ vyštěkl Carver. „Dostali McKeevera, to ti nestačí? Teď už jsme jenom čtyři. Jestli se Chandlerovi podaří oddělat ještě jednoho z nás, můžeme na tu akci zapomenout!“

Donu Hamillovi zajiskřilo v očích. Jeff Marriner cítil, že Carverovy věčné výtky mu jdou na nervy. Hamill chtěl něco odvětit, ale v tom okamžiku Stacy ostře sykl. Muži trhli hlavami.

Jeff Marriner, který jel za Parishem, seskočil ze sedla a rozběhl se zpátky k vrcholu hřebene. Okamžitě spatřil obláček prachu na obzoru. Musel zavřít oči, aby proti slunci něco viděl.

Ti jezdci byli ještě více než míli daleko. Rozeznával pouze malé černé body před oblakem prachu, ale nedalo se poznat, kolik jich je.

Stacy Hamill se rozběhl ke svému koni a vytáhl ze sedlové kapsy dalekohled. Potom se na vrcholu hřebene vrhl k zemi a pozoroval jezdce dalekohledem.

„Vidíš něco?“ zeptal se Carver.

Jeff Marriner cítil, že se Stacym něco není v pořádku. Ruce, v nichž držel dalekohled, se mu náhle rozechvěly. Podal Carverovi dalekohled a dutým hlasem řekl: „Podívej se na to sám.“

Carver si přiložil dalekohled k očím. Stacy Hamill vstal a toporně šel ke svému koni.

Carver procedil mezi zuby kletbu.

„Sakra, Sudley je hodně houževnatý,“ zamumlal.

„Sudley?“ Don Hamill mu vytrhl z rukou dalekohled a podíval se jím. „Čtyři muži. A opravdu je mezi nimi i Sudley. Můžeme je v klidu oddělat, až budou u studánky.“

„Chandler není začátečník, Done. Pozná nebezpečí. A nám chybí McKeeverova puška. Jestli zůstanou mimo dostřel našich winchestrovek, budou ve výhodě, protože teď mají dvě dalekonosné zbraně.“

Don Hamill otevřel ústa k vzteklé odpovědi.

V tom okamžiku žena vykřikla.

Jeff se ohlédl. Viděl, že Parrish ji sundal z koně a teď s stál za Hamillovým ryzákem. Jeff se tam rozběhl.

Proběhl kolem Stacyho Hamilla, který nehybně stál vedle svého koně a ruku měl položenou na pažbě své winchestrovky.

Parrishův pohublý obličej byl zrudlý. V jeho dravcích očích se zračila panika. Rukou držel ženu za ústa, aby nemohla křičet.

Jeff Marriner běžel k ryzákovi.

Hřebec odtančil a uvolnil tak pohled na Parrishe a ženu.

Elenor Blakeová měla strženou blůzu. Na slunci bílá pleť jejích plných ňader svítila jako slonovina. Její tvář modrala, jak ji Parrish škrtil.

Jeff ho udeřil pěstí do tváře. Hubený bandita v panice reagoval pozdě. Při té ráně trhl hlavou, vykřikl, pustil ženu a udělal několik vrávoravých kroků. Pravou rukou sáhl po pažbě koltu, ale to už byl Jeff opět u něho a zasadil mu ránu malíkovou hranou do ruky.

Bandita zaječel bolestí.

Jeff před sebou uviděl pažbu koltu. Trhl rukou a popadl ji.

V tom okamžiku za sebou uslyšel ostré, kovové cvaknutí.

Strnul.

„Vytáhni ten kolt z pouzdra a je po tobě, Marrinere,“ ozval se chladný hlas Eda Carvera.

Jeff pomalu pustil pažbu koltu a otočil se. Pokrčil rameny.

„Nemůžeš po mně chtít, abych se nechal oddělat, Carvere,“ odvětil. Musel vynaložit všechny síly, aby nedal najevo rozrušení.

„Nech toho, Parrishi!“ vyhrkl Carver, když hubený bandita chtěl sáhnout po koltu. „O té ženě si promluvíme později. Postarej se o…“

Přerušilo ho ostré zvolání Dona Hamilla.

„Stacy!“

Jeff vzhlédl. Viděl, jak se Stacy Hamill vrhl na vrcholu hřebene k zemi. V rukou držel winchestrovku, kterou teď zalícil. Jeho bratr byl půl tuctu kroků od něj a zareagoval příliš pozdě na to, aby Stacymu zabránil vystřelit.

Třeskla rána. Teprve potom Don Hamill dorazil k němu. Vykopl mu winchestrovku z rukou a zavrčel: „Ty idiote! Jak chceš na takovou vzdálenost trefit…“

Carverův calico náhle zařehtal a vzepjal se. Jeho strakatý krk byl náhle zbrocen krví. Kůň se zhroutil na zem, jako by ho zasáhl blesk. Zaškubal nohama a pak ochabl.

Ed Carver vykřikl hněvem. Rozběhl se ke Stacymu Hamillovi a patrně by se na něj byl vrhl, kdyby se mezi ně rychle nepostavil Don.

Ozvalo se tlumené bzučení dalšího výstřelu.

Jeff Marriner se rozběhl ke svému palominovi a odvedl ho dál za vrchol hřebene.

„Chtěl jsem dorazit Sudleyho, Done,“ zamumlal Stacy. V očích měl slzy hněvu.

„Ty kreténe!“ vykřikl Ed Carver. „Hlavně si nemysli, že teď pojedu s někým jiným! Daruju ti mého koně.“ Sklonil se ke calicovi, odepnul sedlové brašny a pouzdro s winchestrovkou a odhodlaným krokem zamířil ke Stacyho plavému koni.

Stacy otevřel ústa k protestu, ale ostrý pohled jeho bratra jej umlčel. Se sevřenými rty přihlížel, jak jeho sedlové dopadly na zem a na jeho koně položil Carver své vlastní sedlo.

Jeff Marriner uviděl v trávě dalekohled. Don Hamill ho tam pustil. Jeff si lehl na břicho, přiložil si dalekohled k očím a pohlédl na blížící se jezdce. Poznal čtyři muže, kteří stáli vedle svých koní. Hleděli na svah. Očividně věděli, že bandité už nemají žádnou dalekonosnou pušku, se kterou by jim mohli být nebezpeční.

Jeff sevřel rty.

Poznal Vica Chandlera, Butche Sudleyho a holohlavého Cablea. Muže v buřince, který právě položil přes sedlo jednoho z koní pušku, viděl poprvé v životě.

Kde je Chester Hines?

Jeffa se zmocňovala panika.

Podařilo se Chandíerovi Hinesovi zabránit v tom, aby jel se stíhacím oddílem?

Ví Chandler vůbec, že Jeff Marriner je zástupce federálního marshala?

„Pojedeš na Marrinerově koni, Stacy,“ řekl za ním Don Hamill. „Jestli si myslíš, že to ten palomino nevydrží, tak Marrinera rovnou oddělej.“

Jeff se odplazil od vrcholu hřeben a vstal. V ledovém pohledu Dona Hamilla jako by se zračil rozsudek smrti.

„Na McKeevera můžete zapomenout, Hamille,“ hlesl. „Buďte rádi, že máte mě.“

Don Hamill se otočil a šel k Parrishovi, Carverovi a zajatkyni. Jeff slyšel, jak spolu mluví, ale nerozuměl ani slovu. Pak Carver spokojeně přikývl a vyšvihl se do sedla plavého koně, aniž by věnoval Stacymu Hamillovi a Jeffovi jediný pohled. „Bylo to od tebe hloupé, žes střílel na Sudleyho, Stacy,“ zamumlal Jeff.

V mladíkových černých očích se zračila nenávist.

„Když jsem ho uviděl dalekohledem, vyděsil jsem se,“ odvětil. „Víš, co mi Sudley udělal. Za to ho chci zabít, i kdyby to mělo být to poslední, co v životě udělám.“

Jeff mu podal dalekohled a počkal, až Stacy přinese své sedlové brašny. Ostatní už vyjeli.

Jeff nasedl a vytáhl Stacyho za sebou do sedla.

Doufal, že palomino má ještě dost sil. Kdyby mu totiž síly došly, Stacy by zapomněl na své sympatie, o tom byl přesvědčen. A dokonce i kdyby ho neoddělal, ale prostě jenom nechal být, neměl by jeho život cenu jediného centu. Vic Chandler by ho okamžitě pověsil. Chester Hines tam nebyl a nemohl mu v tom zabránit.

Jeff Marriner poplácal palomina po krku.

„Hlavně vydrž, starý brachu,“ zamumlal.

+ + + + +

Vic Chandler se hrdelně zasmál.

„Dobrá práce, Hanku,“ poznamenal. „Škoda jen, žes odkrouhl jenom koně a ne někoho z těch bastardů.“ Poplácal Ketchuma po rameni, protože věděl, co to znamená trefit na takřka jednu míli.

Ketchum trpěl úpalem. Na levé tváři se mu loupala kůže. Úzký okraj jeho buřinky neposkytoval jeho obličeji dostatek stínu.

Vic Chandler neviděl, že Ketchumovi není dobře. Pociťoval zadostiučinění. Skutečnost, že bandité neopětovali palbu, mu dokazovala, že Hines toho zákeřného střelce musel vyřídit. Nyní už neměli žádnou dalekonosnou pušku. Chandler teď mohl jet za bandity s menším odstupem a vždy při příhodné příležitosti udeřit.

Nad temenem toho strmého svahu se vznášel tenký sloupec prachu.

Chandler spokojeně zavrčel. Bandité stáhli ocas a klidili se do bezpečí. Teď je měl tam, kde je chtěl mít.

Otočil se k Sudleymu a Cableovi, kteří stáli za svými koňmi.

„Osvěžíme se u pramene,“ řekl. Přivřenýma očima pozoroval Butche Sudleyho. Zástupce byl bledý. Bodná rána ho vysílila víc, než si chtěl přiznat.

Chandler ztěžka vylezl do sedla. Cable musel Sudleymu pomoct. Sám by to nedokázal.

Hank Ketchum strčil creedmoreovku do sedlového pouzdra a sáhl po uzdě svého koně. Nevypadalo to ovšem, že by chtěl nasednout.

Chandler svraštil čelo. „Co je, Hanku?“

Tělnatý muž se zašklebil.

„Co by bylo? Zadek mě pálí ještě víc než ksicht. Mám ho sedřený do masa. Už to nejde, rozumíš?“

Chandler mlčel. Až si zchladí zadek ve studené vodě, zase to půjde, říkal si. Však by si také moc nepolepšil, kdyby zůstal v té pustině sám.

Pobídl svého šedáka a vyjel.

Sudley visel na hrušce sedla, jako by byl mrtvý. Cable zůstal těsně vedle něho, aby ho mohl chytit, kdyby se svalil ze sedla.

U studánky Chander sesedl a naplnil svi láhev. Sloupec prachu nad hřebenem se již rozplynul. Ohlédl se a spatřil Hanka Ketchuma, který kráčel za jezdci podivně rozkročen.

V tom se ozvalo žuchnuti. Cable se ohlédl a uviděl, jak Sudley spadl ze sedla. Kůň odtančil stranou.

Sudley měl vytřeštěné oči. Pokoušel se opřít rukama o zem, ale vypověděly mu službu. Převalil se na záda. Ztěžka oddechoval a ústa měl široce otevřená, jako by nemohl popadnout dech.

Cable pokrčil rameny.

„Vypadá to, jako by to přehnal, bossi,“ zamumlal. „Asi ztratil příliš mnoho krve.“ Chandler si klekl vedle Sudleyho a vytáhl mu košili z kalhot. Když spatřil zakrvácený obvaz zaklel. Ten zatracený paličák mu zamlčel, že mu znovu začala krvácet rána.

Nemohli Sudleyho vzít dál.

V Chandlerových šedých očích se objevil chladný výraz.

Nemohl brát na zástupce ohledy. Sudley si svou situací byl vinen sám. Pravděpodobně potřeboval den odpočinku. Pak by mohl pokračovat v cestě na jih sám.

Chandler vstal se zachmuřenou tváří. Když uviděl vrávorajícího Ketchuma, nejraději by nahlas zaklel. Se svými muži už toho moc podniknout nemohl.

Ketchum skočil do vody a vynořil se teprve po jedné minutě. Vyplazil se na břeh a zůstal ležet na břiše. Po chvíli se zvedl na kolena. Pohledem hledal šerifa.

„Můžeš mi prohnat kulku hlavou, Chandlere,“ vyhrkl, „ale do sedla už mě nedostaneš!“

Chandler přišel k němu a chytil ho za límec jeho mokrého kabátu, z něhož crčela voda.

„Tady zhebneš, Ketchume,“ zavrčel. „Nemysli si, že na tvou choulostivost budu brát ohledy! Přivážu tě k sedlu a pojedeš na břiše!“

Ketchum zavrtěl hlavou a ukázal na Sudleyho.

„Jestli ho chceš přinutit, aby vylezl do sedla, tak ho zabiješ, Chandlere. Proč nás nenecháš tady? Jenom tě zdržujeme. Počkej si na Hinese a na míšence. S nimi Hamilla dostaneš.“

Chandler Ketchuma pustil.

Byl rád, že se Hinese zbavil. Nepotřeboval nikoho, kdo by mu říkal, co má dělat! Jestli Hines oddělal toho zákeřného střelce, pak jsou ti bandité už jen čtyři. A mají ve svém hnízdě kukaččí vejce. Kdyby došlo k boji, postavil by se Jeff Marriner na jeho stranu.

„Cable!“ vyhrkl. „Pojedeme dál sami! Vezmi si Ketchumovu creedmoreovku!“

Holohlavý muž pokrčil rameny. Potom šel ke Ketchumovu koni a vzal dalekonosnou pušku. Chandler se již vyšvihl do sedla a vyjel do strmého svahu, aniž se za Sudleym a Ketchumem otočil.

+ + + + +

Sudley a Ketchum chtěli u studánky zůstat ještě aspoň den. Ketchum, který Sudleymu vyměnil obvaz a přinesl mu vodu na pití, byl Breedu Kanoshovi vděčný za hojivou mast, kterou mu potřel rozedřenou kůži mezi stehny.

Chester Hines a míšenec dorazili ke studánce o tři hodiny později. Hines jen zavrtěl hlavou. Vic Chandler musel přijít o rozum. Ve dvou proti té bandě neměli šanci. Tak by pravděpodobně Dona Hamilla nedostali, ani kdyby byl sám.

Hines pohlédl ze svahu dolů ke studánce. Viděl mrtvého koně, jehož Ketchum zastřelil v poledne. Bandité tam dokonce nechali sedlo.

Breed Kanosh byl ještě dole u Sudley ho a Ketchuma. Nyní vylezl na svého indiánského poníka a vydal se do svahu.

Hines se rozhlédl. Všude byly stopy. Bandité chodili sem a tam, když čekali na pronásledovatele. Někomu z nich musely rupnout nervy, protože vypálil na muže zákona, i když ještě byli příliš daleko. Hines odhadoval, že to byl Stacy Hamill.

Ten výstřel Chandlera a ostatní varoval. Jinak by možná padli do léčky, kterou jim bandité nastražili.

Hines jel po hřebeni. Z jeho úbočí stoupal oblak prachu. Poník kráčel sutí.

Breed Kanosh hned poznal mrtvého calica.

„To je Carverův kůň,“ řekl.

Hines na něj nedůvěřivě pohlédl.

„Jak to že tu bandu tak znáš?“ protáhle se zeptal.

Kanosh se usmál. „Můj bratr s nimi ještě před několika týdny jezdil.“

Hines hvízdl. „Ví o tom Chandler?“

„Ne, díky Bohu. Doufám, že mu to neprozradíte, Hinesi.“

„Proč už váš bratr u Hamilla není?“

„Měl toho dost. Jeho podíl na kořisti mu stačil na to, aby si koupil kousek půdy, o kterém celý život snil.“

„A co bylo dál?“

Kanosh se zachmuřil. V jeho tmavých očích byl podivný lesk.

„Hamill nenechá nikoho odejít. Jednoho dne přijeli ke srubu, který si bratr postavil vlastníma rukama, a oddělali ho. Peníze, které mu zůstaly, si vzali.“

Hines na něj zamyšleně hleděl.

„Nebyla to náhoda, že jste byl v Rio Blancu v den popravy, že ano?“

Míšenec se opět usmál.

„Měl jsem mého bratra rád, Hinesi. Byl to jediný člověk, který pro mě kdy něco znamenal.“

Hines na to nic neřekl. Věděl, že bude na Kanoshe muset dát pozor, aby z touhy po pomstě neztratil chladnou hlavu, až stanou tváří v tvář Donu Hamillovi.

„To jsou Chandlerovy stopy,“ řekl a ukázal na otisky kopyt, které vedly obloukem na východ k horám.

Míšenec přikývl.

„Vypadá to, jako by se Hamill rozhodl, že šerifa setřese.“

Hines na něj tázavě pohlédl. „ Jak jsi na to přišel?“

„Myslím, že Hamill míří k Bitter Creek,“ odvětil Kanosh. „Od mého bratra vím, že Don Hamill už dlouho plánuje velké přepadení na trati Union Pacific. Možná to chce udělat teď. Jinak by z Rio Blanca nikdy nejel na jih, ale do svého doupěte ve Wind River Mountains.“

Chester Hines přemýšlel.

Míšenec mohl mít pravdu. Z toho místa však byli tři stanice, Granger, Green River a Rock Springs stejně daleko. Kterou si Don Hamill vybere pro přepadení? Zeptal se na to Kanoshe.

Míšenec pokrčil rameny.

„Zeptejte se mě na něco lehčího, Hinesi,“ řekl.

+ + + + +

Jeff Marriner ta světla, jež zářila v temnotě před nimi, spatřil už před půlhodinou. Ani ostatní je nepřehlédli, i když o tom nikdo nemluvil. Jeli však přímo k těm světlům.

Palomino ze sebe v posledních šestatřiceti hodinách vydal poslední síly. Od huby mu kapala pěna. Občas již jen klopýtal. Pouze to, že v posledních hodinách jeli stále z kopce, ho udržovalo na nohách.

Ostatní koně na tom nebyli jinak. Obzvlášť ryzák Dona Hamilla, který nesl dvojí zátěž, trpěl. Jednou se dokonce pokusil vypovědět poslušnost, ale Hamill ho tvrdou rukou přinutil, aby zmobilizoval poslední rezervy. Ed Carver se zdráhal vzít ženu k sobě do sedla a vůbec poprvé od chvíle, kdy opustili Rio Blanco, mezi oběma muži zavládla jakási nevraživost.

K Parrishovi zajatkyně nechtěla, a tak Donu Hamillovi nezbývalo, než jet s dvojí zátěží na svém ryzákovi dál.

Jeff Marriner náhle začal uvažovat o tom, co chce Hamill s tou ženou dělat. Stacy neměl tušení. Bratr mu důvěřoval ještě méně než Carverovi.

Díky tomu, že Stacy seděl s ním v sedle, neměl Jeff možnost nechat nějaké znamení pro pronásledovatele.

Hned co odjeli od studánky, bandité odbočili a začali za sebou zametat stopy. Parrish jel jako poslední a zdálo se, že je to mistr svého oboru. Jeff doufal, že Vic Chandler u sebe má někoho, kdo se vyzná ve stopování.

I když tábořili, neměl Jeff žádnou příležitost. Stacy byl pořád u něho. Mladík byl rád, že má v bandě někoho, komu se může svěřit. A když se někdy Stacy vzdálil, dával na něho pozor Carver. Pokus zanechat nějaké znamení pro Chandlera by pro Jeff a znamenal příliš velké riziko.

Jeff si lámal hlavu, proč není Chester Hines s Chandlerem. Federální marshal přece musí vědět, že má v rukou Marrinerův život!

Z myšlenek ho vytrhl Stacyho chraplavý hlas.

„Brzy tam budeme, Jeffe.“

„Ta světla tam vepředu?“ přidušeně se zeptal Jeff.

„Ano. To je Rock Springs Station.“

„Co tam chce tvůj bratr dělat?“

Jeff se ohlédl. Na Stacyho obličeji se objevil úsměv.

„Co by? Chce vyloupit poštovní vagon Union Pacific. Dostal tip. Už před dvěma měsíci. Jde o skoro sto tisíc dolarů.“

Jeff tiše hvízdl, předstíraje úžas.

„Budou ty peníze dobře hlídané?“

„Don vždycky všechno přesně naplánuje. Ještě nikdy se nic nepokazilo.“

Jeff Marriner mlčel.

Světla stanice již byla blízko. Slyšel frkání Donova ryzáka před sebou. Pak jezdci před ním zastavili u skupinky stromů.

Don Hamill slezl ze sedla a pomohl ženě dolů. V tom okamžiku ryzák zasípal. Hamill odtáhl ženu pryč. Kůň zavrávoral. Pak se mu podlomily zadní nohy, takřka lidsky vykřikl a zhroutil se. Jeho sípáni bylo hrozné.

Don Hamill klel. Postrčil ženu ke Stacymu, který za Jeffem seskočil ze sedla.

„Svaž ji, Stacy,“ chraplavě řekl. „Zůstaneš s ní a Marrinerem tady. Ed, Parrish a já se porozhlédneme po Rock Springs Station. Obstaráme nám koně a vezmeme je sem.“ „Vy chcete ještě dnes v noci…?“

„Dnes převážejí ty peníze,“ chladně řekl Don Hamill.

„Nejsou tři muži trochu málo?“ otázal se rozrušený Stacy. „Proč nevezmeš s sebou mě a Marrinera? Mohli bychom vlak ostřelovat, kdyby se vám někdo pokoušel dělat problémy.“

Don Hamill ten návrh gestem ruky odmítl.

„Dávej pozor na Marrinera,“ zavrčel. „Kdyby se o něco pokusil, oddělej ho.“

Hovořil tak nahlas, že Jeff rozuměl každému slovu. Potom přistoupil k palominovi a ostře řekl: „Sesedni, Marrinere!“

Jeff nehnul ani brvou. Sebemenší chyba nyní mohla znamenat smrt. Pomalu přehoupl pravou nohu přes sedlo, pustil uzdu a odstoupil dva kroky od vyčerpaného palomina.

Ed Carver a Parrish měli ruce položené na pažbách revolverů. Stacy Hamill svazoval Elenor Blakeové ruce za zády. Vytřeštěnýma očima hleděl na ostatní.

Don Hamill vzal palominovu uzdu a nasedl. Hřebci se chvěly slabiny. Topornými kroky se dal do pohybu, když jej jeho jezdec pobodl ostruhami.

Vedle Stacyho a ženy Hamill ještě jednou zastavil.

„Jsme zpátky nanejvýš za tři hodiny, Stacy,“ tiše řekl. „Dávej na sebe pozor!“

Bylo jasné, že tím míní Marrinera. Stacy rychle přikývl.

Carver a Parrish pobídli koně a vyjeli za Donem Hamillem, který již zmizel ve tmě. Carver se ještě jednou ohlédl a Jeff na něm viděl, že by ho tam nejraději nechal mrtvého.

Chvíli byl slyšet dusot kopyt. Potom se rozhostilo ticho. Jen občas se ozvalo sípáni uštvaného ryzáka.

Jeff šel ke Stacymu a zajatkyni, která se právě posadila do trávy a opřela o kmen jednoho stromu.

Stacymu se náhle v pravé ruce zaleskl armádní kolt.

„Nechoď ke mně moc blízko, Jeffe!“ hlesl mladík.

Jeff se zastavil.

„Už mi nedůvěřuješ, Stacy? Zapomněls na to, co jsme spolu v posledních dnech prožili?“

Stacy zavrtěl hlavou.

„Slyšels Dona, Jeffe. A Ed ti nevěří už vůbec. Jenom nechci udělat chybu. Tomu snad rozumíš.“

„Jistě, Stacy.“ Jeff přikývl. „Teď si tu lehnu. Jsem zatraceně vyčerpaný a potřebuju takové tři hodiny spánku.“ Posadil se, krátce pohlédl na ženu a lehl si. Po chvíli se otočil na bok a byl tak ke Stacymu obrácen zády.

Sípáni ryzáka utichlo. Jeff doufal, že zvíře dotrpělo. Měl napjaté smysly. Naslouchal zvukům, které dělal Stacy, ale mladík se nepohnul.

Jeff se otočil.

Stacy seděl u stromu poblíž té ženy. Trhl sebou, když se Jeff obrátil. Marriner předstíral, že si toho nevšiml. Přivřenýma očima viděl, jak té ženě klesla hlava na hruď. Usnula vyčerpáním.

Stacy měl co dělat, aby zůstal vzhůru. Neustále mu klesala hlava. Občas sebou trhl, když uslyšel nějaký zvuk. Pak vstal a vrhl na Jeffa nedůvěřivý pohled. Protáhl se a zívl. Potom vyšel zpod stromů na volné prostranství a pohlédl ke světlům Rock Springs Station.

Noc byla tichá.

Tři hodiny, řekl Don.

Půl hodiny již uplynulo. Bandité už určitě byli ve městě. Dalo se čekat, že kromě nádraží tam už nikdo nebude na venku. Pro Dona Hamilla a Eda Carvera určitě nebude problém obstarat si koně v nájemní stáji.

Stacy Hamill se posadil.

Jeff přestal dýchat. Nesměl příliš ztrácet čas, pokud chtěl zabránit přepadení a zneškodnit tři členy Hamillovy bandy.

Tiše vstal.

Žena se pohnula a zvedla hlavu. Vyděšeně pohlédla na Jeffa.

Ten si přiložil prst ke rtům.

Sebenepatrnější hluk by Stacyho Hamilla varoval. Jeff byl přesvědčen, že mladík by okamžitě střílel, kdyby měl pocit, že je napaden.

Tiše se přikradl za něho.

V tom však žena přidušeně vykřikla.

Stacy sebou trhl a otočil se.

Jeff ho malíkovou hranou udeřil do ruky, ve které držel kolt.

Stacy ji s výkřikem pustil. Chtěl odskočit, ale v tom okamžiku mu Jeff dal levačkou ránu do brady. Stacy přestal křičet a zhroutil se. Než se vzpamatoval, dal mu Jeff ruce za záda a svázal je koženým řemínkem, jenž vytáhl zpoza opasku kalhot.

Když jej utáhl, Stacy se probral z šoku a prudce se otočil. Jeff mu uhnul a zvedl jeho armádní kolt.

„Sakra, Jeffe, co to má být?“ zavrčel.

„Carver a tvůj bratr měli pravdu,“ klidným hlasem odvětil Jeff. „Měls mě lépe hlídat. Jsem zástupce federálního marshala, Stacy.“

Mladík vytřeštil oči.

„Federální zástupce…“

„Ano. Hines a já jsme měli takový plán. Málem to nevyšlo. Musím ti poděkovat, Stacy. Možná ti budu moct pomoct, až budeš zase stát před soudem.“

Mladíka se zmocnil hněv.

„Ty proklatý bastarde!“ zařval. „Kašlu na tvou pomoc! Don ti provrtá hlavu kulkou a já budu stát vedle a smát se!“

Jeff mu neodpověděl. Přstoupil k Elenor Blakeové a rozvázal ji.

„Slyšela jste, co jsem řekl, slečno Blakeová?“ tiše řekl.

Přikývla, ale Jeffovi připadalo, jako by byla myšlenkami někde jinde.

„Jsem federální marshal, slečno Blakeová,“ opakoval naléhavým tónem. „Teď pojedu za Donem Hamillem a pokusím se ho a jeho muže zajmout. Nemůžu vás vzít s sebou. Zůstaňte s tím mládencem a dávejte pozor na to, ať se neosvobodí!“

Jeff nečekal na odpověď. Lasem, jímž Stacy spoutal slečnu Blakeovou, svázal mladému banditovi i nohy. Stacy ho chtěl kopnout, ale Jeff ho jednou ranou omráčil.

V sedlové kapse mrtvého ryzáka Dona Hamilla nalezl nabitý peacemaker. Přistoupil k ženě, která ještě pořád seděla u stromu, a podal jí Stacyho armádní kolt.

„Umíte s tím zacházet?“ otázal se jí.

„Ano,“ odvětila. To bylo první slovo, které od ní za celou cestu uslyšel.

„Možná je Vic Chander už těsně za námi a brzy se tu objeví,“ řekl, aby ji uklidnil.

V jejích světlých očích spatřil podivný svit. Měl pocit, že by bylo lepší, kdyby Chandlerovu jméno nezmiňoval, ale teď už to nemohl změnit.

Vzala si ten kolt.

„Jestli se Hamill pokusí osvobodit, střílejte,“ řekl. Ještě jednou krátce pohlédl na banditu, načež se otočil a rozběhl se ke světlům Rock Springs Station.

+ + + + +

Dusot kopyt se odrážel od domů na liduprázdné Main Street. Svítila tam jediná lucerna - nad vraty nájemní stáje.

Vic Chandler si zvedl límec kabátu a posunul si klobouk do čela. Zpod jeho okraje se číhavě rozhlížel po chodnících.

Městečko Rock Springs Station spalo.

Přesto Chandler takřka tělesně cítil hrozící nebezpečí. Byl pevně přesvědčen, že je na konci své dlouhé jízdy. Don Hamill neměl na vybranou. Jen zde v tomto městě na trati Union Pacific mohl sehnat nové koně.

Také šedák a Cableův hnědák byli na konci svých sil. Cable zastavil svého vyčerpaného koně před nájemní stájí, ale Vic Chandler zavrtěl hlavou a jel dál. Cable si povzdechl a opět pobídl svou klisnu. Další příční ulice vedla k nádraží. V jednom z oken se svítilo. Vypadalo to, jako by tam čekali vlak, i když na peróně nikdo nebyl.

U vrat nádražního dvora Chandler zastavil. Více než minutu shrbeně seděl v sedle šedáka. Nebylo slyšet nic podezřelého.

Chandler sesedl a hodil Cableovi uzdu. Kývl a šel do dvora nádraží.

„Čekej tu na mě. Musím si promluvit s přednostou.“

„Nemyslíš, že bychom se raději měli podívat do nájemní stáje, bossi?“

Chandler na to nic neřekl. Vlastně ani nevěděl, proč jen projel kolem nájemní stáje. Prostě se instinktivně rozhodl.

Cable pokrčil rameny a otočil hnědou klisnu. S šedákem měl víc práce, musel prudce trhat jeho uzdou, než se znovu pohnul.

Vic Chandler neslyšně vyšel na verandu nádraží. Vedle osvětleného okna zůstal těsně u zdi stát a opatrně tam nahlédl.

Zaprášeným oknem viděl kancelář, uprostřed rozdělenou dřevěnou přepážkou. Za ní seděl muž. Jeho zelený kšilt byl tak velký, že Chandler viděl jen spodní část jeho obličeje. Světlo lampy nedosahovalo za stůl. Zbytek kanceláře byl v pološeru.

Chandler sebou lehce trhl.

Uslyšel totiž tiché zapískání, které zaznělo kdesi v dáli. Očividně tam jel vlak.

Muž za psacím stolem se nepohnul. Asi lokomotivu neslyšel.

Vic Chandler prošel kolem okna. Na rohu budovy se zastavil a vyhlédl na prázdný peron.

Pocit nebezpečí byl stále silnější. Instinktivně položil pravou ruku na pažbu revolveru. Pomyslel na to, že Hamillova banda byla obviněna i z několika vlakových loupeží. Jeli ti bandité na jih proto, že tu plánovali další přepadení?

Vic Chandler sevřel rty a odhodlaně vešel do dveří kanceláře.

Muž zvedl hlavu. Díky zelenému kšiltu vypadala jeho tvář podivně bledě. Ústa měl pootevřená a ruce měl křečovitě sevřené na stole.

Něco s ním není v pořádku, pomyslel si Vic Chandler. Udělal krok a chtěl se otočit.

V tom se vedle něj objevil stín.

Chandler vytrhl z pouzdra kolt, ale pak strnul.

Zřetelně cítil, jak se mu kůže pod ohryzkem dotklo ostří nože.

Náhle k němu přistoupil druhý muž a vzal mu revolver. Chlápek s nožem ho vtáhl dál do kanceláře, takže ten druhý mohl zavřít dveře.

„Stáhni rolety, starej!“ řekl hlas z temnoty.

Vic Chandler ztěžka polkl. Ten hlas znal.

Don Hamill!

Starý muž za psacím stole vstal a stáhl černou papírovou roletu na okně. Z verandy se ozvaly kroky někoho, kdo podle všeho měl naspěch.

Tlak nože na Chandlerově krku zesílil. I kdyby chtěl, tak Cablea nemohl varovat.

„Ani muk, nebo je po tobě!“ zavrčel chraplavý hlas u jeho ucha.

Dveře se otevřely.

Cable tam stál s kloboukem v levé ruce. Jeho hlava se mastně leskla v záři lampy venku na peróně. Pohlédl na Vica Chandlera a chraplavě vyhrkl: „Bossi, vzadu na dvoře stojí pět osedlaných koní…“ V tom samém okamžiku musel spatřit muže za Chandlerem. Pravou rukou trhl k pouzdru. Ještě se mu povedlo povytáhnout kolt, ale pak se mu do hrudi zabodla čepel dlouhého vrhacího nože. Holohlavý muž otevřel ústa, ale už nevykřikl. S tupým žuchnutím se zhroutil na podlahu a zůstal ležet.

Podruhé se ozvalo pískání lokomotivy. Tentokrát tak blízko, že to uslyšeli i muži v kanceláři.

Don Hamill vešel do kruhu osvětleného stolní lampou.

„Je čas, chlapci,“ řekl. „Parrishi, máš dynamit?“

Hubený muž přikývl. Sklonil se k mrtvému zástupci a vytrhl z něj nůž.

Ed Carver strčil do Vica Chandlera.

V následujícím okamžiku zasvištěl vzduchem jeho nůž a zasáhl přednostu nádraží do hrudi. Ještě stačil trhnout pravou rukou, ale to bylo také vše. Ukázalo se, že drží v ruce kolt, který musel vytáhnout ze šuplíku psacího stolu. Zasténal, pustil kolt a skácel se na podlahu.

Vic Chandler věděl, že jeho šance je malá, ale pokusil se ji využít. Otočil se a udeřil Eda Carvera pěstí do obličeje.

Bandita reagoval v poslední chvíli. Uhnul hlavou, takže Chandlerova pěst mu pouze sjela po levém rameni. Carver na něj namířil svým peacemakerem a pouze Hamillovo zasyčení zachránilo Chandlera před smrtí.

Rozčilený Carver odstoupil.

„Sakra, vlak je za chvíli tady, Done!“ zavrčel. „Nemůžeme se teď starat o Chandlera!“ Don Hamill přistoupil k Chandlerovi a udeřil jej pažbou Navy koltu do spánku. Byl tak rychlý, že šerif nestačil zareagovat. Zhroutil se na zem.

„Vynes ho ven, Ede, a přivaž ho na některého koně,“ řekl Hamill.

„Vlak!“ zavrčel Carver.

Nyní již byl rachot lokomotivy zřetelně slyšet.

„Ještě máš čas,“ chladně řekl Hamill.

Carver se zaklením vyvlekl omráčeného šerifa z kanceláře na verandu.

Don Hamill a Parrish také opustili kancelář. Hamill za sebou zavřel dveře, zatímco vysoký Parrish zmizel ve stínu kůlny.

Ve tmě se pohyboval světelný kužel. Rachot byl skoro ohlušující. Ozvalo se skřípání brzd. Peron i Dona Hamilla zahalila pára. Lokomotiva pomalu projela kolem něj a boss banditů zahlédl umolousanou tvář strojvůdce.

Oddechl si, když se zpoza rohu nádraží objevil Ed Carver. Lehkými kroky přiběhl na místo, kde lokomotiva zastavila a syčivě vypustila páru.

Don Hamill popadl svou winchestrovku. K lokomotivě byli připojené pouze čtyři vagony. První byl nákladní vůz. Ve druhém sedělo několik cestujících. Don Hamill viděl jejich tváře osvětlené lampami v oknech. Třetí vagon byl poštovní vagon a ze čtvrtého se ozývalo řehtání jednoho koně.

Z plošiny vagonu pro cestující slézal průvodčí. Byl to černoch. Než mohl položit nohu na peron, Don Hamill na něj vypálil z winchestrovky. Černochovi kolem uší proletěly třísky. Zavrávoral, vrazil do železné mříže a spadla mu čepice. Ed Carver vyskočil na lokomotivu a držel v šachu oba muže v ní.

Parrish již byl u poštovní vagonu. Přikrčil se, když se z okénka nad ním vysunula hlaveň pušky. Don Hamill vystřelil do okénka a ozval se ječivý výkřik, načež hlaveň pušky zmizela.

Parrish odběhl od vagonu a vrhl se na zem. O několik vteřin později se ozval ohlušující výbuch. Poštovní vůz zahalil oblak prachu. Vzduchem proletěly třísky.

Parrish už byl znovu na nohou a běžel k oblaku prachu, načež v něm zmizel. Třesklo několik výstřelů.

Don Hamill nespouštěl oči z cestujících. Když za jedním z oken uviděl pohyb, zmáčkl spoušť. Kulka roztříštila okno. Ozvalo se několik výkřiků. V následujícím okamžiku všechny hlavy za okny zmizely.

Poštovní vůz se zachvěl po druhé explozi.

Trvalo to jen několik vteřin, načež se v rozbitých dveřích objevil Parrish. V rukou držel čtyři kožené tašky. Seskočil na peron a rozběhl se ke kůlně. Zmizel v úzkém průchodu mezi kůlnou a budovou nádraží.

Don Hamill ještě jednou vystřelil z winchestrovky. Ed Carver zamával z lokomotivy, jež se pomalu dala do pohybu. Potom Carver seskočil a rozběhl se k budově nádraží. Stále zrychlující vlak s rachotem zmizel ve tmě.

Don Hamill přiběhl ke koním jako poslední. Parrish se svými koženými taškami již seděl v sedle. Ed Carver se vyšvihl na hřbet appaloosy a vyjel. Za sebou vedl ryzáka.

Ve městě bylo živo, odevšad se ozývalo volání.

Don Hamill vyskočil do sedla, popadl uzdu koně, na jehož hřbetě ležel Vic Chandler, a pobodl své zvíře ostruhami do slabin.

Koně vyrazili a prohnali se kolem kůlny do temnoty.

Za nimi třeskly výstřely, ale žádná z kulek je nezasáhla.

Ed Carver se triumfálně rozesmál.

Byli jen tři, a přesto provedli to přepadení s chladnokrevnou precizností. Pomyslel na strojvůdce a topiče, které uspal pažbou revolveru. Bylo jasné, že jestli se v následující hodině neprobudí, projede vlak stanicí Green River bez zastavení.

Carver pohlédl na Dona Hamilla.

Boss měl, co chtěl. Vic Chandler řval bolestí, kterou mu jízda působila, protože ležel na břiše. Bandité se o něho nestarali.

Nejraději bych mu provrtal hlavu kulkou, pomyslel si Ed Carver. Nechápal, jak se Don Hamill mohl nechat strhnout k tomu, že k někomu takovému, jako je Chandler, pociťoval nenávist.

Pokrčil rameny a pohlédl na kožené brašny, jež Parrish přivázal k hrušce svého sedla.

Peníze, o to tu šlo.

Za peníze si člověk může koupit všechno, co v životě stojí za to.

+ + + + +

Jeff Marriner hekal. Světla Rock Springs Station mu připadala stejně daleko jako před hodinou. V té chvíli pochopil, že tam přijde pozdě.

Ztěžka oddechuje se zastavil. Vtom uslyšel pískání lokomotivy. Trhl hlavou a spatřil světlo, jež se pohybovalo tmou k Rock Springs Station.

Vlak!

Jeff Marriner tiše zaklel.

Jednal bez rozmyslu. Měl vědět, že Dona Hamilla, Carvera a Parrishe pěšky nikdy nedožene a že je ani nestihne zastavit ve městě. Teď se ocitl v úzkých. Vlak musel za několik minut dorazit do Rock Springs Station. Bandité ho přepadnou a okamžitě odtud uprchnou, to mu bylo jasné.

Jeff věděl, že budou u Stacyho Hamilla a zajatkyně před ním.

Tyto neveselé myšlenky ho ochromily.

Uslyšel druhé zapískán a světlo vlaku se slilo se světly nádraží v Rock Springs.

Uplynulo několik minut.

Potom se zablesklo a o několik sekund později uslyšel výbuch.

Jeff sevřel rty.

Znal metody Hamillovy bandy. Nikdy nebrali ohled na lidské životy. Při jejich přepadeních už zemřelo jedenáct lidí.

Pohlédl na peacemaker, který držel v ruce. V bubínku bylo pět nábojů. Příliš málo na to, aby si to mohl rozdat se třemi desperáty. Jeff věděl, že by to byla sebevražda, kdyby jim vkročil do cesty.

Potřeboval koně, s nímž by je mohl pronásledovat. A toho mohl získat jen v Rock Springs Station.

Zadýchán se znovu rozběhl. Nohy měl najednou těžké, jako by byly z olova. Dosud si neuvědomoval, jak ho ten běh unavil. Chladný noční vzduch ho začal bodat do plic. V uších mu šumělo, takže neslyšel ostatní zvuky noci.

Ten dusot kopyt tak málem uslyšel příliš pozdě. Ti jezdci se tam přihnali jako duchové.

Jeff se vrhl k zemi.

Měl pocit, jako by mířili přímo k němu.

Dunění kopyt se podobalo bouři. Jezdci seděli v sedlech skloněni ke krkům zvířat. Jeff napočítal pět koní. Přes sedlo jednoho z nich ležela bezvládná postava, která měla ruce a nohy svázané pod břichem zvířete.

Jeff slyšel, jak hubený Parrish pobízí svého koně výkřiky. Bandita měl na hrušce sedla pověšených několik tašek a Jeff byl přesvědčen, že v nich je kořist.

Jezdci se prohnali kolem jako vichřice a opět zmizeli ve tmě. Po několika vteřinách bylo slyšet jen slábnoucí dusot kopyt.

Jeff vstal. Krátce oddechoval. Ptal se, kdo mohl být ten člověk, kterého vezli naloženého přes sedlo. Že by se bandité zmocnili dalšího rukojmí?

Napočítal jen pět koní. To znamenalo, že Don Hamill nemínil vzít jeho, Jeffa, dál. Čtvrtý kůň byl dozajista určen pro Stacyho Hamilla a pátý pro Elenor Blakeovou. Jeff byl přesvědčen, že Don Hamill má s tou ženou nějaké zvláštní plány.

Otočil se a vyrazil.

Připadalo mu to, jako by v Rock Springs Station nyní svítilo více světel. Ke svému překvapení zjistil, že jedno z nich se vzdaluje od města. Že by vlak jel i přes to přepadení dál?

Hučelo mu v uších a nohy ho už nechtěly poslouchat. Světla se postupně přibližovala. Zdálo se mu, že vidí louče v rukou mužů.

Kde jsou pronásledovatelé?

Nebo mezi obyvateli Rock Springs Station nebyl žádný odvážný muž, který by se chopil iniciativy a sestavil stíhací oddíl?

Sotva na to pomyslel, když tu uslyšel dusot kopyt. Ze tmy se vynořily jezdci. Jejich siluety byly jasně vidět před světly města.

Jeff se zastavil. Chtěl křičet, ale vysilující běh ho tak unavil, že ze sebe nedokázal dostat ani hlásku. Odhodlaně vytáhl peacemaker a vystřelil do vzduchu, když ho jezdci míjeli.

Otočili koně a Jeff ke svému údivu zjistil, že to jsou jen dva muži, kteří teď vyjeli k němu. Od hlavní jejich pušek se odrážel pomalu blednoucí svit hvězd. Dvacet kroků před ním oba jezdci zastavili svá zvířata a zvedli pušky.

„Jsem federální zástupce Jeff Marriner!“ vyhrkl Jeff. Doufal, že jezdci jeho slova slyší.

Uslyšel zvolání, načež jeden z jezdců pobídl svého koně a přijel k němu.

Z temnoty se vynořil obličej. Vedle Jeff a seskočil z koně muž v černém.

„Jeffe! K čertu, jak ses sem dostal?“

Jeff nevěřil vlastním uším a očím, když spatřil úzký obličej s knírkem.

„Hinesi!“ hlesl. Potom mu došel dech.

+ + + + +

Jeff Marriner seděl za Chesterem Hinesem v sedle šedého valacha, jehož federální marshal vyměnil v nájemní stáji v Green River za svého vyčerpaného vraníka.

Hines a míšenec nejdřív jeli do Green River. Když tam nenašli žádné stopy Hamillovy bandy, jeli podél kolejí trati Union Pacific do Rock Springs Station. Byli ještě tři míle od nádraží, když bandité odpálili nálože. Okamžitě věděli, že v Rock Springs Station udeřil Don Hamill.

Na zpocených koních přijeli do města.

Výbuchy vyhnaly všechny muže ve městě na ulici. Chester Hines jim ukázal svou hvězdu. V kanceláři nádraží nalezli mrtvého Cablea a zavražděného přednostu nádraží, načež se s míšencem pustil do pronásledování. Z obyvatel města nebyl nikdo ochoten se k nim připojit, když se od Hinese dozvěděli, že jejich město navštívila Hamillova banda. Nikdo nechtěl nasadit krk kvůli penězům Union Pacific.

Proto vyrazili sami.

„Kde máš mého palomina, Marrinere?“ zvolal Kanosh.

„Don Hamill na něm jel do města, Kanoshi!“

Míšenec zaklel.

Jeff Hinese stručně zpravil o tom, že Don Hamill nechal jeho, Stacyho a Chandlerovu snoubenku před městem a jel dál pouze s Carverem a Parrishem. Hines viděl na dvoře nádraží Chandlerova šedáka vedle Cableova koně. Předpokládal, že Donu Hamillovi se podařilo šerifa zaskočit a vyřadit. Ten neznámý, koho bandité vezli přes sedlo, byl pravděpodobně on.

Noc se pomalu blížila ke konci. Hvězdy na nebi bledly. Na východě již byl šedý pruh oblohy.

Jeff syčivě vydechl a ukázal přes Hinesovo rameno na zhruba jednu míli vzdálené návrší, na němž byly zřetelně vidět siluety stromů.

„Tam!“ zvolal.

Chester Hines a míšenec zastavili koně.

V noci byl dusot kopyt slyšet daleko. Příliš blízko jet nemohli, pokud se nechtěli prozradit.

Naslouchali, protože vítr vanul od návrší proti nim. Kvůli frkání koní ale nic neslyšeli.

„Hamill už asi jel dál,“ zamumlal Chester Hines. „Kdybychom se plížili k těm stromům, ztratíme příliš mnoho času.“

Breed Kanosh zavrtěl hlavou.

„Hamill se s Chandlerem netahal jen tak,“ řekl hrdelním hlasem. „Má něco za lubem, jinak by mu prohnal kulku hlavou už v Rock Springs Station. Myslím, že se chce šerifovi pomstít za to, co udělal jeho bratrovi.“

Hines a Jeff Marriner pohlédli na míšence.

„Možná má pravdu, Hinesi,“ tiše řekl Jeff. „Don Hamill ho tak nenávidí, že určitě zpomaloval útěk, aby Chandler neztratil naše stopy.“

„Proč zastřelili Hylanda?“

„Vic Chandler měl stejný nápad jako my, Hinesi. Hyland byl Chandlerův člověk. Nějaký informátor to musel donést Donu Hamillovi. Nejdřív jsem si myslel, že se dozvěděli o mně, když mluvili o špehovi. Ed Carver by mě taky hned odkrouhl, kdyby se za mě nepřimluvil Stacy Hamill.“

Míšenec náhle vykřikl a ukázal ke skupině stromů na návrší.

Nyní i Jeff a Chester Hines uviděli slabé světlo mezi stromy.

„Opravdu neodjeli!“ povzdechl si federální marshal.

Breed Kanosh vytáhl ze sedlového pouzdra svou winchestrovku. V následujícím okamžiku jej pohltila temnota.

Chester Hines také popadl pušku.

„Jdeme za ním,“ sykl na Jeffa. „Musíme Kanoshovi zabránit v tom, aby udělal nějakou hloupost. Don Hamill má na svědomí jeho bratra.“

Jeff Marriner překvapeně hleděl za míšencem. Potom si musel pospíšit, aby mu Chester Hines neutekl. Přísahal si, že, až skoncují s Hamillovou bandou, neudělá celého půl roku ani krok pěšky.

+ + + + +

Elenor Blakeová zareagovala příliš pozdě, když poznala, že ti jezdci jsou Don Hamill a jeho bandité. Chtěla se otočit a zmizet mezi stromy, ale zakopla o kořen a spadla na zem.

Zadýchána se obrátila, když zem vedle ní rozryla kopyta. Pravou rukou vytáhla armádní kolt, ale než z něj mohla vypálit, kopl ji jeden z těch mužů do ruky. Kolt odletěl do křoví.

Sklonil se k ní Don Hamill. Ucítila tlak jeho prstů na rameni. Zvedl ji ze země. V jeho očích byly jiskry, které neprozrazovaly nic dobrého. Neřekl ani slovo a postrčil ji k ostatním mužům, kteří mezitím osvobodili Stacyho.

Elenor Blakeová spatřila postavu, která ležela přes sedlo. Parish právě přeřezal provazy, jimiž měla svázané ruce a nohy pod břichem koně. Muž sklouzl ze sedla a spadl na zem. Převalil se na záda.

Elenor Blakeová ječivě vykřikla. Ačkoli byla tma, poznala tvrdé rysy Vica Chandlera.

I Stacy Hamill toho muže poznal. Zavrčel a chtěl Parrishovi vytrhnout z pouzdra revolver, ale hubený bandita ho udeřil do ruky.

Obličej Dona Hamilla byl zkřiven zlostí. Přistoupil ke svému bratrovi a rozmáchl se pěstí.

Pak Stacymu zasadil tvrdou ránu.

Mladík se posbíral ze země.

„Zbláznil ses, Done?“ zvolal.

„Varoval jsem tě, Stacy!“ procedil Don mezi zuby. „Co se stalo? Jak to že tě Marriner přemohl?“

Stacy Hamill zrudl.

„Ten zatracený bastard byl špicl! Tak jako Hyland! Je to zástupce federálního marshala!“

Bandité na sebe pohlédli. V Carverových očích byl výraz zadostiučinění.

„Já jsem tě varoval, Done,“ zavrčel. „Můj šestý smysl mi napovídal, že s ním něco není v pořádku.“

Jeho slova Dona Hamilla ještě víc rozzuřila. „Kde je Marriner?“ vykřikl.

Stacy pokrčil rameny.

„Byl jsem unavený. Přemohl mě a spoutal. Potom dal té ženě revolver a zmizel ve tmě. Chtěl zabránit tomu přepadení.“

Don Hamill, Ed Carver a Parrish na sebe pohlédli.

Nikoho na zpáteční cestě neviděli.

Don Hamill přikývl.

„Marriner neodhadl vzdálenost,“ zamumlal. „Mohl se dostat nanejvýš do poloviny cesty. Vyřídíme to s Chandlerem a pojedeme dál.“

Parrish chytil zajatkyni. V jeho hubené tváři trhalo. Přitiskl ji k sobě ještě víc, když se Elenor Blakeová začala bránit. Don Hamill nic neřekl. Když si toho všimla, její odpor ochabl.

„Rozdělej oheň, Stacy,“ řekl. „Chci vidět, jak se bude Chandler tvářit, až mu dáš oprátku na krk.“

Stacy okamžitě nasbíral suché haluze a dal je na hromadu. O několik minut později vzplály plameny.

Ed Carver přišel k bezvládně ležícímu šerifovi a sklonil se k němu, aby jej zvedl.

V tom okamžiku Chandlerovy ruce vyrazily. Pravou pěstí Carvera trefil do obličeje, levou sáhl po peacemakeru, který měl v pouzdře.

Ed Carver vykřikl, převalil se a praštil Chandlera do ruky, kterou již držel pažbu koltu. Šerif zasténal. Opět se jej pokusil zasáhnout pravou rukou, ale minul. Potom strnul. Hleděl do ústí hlavně Stacyho koltu.

„Já tě oddělám, ty kate!“ vyhrkl mladík.

Don Hamill přistoupil za svého bratra a položil mu ruku na rameno.

„To právě chce, Stacy,“ řekl. „Nepřiprav ho o to potěšení z toho, až ucítí oprátku na krku.“

Carver vyrval šerifovi kolt z ruky a vztekle odstoupil. Měl toho divadla s Chandlerem plné zuby. Šel ke koženým taškám, které Parrish hodil do trávy. Od chvíle, co Parrish držel tu ženu, nedokázal myslet na nic jiného.

Carver otevřel první tašku. Při pohledu na zelené dolary se rozzářil.

Don Hamill dal Chandlerovi ránu pažbou revolveru do spánku. Spolu se Stacym ho odvlekli k jednomu z koní a vysadili ho do sedla. Potom Don Hamill přehodil laso přes silnou větev jednoho stromu, uvázal smyčku a dal ji na krk ještě stále omráčenému Chandlerovi.

Žena v Parrishových rukou tiše naříkala. Parrish ji chtivě ohmatával, ale toho si, jak se zdálo, nevšímala. Vyděšenýma očima se dívala na Vica Chandlera,který se probral a zasténal.

Don Hamill se tiše zasmál, když viděl, jak šerif polkl. Vylézaly mu oči z důlků. Tlak smyčky zesílil. Zvedl ruce.

„Jdi k čertu, Chandlere!“ sykl Stacy Hamill a rozpřáhl se, aby koně udeřil klackem do zadku.

+ + + + +

Jeff Marriner již necítil nohy.

Také dech federálního marshala Chestera Hinese byl přerývaný.

Jasně viděli mihotavé plameny ohně mezi stromy. Breeda Kanoshe nedostihli. Má již Dona Hamilla na mušce?

Hlasy před nimi zesílily.

Mezi stromy viděli stíny.

Potom Jeff Marriner poznal toho muže na koni. Byl to Chandler. Šerif měl smyčku kolem krku. Za koněm stál Stacy Hamill. Právě řekl: „Jdi k čertu, Chandlere!“ Potom se rozpřáhl klackem.

Marriner a Hines od sebe odskočili a zvedli pušky.

V tom okamžiku se několik yardů před nimi zvedl míšenec Breed Kanosh.

„Mám ti vyřídit pozdrav z pekla od mého bratra Johnnieho, Hamille!“ ostře zvolal.

Don Hamill se otočil v tom samém okamžiku, kdy třeskla Kanoshova winchestrovka.

I ostatní bandité reagovali jako dravci zahnaní do kouta.

Parrish od sebe s výkřikem odstrčil ženu a tasil kolt.

Stacy Hamill praštil koně, na kterém seděl Chandler, klackem po zadku. Kůň vyrazil, ale protože Don Hamill druhý konec lasa pustil, oprátka se nestáhla Chandlerovi kolem krku.

Ed Carver se vrhl na zem. Vypálil jako první po Kanoshově výstřelu z winchestrovky.

Jeff Marriner trefil Parrishe do ramene. Hubený bandita se otočil a klesl na zem. Blýskalo se tam. Chester Hines vykřikl a skočil za jeden strom. Též Kanosh se po svém výstřel skryl za strom. Donova kulka odloupla těsně vedle něj kůru z kmene toho stromu.

Chandler zařval a vrhl se ze hřbetu koně na bosse banditů.

Hinesovi se povedlo od boku vystřelit na Eda Carvera. Kulka se zavrtala do země těsně před obličej toho desperáta. Do tváře mu vletěla hlína a oslepila ho.

Marriner vyskočil, přiběhl k vrávorajícímu vůdci banditů a praštil ho pažbou peacemakeru do hlavy. Koutkem oka uviděl, že na něho Stacy Hamill namířil svůj revolver.

Jeff věděl, že už nestačí uskočit. Viděl nenávist v mladíkových očích. Stacy již mačkal spoušť armádního koltu, ale v tom sebou trhl. Třeskl výstřel z pušky a Stacy se zhroutil na zem a zůstal ležet.

Breed Kanosh dorazil na mýtinu a vykopl Carverovi kolt z ruky. Také Chester Kines byl nyní u ohně a mířil Parrishovi mezi oči.

Na mýtině panovalo ticho.

Jeff měl pocit, že slyší ozvěnu výstřelů. Don Hamill ležel omráčen u jeho nohou. Ed Carver a Parrish neměli šanci. Při prvním podezřelém pohybu by šli k čertu. A Stacy Hamill tam ležel a už nedýchal.

Vic Chandler se posbíral ze země.

Jeff si myslel, že jeho první starost bude ta žena. Šerif se však sklonil a zvedl ze země bosse desperátů.

„Ty zatracený ksindle!“ zavrčel. „Teď budeš viset na oprátce, kterous mi dal na krk!“

Chester Hines odzbrojil Parrishe. Potom vstal a namířil winchestrovku na Vica Chandlera.

„Tak dost, šerife,“ řekl tvrdým tónem. „Tady nemáte žádné pravomoci. Hamilla a jeho bandity odvezeme do Rock Springs Station. Zabili tam starého přednostu nádraží a dva muže Union Pacific. Postarejte se o slečnu Blakeovou, všechno ostatní vyřídí Marriner, Kanosh a já.“

Vic Chandler se celý chvěl. Jeho kamenné rysy byly zkřiveny hněvem. Chvíli to vypadalo, že se bez ohledu na Hinesovo varování vrhne na Dona Hamilla, ale pak se otočil a šel k sedící ženě. Pomalu si klekl vedle ní a položil jí ruku kolem ramen.

Žena odvrátila hlavu a rozplakala se.

Chester Hines dal Jeffu Marrinerovi ruku na rameno. Nic neřekl, ale Jeff to gesto pochopil.

Federální marshal byl rád, že Jeff svůj nebezpečný úkol přežil.

Za půl hodiny seděli Don Hamill, Ed Carver a Parrish svázaní v sedlech svých koní. Hines přivázal kožené tašky s kořistí ke své sedlové hrušce. Mrtvého Stacyho naložil do sedla k jeho bratrovi.

Ještě několik minut počkali, než se Breed Kanosh vrátil s oběma koňmi, které nechali ve tmě.

Snoubenka se k Chandlerovi chovala nanejvýš chladně. Odmítla vylézt k němu do sedla a poprosila míšence, aby ji vzal do Rock Springs Station.

Chandler nehnul ani brvou.

Šerif toho rána musel strávit tu nejtěžší porážku svého života a Jeff Marriner pochyboval o tom, zda se mu někdy podaří z ní vzpamatovat.

V ranním šeru jeli do Rock Springs Station.

Bandité apaticky viseli v sedlech. Očividně si byli vědomi toho, že šibenici neuniknou, i když je nepopraví šerif z Ria Blanca.

K nebi stoupal oblak prachu.

Muži z Rock Springs Station postavili stíhací oddíl.

Nyní v triumfálním průvodu doprovodili Chestera Hinese a Jeffa Marrinera do města. Doslova zářili. Uvědomovali si význam toho okamžiku. Poději budou moct svým vnukům vyprávět, že zažili konec proslulé Hamillovy bandy.