John Kirby

Colorado western 134. Peklo v Diamond City

Otřesen hrůzami války a poznamenán krutostmi zajetí u Yankeeů přijel Jim Callaghan do Diamond City. Tady ve zlaté zemi chtěl najít své štěstí jako tolik jiných diggerů. Jenže Diamond City bylo peklo. Zdálo se, že bude konečnou všech Jimových snů a přání. Panovala tam totiž banda nemilosrdných desperátů, kteří brutálně rozdrtili vše, co se jim postavilo do cesty. A tak byl Jim opět přinucen zabíjet…

Z uniforem už měli jen cáry. Jako divá zvěř stáli u plotu zajateckého tábora a rukama svírali dráty.

V jejich tvářích se zračilo vědomí, že je po všem. Jih podnikl poslední pokus dobýt zpět Missouri, ale armáda yankeeského generála Rosecranse mu způsobila trpkou porážku. Více než tisíc mužů padlo do zajetí a mezi nimi i generálové Marmaduke a Cabell.

Jim Callaghan se kousal do oschlých, rozpukaných rtů. Tak jako jeho kamarádi věděl, co ho čeká. Slyšel husí kůži nahánějící historky o zajateckých táborech Yankeeů. Málokdo přežil první rok.

Nejhorší však bylo to, že Yankeeové na všech frontách postupovali. Měli pevně ve svých rukou Mississippi. A postupovali do hloubi Jihu.

Bylo jasné, že k žádnému obratu nedojde. Callaghan o tom byl přesvědčen více než kdy jindy.

Válka byla ztracena, na tom obětavost Jižanů nemohla nic změnit.

Callaghan pomyslel na svůj malý ranč, který chtěl vybudovat v Big Bend v Texasu. Pak však přišla válka. Už tam nebyl tři roky. Patrně se ho již dávno zmocnili jeho sousedi.

Ne, do Texasu ho to netáhlo. Při pomyšlení na to, že by po těchto třech ztracených letech musel znovu začínat od píky v divočině, mu běhal mráz po zádech.

Už před delší dobou začal válku nenávidět. Hořký spor mezi Severem a Jihem zničil jeho budoucnost. Vzal mu víru, že by mohl vlastními silami něco vytvořiti.

Po třech letech války už na to neměl chuť.

Zmocnila se ho trpkost.

Musel vidět příliš mnoho hrůzy, ničení a vraždění.

A nakonec skončil tady.

V páchnoucím yankeeském zajateckém táboře, kde se Yankeeové pokoušeli mu uloupit zbytek cti, který si po těch děsivých letech ještě uchoval.

„Hej,“ řekl vedle něj Tyr Garnett a ukázal na skupinu yankeeských důstojníků, kteří se blížili k bráně rozlehlého zajateckého tábora, obehnaného ostnatým drátem. „To je generál Pleasonton osobně.“

Callaghan hleděl pohlédl směrem, kam ukazoval Garnett.

Bylo tam půl tuctu důstojníků. Před velkou branou zůstali stát. Několik vojáků postavilo plošinu z beden a yankeeský generál na ni vylezl.

„Jsem zvědavý, o čem chce žvanit,“ zamumlal Tex Luray.

„Možná nám chce jen vyjádřit svůj obdiv, protože jsme utíkali tak rychle, že nám se svými muži skoro nestačil,“ sarkasticky poznamenal Jack Tabor.

Callaghan pohlédl na ty muže.

Tyr Garnett, Jack Tabor a Tex Luray pocházeli z Texasu tak jako on. Pracovali jako kovbojové, když začala válka. Šli do války se stejným nadšením jako ostatní, aby Yankeeům srazili hřebínek.

Brzy vystřízlivěli tak jako Jim Callaghan. Jejich počáteční nadšení se změnilo v rezignaci.

Callaghan mlčel. Viděl, že ostatní hledí na generála Pleasontona, který právě vylezl na provizorní plošinu a gestem vyzval zajatce k mlčení.

Krátce a energicky k nim promluvil.

Hovořil o šanci, které se jim dostane. Armáda Severu prý nemá zájem je držet v zajateckých táborech, na druhou stranu je však ani nemohla nechat běžet, protože by hned následujícího dne mohli znovu zvednout zbraň proti ní proti ní.

Každý ze zajatců bude propuštěn, pokud odpřísáhne, že už nebude bojovat a namísto na Jih odejde na Západ. Tato přísaha měla platit do konce války.

Po Pleasontonově projevu se rozhostilo mlčení.

Callaghan se ohlédl. Ve většině tváří se zračilo odmítnutí, vzdor a rozhořčení.

Ty muže většinou neznal. Možná měli na Jihu rodiny a majetky. Možná si uchovali svou čest. Možná ale byla jen jejich nenávist k Yankeeům příliš hluboce zakořeněná na to, aby od nich přijali pomocnou ruku.

Callaghan nepociťoval nic. Viděl svým třem kamarádům na očích, že ani pořádně neposlouchali. Nečekali od Yankeeů nic dobrého.

Pleasonton a jeho důstojníci se stáhli. Generál byl celý rudý. Callaghan se domníval, že ho rozčílil nedostatek zájmu o jeho slova.

Zřejmě v té věci bylo víc než humanita. Více než tisíc vězňů představovalo pro modrokabátníky velkou zátěž. Museli postavit nový zajatecký tábor, potřebovali potraviny a stráže. Mnohem levnější a bezproblémovější by pro ně bylo, kdyby zajatci složili přísahu a odjeli někam na Západ, kde mohli připravit půdu pro osadníky.

Callaghan se postavil k ohni vedle Texe Luraye.

„Co myslíš, Jime?“ otázal se ho ten malý, šlachovitý Texasan.

Callaghan věděl, co tím mínil, ale přesto se zeptal: „Co si mám o čem myslet?“

„O té Pleasontonově nabídce samozřejmě,“ zamumlal Luray. Hlavou kývl na ostatní. „Podívej se na ně. Většina z nich by si raději nechala useknout ruku, než by složili přísahu nějakému Yankeeovi. Pomřou jak mouchy, když je tu budou ještě nějakou dobu držet. Nemoci a vyčerpání je zlomí.“

„Mnozí z nich mají na Jihu své majetky a rodiny,“ tiše řekl Callaghan. „Co bys dělal, kdyby na tebe v Texasu čekala žena?“

„Jenže na mě nikdo nečeká. Proto Pleasontonovu nabídku přijmu. Už toho mám plné zuby. Chceš něco vědět? Už dlouho se ptám, za koho jsem vlastně nesl kůži na trh. Co mi je vlastně po té zatracené válce? Jestli někdo má otroky nebo ne, to mě nezajímá. Já jsem nikdy žádné neměl a ani nikdy mít nebudu.“

Callaghan se usmál.

Tex Luray byl vždycky veselá kopa. Někdy měl Callaghan pocit, jako by pro něho válka byla jakousi hrou. Tex Luray však už mezitím poznal, že na smrti a ničení není nic zábavného.

„Co myslíš, Jime?“ přidušeně se zeptal Luray. „Dokázal bys se mnou odjet na Západ? Válka už nebude trvat déle než rok.“

Callaghan se rozhodl už dávno.

Ne, nechtěl zhebnout v zajateckém táboře na nemoc nebo vyčerpání. Chtěl žít, i když nevěděl, jak takový život bude vypadat.

„Mluvíte nesmysly,“ přidušeně řekl Tyr Garnett. „Já Yankeeům nikdy přísahat nebudu.“

Callaghan se tiše rozesmál.

„Člověk udělá hodně, když musí, Tyre,“ odvětil.

Jack Tabor, nejmlčenlivější z nich, přikývl.

„Jim má pravdu, Tyre. To, že jsme v této válce byli nuceni denodenně zabíjet, je možná ještě horší než přísaha do rukou Yankeeů.“

„Přísahali jsme před jinou vlajkou! „ zavrčel Tyr Garnett.

„Nemíním chcípnout kvůli nějaké přísaze,“ poznamenal Tex Luray. „V boji možná, ale ne takto.“

Callaghan přikývl.

„To si myslím i já, Tyre,“ zamumlal. „Válka pro nás skončila. Nikdo nám nemůže mít za zlé, že dáme přednost životu před smrtí.“

Tyr Garnett sevřel rty. Mlčel. Ohledně ostatních si byl Callaghan jistý. Ti se už rozhodli přijmout nabídku Yankeeů.

+ + + + +

Yankeeský kapitán se usmál a ukázal na lávku, která vedla na břeh Missouri. Z komína parníku stoupal k jasnému rannímu nebi kouř.

„Hlavně se nezkoušejte dostat na Jih, rebelové,“ řekl kapitán. „Válka skončí dřív, než byste přijeli do Texasu.“

„Proč ti zatracení Yankeeové nemůžou už konečně držet hubu?!“ vztekle zavrčel Tyr Garnett.

„Můžeš jít zase zpátky, rebele,“ výhružně řekl kapitán. „Takové, jako jsi ty, si ještě podáme, tím si můžeš být jistý.“

Callaghan vzal Tyra Garnetta za ruku a odvedl ho.

Jack Tabor a Tex Luray už kráčeli po lávce parníku.

„Jen klid, Tyre,“ zamumlal Callaghan. „Ještě několik hodin a už nikdy žádnou yankeeskou uniformu neuvidíš.“

Tyr Garnett se chvěl vztekem.

Callaghan tomu mladíkovi rozuměl. Věděl, že ještě dlouhou dobu nebude moct zapomenout na to, co se dělo před několika týdny v zajateckém táboře v Missouri. I Callaghan musel často myslet na to, jak je jejich vlastní druhové uráželi, když se přidali ke skupině, která dala přednost cestě do Montany před živořením v táboře.

Tyr Garnett hovořil takřka nesrozumitelně, když skládal přísahu. Celý den potom nepronesl ani slovo.

Tabor a Luray je na břehu počkali. Vzali Tyra Garnetta mezi sebe a spolu s Callaghanem se vydali k domům Fort Bentonu. Ani jednou se neohlédli na yankeeský parník, který je a několik tuctů dalších Jižanů přivezl po Missouri do Montany.

Měli na sobě ošuntělé oblečení, které jim dali jejich věznitelé. Své roztrhané uniformy museli svléct. Nic nemělo v Montaně připomínat, že kdysi bojovali za Jih.

Nikdo z nich neměl zbraň.

Yankeeové každému z nich dali pět dolarů, aby se v prvních dnech po propuštění udrželi nad vodou.

Mezi domy Fort Bentonu panoval čilý ruch.

Callaghan viděl, že tam žije pestrá směsice lidí.

Mnozí z nich byli trapeři, kteří trávili zimu v horách a na jaře přicházeli s kožešinami do obchodních stanic. Nechyběli tam ani dobrodruhové, hazardéři a zlatokopové.

Viděli i několik indiánů z kmene Černonožců.

Tex Luray ukázal na saloon, před nímž stál u zábradlí tucet koní.

„To je to pravé místo, kde bychom se mohli zbavit těch špinavých yankeeských dolarů,“ řekl s úsměvem. „Pojďme, chlapci, dáme si do nosu.“

Nikdo proti tomu nic nenamítal.

Callaghan vešel do saloonu jako první.

Podnik praskal ve švech.

U dlouhého výčepního pultu však bylo místa dost.

Většina mužů se tísnila kolem velkého, kulatého stolu v pravém zadním rohu, kde se, jak se zdálo, hrálo o velké peníze.

Callaghan a jeho přátelé se o to nestarali.

Přišli k barovému pultu.

„Kolik tu stojí dvojitá whisky?“ zeptal se Tex Luray.

„Padesát centů,“ odpověděl barman.

„Pak nám nalij čtyři,“ řekl Luray a položil na pult dvě dolarové bankovky, které barman bleskově sebral.

Callaghan se otočil a pohlédl ke karetnímu stolu.

Dřív hrával rád. Během války se však ke kartám moc nedostal. Svědilo ho v prstech. Peníze by potřebovali. Beze zbraní a koní nemohli pokračovat v cestě na zlatonosná pole jižní Montany.

„Na to, aby Yankeeové dostali co pro to, než vyhrají válku,“ řekl Luray a kývl na ostatní.

Připili si. Callaghan nedokázal odlepit zrak od karetního stolu.

Teprve, když do něj Luray dloubl, otočil hlavu.

Otevřely se dveře a do saloonu vešel ramenatý muž. Za ním se objevila štíhlá žena v mužských šatech. Měla vyčesané vlasy a na hlavě plochý klobouk s úzkým okrajem.

Callaghan se díval na tu pohlednou tvář s velkýma modrýma očima a červenými tvářemi. Rty se jí rudě leskly, ačkoli je určitě neměla nalíčené.

Její druh krátce pohlédl ke karetnímu stolu, pak se otočil a změřil si pohledem čtyři muže baru.

Pohlédl i na Callaghana.

Hned věděl, koho má před sebou. Callaghanovi bylo jasné, že nejsou jedinými Jižany ve Fort Bentonu, kteří využili nabídky Yankeeů.

Muž k nim přistoupil a dotkl se ukazováčkem levé ruky okraje svého stetsonu.

„Dobré ráno, pánové,“ řekl. „Připluli jste na Eagle Star?“

Callaghan přikývl.

„Potřebujete zbraně a koně, že ano? Mohu vám obstarat obojí.“

Callaghan pohlédl do velkých očí mladé ženy, která zůstala stát za svým průvodcem.

„Máme pro vás někoho oddělat?“ otázal se Tex Luray.

Muž se zazubil.

„Ne, pane. Kdybych chtěl někoho oddělat, udělám to sám.“

„Ale zadarmo nám určitě koně ani zbraně nedáte,“ řekl Callaghan. Musel napnout všechny síly, aby odtrhl pohled od té mladé ženy.

„Ne. Jmenuju se Clyde Seward. Ta mladá dáma tady je slečna Sturgisová. Jsme ve Fort Bentonu proto, abychom do Diamond City odvezli vozy naložené zbožím. Potřebujeme několik mužů, kteří by nás doprovázeli a kteří umějí zacházet s koltem.“

U karetního stolu zpozorněli.

Od stolu se zvedl muž v tmavém obleku a s úsměvem pohlédl k baru. Chraplavě se rozesmál. Znělo to jako štěkání kojota.

„Zase hledáte hlupáky, kteří se kvůli pár dolarům nechají provrtat olovem, Sewarde?“ posměšně se zeptal.

Ramenatý muž se zašklebil.

Callaghan si všiml instinktivního pohybu jeho pravé ruky a poznal, že tento chlapík je nebezpečný.

„Vy se držte zpátky, Lacampe!“ zavrčel Seward.

Hosté stojící mezi oběma muži se rozestoupili.

Elegantně oděný muž, kterého Seward oslovil jako Lacampa, pomalu kráčel blíž. Při tom pohlédl na Callaghana a ostatní. Tyrem Garnettem cloumal vztek. Callaghan mu položil ruku na předloktí a uklidnil ho.

„Měli byste vědět, že Seward má hodně nepřátel, pane,“ řekl Lacamp Callaghanovi. Instinktivně poznal, kdo je vůdcem těch čtyři Jižanů. „Z lidí, které najal, se jich do Diamond City moc nedostalo.“

Callaghan přikývl.

„Varovali nás, že v Montaně je spousta darebáků,“ chladně odvětil.

Elegantnímu muž na okamžik zmizel úsměv ze rtů, ale se pak znovu usmál.

„Je dobře, že jste opatrný pane. Vidím, že patříte k lidem, kteří si vykoupili svůj život. Doufám, že tak chytrý zůstanete i nadále.“

Tentokrát už Tyra Garnetta nikdo neudržel.

Rozběhl se a vrhl se na elegána.

Ten byl tak překvapený, že se nestihl bránit. Sáhl sice po zbrani, kterou nosil v náramenním pouzdře, ale Garnett mu ji vyrazil z ruky a pak ho chytil pod krkem.

Třeskl výstřel.

Clyde Seward držel revolver, z jehož ústí stoupal kouř. Mířil na jednoho z mužů u karetního stolu, který se držel za krvácející ruku. Před ním ležel na podlaze kolt.

„Tyre!“

Saloonem se ozval ostrý Callaghanův hlas.

Tyr Garnett vztekle odstrčil Lacampa a ten zavrávoral dozadu mezi ostatní.

„Nenechám se urážet od nějakého falešného hráče,“ zavrčel.

„Jen klid, Tyre,“ zamumlal Callaghan a otočil se k Sewardovi. „Děkujeme za nabídku, pane Sewarde. Myslím, že bychom se mohli dohodnout. Za zbraně a koně jsme ochotni doprovázet vaše vozy.“

Clyde Seward usmál.

„Lacamp nelhal, pane,“ řekl. „Je jisté, že do Diamond City se nedostaneme beze ztrát.“

Tex Luray předstoupil před ostatní a smekl klobouk před mladou dámou.

„Texasan udělá cokoli, když se to vyplatí,“ galantně řekl.

Mladá žena zrudla, ale Lurayův úsměv neopětovala.

„V pořádku,“ prohodil Seward. „Nejlepší bude, když hned půjdete se mnou, abychom se mohli vybavit.“

Callaghanovi neuniklo, jak se Seward zamračil na Luraye. Pravděpodobně to děvče považoval za své. Callaghan se rozhodl, že musí Texe varovat.

Ještě jednou pohlédl do nenávistí zkřivené hráčovy tváře a odešel i se svými muži ze saloonu.

+ + + + +

Clyde Seward vyprávěl Callaghanovi o Diamond City. To město vzniklo teprve před několika měsíci na zelené louce, když se v jednom poměrně nepřístupné údolí v Big Belt Mountains našlo zlato.

V Diamond City vládli ničemové. Muž jménem Art Terrell tam vytvořil syndikát, který kontroloval celé město od zlatokopů až po posledního obchodníka.

Pouze jeden muž odmítl vstoupit do toho syndikátu. Jmenoval se Tom Sturgis. Byl otcem té mladé dámy, kterou Clyde Seward doprovázel do Fort Bentonu.

Tom Sturgis měl stále více problémů. Nepřipojil se k dramatickému zvýšení cen, o kterém rozhodl Art Terrell, a pořád prodával za poměrně rozumné ceny. Už nějakou dobu však neměl zboží. Několikrát se už pokoušel přivézt zboží z Virginia City, ale jeho vozy byly přepadeny, jeho muži zabiti a zboží uloupeno.

Zatím se Art Terrell neodvažoval nechat Torna Sturgisse odpravit ze zálohy. Sturgis byl mezi zlatokopy příliš oblíbený. Kdyby se mu něco stalo, určitě by to vyvolalo nepokoje.

Tentokrát chtěl Sturgis přivézt zboží z Fort Bentonu, ale fakt, že se tam zdržoval Louis Lacamp, svědčil o tom, že Art Terrell byl informován o všech krocích svého protivníka.

Lacamp byl majitelem Diamond Palace, největšího saloonu v Diamond City. Po Artu Terrellovi to byl muž číslo dva a byl považován za tvůrce syndikátu, pomocí něhož kontroloval všechny saloony ve městě.

Callaghan mezitím zjistil, že Clyde Seward si nedělá příliš mnoho nadějí, že by se proti syndikátu mohl prosadit. Stál na Sturgisově straně z jediného důvodu. Tím byla Annie Sturgisová.

Seward se po cestě užíral žárlivostí, když se dívka smála Lurayovým vtipům. Nejraději by Luraye na místě odpravil, to mu bylo vidět na očích.

Nechali za zády velké vodopády a po dvaceti mílích přebrodili se třemi plně naloženými povozy Missouri. Vozkové byli stále nervóznější a i na Clydeu Sewardovi bylo vidět, že počítá s přepadením.

Do večera se však nic nestalo.

Po setmění se utábořili. Vozy postavili do trojúhelníku, aby v případě napadení byli krytí ze všech stran. Mezky a koně odvedli do malé, skalami chráněné doliny, kde udělali lasovou ohradu. Svázali jim přední nohy, aby při útoku neutekli.

Tex Luray si vesele hvízdal. Měl dobrou náladu. Callaghan mu rozuměl, protože to vypadalo, že Annie Sturgisové se líbí.

Clyde Seward byl naopak zachmuřený, když povečeřeli a rozdělili hlídky.

Callaghan věděl, že Tex Luray by jeho varování neposlechl. Byl zahleděný do toho děvčete.

Tyr Garnett měl dost starostí sám se sebou. Postupně si zvykal na nové prostředí a zapomínal na pokoření posledních týdnů.

Jack Tabor cítil tu napjatou atmosféru. Často si krátce vyměnil pohled s Callaghanem, ale zdálo se, že i on ví, že Tex Luray by ho neposlechl.

Callaghan doufal, že nedojde k žádné potyčce, než dojedou do Diamond City. Ve městě už Tex Luray, jak věřil, nebude mít k děvčeti tak blízko a budou mít úplně jiné starosti.

Callaghan měl hlídat jako první.

Vzal pušku a zašel k lasové ohradě, kde stáli koně. Poplácal svého šedého valacha, kterého dostal ve Fort Bentonu, po krku a vydal se na malé návrší, z kterého viděl jak na koně, tak na tábor.

V dáli vyli vlci. V této roční době však pro lidi nepředstavovali žádné nebezpečí.

Callaghan se posadil na balvan a vzhlédl k obloze poseté hvězdami. Doufal, že jeho rozhodnutí bylo správné.

Velkolepé scenérie Montany na něho udělaly dojem. Rozlehlá prérie, kterou viděli při plavbě po Missouri, a mohutné Rocky Mountains pro něj byly něčím zcela novým. Znal pouze vyprahlou krajinu na Rio Negro, na které nebylo snadné uživit dobytek.

Tato země však byla úrodná a jako stvořená pro chov dobytka.

Callaghan však věděl, že v Montaně člověk musí prožít zimu, aby měl představu o tom, jak tvrdá je to země.

Byl rozhodnut, že montanskou zimu pozná.

Pak by se Montana mohla stát jeho novým domovem.

Pro muže, který se ničeho nebál, se tam otevíraly velké možnosti.

Callaghan při tom ani nemyslel na zlatonosná pole. Zlato ho nevzrušovalo. Snad by mohl několik měsíců rýžovat, ale jen proto, aby si vydělal na ranč, který tam chtěl založit.

+ + + + +

Callaghan uslyšel hlasy.

Okamžitě se probral.

Oheň, který večer rozdělal Clyde Seward, uhasl. Svit hvězd dostačoval na to, aby viděl stíny dvou mužů.

„Proč to nenecháte na Annie, aby se rozhodla, s kým se bude bavit?“ ostře se zeptal Tex Luray.

Callaghan odhodil svou deku stranou a vyskočil. Chvatně si připnul revolverový opasek. Vedle něho se Jack Tabor obrátil na bok. Callaghan byl přesvědčen, že Tabor je vzhůru. Ten vysoký, hubený muž se však nikdy nemíchal do záležitostí druhých. Tyr Garnett se posadil a pohlédl na Texe Luraye a Clydea Sewarda, kteří stáli kousek od sebe a hleděli si do očí.

Callaghan se vydal k nim.

Viděl, že Annie Sturgisová stojí několik yardů od obou mužů a svírá šátek, který měla přehozený kolem ramen.

Podle postavení hvězd Callaghan poznal, že teď musí mít hlídku Tex Luray.

„Nejde o to, s kým se baví slečna Sturgisová, Lurayi,“ ostře opáčil Clyde Seward. „Máte hlídku a jste zodpovědný za naše životy. Jestli slečna Sturgisová považuje za správné dávat se do kupy s někým takovým jako vy, pak musí počkat, až přijedeme do Diamond City. Do té doby jí zakazuju, aby někomu bránila konat své povinnosti.“

Ohlédl se, když uslyšel kroky.

Callaghan spatřil jeho zkřivenou tvář. Viděl na Sewardovi, že jím lomcuje hněv.

„Seward má pravdu, Texi,“ poznamenal. „Běž na hlídku.“

„Nemá právo slečně Annie něco vyčítat,“ zavrčel Tex Luray. Z jeho zelených očí sršely blesky. S čupřinou rozcuchaných vlasů v čele a ve stetsonu posunutém do zátylku vypadal divoce. „Měl by se slečně Annie omluvit!“

Callaghan k němu přistoupil.

„Texi…“ začal.

Vtom třeskl výstřel.

Otočil se a uviděl, jak sebou Clyde Seward trhl a pak se skácel na něho. Jeho váha ho strhla k zemi.

Přišlo to jako smršť.

Tex Luray se vrhl stranou. Ještě v letu se u jeho boku zablesklo.

Ozval se výkřik.

Callaghan viděl, že Annie Sturgisová, která tam stála jako zkamenělá, přitiskla levou dlaň na ústa.

„K zemi!“ zvolal. Neposlechla ho. Vyskočil a chytil ji za nohy. Vykřikla. Kolem hvízdaly kulky, když ji strhl k zemi.

Potom vytáhl kolt a vystřelil na stíny, které se plížily k táboru.

Rovněž Jack Tabor a Tyr Garnett stříleli.

„Texi, koně!“ zvolal Callaghan. Viděl dvě postavy v dolíku u ohrady.

Tex Luray neváhal ani vteřinu. Okamžitě se zvedl a vyrazil ke koním. O několik minut později se tam ozvalo několik výstřelů, po nichž se rozhostilo ticho.

Callaghan vyskočil a rozběhl se k balvanu, za nímž skrývali útočníci.

Těsně před ním uslyšel tiché sténání. Vrhl se k zemi. Už se však nestřílelo. Po čtyřech se plazil dál. Zadržel dech a opřel se o skálu. Stále slyšel to sténání. Opatrně přilezl za balvan.

Nejdřív uviděl cosi podlouhlého, co se nehýbalo.

Pak se ozval vyděšený výkřik.

Otočil se a spatřil záblesk výstřelu. Cítil, že mu těsně kolem ucha proletěla kulka. Teprve potom střílel sám.

Muž, který před ním klečel v písku, zasténal a svalil se na zem.

V tom okamžiku se ozval dusot kopyt, který se rychle vzdaloval.

Callaghan ještě pořád mířil na muže, který na něho vystřelil. Ten se však už nehýbal.

Opatrně se plazil dál. Muž, kterého viděl jako prvního, byl mrtev. Ani ten, který na něho vystřelil, už nežil.

Callaghan pomalu vstal.

„Všechno v pořádku, Jime?“ zvolal Tyr Garnett.

Calaghan mu odpověděl a o něco později k němu přišli Garnett s Taborem.

„Musel jich být tucet,“ zamumlal Tabor. „Pět z nich jsme dostali. Ti dva, které trefil Tex u koní, jsou mrtví stejně jako tihle. Naproti leží jeden, který má kulku v břiše. Je v posledním tažení.“

„Odneste mrtvé k vozům,“ přidušeně řekl Callaghan. „Kde leží ten raněný? Chci s ním mluvit.“

Tabor ukázal vpravo, k houští.

Callaghan se tam vydal. Viděl, že Tex Luray stojí vedle mrtvého Clydea Sewarda. Děvče klečelo u Sewarda. Její nářek byl slyšet až ke Callaghanovi.

Tabor vzal raněnému kolt. Muž seděl u balvanu a oběma rukama se držel za břicho.

„Vodu!“ zasténal. „Dej mi vodu!“

Callaghan zavrtěl hlavou.

„Kdybych ti dal vodu, zabilo by tě to,“ řekl. „Máš jenom jedinou šanci, když budeš klidně ležet. Můžeme tě naložit na vůz a odvézt do Diamond City.“ Muž poulil oči.

„Ta bolest,“ hlesl. „To je - hrozné!“

„Neměl s nás přepadnout,“ zavrčel Callaghan. „Řekni mi, kdo vám k tomu dal příkaz?“

Muž zavrtěl hlavou.

Callaghan předstíral, že se chce otočit.

„Hej - počkej, člověče!“ zašeptal raněný.

Callaghan se zarazil.

„Tak jak?“ zeptal se.

„Byl to - Buddy Warren!“

„Kdo je Warren?“

„On - řídí Terrellův obchod…“ Muž zasténal a zachvěl se.

Callaghan se k němu sklonil. Musel mu ruce od rány odtrhnout násilím. Kulka mu pronikla do boku nad levou kyčelní kostí. Ztratil mnoho krve. Callaghan ale nevěřil, že by toto zranění bylo životu nebezpečné. Zavolal Texe Luraye a společně potom toho muže odnesli k vozům.

Callaghan šel k dívce, která ještě stále klečela u Clydea Sewarda.

Klekl si vedle ní a položil jí ruku na rameno.

„Už se s tím nedá nic dělat, slečno Sturgissová,“ tiše řekl.

Zvedla hlavu. Ve tváři se jí leskly slzy. „Mohu za to já,“ zašeptala. „Nebýt mě, byl by ještě naživu.“

„To je nesmysl,“ opáčil Callaghan. „Nebýt vás a té hádky mezi Sewardem a Texem, tak bychom teď možná byli všichni mrtví. Jen díky tomu, že jsme tak rychle reagovali, jsme mohli odrazit útok.“

Viděl na ní, že mu nevěří. Vinila ho ze Sewardovy smrti.

Vstal a zvedl ji.

„Ti ničemové ztratili pět mužů,“ tvrdě řekl. „Musíte si je prohlédnout. Možná některé z nich poznáte. Raněný řekl, že je přepadli z příkazu nějakého Buddyho Warrena.“

Přikývla.

„Warren je Terrellova pravá ruka,“ zašeptala.

Šla s ním ke čtyřem mrtvým, které Tabor s Garnettem položili vedle sebe. Prohlédla si je a její tvář byla bledá. Přikývla.

„Znám je,“ zamumlala. „Tento se jmenuje Holton. To je Wilbur. Ten tam je Adams a ten Sutten. Všichni pracovali pro Arta Terrella.“

Došli k raněnému. Muž sevřel rty, když spatřil děvče.

„Steve Moran,“ vyhrkla. „Ještě před měsícem pracoval pro mého otce. A teď by mě zavraždil, kdyby…“

„Ne!“ vykřikl Moran. „Ušetřili bychom vás, slečno Sturgisová! Pan

Terrell nám výslovně řekl, že se vám nesmí nic stát!“

Rychle se otočila, opřela se o jeden z povozů a rozplakala se.

Po zbytek noci oka nezamhouřili.

Nechtěli se už nechat překvapit.

Tex Luray osedlal na Callaghanovu radu koně a projel se po okolí. Za hodinu se vrátil.

Terrellovi muži utrpěli šok, protože ztratili téměř polovinu svých lidí. Tato porážka je tak vyděsila, že okamžitě vyrazili do Diamond City.

+ + + + +

Cesta do kaňonu Elk Gulch, v němž leželo Diamond City, byla úděsná. Byla široká tak pro jeden vůz. Na jedné straně se tyčily strmé skály, na druhé zela propast hluboká několik set yardů. Dole v propasti hučel Elk Creek.

Callaghan se vyděsil, když pohlédl dolů. Kdyby se tam někdo zřítil, byl by nenávratně ztracen.

Vyjel napřed.

Annie Sturgisová sice tvrdila, že tato cesta do Diamond City je tabu i pro Terrella a jeho lidi, protože je pro každého v Diamond City životně důležitá, ale přesto si Callaghan nebyl jistý, zda je Terrell nechá na pokoji.

Pohlédl na strmé skály. Nikde žádná plošina nebo jen výčnělek, po kterém by mohl člověk vylézt. Callaghan jel těsně uskalní stěny. Jeho valach nervózně frkal. Šumění potoka v temné hlubině mu nahánělo strach.

Před Callaghanem rokle odbočovala doleva.

Byla zalita slunečním svitem, v němž se třpytily částečky prachu a vodní kapky.

Do zurčení potoka se tam ozýval tichý hukot. Čím blíž byli ohbí, tím hlasitější to bylo.

Callaghan v ohbí zastavil. Valach divoce frkal a koulel očima.

Hukot přešel v ohlušující burácení.

Callahan vytřeštěnýma očima pohlédl na vodopád, který se ze strmé skalní stěny řítil do hlubiny.

Ve vzduchu se vznášela vodní tříšť.

Ten pohled mu vyrazil dech.

Skalní stěny po obou stranách rokle se sbíhaly. Skoro to vypadalo, jako by cesta vytesaná do skály vedla přímo k vodopádu.

Po chvíli Callaghan pobídl valacha a jel dál.

Hukot vodopádu ho ohlušil.

Než vodopád minul, byl celý mokrý. Náhle se mu naskytl pohled na Elk Gulch, do něhož z toho místa vedla cesta strmě dolů.

Callaghan si tiše zahvízdl.

Bylo to nádherné údolí.

Nebo každopádně jednou mohlo být nádherné.

Mírněstoupající svahy byly porostlé vysokými jedlemi a borovicemi. Značné plochy však již byly odlesněny. Všude stály chaty z prken a stany, které shora vypadaly jako hračky. Callaghanovi se zdálo, že již vidí lidi.

Jel dál.

Brzy měl dobrý výhled na celé údolí.

Viděl dřevěné domy, které stály vedle sebe a tvořily na dně údolí nekonečné řady. Hukot vodopádu pomalu utichal. Callaghan dorazil na místo, z něhož mohl přehlédnout cestu vedoucí do údolí se všemi serpentinami.

Okamžitě spatřil půl tuctu jezdců. Ti si ho také všimli. Pobodli své koně ostruhami do slabin.

Callaghan si povytáhl remington z pouzdra a dál klidně seděl v sedle. Krátce se ohlédl. Vozy ještě nebylo vidět.

Když dorazili do sedla průsmyku, byla zvířata těch šesti mužů zadýchaná a kapala jim pěna od huby.

Mohutný chlapík na palominovi přijel až na pět yardů k němu a položil své velké, šlachovité ruce na hrušku sedla. Malýma, záludně se lesknoucíma očima pohlédl na Callaghana.

„Kdo jsi?“ bručivě se zeptal.

„Callaghan.“

„To mi nic neříká,“ zavrčel zavalitý muž.

Callaghan pokrčil rameny.

„Je mi líto, tlouštíku,“ opáčil. „Nemám náladu ti vyprávět o svém životě. Musíš se spokojit s mým jménem.“

Muž se zašklebil. Zpod stetsonu mu vylézaly prameny černých vlasů, které mu padaly do čela. Měl srostlé obočí a široký, plochý nos, který připomínal nos boxera. Callaghan soudil, že byl nejméně třikrát zlomený. Rty měl tlusté a bradu hranatou. Vypadalo to, že hlava mu sedí na ramenou bez krku.

„Jsi drzý, Callaghane,“ zavrčel. „Neviděls náhodou tři povozy?“

Callaghan přikývl.

„Jsou za mnou, tlouštíku. Jel jsem napřed. Slečna Sturgisová si myslí, že Terrell proti nám pošle pár svých ostrých hochů,.“

Muž vytřeštil oči.

„Tys - tys byl přitom!“ vyhrkl.

Callaghan položil dlaň na pažbu remingtonu. Přikývl.

„Jsem dokonce bossem mužstva, které ve Fort Bentonu najala slečna Sturgisová proto, aby vozy přijely do Diamond City v pořádku.“

„Co…? Boss? A co je s Clydem Sewardem?“

„Terrellovi zabijáci ho bohužel dostali. Zato ale pět těch bastardů muselo pykat.“

„Takže tys postřílel naše přátele,“ zavrčel ten obtloustlý muž.

„Odrazil jsem útok záludných, krvelačných kojotů,“ chladně odvětil Callaghan. „Jestli je počítáš ke svým přátelům, měl by sis na mě dávat pozor, tlouštíku.“

Muž se ohlédl a vyměnil si krátký pohled s ostatními, načež se znovu otočil na Callaghana. V jeho tmavých očích se nyní jiskřilo.

„To pusť z hlavy, tlouštíku, jestli je ti život milý,“ řekl Callaghan a usmál se. „Určitě jsem s koltem hodně rychlejší než ty.“

„Nemůžeš nás oddělat všechny,“ zavrčel jeden z jezdců.

„To asi ne,“ zamumlal. „Ale toho tlusťocha odkrouhnu každopádně, než mě někdo z vás trefí. A jednoho nebo dva další potom vezmu s sebou.“

„Blufuje, Jessi,“ vyhrkl ten muž.

Tlouštík znejistěl. Očividně přemýšlel o tom, co slyšel od mužů, kteří se té noci vrátili z neúspěšné loupežné výpravy.

„Měl bys nám raději jít z cesty, Callaghane,“ chraplavě řekl.

Callaghan se usmál.

„Nezapomeň, že jsem odpovědný za ty vozy, tlouštíku.“

Korpulentní muž zrudl. Callaghan viděl, že váhá. Podle všeho tušil, že s koltem na Callaghana nemá. Zároveň měl pravděpodobně příkaz v žádném případě nepustit tyto povozy do Diamond City.

Pomalu zavrtěl svou širokou hlavou.

„To od tebe není moc moudré, Callaghane,“ zamumlal. „Já, Jesse Troup, ti říkám, že Tom Sturgis a jeho dcera jsou sami. Panu Terrellovi by stačilo lusknout prstem a Tom Sturgis by byl odepsaný.“

Tlouštík se tedy jmenoval Jesse Troup.

„Jsem zvyklý si své přátele vybírat sám, Troupe,“ opáčil Callaghan.

„Jestli nechcete skončit své špinavé životy s kulkami v břiše tady na této cestě, tak otočte své koně a jeďte hezky zase do města.“

Callaghan viděl v Troupových malých očích vzdor. V tom okamžik pochopil, že boji se nevyhne.

V té chvíli první z jezdců sáhl po koltu. Stál šikmo za Troupem a myslel si, že Callaghan neuvidí, jak vytahuje zbraň z pouzdra.

Callaghanův pohyb se takřka nedal zahlédnout. Náhle měl v ruce remington. Směrem k Troupovi vyšlehl plamen.

Kulka proletěla těsně kolem obtloustlého muže a vyrazila jezdci za ním revolver z ruky.

Vykřikl. Jeho rukáv se okamžitě zbarvil krví.

Ostatní strnuli.

Troupovi div nevypadly oči z důlků. Lapal po dechu. Ruka, kterou už položil na pažbu svého armádního koltu, ucukla, jako by se o ni popálil.

„Nechci nikoho z vás zastřelit,“ procedil Callaghan mezi zuby. „Ale při dalším pokusu už nebudu mít tolik času mířit. Rozmyslete si to. Můžete si být jistí, že přinejmenším čtyři z vás budou mrtví, jestli ještě někdo sáhne po koltu.“

Byli šokovaní, to na nich bylo vidět.

Nikdy by nepočítali s tím, že někdo může být tak rychlý s revolverem.

Jesse Troup ještě váhal. Pak se rozhodl pro život, přestože musel počítat s hněvem svého bosse Arta Terrella.

Otočil svého palomina a vydal se do údolí.

Ostatní zamyšleně pohlédli na Callaghana, načež se vydali za Troupem.

+ + + + +

Randál na dvoře Torna Sturgise byl nepopsatelný. Tři povozy obklopili křičící muži. Tom Sturgis několikrát vystřelil do vzduchu, ale to nepomohlo.

Potom to vzdal a začal prodávat zboží přímo z vozů.

Callaghan a jeho přátelé přihlíželi. Pak se postarali o mrtvé a raněného Stevea Morana.

Annie Sturgisová zůstala u nich. Po tom, co mrtvé bandity a Stevea Morana naložili na plochý vůz a tělo Clydea Seward odnesli do domu, vydali se k marshalovi Diamond City.

Annie Sturgisová si myslela, že je zbytečné vézt Morana k marshalovi. Chuck McGregor, který nosil hvězdu městského marshala, byl na Terrellově výplatní listině. Minutu po tom, co by odešli z marshalovy kanceláře, by byl Steve Moran znovu na svobodě.

Přesto Callaghan na svém rozhodnutí trval.

Věděl, že bude dobře, když Artu Terrellovi jednoho dne budou moct dokázat, že zkorumpoval zákon.

Zlatokopové se ještě stále tísnili na chodnících před domy, které byly většinou jen velmi primitivní. Zpráva o tom, že Sturgisovy vozy dorazily do Diamond City, se šířila rychlostí blesku.

Ulice byla blátivá. Hluboké koleje byly plné vody. Muži, kteří chtěli přejít ulici, často nechali boty v bahně a měli co dělat, aby vysvobodili aspoň své nohy.

O několik domů dál panoval rozruch.

V blátě uvízla kára tažená oslem.

Callaghan viděl drobnou postavu. s copem, který jí sahal skoro až po boky. Trhala postrojem osla. Zvíře se snažilo vytáhnout káru z bahna, ale nemělo na to dost sil.

Povoz, který jel opačným směrem, musel zastavit.

Vozka, ramenatý muž se snědým, vrásčitým obličejem, začal klít, když jeden z obou zapřažených koní uklouzl v blátě a málem spadl.

Zrudl a zvedl bič, jímž udeřil toho drobného člověka.

Callaghan slyšel pronikavý výkřik.

Drobná postava se svalila do bahna.

Osel hýkal, protože další rány trefily jeho. Pokoušel se uhnout a dvoukolá kára se naklonila. Jedno kolo se zvedlo z bahna. Kára se brzy musela převrátit i se svým nákladem do bahna.

Callaghana se zmocnil vztek na toho surovce.

Vytáhl z držáku u kozlíku bič, rozmáchl se jím a udeřil jím vozku do ruky. Muž musel pustit svůj bič. Na hřbetu ruky měl krvavý šrám.

Vyděšení koně začali táhnout.

Povoz projel těsně kolem hýkajícího osla a narazil koly do hrany chodníku. Ozval rachot, jeden sloup se zlomil a zřítila se střecha. Řehtající koně už nebylo možné uklidnit. Vzpínali se a povoz se málem převrátil.

Vozka s řevem spadl z kozlíku do bláta.

Několik vteřin ho nebylo vidět.

Potom vstal.

Byl celý od bláta. Levou rukou si otřel obličej. Naháněl děs a v jeho očích se zračila zloba.

Chvíli mu to trvalo, než se zase uklidnil.

Ze všeho nejdřív uviděl tu drobnou postavu, kterou z toho všeho vinil.

Zařval a chtěl se na ni vrhnout.

Callaghan práskl bičem a muž šel opět k zemi.

Ta drobná postava se k němu otočila.

Poznal, že to je Číňanka. Bylo to skoro ještě dítě. Pod tenkými, zablácenými šaty se rýsovala malá ňadra. Její mandlové oči byly vytřeštěné strachem. Celá se chvěla.

Vozka byl opět na nohou.

Teď se však již nezajímal o Číňanku. Hleděl na Callaghana, pak na vedle něj sedící Annie Sturgisovou a potom i na tři usmívající se muže na korbě vozu.

Lomcoval jím vztek. Z pouzdra na pravém boku vytáhl kolt. Byl od bláta.

Přesto se Callaghan nechtěl spoléhat na to, že nefunguje. Takřka nepostřehnutelným pohybem tasil remington a namířil ho vozkovi na hlavu.

Muž málem zděšením pustil revolver do bahna. Rychle ho strčil do pouzdra a sevřel ruce v pěst.

„Slez dolů, ty šupáku!“ vykřikl.

Callaghan se usmál a zavrtěl hlavou.

„Ty se nejspíš v blátě cítíš dobře, jako prase,“ odtušil. „Já mám rád čistotu.“

Vozka sprostě zaklel.

Za ním na zdemolovaném chodníku začal nějaký muž láteřit. Domáhal se odškodnění od ramenatého vozky.

Ozvalo se kovové cvaknutí, když Callaghan natáhl kohoutek svého remingtonu.

Vozka sebou trhl, ještě jednou vrhl na Callaghana vražedný pohled, otočil se a zamířil k hartusícímu muži, který okamžitě zmizel ve svém domě.

Annie Sturgisová ostře vydechla.

„To byl Spike Quitman,“ zašeptala. „Je to Terrellův nejsurovější rváč, Jime. Budeš si na něho muset dávat pozor. Na toto nezapomene. Nenávidí Číňany. A žes mu takto srazil hřebínek kvůli Číňance, to ho rozzuřilo ještě víc.“

Callaghan pokrčil rameny a ohlédl se na Číňanku.

Už nebyla sama. Přišlo jí na pomoc několik dalších Číňanů, kteří její káru vytáhli z bahna.

Jeden z nich zamyšleně pohlédl na Callaghana. Pak zmizeli i s károu v davu.

Callaghan znovu pobídl koně zapraženého do jeho vozu.

Annie ukázala na budovu šikmo před nimi na druhé straně ulice. Byla dvoupatrová a vyčnívala nad ostatními domy. Tuto stavbu vybudovali zkušení řemeslníci, to bylo vidět na první pohled.

Dům byl natřen zelenou barvou. Chodník byl dvě stopy nad blátem ulice. Na verandě visel štít s nápisem:

„Terrellova obchodní společnost. Zlato a nemovitosti.“

„To není špatné,“ zamumlal Callaghan. „Vypadá to, že Terrell v Diamond City prosperuje.“

„To ano,“ přisvědčila Annie Sturgisová. „Ale neptejte, jak k té prosperitě dospěl!“

Callaghan se usmál. Věděl své. Znal takové nemilosrdné magnáty dost dobře. Našli byste je všude. I v Texasu poznal takové muže. Bylo je možné zastavit jen kulkou, protože dokázali svou mocí a svými penězi na svou stranu dostat i zákon.

„Kde je marshalova úřadovna?“ otázal se.

Annie Sturgisová kývla na protější stranu ulice. Přibližně padesát yardů odtud stál kamenný dům. Před ním postával muž s hvězdou na vestě.

Callaghan přijel tam a zastavil přímo před tím mužem.

„Ach, hvězda zákona!“ zvolal Tex Luray. „Jak se vede, McGregore? Když nám slečna Sturgisová pověděla tvé jméno, netušil jsem, že jsi ten samý McGregor, který v El Pasu utekl z vězení a odpravil při tom jednoho zástupce.“

Chuck McGregor vtáhl hlavu mezi ramena a rychle se rozhlédl. Chtěl vědět, jestli to neslyšel i někdo jiný než muži v povozu.

Zrudl. Z chodníku toho kamenného domu viděl do korby vozu. Poznal Stevea Morana i ty čtyři mrtvé.

„Přivezli jsme vám bandity, kteří nás tuto noc přepadli a zavraždili Clydea Sewarda,“ řekl Callaghan. „Moran nám prozradil, že to přepadení jim nařídil Buddy Warren.“

Steve Moran, který se ze svého zranění zotavoval poměrně rychle, sebou trhl.

„Zatknete pana Warrena, McGregore?“ otázala se Annie Sturgisová tak nahlas, že to slyšeli lidé na Main Street, kteří na ně zvědavě hleděli.

Chuck McGregor se prudce otočil a cosi zvolal do své úřadovny.

O něco později se objevili dva zástupci.

„Odneste mrtvé,“ řekl McGregor. „Morana zavřete do cely.“

Tex Luray, Tyr Garnett a Jack Tabor s úsměvem odstoupili, když zástupci vylezli na vůz. Nemínili jim pomoct. S rukama zkříženýma na prsou čekali, až mrtví leželi na chodníku a zástupci se chopili třesoucího se Morana a odvedli ho do úřadovny.

Chuck McGregor vrhl jedovatý pohled na Texe Luray, otočil se a zmizel za svými zástupci v úřadovně.

„Ten Warrena určitě nezatkne,“ zamumlala Annie Sturgisová.

To bylo Callaghanovi jasné. Art Terrell už o všem určitě věděl a činil protiopatření. Neúspěšné přepadení povozů Torna Sturgise mu ukázalo, že má nového soupeře, kterého nesmí podcenit.

Callaghan pokrčil rameny a chtěl otočit povoz.

V tom okamžiku se v marshalově úřadovně ozvala rána.

Hodil uzdu Annie a seskočil z kozlíku na chodník. S remingtonem v ruce vtrhl do úřadovny, kde se prudce zastavil, jako by narazil do neviditelné stěny.

Sevřel rty.

Něco takového čekal.

Steve Moran ležel před otevřenými dveřmi, které vedly k celám. V zádech mu zela díra, kolem níž se pomalu šířila krev.

Chuck McGregor stál u svého psacího stolu, nejistě se usmíval a dával do komory bubínku svého revolveru nový náboj.

„Chtěl utéct,“ chladně řekl. „Neměl jsem na vybranou.“

Vedle Callaghana se náhle objevila Annie Sturgisová. Byla bledá jak stěna.

„Vrahu!“ zvolala.

„Měla byste držet jazyk za zuby, slečno Sturgisová!“ opáčil McGregor. „Zdá se, že jste zapomněla, že zastupuju zákon.“

„Vy zastupujete bandity Arta Terrella, a ne zákon!“ zvolala. „Ale jednou i na vás dojde a zlatokopové vás pověsí!“

Teď zase zbledl McGregor.

„Jestli jí nezavřete hubu, tak to udělám já!“ zavrčel na Callaghana.

„Proč to nezkusíte se mnou, McGregore?“ otázal se Tex Luray, který se náhle objevil ve dveřích.

Callaghan na něho pohlédl. Mladý Luray se stetsonem posunutým do týla, pod nímž byly vidět jeho kudrnaté zrzavé vlasy a v jehož zelených očích byl chladný výraz, vypadal nebezpečně.

McGregor sňal dlaň z pažby svého koltu. Zdálo se, že má z Texe Luraye vítr.

Calaghan byl překvapený.

Tex Luray v jeho oddíle nikdy příliš nevynikal. McGregorova reakce však zřetelně dokazovala, že ten mladík si v El Pasu musel udělat jméno jako rychlý střelec s revolverem.

„Neměl bys strkat nos do věcí, do kterých ti nic není, Lurayi,“ zavrčel marshal. „Nejsme v El Pasu, kde na tebe dávali pozor tvoji starší bratři. Jestli si tu budeš hrát na hrdinu, tak budeš pod drnem rychleji, než napočítáš do tří.“

Tex Luray se chladně zasmál.

„Ty mě pod drn každopádně nedostaneš, McGregore. Řekni svému bossovi, ať dá své špinavé pracky od slečny Sturgisové a jejího otce pryč, jinak za to zaplatí.“

Callaghan se otočil a opustil úřadovnu. Neměl zájem dál poslouchat nadávky a výhrůžky.

Annie Sturgisová se vydala za ním.

Slyšeli, že Tex Luray a Chuck McGregor spolu ještě hodně dlouho debatovali.

Venku na ulici se mezitím shromáždilo několik zlatokopů. Když poznali Annie Sturgisovou, zvolal jeden z nich: „Co měl znamenat ten výstřel, Annie?“

Annie Sturgisová jim to vysvětlila.

Zlatokopové začali reptat, ale nikdo z nich se neodvážil něco nahlas říct proti McGregorovi nebo dokonce Artu Terrellovi.

Callaghan viděl v jejich očích rezignaci.

Smířili se s tím, že žijí pod nadvládou mocného muže, který na nich cizopasil. Příliš často museli přihlížet, jak lidé, kteří se vzepřeli Terrellovu teroru, byli skoseni zákeřnou kulkou.

Callaghan pomohl Annie Sturgisové na kozlík povozu.

Tyr Garnett a Jack Tabor nedůvěřivé pohlédli na druhou stranu ulice, kde se objevili tři muži, kteří na první pohled nepatřili ke zlatokopům.

Jeden z nich byl podsaditý a elegantně oblečený. Pod černým žaketem měl hedvábnou vestu. Na břiše se mu houpal těžký zlatý řetízek od hodinek. Jeho tmavé, lehce zvlněné vlasy byly pečlivě učesané.

„Warren,“ zašeptala Annie Sturgisová.

Calaghan hned věděl, že tím myslí toho tělnatého muže a ne oba štíhlé, šlachovité pistolníky, kteří stáli vedle něj.

Toto tedy byl Buddy Warren, pravá ruka Arta Terrella. Nebezpečný muž, to Callaghan poznal na první pohled.

Warren nenosil revolverový opasek. Obrysy koltu v levém podpaží však dokazovaly více než jasně, že není neozbrojen.

„Kdo jsou ti dva?“ otázal se Callaghan dívky, aniž by pohnul rty.

„Henry Nacona a Sidy Carmody. Dole v Big Bendu jsou takových tucty a nedožívají se vysokého věku, když se příliš spoléhají na své rychlé kolty.“

Tex Luray na chodníku udělal krok stranou, aby neměl dveře marshalovy úřadovny za zády. Vypadal číhavě. Instinktem dravce poznal, že muži naproti na chodníku jsou nebezpeční protivníci.

„Nasedni, Texasane,“ klidným hlasem řekl Callaghan.

Luray hleděl na protější stranu ulice. Callaghan na něm viděl, že by byl rád, kdyby došlo na kolty. Potom se ale pohnul a mrštně vyskočil na korbu povozu.

Callaghan vzal opratě a pobídl koně. Obrátil povoz a jel zpět. Když musel projet kolem protějšího chodníku, zastavil a pohlédl na Buddyho Warrena.

„Jmenuju se Callaghan,“ chraplavě řekl. „Pukám vám to, Warrene, abyste vy a Terrell věděl, s kým máte tu čest. Moji přátelé a já pracujeme pro pana Torna Sturgise. Jestli na něho chcete znovu poslat ty vaše primitivy, tak se raději obraťte na nás. Nepředpokládám sice, že by se vás smrt pěti vašich mužů nějak zvlášť dotkla, ale doufám, že to pro vás je varování.“

Buddy Warren se usmál.

„Jestli umíte s revolverem zacházet stejně tak dobře jako se slovy, Callaghane, pak jste pozoruhodný soupeř,“ pobaveně poznamenal. „Ačkoli myslím, že pan Nacona a pan Carmody by to s vámi vyřídili dost rychle.“

„To, co si myslíte, mě nezajímá. Povězte jim, že si rovnou mohou jít vybrat rubáš, jestli to se mnou chtějí zkusit.“

Sid Carmody trhl rukou k revolveru, ale Buddy Warren mu rychlým pohybem položil ruku na předloktí.

„Všeho do času, Side,“ zamumlal. „Pan Callaghan si, jak se zdá, zaslouží zvláštní zacházení.“

Jeho úsměv se Callaghanovi pranic nelíbil.

A když potom uslyšel výstřely, které padly dole na ulici, a Warrenův úsměv se rozšířil, věděl, že Art Terrell přistoupil k činu.

+ + + + +

Povoz dorazil ke dvoru Sturgisova obchodu. Bylo slyšet řev. Annie Sturgisová seskočila z kozlíku, ještě než se vůz zastavil. Zapadla do bláta, ale to jí nevadilo.

Tex Luray se náhle objevil vedle ní a zvedl ji. Lehce ji vytáhl z bláta a pomohl jí na chodník.

Potom odfrkávající koně zastavili.

Callaghan seskočil z kozlíku na verandu obchodu. Viděl, že ve dveřích obchodu se objevil muž. Hned si všiml uštvaného výrazu v jeho očích.

„Hej…,“ řekl.

Muž se otočil. V ruce držel kolt a okamžitě vystřelil.

Kulka Callaghana minula jen těsně. V následujícím okamžiku vytáhl z pouzdra svůj remington. Z hlavně vyšlehl plamen. Kulka muže, který právě podruhé mačkal spoušť, trefila do hrudi a odhodila ho na dřevěnou stěnu obchodu.

U Callaghana se náhle objevili Jack Tabor a Tyr Garnett,

„Zasáhl tě?“ rozrušeně se zeptal Tyr Garnett.

Callaghan zavrtěl hlavou. Obrátil se a rozběhl se do dvora obchodu, kde stály tři povozy, z nichž Tom Sturgis prodával zlatokopům své zboží.

Callaghan ještě viděl, jak Tex Luray pomáhá Annie Sturgisové vylézt na jeden z vozů. Chytily ji čísi mozolnaté ruce.

Potom Annie Surgisová zaječela.

Callaghan se krátce otočil k Jacku Taborovi,

„Postarej se o toho mrtvého na chodníku,“ řekl.

Tabor se okamžitě otočil a zmizel ve vjezdu do dvora.

Callaghan se prodíral davem zlatokopů. Dívali se na něho s nelibostí, ale nikdo se nepokusil zastavit ani jeho, ani Tyra Garnetta.

Callaghan po oji vylezl na vůz.

Tex Luray stál vedle Annie Sturgisové, jež klečela vedle svého otce a točila si jeho stetsonem v rukou.

Tom Sturgis byl zavražděn. Košili měl na hrudi zbrocenou krví. Kulka ho trefila do srdce.

Annie Sturgisová vzlykala.

Callaghan se prudce otočil a chraplavě se zeptal okolostojících mužů, kteří rozpačitě hleděli do země: „Poznal někdo z vás vraha?“

Přikývli.

Jeden z nich mu ho popsal a Callaghan hned věděl, že to byl ten chlápek, kterého musel zastřelit před obchodem.

Jack Tabor si mrtvého vraha naložil přes rameno a přišel k nim.

Těsně před povozem, na kterém byl Tom Sturgis zavražděn, ho položil na zem. Jeden ze zlatokopů, mohutný muž s býčí šíjí, se k mrtvému sklonil a prohledal mu kapsy. Sevřel rty, když vytáhl několik zlatých mincí.

„Na sto dolarů si Terrell cenil smrt Torna Sturgise!“ vyhrkl. „K čertu s tou desperátskou verbeží! Měli bychom…“

Muž se náhle odmlčel.

Callaghan viděl, jak zbledl. Jeho pohled byl upřen na vjezd do dvora, v němž se objevilo několik mužů.

V jejich čele kráčel elegantně oděný, vysoký chlapík atletické postavy. Měl na sobě černou koženou vestu a bílou košili s náběrkami a rukávy se záhyby. Okolo úzkých boků měl černý revolverový opasek. Z pouzdra na pravém stehně mu trčela slonovinová pažba peacemakeru.

Callaghan nemusel dlouho hádat, aby věděl, kdo to je. Skutečnost, že Buddy Warren a oba pistolníci Sid Carmody a Henry Nacona kráčeli těsně za ním, mu napověděla.

Ten muž byl Art Terrell, vládce Diamond City.

Zastavil se jenom pět kroků od zlatokopů. Přehlédl muže, povozy a mrtvého, který ležel před vozy na zemi. Na okamžik se na jeho tváři objevil spokojený úsměv.

Potom pohlédl do očí Callaghanovi. Callaghan okamžitě pochopil, že Terrell je tvrdý, nebezpečný muž. Rychlejší než Carmody a Nacona, o tom byl Callaghan přesvědčen. Z Nacony ani Carmodyho neměl strach, s Terrella mu ale naskočila husí kůže. Upřeně na sebe hleděli.

Callaghan pochopil, že to je začátek boje, který přežije jen jeden z nich. Tento muž je nepřítel na život a na smrt, to v tomto okamžiku pochopil a považoval to za řízení osudu. Pravděpodobně by se pohledem měřili dál, kdyby se neobjevil Chuck McGregor.

Marshal Diamond City byl bledý jako stěna. Měl sevřené rty. Očima neklidně těkal sem a tam.

„Co se stalo?“ chraplavě se zeptal. „Co má znamenat ta střelba?“

Annie Sturgisová se na voze prudce postavila.

Nedívala se na Chucka McGregora, nýbrž na Arta Terrella, jehož pistolníci měli dlaně na pažbách revolverů.

„Clintworth zavraždil mého otce, marshale!“ zvolala. „Někdo ho na tuto vraždu najal, protože měl u sebe sto dolarů ve zlatých mincích. Každý v Diamond City ví, že Clintworth byl nohsled u pana Terrella! Ale i kdyby u sebe neměl ty peníze, tak by každému ve městě bylo jasné, že za vraždu mého otce může být zodpovědný jediný člověk: Art Terrell!“

Terrell zůstal klidný. Slova, která mu ta dívka vmetla do tváře, jako by se ho ani netýkala.

„Já s tou vraždou nemám nic společného, slečno Sturgisová,“ chladně odvětil. „Váš otec měl, jak se zdá, v Diamond City víc nepřátel než jen mě. Měla byste z toho vyvodit poučení, slečno Sturgisová. Nemá smysl vzpírat se událostem. Víte, že jsem to s vámi a s vaším otcem vždycky myslel dobře. Teď bych se mohl pokusit jednoduchým způsobem převzít podnik vašeho otce. Ale zůstanu u nabídky, kterou jsem dal vašemu otci: sto tisíc dolarů na ruku a čtyřicetiprocentní účast. Víte stejně dobře jako já, že to je férová nabídka, slečno Sturgisová.“

Beze slova se prudce otočila. Tex Luray ji chtěl chytit za ruku, ale ona to neviděla a opět si klekla ke svému otci.

Callaghan pohlédl na Chucka McGregora.

„Co teď chcete podniknout, McGregore?“ chraplavě se zeptal.

Marshal pokrčil rameny a ukázal na mrtvého před Taborovýma nohama.

„Chytil jste vraha, Callaghane. Co chcete víc?“

Callaghan se usmál.

„Toho, kdo si tu vraždu objednal, McGregore,“ řekl. „Ten muž tady byl jenom nýmand, to na něm je vidět i po smrti. Skutečný vrah je někdo jiný, to víte stejně dobře jako každý jiný v Diamond City. Nebo jste zapomněl na to, že nás po cestě sem přepadla smečka banditů?“

Artu Terrellovi zmrzl úsměv na rtech. V jeho modrých očích se chladně jiskřilo. Neřekl ani slovo, otočil se a odešel. Buddy Warren a oba pistolníci ještě několik vteřin počkali a potom se vydali za ním. Chuck McGregor se za ním rozběhl taky Vypadalo to, že pochopil, že nálada na dvoře pro něj není příliš příznivá a že by bylo lepší, kdyby zmizel.

Dva zlatokopové, kteří stáli na voze, zvedli Torna Sturgise a podali ho dolů ostatním mužům. Tex Luray pomohl Annie Sturgisové z vozu.

Oba zůstali stát vedle Callaghana, Jacka Tabora a Tyra Garnetta.

Callaghan věděl, že Annie Sturgisová je vedle něj.

Tiše plakala. Chytila ho za pravou ruku a náhle si opřela tvář o jeho rameno.

Callaghan byl zděšen.

Pohlédl na Texe Luraye.

V Lurayových zelených očích se zajiskřilo a ve tváři zrudl. Ztěžka polkl, načež se mlčky otočil a topornými kroky opustil dvůr.

Callaghan hleděl za ním.

Věděl, že jediné slovo by stačilo na to, aby se Tex Luray zastavil, ale byl natolik překvapen reakcí Annie Sturgisové, že nedokázal nic říct.

Tyr Garnett a Jack Tabor překvapeně hleděli za Lurayem. Nechápali, co se s ním děje.

„Odveď mě domů, Jime,“ zašeptala Annie Sturgisová.

+ + + + +

Tex Luray se už nedokázal udržet na nohou. Točila se mu hlava. Chvílemi už ani nevěděl, proč toho tolik vypil. Potom se mu však před očima vybavil obraz Annie Sturgisové, která se od něj odvrátila a hledala ochranu u Jima Callaghana.

Měl pocit, že ještě teď cítí, jak ho bodlo u srdce.

To poznání, že Annie Sturgisová v něm nevidí víc než zábavného společníka, pro něj bylo jako rána do tváře. Ne, nepovažovala ho za muže, do kterého by se mohla zamilovat a kterého by si mohla vybrat za manžela.

Vrávoravým krokem šel dál.

Už dávno nevěděl, kde je.

Šel pořád po hlavní ulici Diamond City, která jako by byla nekonečná. V každém saloonu se zastavil a vypil několik whisky.

Nevšiml si, že už je tma. Kdesi zurčel Elk Creek. Občas se mu zdálo, že slyší šeptavé hlasy. Vždycky však zavrtěl hlavou a už na to nemyslel.

Před sebou viděl světla dalšího saloonu.

Musel se držet sloupů verandy a několikrát přivřít oči, než se mu povedlo přečíst nápis na štítu.

„Valley’s End Saloon“

Tex Luray vrávoral k vchodovým dveřím.

V tom okamžiku kdesi třeskl výstřel.

Tex viděl záblesk ve tmě.

Někdo přidušeně zasténal a ozvalo se žuchnuti, jako když se těžké tělo svalí na zem.

Ze tmy se vynořily stíny a zastavily se u stínu na Main Street. Kdosi se sklonil a vzal ležící postavě váček.

V následujících vteřině zase zmizeli.

Na chodníku před Texem Lurayem se objevil muž. Tex ještě dokázal svým opilým mozkem pochopit, že ten muž si strká do kapsy velký váček.

Nedůvěřivě na něj hleděl svýma černýma očima.

Tex Luray pokrčil rameny.

Věděl, že tu něco nehraje. Ale proč by se o to měl starat? Měl dost starostí sám se sebou. Při myšlence na Annie Sturgisovou a Jima Callaghana ho polilo horko.

Došel ke dveřím a otevřel je.

Upřely se na něho zraky všech přítomných.

Tex Luray měl pocit, jako by ho muži u baru chtěli propálit pohledem.

Přišel k baru a nezřetelně zahučel: „Whisky, barmane.“

Za ním se otevřely dveře.

Tex Luray se neotočil.

Třásla se mu ruka, když zvedl plnou sklenici ke rtům. Na ex ji vypil.

Pozorovali ho. Zřetelně to cítil, přestože byl opilý. Náhle měl pocit, že padl do pasti.

Barman zmizel za pultem.

Tex postavil sklenici na bar.

„Ještě jednu,“ vyhrkl.

Ze dveří, v nichž zmizel barman, vyšla dívka. Obsloužila ho a při tom si ho prohlížela svýma černýma očima. Tex si jí však nevšímal.

Znovu vypil celou sklenici najednou.

Začala se mu točit hlava. Prohrabal kapsy kalhot a vytáhl ještě několik dolarů, které položil na barový pult. Dívka odpočetla dva dolary a zbytek přisunula k němu.

Tex Luray tam ty peníze nechal.

Chtěl pryč. Připadalo mu, že tam je příliš těžký vzduch. Otočil se a udělal dva nejisté kroky ke dveřím. Muž, kterého před několika minutami viděl na chodníku, stál přede dveřmi. Nezdálo se, že by chtěl Texovi uhnout.

Tex se zastavil.

Vtom si uvědomil, že padl do léčky. Ani se nemusel ohlížet, aby věděl, že muži ze saloonu stojí za ním.

Položil ruku na pažbu revolveru. Byl připraven se bránit, kdyby šlo do tuhého.

Pohled muže u dveří byl nejistý. Hleděl Texovi přes rameno.

„Ahoj, Lurayi,“ řekl hlas za Texem.

Mladík se pomalu otočil.

Dveřmi za barovým pultem prošel muž, kterého už jednou viděl. Ne v Diamond City. Bylo to ve Fort Bentonu. Byl to ten elegantní hráč, který je varoval, aby nevstupovali do služeb Clydea Sewarda. Tex si vzpomněl i na jeho jméno, které tenkrát prozradil Clyde Seward.

Ten elegán se jmenoval Lacamp. Byl jedním z kumpánů Arta Terrella. Údajně mu patřila většina saloonů v Diamond City.

„Jistě si na mě vzpomínáte, pane Lurayi,“ řekl Lacamp s úsměvem. „Nemyslel jsem si, že se tu potkáme.“

„Co ode mě chcete, Lacampe?“ sykl Tex. „Povězte tomu ničemovi za mnou, ať dá ruku z koltu, jestli chce přežít tuto noc!“

Lacamp kývl na muže ve vchodu. Chlápek se zašklebil, ale poslechl a prošel kolem Texe Luraye k výčepnímu pultu.

„Rád bych si s vámi promluvil, Lurayi,“ řekl Lacamp. „Co kdybychom si vedle dali jednu whisky?“

Tex Luray chtěl tomu vyfešákovanému panákovi plivnout pod nohy. V tom okamžiku si však vzpomněl na Annie Sturgisovou, jak se se slzami v očích opřela o Jima Callaghana. Zmocnil se ho vztek. Neuvědomil si, že se dává do spolku s ďáblem. Přikývl a šel za Lacampem k nějakým dveřím.

Lacamp je otevřel a pustil Texe dovnitř.

Tex Luray vešel do herny. Uprostřed stál velký kulatý stůl pokrytý zelenou plstí. Nad ním svítila lampa. Když hráč za sebou zavřel dveře, přišel ke stolu a vytáhl knot lampy.

„Co si třeba zahrát, Lurayi?“ otázal se Lacamp s úsměvem.

Texi Lurayovi bylo všechno jedno.

Posadil se a zamumlal: „Něco jste říkal o whisky. Doufám, že máte něco lepšího než to svinstvo, co tu nalévají.“

Lacamp vytáhl z jednoho regálu láhev, dvě skleničky a balíček karet. Nalil plné sklenice a potom začal míchat karty.

„Poker?“ otázal se.

Tex přikývl. Vzal sklenici a naráz ji vypil. Přestože byl namol, všiml si, že Lacamp mu nenalil žádné patoky.

Lacamp rozdal karty. Tex sotva stíhal sledovat pohyby jeho prstů.

První hru hladce vyhrál. I druhou a třetí.

Začaly ho pálit oči.

Tolik štěstí jako tento večer ještě při pokeru nikdy neměl.

Bylo to neuvěřitelné. Nikdy neměl méně než trojici a pokaždé, když přikoupil, dostal přesně tu kartu, kterou potřeboval.

Po půlhodině měl před sebou tisíc dolarů. Podivoval se, že Lacamp se ještě stále přátelsky usmívá.

„Rozdávejte, Lacampe,“ prohodil.

Hráč odstrčil karty a pomalu zavrtěl hlavou.

„Pro dnešek mám dost, Lurayi,“ protáhle řekl. „Dáte si ještě jednu whisky?“

Tex zavrtěl hlavou.

Už to bylo dlouho, co viděl tisíc dolarů. A teď mu tyto peníze dokonce patřily. Chvějícími se prsty si je vzal a schoval.

„Vidíte, jak snadno může člověk v Diamond City zbohatnout,“ náhle řekl Lacamp. „Neměl byste chuť vydělat si víc než tisíc dolarů?“

Tex chtěl odpovědět.

V tom okamžiku ucítil v zátylku průvan. Zvedl ruku a k Lacampovu překvapení v ní byl revolver. Nikdy by se nebyl pomyslel, že Tex Luray by v takovém stavu mohl být tak rychlý.

Muž, jenž chtěl vejít do místnosti, byl bledý. Byl to ten chlápek, kterého Tex viděl na chodníku před saloonem.

„Pojď dovnitř, Nicku,“ podotkl Lacamp. „Luray nekouše.“

Chlapík váhavě vešel.

Tex si najednou vzpomněl na váček, který si ten muž venku na chodníku strčil do kapsy. Pak uslyšel další výstřel a uviděl stíny, které se blížily k bezvládné postavě na ulici.

Lacamp řekl: „Pověz Lurayovi, kolik sis vydělal za tu dobu, co pracuješ pro Arta Terrella, Nicku.“

„Hm, takových pět tisíc,“ zamumlal oslovený muž.

„Nick je jenom malá ryba, Lurayi,“ poznamenal Lacamp, aniž by si všímal smutného výrazu toho muže. „Vy máte určitě desetinásobnou hodnotu. Máte za sebou zlé časy. Ve válce jste určitě neměl příliš příležitostí myslet na hezké věci v životě. Změňte stranu, Lurayi, a za pár týdnů je z vás bohatý člověk.“

Tex Luray měl na jazyku strohou odpověď, ale spolkl ji. Cítil šustivé bankovky v kapse, a ačkoli byl opilý, věděl, že by tento saloon neopustil živý, kdyby Lacampovi řekl do očí, co si o něm myslí.

Zároveň pocítil nenávist vůči Jimu Callaghanovi. Takovou nenávist, jakou ještě nezažil.

Několik vteřin hleděl na toho hráče, načež pomalu přikývl: „Nemůžu říct, že by se mi vyhlídka na rychlé zbohatnutí nelíbila, Lacampe.“ Hráč se usmál ještě víc.

„Dobrá, Texi,“ prohodil. „Někoho jako vy potřebujeme. Měl byste se vyspat a ráno navštívit pana Terrella. Jsem přesvědčen, že Arta potěší, když uvidí, že může počítat s takovým člověkem, jako jste vy.“

Tex Luray vstal. Vrávoral, ale ani zdaleka již nebyl tak opilý jako před hodinou, když vešel do tohoto saloonu.

„Povězte Terrellovi, že nejsem gorila bez mozku jako Chuck McGregor nebo další pobudové, které má na své výplatní listině. A nejsem ani zabiják, který by pro něho okrádal zlatokopy, Lacampe. Jestli si to uvědomí, mohli bychom spolu dobře vycházet.“

Hráč rovněž vstal. Podal Texi Lurayovi ruku, ale ten mu ji nestiskl. Lacamp nebyl uražen.

„Říkejte mi Louisi, Texi,“ zamumlal s úsměvem. „Měli bychom se napít na naši budoucí úspěšnou spolupráci.“

Tex Luray si vzal sklenici, kterou mu podal Louis Lacamp, a na ex ji vypil. Potom se toporně otočil a nejistým krokem opustil hernu.

Když za sebou zavřel dveře a chvíli za nimi stál, uslyšel syčivý hlas muže z chodníku.

„Nemůžete ho přece jenom tak nechat běžet, pane Lacampe! Co když jen blufoval? Viděl, jak jsme odkrouhli Owena Granta a vzali mu jeho zlato!“

„To nech na mně, Nicku,“ chladně opáčil hráč. „Kolik měl u sebe Grant?“

Tex Luray udělal krok stranou a pohlédl dovnitř klíčovou dírkou. Viděl, jak muž, kterého Lacamp oslovil jako Nicka, hodil na stůl váček velký jako pěst. Lacamp ho rozvázal. Z váčku vypadly velké nuggety, které se na zelené plsti v záři lampy třpytily.

Tex se otočil a prošel saloonem.

Muži u barového pultu ho číhavě pozorovali.

Byli to všechno pochybné typy, na kterých bylo vidět, že si nevydělávají poctivou prací.

Texi se udělalo zle, když si pomyslel, že brzy bude jejich kumpánem.

Potom však sevřel rty.

Jak šťastný byl po cestě z Fort Bentonu sem do Diamond City.

Slyšel smích té dívky. A viděl před sebou její zářivé, modré oči. Byl přesvědčen, že ho má ráda víc než Clydea Sewarda a než Callaghana, Tabora a Garnetta.

Ale potom, když jí chtěl v její nejtěžší chvíli být oporou, se rozhodla pro Jima Callaghana a ani si nevšimla, jak ho její chování ranilo.

Ne, už nikdy nebude hrát druhé housle. Jestli ji Jim Callaghan chce, má ji mít. Ale potom už on nebude stát po jeho boku.

+ + + + +

V Diamond City vypuklo peklo.

Callaghan slyšel hluk, když s Jackem Taborem a Tyrem Garnettem seděl v pokoji, který jim dala Annie Sturgisová.

Okamžitě vyskočili a sáhli po zbraních.

Věděli, že ty výstřely a výkřiky mají něco společného se smrtí Torna Sturgise.

Callaghan jako první vyběhl ven.

Nahoře se otevřely dveře.

„Jime?“

Byl to hlas Annie. Zněl vyděšeně.

Udělal několik kroků, aby mohl vzhlédnout na galerii ve velké hale. Annie Sturgisová se opírala o zábradlí a hleděla na něj vytřeštěnýma očima.

Nocí se opět ozvaly výstřely.

Annie se rozběhla ke schodům a seběhla dolů. Župan vlál za ní. Viděla, že Callaghan a jeho dva přátelé již mají připnuté revolverové opasky.

„Ne, Jime!“ zvolala. „Nesmíte jít ven! Terrell má příliš mnoho pistolníků! Zlatokopové se přeceňují! Nemají šanci!“

Callaghan ji chytil za rameno.

„Tex je venku, Annie,“ chraplavě řekl. „Ještě se nevrátil. A oba víme, proč.“

Sklonila hlavu.

„Nevěděla jsem, že…“ Zakoktala se. Roztřásla se jí ramena.

„Budeme opatrní, Annie,“ řekl Callaghan. „Zamkni se. V domě přece ještě je několik mužů, kteří by tě mohli ochránit.“

Přikývla.

„Terrell všechno vsadí na jednu kartu, Jime,“ zamumlala. „Jdete mu přímo do rány.“

Callaghan se usmál.

„Přijeli jsme sem přímo z bojišť na Východě, Annie,“ odvětil. „Smrt tam byla na denním pořádku. Nemusíš si o nás dělat starosti.“

Dělala si starosti, to na ní bylo vidět.

Callaghan uvažoval. Dojalo ho, že u něj v těžké chvíli hledala ochranu. Věděl však, že ji nemiluje tak, jak by měl muž milovat ženu. Mrzelo ho, že neopětovala Texovy city. Tak by bylo všechno jednodušší.

Callaghan si předsevzal, že Texovi poví, až se znovu potkají, že by si Annie nevzal. Jenom doufal, že nebude příliš pozdě. Tex byl citlivý mladík, který porážku překonával jen těžce.

Tyr Garnett již vyšel ven.

Stále se střílelo.

Bylo slyšet halasný řev mužů a řehtání koní. Do haly pronikalo mihotavé světlo pochodní.

Callaghan pustil Annie Sturgisovou a vyběhl za Tyrem Garnettem a Jackem Taborem na chodník. Rychle za sebou zavřel dveře.

Hleděli na Main Street.

Zdálo se, že boj je nejprudší před Terrellovým dvoupatrovým domem. Pochodně létaly vzduchem a dopadaly na dřevěnou stěnu domu, jen létaly jiskry. Některé z nich však zůstaly ležet na balkoně a o něco později již ze stěny domu vyšlehly první plameny.

Callaghan by rád věděl, kde je Tex.

Tušil, že se opil na žal. Tex byl lehkomyslný chlapík, který se snadno zpil. Často v opilosti vyváděl. Ztrácel při tom jakékoli zábrany.

Trvalo jen několik minut a Terrellův dům byl v plamenech.

Na Main Street se ozvala salva výstřelů.

Callaghan sevřel rty, když viděl, jak kulky skosily několik prospektorů.

Ostatní se s křikem otočili a rozprchli se.

Callaghan kývl na Tyra Garnetta a Jacka Tabora a přešel Main Street. Viděli, že i před marshalovou úřadovnou je shromážděn dav.

Callaghanovi se zatajil dech.

Nevěřil vlastním očím.

Zlatokopové museli přijít o rozum, nebo je Terrell a jeho lidé rozzuřili do nepříčetnosti.

Callaghan zřetelně viděl, jak na trámu nad úřadovnou pověsili jednoho muže.

Hned věděl, že to je Chuck McGregor, vrah z Texasu, kterému v Diamond City připnuli na vestu hvězdu.

Z hořícího Terrellova domu vyběhli muži.

Začali pálit na prospektory, kteří s jekotem prchali.

Callaghan vyskočil na chodník na protější straně ulice.

Před ním byl Tyr Garnett.

Callaghan viděl stíny, které se objevily kousek od něj. Vykřikl, aby varoval Tyra. V tom okamžiku však třeskl výstřel a u jednoho stínu se zablesklo.

Tyr Garnett sebou trhl. Vrávoral a pravačkou svíral pažbu koltu. Už však neměl sílu ho vytáhnout.

„Tyre!“ zvolal Callaghan. Chtěl vypálit na ten stín, ale nemohl kvůli Garnettovi, který se tam potácel.

Callaghan vyrazil k němu.

Přišel příliš pozdě na to, aby ho mohl varovat. Mladík se svalil na zem.

Třeskl další výstřel.

Jim cítil, jak mu kulka proletěla těsně kolem levého ucha. Okamžitě si klekl a začal pálit z remingtonu.

Muž před ním vyvrávoral z jednoho tmavého vchodu. Jeho obličej náhle osvítila zář plamenů. Byl zkřiven do grimasy.

Callaghan poznal pistolníka Sida Carmodyho, a než na něj Carmody mohl vystřelit podruhé, zasáhla ho Callaghanova kulka a odhodila ho do tmavého vchodu, kde narazil do dveří a svezl se k zemi. Sténal při tom.

Callaghan si klekl k Tyru Garnettovi.

Ledová ruka mu sevřela srdce. Cítil bodnutí v hrudi.

Ten mladík se nikdy nesmířil s tím, že uprchl před válkou. Jen neochotně přísahal Yankeeům, že se před koncem války nevrátí na Jih. Callaghan věděl, že to udělal jen kvůli němu. Proto teď cítil spoluvinu na jeho smrti.

Jack Tabor proběhl kolem Callaghana a dotáhl mrtvého Carmodyho.

„Terrellův zabiják, Jime!“ vyhrkl. „Musel tady na nás číhat.“

Callaghan se toporně narovnal.

Věděl, co Jackova slova znamenají.

Art Terrell využil toho rozruchu, aby jednou provždy ukázal, kdo je v Diamond City pánem. Nezastavil se před ničím. Vsadil všechno na jednu kartu.

Jen co na to Callaghan pomyslel, zavrtala se vedle něho do stěny domu kulka a vytrhla z ní třísku dlouhou jako předloktí. Okamžitě se vrhl na zem a několikrát vypálil.

Ozval se výkřik nějakého muže, který dovrávoral na Main Street a s žuchnutím se zhroutil do bláta.

„Pryč odtud!“ zvolal Jack Tabor.

Callaghan vyskočil a rozběhl se za Taborem,který zmizel v tmavém průjezdu. Při tom mu další kulka roztrhla kalhoty.

Z druhého chodníku se ozývaly hlasy.

Callaghan viděl, jak půl tuctu mužů vtrhlo do Sturgisova domu.

Chtěl vyskočit a rozběhnout se tam, ale Jack Tabor ho zadržel.

V tom okamžiku stranou od nich třeskl výstřel.

Jack Tabor sebou trhl a tiše zaklel.

Callaghan vypálil na střelce, ale minul. Měl pocit, že poznal podsaditého Buddyho Warrena.

Art Terrell nasadil všechna svá esa.

Nahoře na Main Street, kde byly Terrellův dům a sousední Lacampův saloon Diamond Palace v plamenech, se již nestřílelo. Terrellovi muži zahnali prospektory a měli už situaci pevně v rukou.

Callaghan a Tabor uslyšeli výkřik.

Tabor vyskočil a chytil Callaghana za rameno.

Vyrazili.

Před nimi se střílelo.

„Dej jim co pro to, Nicku!“ ozval se hlas Buddyho Warrena.

Jack Tabor vypálil.

Jeden z mužů byl odhozen nárazem kulky a skácel se do bahna. Pak se už nehýbal. Jack Tabor ho zabil. Nevěděl, že šlo o vraha zlatokopa Owena Granta.

Callaghan rychle nabil kolt.

Zmocnil se ho bezmocný vztek.

Věděl, že Terrell má v rukou Annie Sturgisovou.

Jack Tabor znovu vypálil.

Všude kolem se pohybovali muži a stříleli na ně.

Do třesku koltů se ozvalo zadunění brokovnice. Sekané olovo se zavrtalo do stěny domu vedle Callaghana. Vrhl se na zem a několika výstřely přinutil muže, kteří k němu běželi, aby se kryli.

Za nimi se ozval nějaký šramot.

„Jime! Za tebou!“ zvolal Jack Tabor.

Callaghan se otočil. V temném průchodu mezi domy zahlédl sotva postřehnutelný pohyb. Vypálil z remingtonu a přiměl ty muže, aby se vrhli na zem.

Těsně před nimi opět zaduněla brokovnice. S praskáním nahánějícím hrůzu se olovo zarylo do stěny nad nimi.

Jack Tabor vykřikl, vstal a obešel roh domu, načež třikrát vystřelil.

Callaghan se otočil.

Viděl podsaditou postavu Buddyho Warrena, který v tom okamžiku pustil brokovnici a oběma rukama se chytil za hruď. Ještě chvíli se potácel, a pak se zhroutil.

Za Callaghanem znovu třeskl výstřel.

Chtěl se otočit, ale vtom uviděl, jak se Jack Tabor prohnul v zádech a strnul.

Callaghan k němu přiskočil a chtěl ho chytit dřív, než se svalí na zem. Ruka, kterou Jacka Tabora podepřel, byla náhle vlhká. Okamžitě věděl, že je to krev.

Vykřikl, otočil se a vypálil na stín ve tmě, který zase bleskově zmizel. Podle obrysů postavy usuzoval na druhého Terrellova osobního strážce Henryho Naconu.

„Jacku!“ zašeptal tiše Callaghan. V tom okamžiku nemyslel na to, že je ve smrtící pasti. V záři plamenů na Main Street viděl, že Tabor má skelný pohled.

Stáhlo se mu hrdlo.

Pomyslel na Texe Luraye. Proč není s nimi? S Texem by to s nimi Terrellovi zabijáci neměli tak snadné. Teď byli Tyr Garnett a Jack Tabor mrtví. A jeho šance přežít toto interno nebyly větší než šance sněhové koule v ohni.

Před ním se ozvaly hlasy.

Terrellovi pistolníci poznali, že jednoho z nich dostali.

Z přítmí u Sturgisova domu se vynořily postavy.

Callaghan vypálil. Když zmáčkl spoušť podruhé, už se ozvalo jen cvaknutí.

V tom okamžiku se v průchodu mezi domy, v němž se s Jackem Taborem bránili, objevila vysoká, atletická postava Arta Terrella.

Terrell okamžitě vystřelil.

Callaghan cítil, jak se mu cosi horkého zarylo do pravé strany hrudi. Skácel se na zem. V ruce držel remington, ale ten byl vystřílený a už mu nebyl k ničemu.

Několik vteřin měl před očima rudé kruhy.

Slyšel Terrellův výkřik.

„Dostal jsem Callaghana!“

Potom ty rudé kruhy zase zmizely.

Callaghan před sebou viděl Taborův revolver. Sáhl po něm a vypálil na dva muže, kteří k němu chtěli běžet.

Oba se vrhli k zemi a rychle se odplazili do bezpečí.

Terrell vztekle vykřikl a rovněž zmizel. Očividně si uvědomil, že Callaghanova kulka mohla trefit i jeho.

Callaghan s námahou vstal. Cítil, že má košili na pravé straně hrudi od krve.

Musel odtud pryč, dřív, než ho obklíčí a vyřídí.

Vrávoral zpátky.

Myslel na to, že pistolník Henry Nacona možná ještě číhá na dvoře a jenom čeká na to, až se ukáže. To riziko však musel podstoupit. Na Main Street nemohl. Tam by ho sejmuli Terrellovi zabijáci.

Callaghan dorazil k rohu domu.

Zdálo se, že Art Terrell už se vzpamatoval. Callaghan slyšel jeho ostrý hlas.

Na dvoře však bylo ticho.

Callaghan obešel roh. Viděl před sebou tmavý stín nějaké kůlny. Nohy mu vypovídaly poslušnost. Opřel se o stěnu domu a chvíli mu trvalo, než ho slabost přešla.

Z průchodu za ním se ozvaly kroky.

Sebral se a klopýtal ke kůlně.

Henry Nacona nikde. Pistolník se musel stáhnout na dvůr. Callaghan dorazil ke kůlně a zmizel v jejích otevřených vratech.

Právě včas.

Zadýchán se opřel o stěnu. Krvácel. Cítil, jak se ho zmocňuje chlad a jak slábne.

Musel odtud pryč, musel se někde skrýt, ošetřit si ránu a zastavit krvácení.

„Musel běžet k té kůlně!“ zvolal kdosi.

„Nacono! Kde jsi?“ To byl vzteklý Terrellův hlas.

Callaghan slyšel, jak ti muži spolu hovoří. Potom se ozval Naconův hlas. Pistolník řekl: „Myslel jsem si, že mě potřebujete na Main Street, bossi.“

Terrell zaklel.

„Jestli nám Callaghan proklouzne mezi prsty, tak si tě podám, Nacono!“ zavrčel Terrell.

Callaghan tápal podél dřevěné stěny. Jeho oči si pomalu zvykaly na tmu. Vraty tam pronikal rudý svit, který ozařoval oblohu v údolí.

Kolem jednoho povozu se dostal na zadní stranu kůlny. Tam se opět opřel o stěnu a chvějícími se prsty nabil remington. Taborův revolver měl za opaskem.

Pořád ještě krvácel. Bolest byla snesitelná, ale ztráta krve ho oslabovala.

Ve vratech se objevily stíny.

Kdosi přinesl lucernu a osvítil jí kůlnu.

Callaghan nestřílel. Nechtěl prozradit, kde je. Pomalu se sunul podél stěny dál do tmy. Povoz ho kryl před zraky mužů ve vratech.

Náhle narazil bokem do závory.

Nahmatal ji levou rukou a zvedl ji.

Podle sotva znatelného průvanu poznal, že objevil úzké dveře. Otevřel je, vyklouzl ven a zase je za sebou zavřel.

Callaghan vrávoral dál. Ocitl se v úzké uličce. Kam vede, nevěděl. Nad ním se klenula rudě ozářená obloha.

Pochopil, že je sám proti přesile.

Jak by se mohl proti nepřátelům prosadit? Byl sám. Tyr Garnett a Jack Tabor byli mrtví. Možná Terrellovi zabijáci mezitím dopadli a oddělali i Texe Luraye.

Dobře věděl, že by si klidně mohl vpálit kulku do hlavy. Přesto šel dál. Chtěl bojovat o život. To byla jeho přirozenost.

Dorazil na konec uličky.

Za ním se ozval zklamaný řev Terrellových mužů. Očividně prohledali kůlnu a nenašli ho.

Ohlédl se a vyděsil se, když viděl, jak se otevřela úzká dvířka v zadní stěně kůlny. Rychle se schoval za roh, aby ho v uličce nebylo vidět.

Ocitl se na jakési křižovatce.

Domy, které tam stály, nebyly nic jiného než primitivní chaty, které, jak se zdálo, nemohly odolat silnějšímu poryvu větru.

Callaghan měl pocit, že slyší šeptání. Pak si však řekl, že to je jenom výplod jeho fantazie.

Klopýtal dál.

Tady před chatami nebyly chodníky. V úzkých korytech na kraji bahnité uličky ležely odpadky a fekálie. Odporně to tam páchlo.

Ztratil rovnováhu a vrazil do stěny jedné chatrče. Kdesi se rozštěkal pes.

Callaghanovi se motala hlava. Ani si nevšiml, že se po stěně svezl na zem. Remington ztratil.

Pokoušel se probrat, jenže tentokrát již mžitky před očima nezahnal. Náhle ucítil podivnou pachuť na jazyku.

S hekáním se pokoušel vstát ze země.

Cítil, že se něco dotklo jeho ramene.

Zasténal. Chtěl se rozmáchnout pěstí, ale při tom ztratil rovnováhu a znovu spadl na zem.

Slyšel tiché hlasy. Cítil, jak ho několik rukou zvedlo a odneslo.

Jsou to Terrellovi muži?.

Nevěděl to. Najednou neměl sílu se vzpírat osudu.

Měl pocit, že slyší výstřely a výkřiky. Potom ho obklopila tma a už nic neviděl, ani necítil.

+ + + + +

Tex Luray se stáhl do vchodu domu, když spatřil rozzuřený dav na Main Street.

Byli to zlatokopové, to poznal na první pohled.

Pohlédl na místo, kde předtím zlatokopa Owena Granta zavraždil jistý Nick a jeho kumpáni. Jeho tělo tam již neleželo. Pravděpodobně ho našli jiní zlatokopové a odnesli ho.

Tex Luray viděl v tvářích těch mužů hněv. Rozuměl jim.

V saloonech, ve kterých strávil večer, se hodně mluvilo o tom, jak Terrell a jeho zabijáci terorizujíi zlatokopy. Neexistovala žádná možnost, jak nalezené zlato odvézt z Elk Gulch. Ti, kteří se o to pokusili, leželi zahrabaní v rokli, která vedla do Elk Gulch.

Kdo nechtěl v Diamond City chcípnout, musel své zlato přinést k Artu Terrellovi. Dostal za ně jen polovinu částky, kterou by obdržel ve Virginia City nebo ve Fort Bentonu. Kromě toho prodával Terrell zboží nezbytné k životu za nekřesťanské ceny. A nakoupit se dalo jenom u něho a u Torna Sturgise.

Tom Sturgis dokázal Terrellovi vzdorovat a měl rozumné ceny. To však teď skončilo. Každý v Diamond City si dokázal spočítat, že Annie Sturgisová se proti Terrellovým pistolníkům nedokáže prosadit.

To všechno muselo zlatokopy velmi rozlítit.

Navíc tu byla vražda Owena Granta, který se očividně zdráhal směnit své zlato za dolary u Terrella. Tím pohár trpělivosti přetekl.

Dav protáhl kolem Texe Luraye.

Nikdo si nevšiml toho muže v tmavém vchodu domu. Zlatokopové hleděli na Terrellův dvoupatrový dům a na McGregorovu kamennou úřadovnu.

Tex Luray počkal, až rozhořčení muži přejdou.

Potom vyšel ven.

I mezi domy se objevovalo stále více zlatokopů.

O kousek dál na ulici se na chodníku před saloonem Valley’s End rozestoupilo několik mužů.

Náhle třeskly výstřely.

Nějaký muž před saloonem se skácel na zem, ostatní se s řevem stáhli zpět do saloonu.

Vypuklo peklo. Zlatokopové začali řvát jeden přes druhého. Vytáhli zbraně a začali střílet kolem sebe. Kulky rozbíjely okna Terrellova domu. Náhle všude vzplanuly louče. Prospektoři je házeli na Terrellův dům. O několik minut později čelní stěna vzplanula.

Přibližně dva tucty zlatokopů zůstaly před marshalovou úřadovnou. Kde vzali oj, s níž se pokoušeli vyrazit dveře, bylo Texovi Lurayovi záhadou.

Pomalu šel podél chodníku a neustále se ohlížel na Main Street, jestli se chlápci ze saloonu Valley’s End nevydali ke kovkopům. Zdálo se však, že Louis Lacamp nechce nést svou kůži na trh.

Dav s řevem vyrazil dveře marshalovy úřadovny a chtěl vtrhnout dovnitř.

Třeskly výstřely.

Jeden zlatokop se zhroutil, ale ostatní se kolem něho nahrnuli dovnitř. Netrvalo to ani minutu a vyvlekli ven Chucka McGregora i jeho dva zástupce.

Zatímco zástupci dostali nesčetně ran, McGregorovi uvázalo několik zlatokopů smyčku kolem krku a druhý konec přehodili přes vyčnívající střešní trám.

Potom McGregora s jásotem pověsili.

Tex Luray to pozoroval vyděšenýma očima.

Chuck McGregor si nic jiného nezasloužil, to věděl. Přesto by mu byl pomohl, kdyby nevěděl, že by ho to stálo krk. S rozlícenými prospektory nebylo radno si zahrávat.

Z Terellova domu vyrazila smečka pistolníků, kteří divoce stříleli kolem sebe.

Zlatokopové se s výkřiky vrhli k zemi. Někteří opětovali střelbu, ale potom se jich zmocnila panika. Otočili se a začali prchat do bezpečí.

Běželi kolem mužů před marshalovou úřadovnou.

Pro Chucka McGregora přišel výpad jeho kumpánů z Terrellova hořícího domu pozdě. Už se nehýbal.

Také prospektoři před marshalovou úřadovnou se dali na útěk.

Tex Luray mezi muži, kteří vyběhli z Terrellova domu, poznal oba pistolníky Henryho Naconu a Sida Carmodyho. Nepronásledovali zlatokopy, vyrazili na druhou stranu.

Tex za sebou na chodníku slyšel chvatné kroky. Vytáhl kolt z pouzdra a otočil se.

Kolem něj proběhl vrah Owena Granta a několik dalších chlápků. Vrah, který se jmenoval Nick, na něho vrhl potměšilý pohled, ale nic neřekl.

O něco dál se střílelo.

Tex Luray sevřel rty.

Věděl, že Art Terrell chce využít příležitosti a zmáčknout Annie Sturgisovou a muže, kteří s ní přijeli z Fort Bentonu.

Několik okamžiků byl v pokušení běžet k Sturgisovu domu a pomoci Jimu Callaghanovi a ostatním proti Terrellově přesile.

Potom ho však znovu popadl vztek.

Jim Callaghan mu odloudil Annie Sturgisovou!

Callaghan věděl, že Tex se do Annie zamiloval. Nemohl si toho nevšimnout! Přesto nic neřekl, když hledala ochranu u něj a jeho, Texe, tam nechala stát.

Ne, ať si Jim Callaghan poradí sám!

Prospektoři byli náhle pryč.

Zato se na ulici odvážili muži, kteří bydleli v domech na Main Street. Volali na sebe, že Terrellův dům a sousední saloon Diamond Palace už není možné zachránit.

Tex přešel rozbahněnou ulici. Viděl, jak Terrellův personál vynáší z hořícího domu věci a pokouší se zachránit, co se dá.

Ze saloonu Diamond Palace se hrnuly davy lidí. Teprve nyní se odvážili na ulici. Někdo křičel, že sousední domy by se měly polévat vodou, aby oheň nepřeskočil. Naštěstí nefoukal vítr, takže se požár nerozšířil.

Tex Luray už si hořících domů nevšímal.

Díval se na muže před Sturgisovým obchodem.

Pořád se střílelo.

Slyšel i Terrellův hlas.

Do třesku revolverů zaduněla brokovnice.

Muži vtrhli do Sturgisova domu.

Tex Luray dorazil na chodník šikmo naproti. Viděl dvě bezvládná těla. O kus dál se v jednom tmavém průchodu zablesklo.

Tex šel k těm tělům a pomalu si k nim klekl.

Zamotala se mu hlava a věděl, že to není jen alkoholem, který té noci vypil.

Poznal Tyra Garnetta.

Vzlykl, když ho otočil na záda a spatřil ránu na levé straně jeho hrudi. Tyr Garnett musel být na místě mrtvý. Kulka ho trefila do srdce.

Tex krátce pohlédl na druhého mrtvého. Byl to pistolník Sid Carmody. I on zemřel rychle.

Vtom se ozval Terrellův hlas.

„Dostal jsem Callaghana!“

Tex Luray sebou trhl.

Viděl, jak se ze stínu verandy Sturgisova domu vynořilo několik mužů, kteří běželi k průchodu mezi domy, v němž museli být Jim Callaghan a Jack Tabor.

Třeskly dva výstřely. Vrhli se k zemi a odplazili se pryč.

Terrell vztekle zařval a vrhl se stranou, aby se nestal obětí střelby.

Potom se rozhostilo ticho.

Tex Luray ještě stále držel v ruce kolt.

Cítil, že je v úzkých.

Co se stane, když ho objeví Terrellovi muži? Dosud nevěděli o jeho dohodě s Louisem Lacampem.

Strachem se mu stáhlo hrdlo. Ustoupil do stínu a čekal, až se Terrellovi střelci opět odváží do průchodu, v němž musel být Jim Callaghan.

Zmizeli v něm.

O něco později se na rohu jednoho domu objevil Henry Nacona.

Tex Luray štíhlého pistolníka okamžitě poznal. Nacona něco zavolal na muže před Sturgisovým domem, a ten mu ukázal na průchod.

Nacona se otočil a zmizel v něm.

Tex by byl rád věděl, co je s Jimem Callaghanem a Jackem Taborem. Chvíli přemýšlel, jestli by se neměl jít do Sturgisova domu podívat se, jak se daří Annie.

Potom si však uvědomil, jak na tom je.

Nebyl té noci schopen někomu pomoct. Mohl mluvit o štěstí, že byl sám naživu. Kdyby nedošlo ke sporu mezi ním a Jimem Callaghanem, možná by teď ležel mrtvý vedle Tyra Garnetta.

Opatrně se vydal zpět.

Terrellův dům i saloon Diamond Palace byly v plamenech.

Mnoho lidí polévalo sousední domy vodou, aby nemohly chytnout.

Tex Luray zmizel v jedné boční uličce, kde pozdě večer objevil malý penzion.

Chvíli mu to trvalo, než mu na zaklepání někdo otevřel. Ze dveří vyšla žena. Naštěstí ho neznala a pustila ho dovnitř. Tex zaplatil dopředu, nechal si ukázat pokoj a oblečený si lehl do postele. S rukama za hlavou hleděl do stropu.

Nedokázal usnout.

Hlavou se mu honily myšlenky.

Callaghan a Tabor již možná také byli mrtví.

A velkou část viny na tom nese on. Může žít s vědomím té viny?

+ + + + +

Art Terrell klel jako pohan. Jeho jindy tak hladkou tvář zkřivil škleb.

„Nemohl se přece vypařit!“ zavrčel na Henryho Naconu a Jesse Troupa, který k nim dorazil před čtvrthodinou.

Nacona pokrčil rameny.

„Prohledali jsme všechny okolní chaty,“ zamumlal. „Tady bydlí skoro jenom Číňani. Ti by k sobě bělocha nevzali. Dobře vědí, že bychom z nich stáhli kůži, kdybychom ho u někoho z nich našli.“

Terrell se zašklebil. Ne, že by někoho takového, jako byl Callaghan, ukryli Číňané, to bylo příliš nepravděpodobné.

Callaghan však musí někde být.

Je raněný. Krev na stěně jedné z chat mluvila jasnou řečí. Callaghan musí být slabý. Ztratil hodně krve. Terrell byl přesvědčen, že Callaghan je těžce raněný.

„Nemá smysl ho hledat potmě, bossi,“ přidušeně řekl Nacona. „Měl bys nařídit, ať Jessovi lidé uzavřou kaňon. Zítra to tu pročešeme. Možná se Callaghan někam schoval jenom proto, aby tam zhebl.“

Art Terrell přikývl. Stačilo mu mávnutí a Jesse Troup zmizel, aby dal svými mužům pokyn uzavřít cestu z kaňonu.

„Jdeme zpátky k Annie Sturgisové,“ řekl Terrell a pobaveně se usmál. „Jsem zvědavý, co řekne na mou novou nabídku.“

Henry Nacona přikývl. Nevěděl, jakou novou nabídku Art Terrell myslí. Sám musel myslet na Sida Carmodyho, Buddyho Warrena a ostatní, kteří při tom boji přišli o život.

„Přiveď sem Louise, Nacono,“ dodal Art Terrell. „Musím s ním mluvit. Zlatokopové nám zaplatí zničení našeho domu do posledního centu.“

Nacona se obrátil.

Vydal se do jedné úzké uličky. Při tom měl neustále ruku na pažbě svého koltu. Nebál se Číňanů, ale nevěřil těm šikmookým, žlutým lumpům. Veškeré ponižování snášeli se stoickým klidem, ale Nacona si byl jistý, že trpělivě postupují za svými cíli a že jich také dosáhnou.

Už jen proto by nikdy nepomohli někomu, jako byl Callaghan. Callaghan byl běloch. Nemohl jim přinést nic jiného než potíže. Ne, Callaghanovi se muselo podařit někde se ukrýt.

Podle kroků za sebou poznal, že jeho boss a ostatní jdou za ním. Neotáčel se, a když dorazil na Main Street, uviděl ty muže na chodníku, kde zvedli Sida Carmodyho a naložili ho na vůz.

Pohlédli na něho.

„Kolik mužů jsme ztratili?“ chraplavě se zeptal.

„Kromě Carmodyho to odnesl ještě pan Warren, Chuck McGregor, Nick Stanwyck a šest dalších mužů,“ zamumlal někdo. „Sedm mužů je raněných. Gus tak těžce, že asi nepřežije.“

Nacona sevřel rty.

Věděl, že sám to málem koupil také. Callaghan a ten hubený muž s ním ho minuli jen o vlas, když je v tom úzkém průchodu napadl zezadu. Artu Terrellovi neprozradil, proč odešel ze dvora, přes který Callaghan uprchl.

Spočítal si totiž, že Callaghan a ten druhý si museli prostřílet cestu, pokud chtěli přežít. A to se Naconovi zdálo příliš nebezpečné. Proto se stáhl a později tvrdil, že spěchal pomoct ostatním na Main Street.

„Odneste mrtvé k marshalově úřadovně,“ přidušeně řekl. „Kdo má na svědomí McGregora?“

Muž pokrčil rameny.

„Zlatokopové ho pověsili. To laso jich drželo nejméně tucet.“

„A zástupci?“

„Leží v kanceláři. Dostali výprask, ale to přežijí. Archie Slade si odepnul hvězdu. Říká, že toho má plné zuby.“

„Měl by si to rozmyslet,“ chladně poznamenal Nacona. „Řekni mu, že si může vybrat mezi hvězdou a kulkou.“

Muž přikývl.

Henry Nacona se otočil, když za sebou uslyšel kroky. Nechtěl, aby ho Terrell kritizoval kvůli tomu, že ještě není na cestě k Lacampovi.

Art Terrell zůstal stát vedle vozu a hleděl na mrtvého Sida Carmodyho. Nijak se ho nedotklo, že ztratil několik mužů. Dobře je platil. Věděli, že při takové práci mohou zemřít.

Pohlédl na Henryho Naconu a pak přešel Main Street.

Před vchodem Sturgisova domu stál Spike Quitman a usmíval se na něho - pokud se ten děsivý škleb dal nazvat úsměvem.

„Všechno je v pořádku, bossi,“ zavrčel. „Ostříhali jsme té kočce drápy.“

Art Terrell se zastavil a chladně si ho změřil pohledem.

„Jestli tomu děvčeti zkřivíte vlas, nechám vás zbičovat.“

Quitmanovi zmizel úsměv ze rtů. Vtáhl hlavu mezi ramena a zamumlal: „Chtěla vzít kolt a jít za vámi, bossi. Vyrazil jsem jí ho z ruky. Při tom se posadila na zadek. Víc se nestalo, bossi. Já ženy nebiju.“

„To máš štěstí, Quitmane,“ řekl Art Terrell a vešel do haly domu.

Annie Sturgisová seděla v koženém křesle před krbem.

Zvedla hlavu, když přišel.

Její tvář se zkřivila hněvem, když ho poznala. Potom však zase sklonila hlavu. Pochopila, co znamená jeho příchod.

Jim Callaghan a jeho přátelé už nemohou být naživu. Art Terrell zvítězil.

Zůstal stát tři kroky od ní.

Tři muži, kteří ji hlídali, odešli ke dveřím.

Art Terrell už byl zase klidný. Uhladil si vlasy načesané dozadu a usmál se na Annie. V modrých očích měli triumfální výraz, když viděl, jak se choulí.

„Příliš jste si slibovala od Callaghana a jeho střelců, slečno Sturgisová,“ řekl. „Byl to váš nápad poštvat zlatokopy proti mně? Nebo je navedl Callaghan, aby mi podpálili dům?“

Amiie Sturgisová mu neodpověděla.

Neměla tušení, co bylo roznětkou těch nepokojů. Od chvíle, kdy Jim Callaghan, Jack Tabor a Tyr Garnett opustili dům, se nesetkala s nikým, kdo by jí mohl něco říct. Muž, kterého poslala ven, se nevrátil. Pravděpodobně se ukryl někde ve městě, když viděl, jak Terrellovi lidé řádí.

Ostatní muži, kteří se pokoušeli zabránit Terrellovým lidem proniknout do domu, už nežili. Zabily je Terrellovy kulky.

„Dnes večer jsem vám něco nabídl, slečno Sturgisová,“ dodal Terrell. Jeho hlas zněl pohnutě. Náhle byl nervózní.

Annie Sturgisová si té změny všimla. Vzhlédla. Neunikla jí chamtivost v Terrellových modrých očích.

Polkla a přikývla.

„Asi mi nezbývá, než vaši nabídku přijmout, Terrelle,“ řekla chladným hlasem a chvějícími se rty.

Terrell zavrtěl hlavou.

„Ta nabídka už teď neplatí, slečno Sturgisová.“

Polil jí studený pot. Najednou pochopila, co znamená ten chtíč v Terrellových očích.

„Ne,“ zamumlala.

Art Terrell se pokusil o úsměv, ale nepodařilo se mu to.

„Ale Annie,“ chraplavě řekl. „Ty přece máš na vybranou. Buďto se staneš mou ženou a tím i královnou Diamond City, nebo opustíš Elk Gulch jen s tím, co uneseš. Máš na vybranou. Toužím po tobě od první chvíle, co jsem tě viděl. Dosud mezi námi stál tvůj otec. Vždycky jsem ho šetřil, dokud to jen trochu šlo. Ale byl by vyvolal povstání proti mně. Musel jsem se odhodlat k tomu kroku, protože jsem chtěl zachovat svou moc.“

Annie Sturgisová sevřela rty. Po zádech jí přeběhl mráz při myšlence, že by se jí dotkly Terrellovy zabijácké ruce. Chtěla vykřiknout, říct mu do očí, co si o něm myslí, co cítí při pohledu na něj. Potom však pomyslela na to, že je v jeho moci vyhnat ji z Diamond City

Mimo Elk Gulch by byla bez prostředků a bez pomoci. Její otec veškeré své jmění investoval v Diamond City. Při tom nemilosrdném boji s Artem Terrellem a jeho kumpány jim toho beztak mnoho nezůstalo.

Sklonila hlavu.

Myslela na pomstu.

Věděla, že musí zůstat chladnokrevná, pokud se chce Artu Terrellovi pomstít.

Terrell se usmál, když viděl, že se na něj neobořila. Viděl, jak přemýšlí. Očividně v té chvíli zvažovala, co může získat a co ztratit, kdyži se rozhodne pro něho nebo proti němu.

Náhle dospěl k přesvědčení, že vyhrál i u ní.

Je to žena jako každá jiná.

Když jde o její osobní blahobyt, přehlédne i to, že dal zavraždit jejího otce. Život jde dál. Annie poznala, že nemá jinou volbu.

Vzhlédla.

Její tvář mu připomínala masku.

Několik vteřin byl vyděšen tvrdým výrazem v jejích očích. Pak si však řekl, že od ní nemůže očekávat příliš. Musí nejprve zapomenout na události tohoto dne. Byl ochoten jí dát několik dnů na rozmyšlenou.

„Rozhodla ses?“ chraplavě se otázal.

Přikývla.

„Nedals mi na vybranou, Terrelle,“ chladně řekla. „Ale mou podmínkou je, že tvá nabídka ze včerejška platí. Sto tisíc dolarů a čtyřicetiprocentní podíl na všem, co patřilo mému otci. I na claimech, které si pronajal.“

Art Terrell dlouho nepřemýšlel. Okamžitě přikývl.

„Souhlasím, Annie,“ odvětil. „Dám ti dva měsíce čas, abys mohla držet smutek za svého otce, jak se sluší a patří. V den, kdy se staneš mou ženou, na tebe přepíšu ty podíly a vyplatím ti dvě stě tisíc dolarů. Můžeš si s nimi dělat, co chceš.“

„Dobrá,“ prohodila. „A teď chci, abys mě nechal samotnou, Terrelle. Nechci, abys viděl mé slzy.“ Art Terrell pociťoval triumf.

Ne, nechtěl hledět na její slzy. Nenáviděl ženský pláč a scény. Kývl na ni a obrátil se.

Ve dveřích se něco dělo.

Do haly vešel Louis Lacamp.

Rozpřáhl ruce a řekl: „Naše domy lehly popelem. Nejraději bych všechny zlatokopy upálil!“

Art Terrell šel k němu, vzal ho za rameno a chtěl ho vyvést na chodník.

Louis Lacamp však zůstal stát. Kývl na dívku v křesle u krbu.

„Co s ní?“

„Annie a já jsme se dohodli, Louisi,“ chladně odtušil Art Terrell. „Za dva měsíce se budeme brát.“

Louis Lacamp si všiml ledových jisker v Terrellových modrých očích a nedovolil si úsměv.

Věděl, že musí být velmi opatrný. Art Terrell byl člověk, který se dělil jen tehdy, pokud někoho potřeboval k tomu, aby dosáhl svého cíle. Když jej dosáhl, chtěl vládnout sám.

Louis Lacamp to vždycky věděl.

Zatím ho však Art Terrell potřeboval.

Kdyby se Annie Sturgisová stala jeho ženou, nikdo by ho už nemohl ohrozit. Pak už by Lacampa nepotřeboval. Několik set dolarů by změnilo majitele a Louis Lacamp by se stal obětí nájemného vraha.

„Gratuluju, Arte,“ zamumlal hráč. „Ale ještě se nemůžeme cítit bezpeční. Mezi zlatokopy to vře. Vědí, že jsme ztratili spoustu mužů. Kdyby nás napadli i dnes v noci, bylo by to pro nás zlé.“

Art Terrell odvedl Lacampa na chodník a přikázal oběma pistolníkům rovněž opustit halu a zavřít za sebou dveře. Počkal, až budou oba pryč, a řekl: „Něco muselo prospektory vytáhnout z jejich děr. Nevíš, co by to mohlo být?“

Louis Lacamp přikývl.

„Nick Stanwyck propíchl Owena Granta,“ řekl. Viděl, jak se Terrell hněvivě zašklebil, a rychle dodal: „Nick mi pověděl, že Grant chtěl v noci zmizet i se zlatem z kaňonu. Musel jsem se rozhodnout, Arte. Věděl jsem, že ty bys nejednal jinak. Dal jsem Nickovi příkaz zastavit Granta a vzít mu to zlato.“

„Kolik měl u sebe?“

„Za víc než sto tisíc dolarů.“

Art Terrell hvízdl. Přikývl a řekl: „Grant si za to může sám. Měl bys co nejrychleji rozšířit zprávu, že se s Annie budeme brát. A všude také rozhlas, že Grantův vrah Nick Stanwyck je mrtvý. To zlatokopy uklidní.“

„Co Callaghan a ostatní?“

„Tabor a ten blondýn jsou mrtví. Callaghan nám utekl, i když byl těžce raněný. Zítra ráno pročešeme město. Kde je ten zrzavý Texasan, to nikdo neví.“

Louis Lacamp se začal usmívat.

„O toho si nemusíš dělat starosti, Arte. Ten see zpil pod obraz boží. Musel se pohádat s ostatními. Pozval jsem ho na partičku a nechal jsem ho vyhrát tisíc dolarů. Měls vidět jeho oči. Nedokázal je odtrhnout od těch peněz. Nabídl jsem mu džob a on souhlasil. Teď, když jsou Callaghan a ostatní vyřízení, nebude mít důvod si to rozmyslet. Je zatraceně dobrý s koltem. Co, kdybychom mu připnuli hvězdu po McGregorovi?“

Art Terrell přemýšlel.

Nelíbilo se mu, že Lacamp v poslední době jedná tak samostatně. Na druhou stranu však nebylo špatné, že ten Texasan stojíl na jejich straně. Když McGregor a Carmody vypadli ze hry, může někoho, kdo uměl zacházet s koltem, potřebovat.

„Zítra si s ním promluvím,“ zamumlal. „Pro mě za mě si může hvězdu připnout, jestli chce. Ale předtím chci vidět mrtvolu Callaghana.“

„Jestli je tak těžce raněný, jak tvrdíš, nebude těžké ho najít. Doktor Peabody mi je dlužný laskavost. Nebude mlčet, jestli se k němu zraněný Callaghan dovleče.“

Společně šli po chodníku.

Na úrovni obou vypálených domů, z jejichž trosek ještě stále sálal žár, přešli Main Street. Pokynuli lidem, kteří hasili požár. Podařilo se jim ho dostat pod kontrolu. Oheň nepřeskočil na sousední domy.

Před marshalovou úřadovnou se rozdělili.

Louis Lacamp šel zpátky do saloonu Valley’s End, kde mínil strávit noc s Lizou Cummingsovou.

Art Terrell se vydal k jednomu z mnoha domů, které mu v Diamond City patřily. Nemusel se bát, že nebude mít střechu nad hlavou. Předtím však přikázal Henrymu Naconovi, který na něho a na Lacampa čekal před marshalovou úřadovnou, aby byl po zbytek noci ostražitý a aby hlídal nervózní prospektory.

+ + + + +

Tex Luray nemusel dlouho přemýšlet nad tím, kde jsou těla Tyra Garnetta a Jacka Tabora.

Věděl, že Lacamp svému kumpánovi Terrellovi a jeho pistolníkům sdělil, že teď stojí na jejich straně. Dívali se na něho sice nedůvěřivě, ale nikdo si vůči němu nic nedovolil.

Ve městě byla rozčilená atmosféra.

Většina zlatokopů toho dne, jak se zdálo, nepracovala.

Všude stály skupinky mužů, kteří debatovali o událostech uplynulé noci.

Tex se z jednoho rozhovoru, který náhodou vyslechl, dozvěděl, že všichni Terrellovi lidé hledají Jima Callaghana, který prý je těžce raněn. Ale Callaghan ho nezajímal. Příliš ho urazil.

Vydal se k marshalově úřadovně, kde prý leželi mrtví.

Zlatokopové své mrtvé už odnesli. Tyr Garnett a Jack Tabor leželi vedle Terrellových mrtvých mužů na chodbě vězení.

Tex McGregor viděl na pryčně v jedné cele zlynčovaného Chucka

McGregora. Ještě pořád měl na vestě hvězdu. Jeho tvář strnula v děsivé grimase.

Za Texem cosi zašramotilo.

Stál za ním nějaký muž a hleděl na něho. Jeho tvář jen hrála barvami. Levé oko měl tak opuchlé, že skoro nebylo vidět.

„Co tu hledáš?“ zažvatlal. Patrně mu zlatokopové vybili zuby.

Byl to jeden ze zástupců marshala.

Tex ukázal na Tyra Garnetta a Jacka Tabora.

„Kdysi to byli moji přátelé,“ odpověděl. „Ušetřím vám práci a pohřbím je.“

Zástupce přivřel zdravé oko.

„Ty jsi ten Tex Luray, který minulou noc nechal své kumpány ve štychu, že?“

Tex zbledl.

„Zavři zobák, zástupce,“ zavrčel, „jinak ti udělám monokl i na druhém oku.“

Zástupce pokrčil rameny. Byl informován o tom, že Louis Lacamp se s Texasanem dohodl, to bylo Texovi jasné. Jinak by reagoval jiným způsobem.

„Potřebuju dva muže a vůz,“ přidušeně řekl Texasan.

Zástupce přikývl.

„Můžeš si půjčit vůz, který stojí před úřadovnou. Ale své kámoše musíš odvléct sám. To jsi jim dlužný.“

Aniž by počkal na Texovu odpověď, otočil se a opustil vězení.

Tex se rozzuřil. Zástupcova slova se ho dotkla. Co však ten muž věděl o tom, co mu udělal Jim Callaghan?

Se sevřenými rty se sklonil a zvedl Tyra Garnetta. Blondýnovi se houpala hlava a Texovi se udělalo špatně. Vždycky se Garnettovi a jeho hrdosti vysmíval. Nyní však pochopil, že ten mladík byl jeho kamarád, na kterého se v každém ohledu mohl spolehnout.

Odvlekl Tyra Garnetta kanceláří k otevřeným dveřím.

Druhý zástupce právě vešel do budovy. Nevypadal o mnoho lépe než jeho kolega. V jeho tmavých očích se zračila nedůvěra. Neřekl ani slovo.

Tex prošel kolem něj a naložil Tyra Garnetta na korbu vozu, který stál před úřadovnou. Pak se vrátil a přinesl Jacka Tabora.

Zástupce s opuchlým okem mu vysvětlil, kudy se jede na hřbitov a na koho se tam musí obrátit.

Tex Luray vylezl na kozlík vozu a vyjel na rozbahněnou Main Street, na které se to jen hemžilo jezdci, pěšími a povozy. Kupodivu nikde nebylo vidět žádného Číňana. Jindy tito drobní, činorodí lidé v tmavých šatech dotvářeli kolorit ulice.

Tex projel kolem saloonu Valleyes End. V jednom okně nad balkonem se objevila čísi tvář. Tex poznal Louise Lacampa. Hráč na něho mávl, aby šel za ním, ale Tex ukázal na oba mrtvé na korbě vozu a Lacamp pochopil.

O čtvrt hodiny později Tex dorazil na hřbitov. Nacházel se na vršku, který vypadal jako halda nějakého opuštěného dolu. Na úpatí návrší stála zchátralá chata. Byly tam kříže z latí, do nichž byla vypálena písmena.

Tex sevřel rty.

Hřbitov Diamond City nebyl důstojným místem pro zemřelé. Jenže Diamond City mrtví nezajímali. Živí tam měli jiné starosti než pečovat o hroby a zdobit je květinami.

Z chaty vyšel vrásčitý stařec, sotva před ní Tex s vozem zastavil.

Přišel k vozu a zvedl levé obočí, když krátce pohlédl na korbu.

„Jenom dva?“ otázal se.

„Ti ostatní mě nezajímají,“ zamumlal Tex. „Chci, abys jim vykopal slušný hrob. Se slušným křížem. O nápis už se postarám sám.“

Chlapík si olízl rty a pomalu přikývl.

„To ale bude stát spoustu peněz, pane.“

„Kolik?“

„Za každého sto dolarů!“

To byla nestydatost. Tex chtěl na toho starce skočit. Potom však pomyslel na tisíc dolarů, které včera večer tak lehce vyhrál v kartách.

Nevrle vytáhl několik bankovek a podal je hrobníkovi.

Ten se usmál a ukázal na svah.

„Polož je nahoru mezi ty dva zakrslé keře,“ zavrčel. „O zbytek už se postarám.“

Tex přikývl.

„Máš štěstí,“ poznamenal. „Kdybys ještě chtěl, abych je i sám pohřbil, chybělo by ti teď několik zubů.“

Stařík se usmál a otevřel ústa.

Tex viděl, že nemá jediný zub.

Pobídl oba koně, vyjel na svah a tam vyložil Tyra Garnetta a Jacka Tabora. Ještě jednou pohlédl na dva muže, se kterými prožil poslední dva roky, potom se prudce otočil, vyšvihl se na kozlík a sjel na cestu, jež vedla do města.

Na začátku Main Street spatřil muže vyzbrojené brokovnicemi, kteří obklíčili jeden dům. Z budovy se ozýval hluk. Potom ven vyšli dva muži a vrtěli hlavami.

Šli k dalšímu domu a pažbami pušek zabušili na dveře.

Tex Luray projel kolem nich k saloonu Valley’s End.

Věděl, že to jsou Terrellovi muži, kteří hledají Jima Callaghana. Náhle si přál, aby Callaghana nenašli.

Pak se mu však vybavila tvář Annie Sturgisové a znovu se zašklebil.

Před salonem seskočil z kozlíku a nechal tam vůz stát. Však už se o něho někdo z Terrellových lidí postará.

Když Tex vešel do saloonu, barman za výčepním pultem vzhlédl.

Židle ještě stály na stolech. Nějaký černoch zametal podlahu.

Tex barmana vůbec nepustil ke slovu.

„Je Lacamp ještě nahoře?“ zeptal se.

Barman se zašklebil.

„Jestli chcete mluvit s panem Lacampem, tak mu o tom řeknu,“ odsekl. „Jak se jmenujete?“

„Však ty mě znáš,“ zavrčel Tex a vydal se ke schodům, které vedly do prvního poschodí.

Barman vyběhl zpoza baru jako lasička. Ještě před schody dorazil k Texovi, který se zastavil a pohlédl na něho přivřenýma očima.

„Už jsi viděl zástupce?“ číhavě se zeptal.

Barman přikývl. Rozšířily se mu zorničky.

„Jestli nechceš vypadat stejně, tak mi jdi z cesty a pověz mi, ve kterém pokoji najdu Lacampa, rozumíš?“

Barman polkl. Chvíli přemýšlel, jestli si má hrát na hrdinu, ale pak ustoupil stranou a ukázal na jedny dveře v patře. Mlčel.

Tex ho tam nechal stát a vydal se po schodech nahoru.

Přede dveřmi, které mu ukázal barman, se na okamžik zastavil. Potom je bez zaklepání otevřel a vešel dovnitř.

Louis Lacamp stál zády k němu u okna.

„Vaše manýry nejsou zrovna nejvybranější, Lurayi,“ řekl ironickým tónem, aniž se otočil.

Tex si sňal klobouk. Nepočítal s tím, že Lacamp nebude sám.

Na okraji postele seděla žena a právě si šněrovala korzet.

Tex nedokázal zabránit tomu, aby se mu nenahrnula krev do tváře.

Žena se pobaveně usmála. Vůbec se nestyděla. Zdálo se, že se jí líbí, že ten Texasan tam stojí jako hloupý výrostek a neví, co má říct.

„Zavřete aspoň dveře, Texi,“ řekla chraplavým hlasem a vstala z postele. Měla téměř nekonečně dlouhé nohy.

Tex za sebou zavřel dveře.

Už se vzpamatoval.

Ta žena pracovala v saloonu. Byla zvyklá na to, že na ni muži hleděli. Nemusel se jí omlouvat.

„Myslel jsem si, že se mnou chcete mluvit, Lacampe,“ řekl.

Hráč se pomalu otočil. Na rtech měl úsměv.

„Jistě, to jsem chtěl, Lurayi. Ještě v noci jsem hovořil se svým společníkem Artem Terrellem. Souhlasil s tím, že pro nás budete pracovat. Navrhl jsem mu, abychom vám nabídli McGregorův džob. Neměl nic proti tomu. Co vy na to?“

„Marshal Diamond City?“ číhavě se zeptal Tex.

Lacamp se tiše zasmál.

„Mýlíte si, jestli si myslíte, že si jako marshal nic nevyděláte. V McGregorově saloonu jsme našli dvacet tisíc dolarů ve zlatě. Chuck byl spořivý člověk. Bohužel neměl dědice. Jestli budete odpovídat Terrellovým představám a on s vámi po jednom měsíci bude spokojen, můžete si těch dvacet tisíc nechat.“

Tex si olízl rty. Krátce pohlédl na ženu, která tam strnule seděla. V jejích očích se zračila chamtivost. Dvacet tisíc dolarů bylo i pro takovou zlatokopku hodně peněz.

„To nezní špatně,“ odvětil Tex. „Otázkou jenom je, co za to budu muset udělat. Už jsem vám přece řekl, že nejsem žádný nájemný zabiják.“

„To po vás nikdo nepožaduje, Texi. Vaším úkolem je starat se v Diamond City o klid a pořádek. Něco takového jako dnes v noci se tu už nesmí opakovat. Pachatelé musejí být potrestáni a uvězněni. Vaším prvním úkolem bude zjistit, kdo byl vůdcem těch bouří.“

Tex Luray mlčel.

Pomyslel na to, že viděl vraždu Owena Granta. Zdálo se, že právě Grantova smrt byla jiskrou, která přivedla soudek s prachem k explozi.

Tex věděl, že něco takového se může stát kdykoli. Hněv zlatokopů byl velký. Když je někdo příliš vydráždil, zapomínali na svůj strach z Terrellových pistolníků. Několik střelců to uplynulou noc pocítilo na vlastní kůži.

„Co je s Jimem Callaghanem?“ chraplavě se otázal.

„O toho se nemusíte starat,“ řekl Louis Lacamp a přistoupil k Texovi. „Terrellovi lidé ho už najdou. Podle mého názoru zemřel na následky zranění.“

„Hledali jste u Sturgisů?“

Lacamp se usmál.

„Jistě, Texi. Jenže teď, když Annie Sturgisová souhlasila s tím, že se stane Terrellovou ženou, už Callaghana určitě u sebe skrývat nebude.“

Texi Lurayovi bylo, jako by mu někdo hodil mokrý hadr do tváře. Ztěžka oddechoval. Nejdřív tomu nechtěl věřit. Potom však pochopil, že Annie Sturgisová neměla na vybranou, když Jim Callaghan, Jack Tabor a Tyr Garnett neuspěli proti Terrellově přesile.

Všiml si číhavého výrazu Lacampových očí a pochopil, že nesmí dát najevo své city.

„Půjdu s vámi do marshalovy úřadovny, Texi,“ řekl Lacamp. „Připnu vám hvězdu. Terrell vás chce dnes v poledne vidět. Poobědváte s ním. Jsem přesvědčen, že si s ním budete dobře rozumět, protože Art je tolerantní a velkorysý člověk, když všechno běží tak, jak má.“

Tex na něho zamyšleně hleděl.

Z Lacampových slov vycítil, že hráč Terrellovi nevěří.

Tex přikývl.

„Budu tam. Kde Terrell obědvá?“

„V Savoyi. Viděl jste ten podnik šikmo proti Sturgisovu obchodu?“

„Ano. Poroučím se, madam,“ řekl Tex a lehce se uklonil před ženou, která už byla oblečená.

Svůdně se na něho usmála.

„Jenom mi neříkejte madam, Texi. To dělá ženu starší. Jmenuju se Lisa. Doufám, že se brzy setkáme.“

Mrkla na něho. Vypadalo to, že jí nevadí, že ji slyší Louis Lacamp.

Tex neodpověděl a s Lacampem odešel z pokoje. Pak opustil saloon.

Vůz ještě stál přede dveřmi.

Zdálo se, že Lacamp viděl, že Tex jede ze hřbitova. Vylezl na kozlík a počkal, až se vedle něho posadí Tex a chopí se opratí.

+ + + + +

Savoy byl luxusní podnik. Pochopitelně patřil Louisi Lacampovi, jak se Tex mezitím dozvěděl od Archieho Sladea, toho zástupce s opuchlým okem.

Slade už měl Diamond City plné zuby. Nejraději by nasedl na koně a odjel pryč. Naznačoval však, že není tak jednoduché přestat pro Terrella pracovat.

Archie Slade a druhý zástupce, Hank Lyndon, neměli nic proti tomu, že dostali nového pána. Ještě stále byli v šoku z toho, jak zlatokopové zlynčovali jejich předchozího bosse Chucka McGregora. Proto se ani jeden z nich nesnažil stát jeho nástupcem.

Tex už se trochu porozhlédl po kanceláři.

V McGregorově psacím stole bylo několik lahví kořalky a tři sklenice, jinak nic. Ani jediný zatykač, ani jediná zpráva o nějakém zločinu, kterých bylo v kaňonu Elk Gulch spácháno pohříchu dost.

Tex Luray o tom dál nepřemýšlel.

Jeho myšlenky se upnuly k Annie Sturgisové. Ještě stále nestrávil, že se zaprodala Artu Terrellovi. Celé dopoledne se proto pokoušel myslet na dvacet tisíc dolarů, které by ho čekaly, kdyby tancoval podle Terrellových not.

Za dvacet tisíc dolarů už člověk může přivřít oči a udělat Terrellovi nějakou tu laskavost.

Tex byl odhodlaný Elk Gulch okamžitě opustit, až ty peníze bude mít v rukou. A nemínil se nechat zastavit. Ani Terrellem, ani Lacampem.

Pohlédl na fasádu restaurace. Byla čerstvě natřená. Stály před ní dva vozy. Z jednoho vyšel muž v cylindru a pomohl na verandu korpulentní dámě.

Tex ještě jednou pohlédl na Sturgisův obchod a vešel do Savoye.

Zřízenec ho zavedl do jídelny, která byla zařízena elegantním nábytkem. Tex se ho právě chtěl zeptat, zda už tam je Art Terrell, a tu ztuhl.

Ztěžka polkl.

Počítal se vším, jen ne s tím, že tam potká Annie Sturgisovou.

Seděla u jednoho stolu s Terrellem, který měl na sobě frak.

Zatím si ho nevšimla.

Tex se chtěl otočit a utéct, v tom okamžiku však na něj Terrell pohlédl svýma chladnýma modrýma očima.

Tex se vzpamatoval. Nesmí dát Terrellovi najevo nejistotu. Zatím ještě nikdo neví, jak je zamilovaný do Annie Sturgisové. Možná to ještě neví ani Annie sama.

Tex přistoupil k jejich stolu.

Art Terrell ukázal levou rukou na volnou židli a řekl: „Posaďte se, marshale.“

Annie Sturgisová byla jako opařená. Vypadalo to, jako by Texe viděla poprvé.

Tex pochopil. Dosud si myslela, že se rovněž stal obětí Terrellových pistolníků.

Zrudla.

Tex už měl pocit, že na něho začne křičet a že projeví své pohrdání, ale pak se vzpamatovala a křečovitě pohlédla kamsi za něj.

„Pan Luray je náš nový marshal, drahá,“ řekl jí Terrell. Vypadalo to, že ho baví, že Annie musí sedět u stolu s jedním ze svých starých přátel. „Pan Luray byl chytřejší než Callaghan a ti dva. Okamžitě pochopil, která bije.“

Annie Sturgisová dosud neřekla ani slovo.

Jídla, které jim naservírovali hned po Texově příchodu, se ani nedotkla. Ještě před zákuskem se Artovi omluvila, že se necítí dobře.

V tom okamžiku se však ve vchodu restaurace objevil ramenatý Jesse Troup a dal Artu Terrellovi znamení.

Terrell si otřel ubrouskem rty a vstal. Při tom se omluvně usmál na Annie Sturgisovou.

„Obchody, drahá,“ prohodil „Je mi líto, že tě nemohu doprovodit domů.“ Otočil se kTexovi. „Doufám, že budete gentleman a zastoupíte mě, Lurayi.“

Nečekal, zda Tex bude souhlasit. Bez dalších slov se otočil a nechal Texe a Annie u stolu samotné.

Annie chtěla vstát, ale Tex ji chytil za zápěstí a posadil ji.

„Pusť mě! To bolí!“ sykla. Do očí jí vhrkly slzy.

„Ano,“ přidušeně opáčil. „Takže tebe to bolí! Co myslíš, jak to bolelo mě, když jsem se musel dívat, jak ses vrhla kolem krku Callaghanovi!“

Sklonila hlavu.

„To přece ještě nebyl důvod, abys jeho a ostatní zradil,“ zašeptala.

„Já jsem nikoho nezradil!“ zavrčel. „Opil jsem se, když jsem si všiml, žes mi jenom něco předstírala! Když jsem zase vystřízlivěl, byli Jim Callaghan, Jack Tabor a Tyr Garnett mrtví! Kdybych byl s nimi, bylo by teď na hřbitově o jeden hrob víc. Tobě určitě nevadí, že sis našla někoho se spoustou peněz, kdo tě utěšuje!“

Sklonila hlavu a roztřásla se jí ramena.

Tex Luray pocítil nutkání natáhnout ruku a pohladit ji po jejích světlých vlasech. Pochopil, že je bezmocná.

Náhle vzhlédla. V očích měla slzy.

„To si opravdu myslíš, že jsem tak špatná, Texi?“ tiše se zeptala. „Myslíš si, že jsem se zaprodala Terrellovi? To tě nenapadlo, že mi nejde o nic jiného než o pomstu? To opravdu věříš, že bych šla do postele s člověkem, který má na svědomí mého otce?“

Tex Luray polkl. Pocítil starou náklonnost k ní. Chtěl ji chytit za ruku, ale ona se bránila.

„Buď opatrný, Texi,“ zašeptala. „Pozorují nás. Odveď mě teď domů.“

Přikývl a vstal, aby jí odsunul židli. Potom jí podal ruku a odvedl ji ven.

Na chodníku před Sturgisovým obchodem se zastavili.

„Jim Callaghan není mrtvý,“ tiše řekla. „ Cítím to, Texi!“ Chytila ho za ruku, když viděla, jak se zachmuřil. „Neviň ho z toho, Texi! Pro něho nejsem ta pravá. Cítila jsem, že se na mě dívá jenom jako na malé děvče. Možná proto jsem mu chtěla dokázat, že jsem žena. Teď vím, že to byla hloupost. Kdybych mohla, tak všechno vrátím, Texi!“

„Miluju tě, Annie,“ vyhrkl.

Na její hezké tváři, na které se leskly slzy, se objevil úsměv.

„Myslím, že tě také miluju, Texi,“ zašeptala.

„Jestli se tě Terrell jen dotkne, tak ho…“

Vyděšeně ho chytila za ruku.

„Buď opatrný, Texi! Terrell nikomu nedůvěřuje! Nesmíš udělat chybu! Nepodceňuj ho! Někdy mám pocit, jako by uměl číst myšlenky.“

Tex Luray přikývl. Pomyslel na Jima Callaghana. Je opravdu ještě naživu? Muselo to tak být, jinak by ho Terrellovi muži už dávno našli. Nikdo v Diamond City nemohl mít zájem na tom, aby doma ukrýval mrtvolu.

„Ted běž,“ zašeptala.

Pohlédla mu přes rameno a vyděsila se. Rychle se otočila a zmizela v domě.

Tex Luray se pomalu obrátil a spatřil šklebící se tvář Henryho Nacony.

„Jestli budeš takto dál pokračovat, nebudeš žít dlouho, marshale,“ řekl pistolník a olízl si své tenké rty. „Art Terrell si ještě nikdy nenechal nic vzít.“

„Kdo říká, že mu chci něco vzít?“ chladně odsekl Tex a vykročil k Naconovi.

Chvíli to vypadalo, že pistolník zůstane stát. Potom však ustoupil stranou a Tex prošel kolem něho.

+ + + + +

Callaghan měl pocit, jako by se vynořil z temné hlubiny.

Cosi ho svíralo na pravé straně hrudi.

Pomalu otevřel oči.

Okamžitě je zase musel zavřít, protože ho oslepilo světlo.

Pak se mu náhle vybavily vzpomínky.

Ucítil tvrdý náraz kulky do hrudi a Terrellův hlas: „Dostal jsem Callaghana!“

Znovu otevřel oči. Tentokrát jen trochu.

Světlo ani zdaleka nebylo tak oslepující jako poprvé. Malá kerosinová lampa, která visela ze stropu, šířila jen slabé světlo, které nedosahovalo do rohů malé místnosti, v níž se Callaghan nacházel.

Nadzvedl se.

Pocítil ostrou bolest v hrudi a zase si musel lehnout. Se zavřenýma očima opatrně oddechoval. Bolest na pravé straně hrudi polevovala jen pomalu.

Dýchal nepravidelně.

Zadržel dech.

A přesto slyšel, jak dýchá.

Jak toje možné?

Vydechl a všechno se zase opakovalo.

Opět slyšel klidné oddechování, přičemž sám nedýchal. Callaghan otevřel oči.

Náhle pochopil, že v místnosti ještě někdo musí být.

Otočil hlavu a vyděsil se.

Vedle sebe na polštáři viděl rozcuchané černé vlasy. A malou tvář s úzkým nosem a malými rty ve tvaru srdce.

Callaghan nevěřil vlastním očím. Sáhl levou rukou pod deku a strčil do teplého těla.

Ucukl.

Ten člověk vedle se pohnul a přestal dýchat. Oči se otevřely a pohlédly na něho. Byly mandlové a černé a leskly se jak mokré uhlí.

Tu tvář už někdy viděl!

Patřila té malé Číňance, kterou ochránil před zbičováním na hlavní ulici Diamond City.

Usmála se na něho a pomalu se zvedla. Deka se svezla z jejího těla a Callaghan ke svému údivu uviděl, že dívka je nahá.

Nedokázal odtrhnout pohled z jejích malých, pevných, hezkých ňader.

„Dobrý den, pane Callaghane,“ řekla vysokým, zpěvavým hlasem. V jejích černých očích se zračila radost. Slezla z postele, kterou s ním sdílela, a bez rozpaků se oblékla.

„Kde to - kde to jsem?“ otázal se Callaghan. Jeho hlas už byl normální. Opakoval svou otázku, protože si myslel, že dívka nerozuměla.

„Jste v bezpečí, pane Callaghane,“ odvětila s úsměvem. „Jmenuju se Liufa. Jsem dcerou ctihodného Li Čena. Vzpomínáte si přece? Zachránil jste mě před Quitmanovým bičem, když můj vozík uvízl v blátě na Main Street.“

Přikývl.

„Jistě že si vzpomínám. Bylo to teprve včera,“ zamumlal.

Její úsměv byl ještě zářivější.

Zavrtěla hlavou.

„Nebylo to včera, pane Callaghane. Bylo to před pěti dny.“

Callaghan polkl.

Cože? To ležel čtyři dny v bezvědomí?

„Byl jste těžce raněný, pane Callaghane,“ dodala dívka, jež hovořila téměř bez přízvuku. „Charlie Ming měl co dělat, abyste nezemřel.

Kulka vám zůstala v plicích. Charlie Ming tvrdí, že vás museli ochraňovat bohové, když jste nevykrvácel.“

Callaghanovi začalo hučet v hlavě. Měl v ní změť myšlenek, které nedokázal uspořádat. Klesl do polštářů a pohlédl na strop, na němž visela kerosinová lampa.

„Kde to jsem, Liufo?“ opakoval svou otázku.

„Jste v domě mého otce, pane Callaghane. Ve sklepě. Pistolníci pana Terrella vás nenašli, i když dům prohledali.“

Callaghan přikývl. To chtěl vědět. Terrell ho tedy hledal a nenašel ho. Musí proto vědět, že je naživu.

Opatrně vstal.

Okamžitě k němu přistoupila Číňanka a pomohla mu.

„Musíte být opatrný, pane Callaghane,“ vyděšeně zašeptala. „Charlie Ming tvrdí, že by pro vás bylo nebezpečné, kdyby vám rána začala znovu krvácet.“

Callaghan hekal. Sezení ho vysilovalo, ale musel vědět, co se v Diamond City stalo, zatímco spal.

„Tys - byla celou dobu se mnou?“ chraplavě se zeptal.

S úsměvem přikývla.

„Liufa vás zahřívala, když jste se chvěl zimou, pane Callaghane. Doufám, že vám není nepříjemné, že nízká osoba jako Liufa…“

„Nesmysl,“ opáčil. „Ani nevím, jak bych ti měl poděkovat, Liufo. A už mi neříkej pane Callaghane. Mé křestní jméno je Jim.“

„Jsi dobrý člověk, Jime,“ zašeptala.

Zavrtěl hlavou.

„Rád bych věděl, co se stalo, Liufo. Co je s mými přáteli a s Annie

Sturgisovou? Slyšelas něco o Texovi Lurayovi? Chtěl bych…“

Přiložila mu prst na rty.

„Charlie Ming zakázal, abys příliš mluvil, až vstaneš, Jime,“ řekla pevným hlasem. „Řeknu ti, co se stalo. Ale nesmíš se příliš rozčilovat, slib mi to!“

Callaghan z jejího hlasu cítil obavy. Přikývl, přestože tušil, že pro něho má špatné zprávy. Pomyslel na Tyra Garnetta a Jacka Tabora. Oba byli mrtví. Měl pocit, že ještě na rukou cítí Jackovu krev.

Henry Nacona, Terrellův pistolník, byl vrahem Jacka Tabora.

Garnettův vrah Sid Carmody už nežil.

A potom Callaghan opět ucítil bodnutí v pravé polovině hrudi, kam ho zasáhla Terrellova kulka.

Terrell a Nacona za to zaplatí, to si přísahal. I kdyby to mělo být to poslední, co v životě udělá.

Opřel se o polštář a zavřel oči.

Liufa mluvila tiše. Přesto ho bodlo u srdce, když slyšel, jak se zachovali Tex Luray a Annie Sturgisová.

+ + + + +

Callaghan to vydržel čtrnáct dnů, pak už ztratil trpělivost.

Liufa ho nedokázala udržet v posteli. Zpráva, že zlatokopové plánují povstání proti Terrellovi a Lacampovi, ho přiměla jednat.

Toho rána vstal a již byl oblečený, když Liufa přišla dovnitř. Ode dne, kdy se Callaghan probral z bezvědomí, už s ním nespávala.

Callaghan mezitím poznal také jejího otce Li Cena a Charlieho Minga, kterým vděčil za svůj život. Jeden ho totiž ukryl před Terrellovými slídiči a druhý mu vytáhl kulku z plic.

Číňané se Arta Terrella báli. Otevřeně o tom sice nemluvili, ale Callaghan se domníval, že Li Čen a jeho lidé našli hodně zlata, o kterém Art Terrell nevěděl. Kdyby to vyšlo najevo, byli by Číňané v ohrožení života.

Zlatokopové měli nového vůdce.

Jmenoval se Mike Grant a byl synem zavražděného a oloupeného Mikea Owena. Přijel do Elk Gulch dva dny po zavraždění svého otce a dostal výprask od Jesse Troupa a Spikea Quitmana, když od Arta Terrella požadoval zlato svého otce.

Mikeu Grantoví se podařilo zlatokopy sjednotit. Vysvětlil jim, že proti Terrellovi a Lacampovi mohou uspět jen tehdy, když se spojí. Od té doby bylý claimy bez ustání hlídány a prospefctoři už v noci nejezdili do města bavit se v Lacampových saloonech.

Callaghan však na zlatokopy příliš nemyslel.

Zasáhla ho především zpráva o tom, jak se zachovali Tex Luray a Annie Sturgisová.

Nikdy by si nebyl pomyslel, že nějaká žena by byla schopna provdat se za vraha svého otce.

A Tex?

Co ho přimělo k tomu, že si připnul Terrellovu marshalskou hvězdu?

Tex Luray byl vždycky divoký. Callaghan však věděl, že není špatný. Teď se ale přidal ke zločincům.

Při myšlence na to, že jednoho dne bude stát Texovi tváří v tvář s koltem v ruce, Callaghana rozbolelo břicho.

Liufa se vyděsila, když uviděla, že Callaghan je oblečený. Ještě byl stále poměrně bledý. Od té doby, co ho tam ukryli, nebyl na slunci.

Energicky zavrtěla hlavou.

„Ještě nesmíš vstát, Jime!“ zašeptala. „Začala by ti krvácet rána!“

Viděl strach v jejích černých, mandlových očích a věděl, že to není jeho zranění, co ji tak zneklidňuje.

Přistoupila k němu a dotkla se jeho ramen. Celá se chvěla. Sklonil se k ní a políbil ji na ústa.

Náhle se k němu přitiskla. Cítil, jak se chvěje. Vášnivě opětovala jeho polibek.

„Jime!“ zašeptala. „Nechoď ven! Počkej ještě den, pak bude po všem!“

Jemně ji od sebe odstrčil a stiskl jí ramena. Sevřela rty bolestí.

„Něco mi zamlčuješ, Liufo,“ vyhrkl. „Pověz mi pravdu! Proč nechceš, abych opustil tuto místnost?“

Rozvzlykala se.

„Já - tě nechci ztratit, Jime,“ zašeptala. „Oni tě zabijí! Tvůj přítel bojuje na Terrellově straně. Nechci, abyste se navzájem zastřelili!“

„Zlatokopové něco plánují proti Terrellovi, že?“

Sklonila hlavu, aby mu nemusela hledět do očí. Takřka neznatelně přikývla.

„Dnes večer chtějí Mike Grant a jeho lidé udeřit a vyhnat Terrella a Lacampa z kaňonu.“

Callaghan jí vzal hlavu do dlaní a zvedl ji.

„Ještě jsem ti to neřekl, Liufo,“ zamumlal. „Ale miluju tě. Není to jenom vděčnost, protože ses o mě starala. Je mi, jako bych tě dlouho hledal a teď tě konečně našel.“

Přitiskla se k němu.

„Máme na sebe ještě celý den, Jime,“ zašeptala. „Mike Grant zahájí akci až po soumraku. Miluj mě, Jime! Věnuj mi tento den! Jinak bych nedokázala dál žít, kdyby tě zabili!“

Přivedla ho k posteli, kterou s ním sdílela v těch dnech, kdy byl v bezvědomí.

+ + + + +

Liufa ho vedla temnou uličkou. Callaghan si posunul klobouk hlouběji do čela. Teď, po čtrnácti dnech, už v Diamond City určitě nikdo nevěřil tomu, že je ještě naživu. Přesto se musel mít na pozoru.

Všude postávali muži a sledovali, co se děje. Narozdíl od uplynulých dnů toho večera saloony opět praskaly ve švech. Přesto se zdálo, že Terrell a Lacamp něco větří. Liufa mu pověděla, že oba muži se usadili ve Sturgisově domě. Ten byl hlídán tuctem pistolníků.

Jesse Troup řídil houf chlápků, kteří patrolovali v ulicích a kontrolovali každého, kdo jim připadal podezřelý.

Callaghan by se nejraději připojil k Mikeu Grantoví a poradil zlatokopům, jak zaútočit na Terrella a Lacampa. Na to však nyní už bylo pozdě.

Několikrát se museli skrýt před Troupovými lidmi.

Callaghanovým cílem byla marshalova úřadovna na Main Street.

Chtěl mluvit s Texem Lurayem.

Dorazili do jedné boční uličky, která ústila poblíž marshalovy úřadovny na Main Street, když tu kdesi třeskly první výstřely.

Callaghan a Liufa se zastavili.

Několik vteřin po těch výstřelech panovalo v Diamond City ticho.

Pak to vypuklo.

Zdálo se, že všichni dosud jen čekali na to, až se budou moct vrhnout na nepřítele.

Callaghan chtěl obejít roh, když tu před sebou spatřil čtyři muže.

Poznali se ve stejném okamžiku.

Jesse Troup na něho nevěřícně hleděl, jako by měl před sebou ducha. Potom se jeho tvář zkřivila. Musel předpokládat, že Callaghan stojí za tím povstáním. Vykřikl a tasil.

Callaghan nic neztratil ze své rychlosti.

Jesse Troup pro něj nebyl žádný soupeř. Než na něho namířil kolt, vypálil Callaghan ze svého remingtonu. Kulka Troupa zasáhla do ruky a vyrazila mu z ní zbraň.

Troup vykřikl.

Jeho tři kumpáni sáhli po revolverech.

Callaghan pálil, zatímco dlaní levé ruky bleskově natahoval kohoutek. Dva muži se skáceli k zemi, třetí uprchl do tmy.

Callaghan postrčil Liufu do stínu jednoho domu.

„Zůstaň tady a skryj se u svých lidí, než bude po všem!“ sykl na ni. Potom běžel pryč.

Třesk pušek a revolverů odezněl. Zato se ozval řev rozhořčených mužů. Po Main Street běželi zlatokopové s pochodněmi v rukou. Callaghan se obával, že chtějí vypálit celé město.

Před marshalovou úřadovnou byl srocen dav.

„Vyjdi ven, Lurayi, ať tě můžeme pověsit jako tvého předchůdce!“ zvolal jeden ze zlatokopů.

Callaghan se přitiskl do stínu jednoho domu a zmizel v jednom tmavém průchodu, když kolem něho proběhlo několik prospektorů. Dál na Main Street zuřila přestřelka.

Callaghan doběhl na dvůr a pustil se doleva. Chtěl se dostat k zadní straně vězení.

Právě tam dorazil marshalovy úřadovny, když se otevřely dveře.

Callaghan viděl tři muže. Jedním z nich byl Tex Luray. Texasan držel v ruce svůj kolt.

„Texi!“ tiše zvolal Callaghan.

Tex Luray zůstal stát jak opařený. Ti dva běželi dál, přeskočili plot a zmizeli v temnotě.

Vepředu na Main Street právě zlatokopové vyráželi dveře úřadovny.

Callaghan přišel k Texi Lurayovi, jenž držel v pravé ruce kolt.

Luray měl vytřeštěné oči. Nevěřil tomu, co vidí. Teprve, když byl Callaghan jen tři kroky od něj, zašeptal: „Jime!“

Callaghan se pousmál a přikývl.

„Ano, jsem to já, Texi,“ zamumlal. „Ale už si konečně odepni ten zatracený kus plechu a pojď s námi zamést s Terrellem!“

Ke Callaghanovu překvapení Tex Luray ani na vteřinu neváhal. Strhl si hvězdu z košile a hodil ji přes rameno. Pak přikývl.

„Annie věděla, že nejsi mrtvý, Jime,“ řekl. „Ano, skončeme s tím dřív, než jí Terrell něco udělá!“

Callaghan nedal znát své překvapení.

Tex Luray ho odvedl do jednoho tmavého průchodu, kterým se dostali do jedné boční ulice. O kousek dál překročili Main Street.

Viděli, že před Sturgisovým domem zuří boj.

Tex Luray přidal do kroku.

Callaghan měl co dělat, aby mu stačil. Ještě měl poměrně slabé nohy.

Potom dorazili k zadní straně Sturgisova domu. Na dvoře střílelo několik zlatokopů na Terrellovy pistolníky v domě.

Tex Luray vedl Callaghana za sebou. Skryti za prkenným plotem běželi k domu. Po střeše kůlny se jim podařilo dostat k okénku, které se dalo otevřít.

Vklouzli dovnitř.

V domě se ozývaly tlumené výstřely.

Art Terrell křičel na své muže, aby podnikli výpad a zahnali zlatokopy. Kdosi zvolal, že hoří.

Na hlavní ulici zaduněl výbuch. Znělo to jako exploze dynamitu. Muži vykřikli a opět třeskly výstřely.

Terrellovým a Lacampovým pistolníkům se podařilo vyběhnout z domu. Z ulice se ozývaly výkřiky raněných.

Tex Luray a Callaghan kráčeli úzkou, temnou chodbou.

Slyšeli hlasy a potom výkřik nějaké ženy.

Texasana již nebylo možné udržet. S koltem v ruce se rozběhl k jedněm dveřím a rovnou je vyrazil. Při tom Luray vpadl do místnosti.

Callaghan dorazil ke dveřím, když Tex Luray klesl na koleno a okamžitě vypálil. Jeho kulka trefila Louise Lacampa do nohy. Hráč zavrávoral. Vystřelil, ale zasáhl jen rám dveří vedle Callaghanovy hlavy.

Annie Sturgisova, která seděla v křesle, nad nímž se skláněl Art Terrell, ječivě vykřikla.

Terrell reagoval jak chřestýš, kterému někdo šlápne na ocas. Bleskově tasil a vystřelil na Texe Luraye, který sebou trhl a skácel se na podlahu.

Pak třeskl Callaghanův remington. Callaghan mířil na Naconu

V té samé chvíli vystřelil i Nacona.

Cosi horkého Callaghana škráblo na levé tváři, na tu štiplavou bolest však dokázal zapomenout. Namířil na Terrella a vystřelil o zlomek vteřiny dřív než on.

Terrell byl odhozen stranou. Pustil kolt a začal křičet.

Henry Nacona se skácel na podlahu.

Louis Lacamp sténal a držel se za nohu. Mezi prsty mu protékala krev.

Art Terrell seděl na podlaze před křeslem a ztěžka oddechoval. Pokoušel se uchopit revolver, který mu vypadl z ruky. Callaghan však reagoval rychleji a odkopl ho.

Annie Sturgisová se vrhl na Texe Luraye.

„Texi! Texi!“ křičela.

Callaghan viděl, jak se Texasan posadil. Potřásl hlavou a sáhl si na rameno, kde měl zakrvácenou košili.

Jejich pohledy se střetly a Callaghan se na něho usmál.

U dveří se něco dělo. Callaghan si všiml jisker v Texových očích.

Otočil se, ale potom zase remington sklonil. Spatřil se na bledou, úzkou tvář Liufy.

Běžela za ním až tam, tolik se o něho bála. Riskovala život, aby ve chvílích nebezpečí mohla být u něj.

Callaghan přistoupil k oknu a opatrně vyhlédl ven.

Viděl, jak tam po Main Street přibíhají muži. Někteří drželi v rukou pochodně a chtěli je vrhnout na Sturgisův dům.

„Stát!“ zvolal. „To jsem já, Jim Callaghan! Máme Arta Terrella a Louise Lacampa v naší moci! Boj skončil, lidé! Zvítězili jste!“

Několik okamžiků na Main Street panovalo ticho, načež propukl nepopsatelný jásot. Poslední výstřely utichly. Terrellovi pistolníci to vzdali. Mnoho z nich potají nasedlo na koně a odjelo pryč.

Callaghan přišel k Liufě a objal ji.

Tex Luray se úplně rozzářil, když to viděl.

Ve dveřích se objevil mohutný muž s brokovnicí.

„Pan Grant!“ zvolala Liufa.

Mike Grant namířil svou brokovnici na Arta Terrella a Texe Luraye. Šklebil se.

Liufa rozpřáhla ruce a postavila se před něj.

„Nestřílejte, pane Grante,“ chvatně řekla. „To je Jim Callaghan, pane Grante. Vyprávěla jsem vám o něm…“

Mike Grant pomalu přikývl a sklonil brokovnici.

„Proč jste ty kojoty nepostřílel, Callaghane?“ chraplavě se zeptal.

Callaghan zavrtěl hlavou.

„To by nebylo dobré pro nový začátek, Grante. Postavíme Terrella a Lacampa před soud. Nemělo by být těžké Artu Terrellovi dokázat, že nařídil všechny ty vraždy. To ho bude stát krk.“

Grant přikývl. Kývl brokovnicí na Texe Luraye, který seděl na podlaze a opíral se o Annie.

„A co s ním? Byl to přece Terrellův člověk.“

„Neměl jinou možnost, Grante,“ řekl Jim Callaghan. „Co byste na jeho místě udělal vy? Nechal byste se odpravit?“

Callaghan nečekal na jeho odpověď.

Vzal Liufu za ruku a odvedl ji ke dveřím.

Chtěl s ní být sám.

Toho dne poznal lásku a věděl, že po boku té drobné dívky našel nový smysl života.