John Kirby

Colorado western 143. Ve stínu šibenice

Ó ano, Jim Horne byl starý mazák. Ale hrál férově. A uměl prohrávat, přestože jen málokdy měl možnost to dokázat. Sylvester Crackin byl úplně jiný – byl záludný, podlý a mstivý. Crackin nedokázal snést porážku, úspěchy ho zhýčkaly. Ovládal zlatá pole na American River. A když se tito dva muži setkali u karetního stolu, stala se z obyčejné partičky pokeru bitva na život a na smrt…

Mihotavé světlo pochodní dodávala tvářím mužů přízračný výraz.

Jim Horne se stáhl do vchodu domu a přivřel oči. Byl v San Francisku teprve tři dny. I za tu krátkou dobu však zjistil, že takovým mužům je lepší jít z cesty, pokud chce člověk zůstat naživu.

Vypadalo to, že na někoho čekají.

Jim Horne viděl jejich tmavé obličeje. Někteří z nich měli pruhované čepice. Jim si byl jistý, že to jsou Sydney Ducks, propuštění trestanci, kteří tam připluli z Austrálie, aby se usadili v chudinské čtvrti Telegraf Hill.

Přemýšlel, jestli by neměl jít jinam, ale pak ho uviděl.

Pochodně zhasly.

Na ulici byla nyní tma.

Jim Horne zatajil dech. Po Australanech náhle jako by se slehla zem.

Ozvalo se vrzání kol vozu.

Ve světle dopadajícím na ulici z okna uviděl káru s vysokými koly, kterou tlačil jeden štíhlý muž s plochým kloboukem. Měl široký kabát, který vypadal jako košile.

Jim hned věděl, že to je jeden z Číňanů, kterých v San Francisku žilo velké množství.

Náhle obklopili káru Sydney Ducks. V rukou udrželi klacky a hole.

Číňan zastavil a pohlédl na ně.

Jim Horne si olízl rty. Nemínil si hrát na hrdinu a stavět se přesile. Příliš rychle by mohl skončit v zátoce. Chtěl počkat, až Sydney Ducks oběť napadnou. Pak využije příležitosti a zmizí.

„Kliď se, Číňane,“ zavrčel jeden z nich, ramenatý obr v mastné kožené vestě na holém těle.

Číňan se nepohnul.

Jimu Horneovi se zatajil dech.

Nechápal, proč se Australané k Číňanovi blížili s takovou opatrností. Bylo jich půl tuctu a už jenom ten obr vypadal, že by si to mohl rozdat s deseti Číňany zároveň. Drobný muž se ještě stále nehýbal.

Dva trestanci k němu kráčeli zezadu se zvednutými klacky. Vypadalo to, jako by si jich nevšiml.

Obr udělal další krok. Rozmáchl se levou pěstí a v tom okamžiku zaútočili i oba chlápci za Číňanovými zády.

Jim Horne se chtěl otočit a utéct.

Zůstal však stát.

Fascinovaně hleděl na to, co se tam dělo.

Obr i jeho dva kumpáni leželi na špinavé dlažbě ulice.

Číňan několikrát ostře vykřikl a pohnul se tak rychle, že Jim Horne neviděl víc než stín. Nyní tam stál přikrčený, se zvednutýma rukama.

Jim Horne slyšel oddechování obra, který se těžkopádně sbíral ze země. Vrávoral a trvalo mu několik vteřin, než se probral.

Vykřikl a zabručel: „Já tě zadupu do země, ty žlutá kůže!“ Vrhl se na Číňana.

Jim Horne opět viděl mihnutí. Číňan obratně uhnul pěstem robustního muže a zašermoval rukama. Vypadalo to, jako by toho mohutného chlápka trefil blesk. Podlomily se mu nohy a spadl na zem.

Číňan zmizel Jimovi z očí, vrhli se na něho další tři Australané.

Už si myslel, že ho umlátí holemi, ale v následujícím okamžiku se dva Australané zhroutili a třetí s vyděšeným výkřikem odstoupil.

Jim Horne si zahvízdl úžasem.

Viděl, jak se jeden z těch dvou chlápků, kteří chtěli na Číňana zaútočit zezadu, zvedl na kolena a namířil mu revolverem na záda.

Jim Horne později nedokázal říct, co ho přimělo jednat.

Náhle držel v ruce armádní kolt a vystřelil. Záblesk ho na zlomek vteřiny oslepil. V ozvěně výstřelu uslyšel přidušený výkřik klečícího muže.

Sydney Ducks byli v mžiku všichni na nohou, tedy kromě toho, kterého zasáhla Jimova kulka. Ten ležel na dlažbě a nehýbal se.

Obr několikrát hrdelně vykřikl.

Australané se rychle obrátili a v následujícím okamžiku zmizeli ve tmě mezi domy.

Číňan přiskočil ke své káře a znovu zabral. Vysoká kola na dlažbě zarachotila.

Odněkud se ozvalo pískání.

Číňan se s károu dostal ke vchodu domu, kde se skrýval Jim Horne.

„Díky, pane,“ řekl vysokým, zpěvavým hlasem. „Ale teď raději utečte. Jinak si bude domobrana myslet, že jste zločinec, a pověsí vás.“

Na dlažbě klapaly kroky.

Číňan táhl svou káru dál.

Jim Horne k němu přiskočil, pravou rukou chytil káru a pomohl mu tlačit. Vjeli do tmavé uličky. Tam už nemohli postupovat tak rychle, protože tam nebyla dlažba, nýbrž bláto až po kotníky. Kdyby kára neměla tak velká kola, uvízla by po několika yardech.

Číňan odbočil do tmavé uličky mezi patrovým domem a plachetnicí vytaženou na břeh. Dostali se na dvůr.

Vtom se objevily malé postavy, které je obklopily. Číňan jim řekl něco, čemu Jim Horne nerozuměl. Chytili ho za ruce a odvedli ho do sklepa.

Jim Horne ucítil nasládlou vůni. Hned věděl, že je v opiovém doupěti.

Sáhl si pod kabát a oddechl si, když nahmatal pažbu armádního koltu. Zavřely se za ním dveře. Najednou tam byla tma jak v pytli. Ruce zase Jima Hornea pustily.

Vytáhl revolver.

Vzápětí někdo rozsvítil petrolejovou lampu.

V jejím světle viděl Jim půl tuctu žlutých obličejů s černými, lesklými vlasy, spletenými do copu.

Vzpomněl si na tři sta dolarů, které nosil u sebe, a v té chvíli zalitoval, že Číňana svým výstřelem zachránil.

+ + + + +

Jim Horne nevěděl, co si má o těch Číňanech myslet. Když tam přišel, jeden z nich mu nabídl, že mu vezme tašku s oblečením. O několik minut později tam Jim stál bez tašky a přísahal, že už nikdy nebude věřit žádném Asiatovi.

Usmívali se na něj.

Jeden ukázal na rohož. Jim věděl, že se má posadit. Zůstal však stát.

Otevřely se dveře.

Vešel Číňan, kterému zachránil život.

I on měl pod kloboukem cop. Řekl něco čínsky ostatním. Ti pak odešli.

„Ten muž je mrtvý,“ řekl vysokým hlasem Jimu Horneovi. „Kdybyste nevystřelil, byl bych teď mrtvý já. Šanghaj je vaším věčným dlužníkem. Šanghajův život je váš život.“

Jmenoval se tedy Šanghaj. Jim Horne věděl, že to není jeho opravdové jméno, očividně ho tak pojmenovali běloši.

Pokrčil rameny.

„Byl to reflex,“ zamumlal. „Prostě nestrpím, když na někoho zaútočí přesila a navíc ho chtějí oddělat zezadu.“

„Vy zůstat v San Francisku?“ zeptal se Šanghaj.

Jim Horne zavrtěl hlavou.

„Toto město je na můj vkus příliš špinavé,“ opáčil. „Je tu příliš mnoho gaunerů a zločinců. Pojedu do Sacramenta. Tam by si hráč mohl vydělat.“

„Vy hráč?“

Jim Horne se usmál a přikývl.

Ano, byl to hráč.

Už roky si vydělával kartami. Věděl, že je dobrý. Nikdy neměl zapotřebí někoho podvést. Ne nadarmo mu na mississippských parnících říkali Lucky Jim.

Ale to jméno mu příliš nepomohlo, když narazil na Garfielda Jonese. Jones vlastnil více než tucet parníků a byl to náruživý hráč. Jenom neuměl prohrávat. To se vždycky uchyloval ke špinavým trikům.

Zkusil to s nimi i proti Jimu Horneovi, jenže ten na to nenaletěl.

Strhla se divoká přestřelka, v jejímž průběhu přišel o život nejen Garfield Jones, ale í tři jeho pistolníci.

Bylo dost svědků, kteří potvrdili Jimovu výpověď, takže šerif Memphisu ho musel pustit.

To ale Jimu Horneovi příliš nepomohlo.

Garfield Jones měl syna, který převzal společnost svého otce a přísahal, že muže, který má na svědomí jeho otce, pošle k čertu.

Jim Horne odjel do New Orleansu a ukryl se na klipru, který plul do Kalifornie. Než dorazili do San Franciska, uběhly čtyři měsíce. A to ještě měl štěstí, že u mysu Hoorn bylo klidno.

Věřil, že v San Francisku se na něj Štěstěna usměje.

Ze zlatých polí na American River a Mokelumne River přicházeli do San Franciska nesčetní dobrodruhové, kteří tam našli zlato. Jim měl pocit, že připravit je o ně v kartách nemůže být těžké.

Brzy poznal, že San Francisco je pro hráče soudkem prachu, jehož doutnák už hoří. Na vlastní oči viděl, jak za tři dny, co byl v San Francisku, byli zastřeleni čtyři hráči. Jenom jeden z nich přitom zemřel u karetního stolu, kde ho oddělal zlatokop, který se cítil být podveden. Ostatní byli zabiti a oloupeni na ulici.

San Francisco bylo hnízdo zabijáků a Jim Horne se rozhodl je opustit a jet do Sacramenta.

Pověděl to Číňanovi.

Šanghaj se usmál.

„Šanghaj už zítra ráno vyplout lodí do Sacramenta,“ odvětil. „Pro Šanghaje to být čest s vámi plout na lodi.“

Jim Horne pokrčil rameny. Neměl v úmyslu strávit noc v opiovém doupěti. Slyšel sice, že Číňané jsou neskonale vděční, když pro ně někdo něco udělá, ale raději se na to nechtěl spoléhat. „Já už to svedu sám,“ zamumlal a chtěl jít ke dveřím.

Šanghaj ho chytil za rameno. V jeho úzké tváři se zračilo zklamání.

„Vy nechodit,“ řekl. „Na ulici domobrana. Hledat muže, který zastřelil toho Australana.“

Jim Horne věděl, že to je jen záminka. Ze Sydney Ducks ho nikdo neznal. Kromě toho by mu domobrana dala medaili za to, že zabil jednoho z těch darebáků.

„Pojďte,“ řekl Šanghaj a vedl ho za ruku k jedněm dveřím.

Jim Horne váhavě uposlechl.

Vešli do místnosti, která byla zalita narudlým světlem. Byly tam tři papírové lampy a široká postel s potištěným hedvábným povlečením.

„Vy spát tady až do zítra ráno,“ řekl Šanghaj a posunul ho k posteli. Potom zatleskal.

Netrvalo to ani tři vteřiny a objevil se další Číňan. Šanghaj mu něco pověděl. O chvíli později se tam nahrnuli další Číňané. Přitáhli velkou zinkovou vanu a jiní do ní nanosili horkou vodu.

Šanghaj se usmál.

Jim Horne úsměv oplatil. Proti horké lázni nic nenamítal.

Po méně než deseti minutách Číňani zase zmizeli. I Šanghaj odešel. Šibalsky se při tom usmíval.

Jim Horne šel za ním ke dveřím.

Nedaly se zamknout, což se mu příliš nelíbilo. Slyšel už o opiových doupatech v San Francisku dost a dost. Mnoho lidí, kteří si mysleli, že tam zažijí ráj na zemi, se hned následujícího dne probudilo na moři v područí nějakého obchodníka s lidmi. Možná právě tím si Šanghaj vysloužil své jméno.

Vzali malou stoličku, postavil ji vedle zinkové vany a položil na ni pouzdro s revolverem.

Tu se za ním ozval šramot.

Okamžitě sáhl po koltu a otočil se.

Vytřeštil oči.

Do místnosti vstoupila malá Číňanka a zavřela za sebou dveře. Předstírala, že nevidí kolt v jeho pravé ruce. Na tváři se jí objevil úsměv.

Než stačil něco říct, přistoupila k němu. Svýma drobnýma rukama ho chytila za kabát a pokusila se mu ho svléct.

„Hej,“ prohodil a ustoupil. „Co je, Lotosový květe?“

Užasle na něj vzhlédla svýma mandlovýma očima.

„Chceš se vykoupat?“ tiše se otázala. Hovořila téměř bez přízvuku.

„Ano,“ zamumlal Jim Horne. „Jenže to zvládnu i sám. K tomu nikoho nepotřebuju.“

„Pomůžu ti svléct se,“ chvatně řekla. „A pak tě zahřeju v posteli, abys měl hezké sny.“

Nevěřil vlastním uším. Zamyšleně na ni hleděl. Nevypadala jako levná prostitutka, jaké poznal dole v přístavu. Byla oblečena ve vyšívaném hedvábí a voněla mýdlem a svůdným parfémem.

Zavrtěl hlavou.

„Raději běž,“ řekl. „Vyřiď Šanghajovi hezký pozdrav, ale vděčnost nemusí mi prokazovat tímto způsobem.“

Její tvář strnula. Nehýbala se.

Přikročil k ní, chytil ji za ruku a chtěl ji postrčit ke dveřím.

Bránila se. V jejích tmavých mandlových očích se náhle objevila panika.

„Prosím – ne,“ zašeptala. „Neposílej mě pryč, bílý muži. Otec by se zlobil. Možná by mě potrestal nebo prodal, kdybych se ti nelíbila.“

„Neřekl jsem, že se mi nelíbíš.“

„Tak proč mě posíláš pryč?“

„Šanghaj je tvůj otec?“ nevěřícně se zeptal Jim Horne.

Přikývla.

„Proč po tobě chce něco takového?“ otázal se.

Sklonila hlavu.

„Jsem dívka,“ zašeptala. „V Číně dívky nemají velkou cenu. Často je prodají, ještě když jim není ani deset. Můj otec mě chtěl provdat, ale já se zdráhala. Proto po mně teď chce, abych byla po vůli jeho přátelům. Neposílej mě pryč, prosím. Jinak mě potrestá.“

Jim Horne ji nechal, aby mu svlékla kabát. Pečlivě ho pověsila přes opěradlo židle. V koutcích očí měla slzy, když mu s úsměvem vzala revolver z ruky a strčila ho do pouzdra, které leželo na stoličce u vany.

Pomohla mu se svlékáním. Sedl si do vody a uvolnil se. Začala ho mydlit. Natáhl se a poddal se jejím vlídným rukám.

Náhle tam nebyly. Otevřel oči a uviděl, že si chce svléknout své těsné hedvábné šaty, které měly na jedné straně rozparek.

Zavrtěl hlavou.

„To nemusíš,“ řekl hrdelním hlasem. „Nic tvému otci neřeknu.“

Zrudla. Chvíli bojovala sama se sebou a pak si zapnula knoflíky, jež už měla rozepnuté.

Jim Horne vstal a uvázal si velký ručník kolem beder. Kývl na postel a řekl: „Je tu dost místa pro nás oba, Lotosový květe. Však už se vedle sebe nějak vyspíme. A jestli se mě tvůj otec na tebe zeptá, tak mu povím, že jsem nepoznal krásnější dívku, než jsi ty.“

+ + + + +

Senátor byl výsměchem všem námořníkům.

Jim Horne si nejdřív vůbec netroufal na jeho palubu. Z Mississippi byl zvyklý na jiné lodě.

Nástavby Senátora byly baráky sbité z prken, s malými a úzkými okny.

Nebýt Šanghaje, Jim Horne by se na palubu nedostal. Na nábřeží se tísnily stovky lidí, kteří chtěli do Sacramenta.

Paluba byla úplně plná. Na přídi se tísnily dva tucty Číňanů. Jim Horne věděl, že mezi nimi je i Šanghaj.

Lehce zavrtěl hlavou. Skromnost Číňanů mu byla záhadou.

Šanghaj byl, jak se zdálo, majetný a vlivný muž. Přesto tam šel, klopil hlavu a nechal se odstrkovat od bělochů. Ale to byla jeho věc. Jim Horne se nemínil míchat do záležitostí Číňanů.

Když pomyslel na uplynulou noc, neubránil se úsměvu.

Lotosový květ spala na velké posteli vedle něj. Viděl na ní, že se bojí, že ji prozradí jejímu otci. Byla ochotna se mu poddat.

Ve spánku se k němu přitulila. Cítil její teplé tělo a nebylo pro něj snadné odolat pokušení.

Nad ránem odešla. Probudil se sám. O něco později mu přinesla snídani a pověděla mu, že její otec mu koupil lístek na Senátora.

Jim Horne se prodíral mezi muži, kteří stáli na palubě.

Oddechl si, když prošel otevřenými dveřmi, které hlídal robustní muž. Jim musel ukázat lístek a teprve pak mohl dovnitř.

Bylo to, jako by se ocitl v jiném světě.

Velký sál mu připomněl elegantní parníky na Mississippi. Svítily tam velké lustry, na hedvábím potažených stěnách visela velká zrcadla a obrazy. U stolů seděli elegantně odění muži a ženy. Na konci dlouhého sálu se nacházel bar. Světlo lustrů se odráželo od mosazného kování a leštěného dřeva.

Jim Horne kráčel mezi stoly.

Na pohledy žen odpovídal úsměvem.

Věděl, že na ně dělá dojem. Měl úzký, snědý obličej. Blond vlasy a úzký knírek mu dodávaly smělého výrazu. Každopádně to kdysi tvrdila jedna žena.

Čím přátelštější byly pohledy žen, tím rozhořčeněji ho pozorovali muži.

Jim Horne se o to nestaral. Došel k baru a objednal si brandy. Se sklenicí v ruce se otočil a rozhlédl se po hostech.

Byli to samí zámožní lidé. Na mnoha z nich bylo vidět, že se k bohatství dostali teprve nedávno.

Jim Horne se pousmál.

Doufal, že při plavbě do Sacramenta se mu naskytne možnost si s některými z nich zahrát a trochu si tak přilepšit.

Několik yardů od pultu se otevřely dveře.

Jimu Horneovi, kterýi právě zvedal sklenici ke rtům, se zatajil dech. Stál tam jak zkamenělý.

Těmi dveřmi vešla žena.

Ale jaká žena!

Cítil její pohled, a aniž proti tomu mohl něco udělat, nahrnula se mu krev do hlavy.

Měla krásný, oválný obličej s malým nosem a třešňovými rty, jež doslova zářily. Usmívala se.

Jim Horne si byl jist, že ještě nikdy neviděl krásnější ženu. Blond vlasy měla upravené do složitého účesu . Jehlicí k nim měla připevněný klobouček se závojíčkem.

Její šaty byly jedno velké pokušení. Odhalovaly ramena a plná, pevná ňadra. Jim Horne se tím pohledem kochal.

Upřeně na něho hleděla.

Jim Horne cítil, že se na něho upírají i zraky všech přítomných. Rychle vypil brandy, otočil se k barmanovi a řekl: „Ještě jednu, příteli.“

Žena prošla kolem.

Měl pocit, že ucítil vůni šeříku.

Kouzlo, které se ho zmocnilo, přerušil bručivý hlas.

Ohlédl se ke dveřím a uviděl mohutného, obtloustlého muže.

Ve světle lustrů se mu lesklo vysoké čelo. Měl licousy, které ještě zvýrazňovaly bledost jeho široké tváře, a mezi rty žmoulal dlouhý kubánský doutník.

Jim Horne byl přesvědčen, že musí vážit nejméně tři sta liber. Měl na sobě drahou vestu, na které se leskl těžký zlatý řetízek od hodinek.

Nebyl sám.

Za ním tam vešli tři muži. Jeden byl štíhlý a měl na hlavě cylindr. Další dva vypadali jako ti protinožci, co přepadli Šanghaje.

Jim pozoroval koutkem oka, jak se mohutný muž posadil ke stolu k té krasavici.

Hned se k němu seběhli číšníci.

Sálem zněl jeho hluboký hlas. Zjevně ho těšilo, že je středem pozornosti. Občas poplácal svou krásnou společnici po ruce.

Jim Horne si olízl rty.

Neuniklo mu, že ta žena po něm pomrkává. Nereagoval. Instinktivně cítil, že kdyby si toho všiml ten tlouštík, byly by problémy.

Jim Horne se otočil.

Objednal si další brandy a tiše se zeptal barmana: „Kdo je ten muž, příteli?“

Barman vytřeštil oči. Bylo zřejmé, že si nedokáže představit, že by toho korpulentního muže někdo neznal.

„Pan Sylvester Crackin,“ zamumlal. „Patří mu tato loď, pane.“

Jim Horne málem hvízdl.

To jméno slyšel v San Francisku nejméně tucetkrát, přestože tam byl teprve tři dny.

Sylvester Crackin nebyl pouze majitelem této lodi. Byl to jeden z nejbohatších mužů Kalifornie. Na zlatonosných nalezištích mezi Mokelumne a Yuba River byl neomezeným vládcem. V každém městě měl nejméně jeden velký obchod, banku a půl tuctu saloonů. Jim Horne slyšel, že v jeho veřejných domech pro něho pracuje více než sto dívek.

Sylvester Crackin sám nikdy nehledal zlato. Nechal to dělat jiné a dokázal, že se dá mnohem víc vydělat na tom, když člověk zlatokopům vybírá zlato z kapes, než když ho sám rýžuje.

Většina přítomných ztichla.

Sylvester Crackin bavil celý sál. Vyprávěl vtipy, kterým se Jim Horne nedokázal smát. Muži u jeho stolu se však smáli nahlas. Zřejmě věděli, že by se jim nevyplatilo, kdyby se nesmáli.

Po jídle se i se ženou zvedli a zmizeli ve dveřích, kterými přišli.

Crackin při tom pohlédl na Jima Hornea.

Několik vteřin si ho prohlížel svýma malýma, světlýma očima a teprve pak vyšel.

Jim Horne se napil brandy a zamyšleně hleděl před sebe.

Věděl, že bude lepší jít tomuto Crackinovi z cesty. Už kvůli té ženě, nehledě na osobní strážce, kteří ho obklopovali. Pravděpodobně by mu stačilo lusknout prstem a zmlátili by každého, na koho by ukázal.

Chtěl se už otočit od baru, když tu se znovu otevřely dveře. Vešel jimi štíhlý muž v cylindru.

Jim Horne okamžitě pochopil, že ten muž jde za ním. Vyčkal však, až se u něho zastavil a smekl.

„Jmenuji se Douglas Biddle,“ řekl hlubokým, sympatickým hlasem.

Jim Horne se usmál a kývl na něj.

„Jim Horne,“ zamumlal.

„Pan Crackin mě požádal, abych vás oslovil, pane Horne,“ dodal Biddle. „Domnívá se, že jste muž, který umí hrát karty. Pan Crackin je zapálený a vynikající hráč pokeru. Hledá několik partnerů pro hru, která by mu zkrátila plavbu do Sacramenta. Byl by rád, kdybyste sis ním zahrál.“

Jim Horne polkl. Cítil zvláštní tíseň. Instinktivně větřil nebezpečí, které na něj číhalo. Věděl, že by bylo lepší, kdyby řekl, že karty hrát neumí.

Potom však před sebou znovu spatřil oválnou tvář té blond krásky. Kromě toho byly karty jeho povoláním.

Sylvester Crackin sice nevypadal jako někdo, kdo umí prohrávat, ale Jim Horne si řekl, že je dost možností, jak to navléknout, aby nikdo neprohrál příliš.

Přikývl a usmál se.

„Bude mi ctí, pane Biddle,“ odvětil.

Spatřil v očích toho muže politování?

Než mohl Jim Horne zvážit, co dál, řekl Biddle: „Pojďte za mnou, pane Horne.“

Jim Horne postavil sklenici na stůl a chtěl zaplatit.

Biddle však přes rameno řekl: „To jde na účet podniku, Joe.“ Nato otevřel dveře a ustoupil stranou.

Jim Horne prošel kolem něj. Dostal se do malé, tlumeně osvětlené místnosti. Uprostřed stál velký kulatý stůl, potažený zeleným plyšem. Bar v zadní části salonku tonul v přítmí. Jediným zdrojem světla v místnosti byla lampa na kulatém stole. Osvětlovala jen zelenou plochu, na níž ležela hromádka karet.

U baru stáli Sylvester Crackin a ta žena.

Dokud se jeho oči nepřizpůsobily přítmí, viděl Jim Horne jen její siluetu.

„Takže můj instinkt mě nezklamal! „ zabručel Crackin. Odstoupil od baru a vyšel Jimu Horneovi naproti.

Jim sevřel jeho měkkou ruku. Její dotek byl vlhký a studený.

„Jsem Sylvester Crackin,“ řekl ten obtloustlý muž. „Moji přátelé mi říkají Syl.“

Biddle představil Jima.

„Jste v Kalifornii už dlouho, Jime?“ zeptal se Crackin.

„Tři dny,“ odvětil Jim Horne.

Crackin se chraptivě rozesmál.

„Jste dítě Štěstěny, Jime! Jiní potřebují tři roky, než se jim podaří poznat Sylvestera Crackina!“

Jim Horne se pousmál.

Nemyslel si o sobě, že je dítětem Štěstěny. Každopádně ne proto, že se setkal s Crackinem.

Žena pomalu přišla blíž.

„Nechceš mě představit, Syle?“ otázala se chraptivým hlasem. Jimu Horneovi přeběhl mráz po zádech.

V Crackinových světlých očích se náhle objevil zvláštní lesk. Těkal pohledem mezi ní a Jimem. Zřejmě poznal, že mezi těmi dvěma přeskočila jiskra.

Okamžitě se ovšem na jeho zpocené tváři objevil žoviální úsměv.

„Samozřejmě, baby,“ zabručel. „Jime, toto je Baby Doe, má nejdražší. Miluji ji nade vše. Ona mě sice nemiluje tak jako já ji, ale ví, co jí všechno přináším.“

Jim Horne pohlédl do jejích očí.

Pomyslel si, že modřejší oči ještě nikdy neviděl.

Vteřinu jeho pohled opětovala, pak se otočila a řekla Douglasu Biddleovi: „Doufám, že pan Horne umí hrát karty tak dobře, jak vypadá.“

Jimu Horneovi neuniklo, jak se Crackinova tvář lehce zachmuřila. Tělnatý muž se však kontroloval. Bručivě se zasmál a plácl Jima po rameni.

„Posaďte se, Jime,“ řekl. „Ukažte Baby Doe, co dovedete.“

+ + + + +

Crackin pozval ještě další tři muže.

Bylo na nich vidět, že z toho, že s ním hrají poker, nemají radost. Přisazovali jen neradi a většinou hned odstoupili ze hry, aby ztráty byly co nejnižší.

Douglas Biddle hrál také. Byl o něco odvážnější než ostatní, ale přisazoval, jen když si byl jist, a vyhrál už několik dolarů.

V podstatě však hráli jen dva: Crackin a Jim Horne.

Sylvester Crack se uklidnil. Chladný pohled jeho světlých očí byl pronikavý. Jima Horne se nemohl zbavit pocitu, že sedí na soudku střelného prachu, který může každým okamžikem vyletět do vzduchu.

Přesto se nemínil držet předsevzetí, s nímž šel do této hry.

Cítil, že to je jeden z těch dnů, o kterých sní všichni hráči.

Štěstěna se na něj usmívala.

Mohl si dělat, co chtěl. Pokaždé měl skvělou figuru.

Crackin dosud vyhrál jen jedinou hru. Získal v ní málo peněz, protože ostatní včas odstoupili.

Od té doby j en platil. Buď Biddleovi, nebo Jimovi. Netvářil se nijak přátelsky.

Baby Doe stála šikmo za ním a měla ruce položené na jeho ramenech.

Zdálo se, že Crackin cítí, že se zájmem hledí na Jima Hornea. Přesto nikdy nezvedl hlavu, jenom hleděl na Jima Hornea, aby z jeho očí vyčetl, co dělá žena za jeho zády.

Jim se plně soustředil na karty, přestože nebylo snadné uhýbat pohledům té ženy. Občas se předklonila tak, že světlo lampy dopadlo na sametově se lesknoucí pleť jejích ňader lákavě poodhalených hlubokým výstřihem.

Crackin právě vyložil karty na stůl.

„Full house, Jime,“ řekl. „Tentokrát vás dostanu!“

Jim Horne s úsměvem ukázal svou figuru.

Měl čtyři osmy.

„Je mi líto, Syle,“ protáhle řekl. „Dnes mám šťastný den.“ Aniž to chtěl, pohlédl za Crackina do oválné tváře přihlížející ženy.

Usmála se a v jejích očích jako by se objevily plameny.

Sylvester Crackin praštil pěstí do stolu a syčivě vydechl.

Jim Horne už už čekal, že ho obviní z podvádění.

Oba rváči vzadu u baru se narovnali.

Crackin však na ně nekývl.

„Máte pravdu, Jime,“ zavrčel. „Počkáme si na zítřek. Třeba už takové štěstí mít nebudete. Máte kajutu?“

Jim Horne přikývl.

V Crackinově tučném obličeji se objevil zamyšlený výraz.

„Jste v San Francisku teprve tři dny a už máte kajutu na Senátoru?“ podivil se. „Lodní lístky jsou normálně vyprodány na týdny dopředu.“

Jim si strčil do kapsy dolary, které vyhrál. Odhadoval, že to jsou nejméně dva tisíce. S tím už se v Sacramentu dalo slušně začít.

„Lístek mi přenechal přítel,“ řekl.

Crackina ta odpověď uspokojila. Ztěžka vstal a řekl: „Zítra touto dobou, Jime.“

Nebyla to otázka, nýbrž příkaz.

Jim Horne neodpověděl. Lehce se uklonil před ženou, obrátil se a přistoupil k Dougu Biddleovi, který mu držel dveře.

V jeho tváři viděl obavy.

+ + + + +

Kajuta byla o hodně větší, než se domníval.

Jim Horne se ptal, jak se Šanghaj dostal k tomu lístku. Sám pro sebe si ho určitě nekoupil, protože Crackin by žádného Číňana na palubu nikdy nepustil. Z poznámek toho obtloustlého muže Jim Horne vyrozuměl, že cítí antipatie k lidem jiné než bílé pleti.

Zvuky parního stroje ho uspávaly. Zdálo se mu o blond krasavici ženě. Jako by ho chtěla spolknout očima. Probudil se celý zpocený.

Vtom se ozvalo škrábání na dveře.

Nejdřív si myslel, že se mu to jen zdálo, ale pak se to opakovalo. Vylezl z postele. Měl na sobě všechno kromě holínek a kabátu.

Pravou rukou vytáhl armádní kolt z pouzdra, které leželo vedle něho na židli, a neslyšně šel ke dveřím.

Škrábání bylo stále hlasitější. Jim Horne zvedl závoru a pootevřel dveře. Na chodbě byla tma. Přesto hned věděl, kdostojí přede dveřmi. Ucítil vůni šeříku.

„Nechcete mě pustit dovnitř, Jime?“ ozval se chraplavý hlas Baby Doe.

Otevřel dveře, aniž si uvědomil, co dělá.

Ozvalo se šustění látky. Baby Doe zavřela dveře.

Jim Horne měl co dělat, aby zklidnil svůj dech.

„Vy jste se zbláznila, slečno Doe,“ zamumlal.

Zasmála se.

„Ne slečno Doe,“ odvětila, „ale Baby Doe, Jime. Nemusíte se ničeho bát. Syl spí. Ze vzteku vypil celou láhev whisky.“

Přistoupila těsně k němu.

Okénkem pronikalo jen málo světla, ačkoli noc byla jasná. Viděl, že má na sobě lehký župan, zapnutý ke krku.

Pak si ho rozvázala a župan se rozhrnul.

Jimovi se zatajil dech. Vyděšen ustoupil a pohlédl na její štíhlé tělo. Pod županem totiž neměla nic. Jasně viděl bradavky a černý trojúhelník mezi stehny.

„Vím, že se ti líbím, Jime,“ chraplavě řekla. „ A ty se líbíš mně. Syl Crackin se mi hnusí. Chtěla bych konečně být s mužem, kterého mám ráda.“

Stála těsně u něj.

Jim Horne už nemohl couvat dál. A ani nevěděl, jestli to vůbec ještě chce.

Náhle ji objímal. Tiskla se k němu a tiše sténala. Pak ho objala a vášnivě políbila na rty.

Jim Horne v té chvíli na všechno zapomněl.

Cítil jen žár krásné a vášnivé ženy, která se mu nabízela. Hladil ji po ňadrech a potom jeho ruce sklouzly po břiše až ke klínu.

Vrtěla se v jeho náručí jako had. Zaryla se mu nehty do krku.

„Ano, Jime!“ vykřikla. „Vezmi si mě! Už dlouho jsem čekala na muže, jako jsi ty!“

Jimovi hučelo v uších. Slyšel nějaké tlumené zvuky, ale nevšímal si toho. Líbal ji na krk. Zaklonila hlavu a zasténala.

A potom se ozvalo cvaknutí kliky.

Jim Horne sebou trhl.

Baby Doe se ho pevně chytila. I ona náhle pochopila, co ty zvuky znamenají.

V tom okamžiku se dveře rozletěly a udeřily Baby Doe do zad.

Zaječela.

Jim Horne neudržel rovnováhu, protože narazila do něho. Svalili se na postel a Jim se uhodil hlavou o stěnu. Chvíli mu trvalo, než se zase probral.

Do očí mu svítilo ostré světlo.

Viděl brutální rysy rváče, který v levé ruce držel lampu a v pravé Baby Doe.

Župan se rozhrnul ještě víc. Její zpocené tělo se ve světle lampy lesklo.

Baby Doe vztekle vykřikla a začala do osobního strážce bušit pěstmi.

Jim Horne na židli před sebou uviděl armádní kolt.

Vrhl se po něm a už se prsty dotýkal jeho ořešákové pažby,když osobní strážce kopl do židle. Kolt spadl na podlahu.

A pak se tam objevil další muž.

Jim Horne spatřil velkou pěst, která se k němu blížila. Chtěl se vrhnout stranou, ale nebyl dost rychlý.

Pěst ho zasáhla doprostřed obličeje.

Cítil, jak mu z nosu teče krev.

Vykřikl, převalil se a vyskočil. Viděl ještě, jak první osobní strážce strká ženu ke dveřím.

A potom se objevil Sylvester Crackin.

Jeho široká tvář byla zrudlá hněvem, oči mu vylézaly z důlků. Bylo na něm zřetelně vidět, že je opilý. Vrávoravě se levou rukou držel rámu dveří. Pravačkou chytil Baby Doe za paži.

Zaječela, když ji přitáhl k sobě a levou rukou jí dal facku. Ztratil při tom rovnováhu a narazil zády do rámu dveří.

Jim Horne vyskočil na nohy. Potom však zůstal stát.

Oba osobní strážci drželi v rukou revolvery. Stačilo jediné Crackinovo slovo a Jim Horne by byl mrtvý.

„Ty zatracená couro!“ zavrčel Crackin. „Proč jsem tě vytáhl z bordelu, co? Abys tu dělala to, za co jinde aspoň dostáváš peníze?“

Žena tiše naříkala.

„On za to nemůže, Syle! Prosím tě, nech ho být. Chtěl mě poslat pryč!“

Crackin ji vyvlekl z kajuty.

„Zmiz!“ zavrčel. Pevně se ho držela. „Syle – prosím…“

Znovu ji uhodil. Tiše vykřikla a skácela se na zem.

U dveří se náhle objevil Douglas Biddle.

Jim Horne viděl, jak jí pomohl na nohy a odvedl ji.

Crackin se otočil. V jeho světlých očích se zračil hněv a nenávist.

„Máme ho oddělat, bossi?“ otázal se jeden ze dvou rváčů.

Crackin se ovládl teprve po chvíli. Pak pomalu zavrtěl hlavou.

„Hoďte ho přes palubu!“ zavrčel.

Nekompromisně se ho chopili. Chtěl sáhnout po svém kabátu, ale obě gorily ho brutálně odvlekly ke dveřím, odkud Syl Crackin ustoupil. Jim viděl, jak odchází chodbou.

Začal se bránit. Muže nalevo kopl do holeně a trhl rukou nahoru, aby mu vytáhl revolver z pouzdra.

Už ucítil v prstech pažbu, ale vtom dostal ránu do hlavy.

Okamžitě ztratil vědomí.

+ + + + +

Hučelo mu v hlavě.

Slyšel šplouchání vody a rachot, který způsobovalo boční lopatkové kolo parníku.

Drželi ho. „Dělej!“ zavrčel jeden z osobních strážců.

Jim Horne cítil, jak ho zvedli.

Chtěl křičet, ale nezmohl se na víc než na tiché zachrčení.

Pak už letěl vzduchem a mával při tom rukama.

Dopad na hladinu mu vyrazil dech. Lokl si vody, divoce bil rukama kolem sebe a pak před sebou spatřil obrovské lopatkové kolo.

Zmocnila se ho panika. Věděl, že gorily ho schválně hodily přes palubu tak, aby se dostal pod kolo. Chtěl křičet.

Do úst se mu dostala voda.

Něco ho bouchlo do hlavy.

Instinktivně se toho oběma rukama chytil.

Teprve po několika vteřinách pochopil, že to je nějaká tyč.

Proud ho tlačil k podběhu kola.

Zoufale svíral tu tyč.

Měl pocit, jako by se zvedala z vody. Náhle mu sklouzly ruce. Rychle se přitáhl nohama. Z hrdla se mu vydral tichý výkřik, když ucítil bodavou bolest v pravé noze. Přesto ji přitiskl k tyči a zatnul zuby.

Měl pocit, že se vznáší.

Náhle už nebyl ve vodě, ale ve vzduchu.

Něčí ruka ho chytila za pravé nadloktí a sevřela ho jako svěrák.

Někdo ho prudkým trhnutím vytáhl přes okraj paluby a okamžitě odvlekl někam do stínu.

Měl pocit, že nad sebou vidí černou tvář. Uchopily ho čísi ruce, zvedly ho a nesly ho pryč.

Uslyšel zadunění a potom skřípání dveří. Spadl na zem. V následujícím okamžiku se dveře zavřely.

Okolo byla tma jak v pytli.

Trvalo mu několik minut, než se dokázal pohnout.

Ještě pořád byl v šoku. Zavřel oči. Stále viděl to lopatkové kolo.

Byl to zázrak, že ještě žil.

Pomalu se uklidnil a došlo mu, že ho někdo zachránil. Někdo na dolní palubě musel dolů spustit tyč, pomocí níž ho potom vytáhl na palubu.

Jim Horne vstal a opřel se o stěnu. Zmocňovala se ho panika, ale on ji dokázal potlačit.

Ten muž, který ho zachránil, musel mít nějaký důvod, proč ho tam strčil. Určitě se chtěl vyhnout tomu, aby někdo na palubě Senátora uviděl, že z vody vytáhli někoho, koho tam shodili z horní paluby.

Jim Horne zavřel oči. Jeho dech se pomalu zklidňoval, obraz lopatkového kola bledl.

Zato spatřil široký, zpocený obličej Syla Crackina.

Jim Horne sevřel rty.

Crackin ho chtěl nechat zabít.

Za to mi zaplatí, řekl si.

Jim Horne ještě nikdy nezůstal nikomu nic dlužen a nechtěl, aby Sylvester Crackin byl výjimkou jen proto, že to byl nejmocnější člověk v Kalifornii.

+ + + + +

Jim Horne nevěděl, kolik času uplynulo.

Nikdo se o něho od té doby, co ho strčili do toho malého kamrlíku na nářadí a lana, nestaral.

Byla mu zima, protože měl všechno na sobě mokré.

Pak se hukot parního stroje změnil, až potom úplně utichl, když se loď zachvěla.

Nad ním klapaly nesčetné kroky. Slyšel nejrůznější zvuky, které zase postupně utichaiy.

Připadalo mu to, že musely uplynout hodiny. Podřimoval.

Několikrát se pokoušel otevřít dveře místnosti. Nešlo to. Musely být zavřené zvenčí na závoru.

Pak ho probraly nějaké zvuky. Sáhl po dlátě, které našel v rohu místnosti. Pevně ho svíral v prstech pravé ruky.

Dveře se otevřely.

Venku byla stejná tma jako vevnitř.

Kdosi hlubokým hlasem řekl: „Pojďte ven.“

Jim Horne se pomalu zvedl a vyšel z komory.

Nad ním se pohnul velký stín.

„Dejte to dláto zpátky, massa,“ řekl ten hluboký hlas. „Vytáhl jsem vás z vody. Musel jsem počkat, dokud jsme nepřistáli v Sacramentu a dokud všichni nevystoupili.“

Jim Horne hodil dláto zpět do místnosti.

V temnotě se rozsvítil plamínek sirky a ozářil černou tvář. Leskla se potem.

Černoch zapálil knot petrolejové lampy a Jim spatřil úzkou chodbu, v níž se oba nacházeli.

Pohlédl na vysokého, ramenatého muže. Toto tedy byl jeho zachránce.

„Jak se jmenuješ?“ chraplavě se zeptal.

„Jmenuju se Elton Pratt, massa. Jsem strojník na Senátoru. Viděl jsem, jak vás Crackinovi muži hodili přes palubu.“

Jim Horne přikývl a podal černochovi ruku. Ten ji váhavě stiskl.

„Děkuji, Eltone,“ chraplavě řekl hráč. „Jsem tvůj dlužník. V tomto okamžiku nejsem schopný svůj dluh vyrovnat. Ale nezapomenu na to.“

Obrovitý černoch se usmál. „Nejste mi nic dlužný, massa.“

„Jsem Jim, Eltone. Zapomeň na toho zatraceného massu. V Kalifornii přece nejsou otroci, ne?“

Elton Pratt se usmál.

„Ten, kdo má černou kůži, zůstane otrokem navždy.“

„Když to sám nechce, tak ne,“ řekl Jim Horne.

„Co teď chceš dělat, Jime?“ zeptal se černoch.

„Co myslíš? Myslíš, že to, že mě hodili do řeky a chtěli mě nechat rozsekat kolem, nechám jen tak? Pan Sylvester Crackin mi dluží kabát, kolt a dva tisíce dolarů. To mi vrátí.“

Eltonu Prattovi ztuhl úsměv na rtech. Pomalu zavrtěl hlavou.

„Raději jsem tě měl nechat utopit, Jime,“ zamumlal. „Až Crackin uvidí, že jsi ještě naživu, pošle na tebe všechny své zabijáky.“

Jim Horne na něj pohlédl. Pratt jako by věděl, proč ho hodili přes palubu.

„Myslíš, že bych měl zapomenout na to, co mi Crackin sebral?“

Elton Pratt přikýv.

„Jste si kvit. Tys mu vzal přítelkyni a on tobě peníze, kabát a revolver.“

„Já jsem mu nevzal přítelkyni,“ zavrčel Jim Horne. „Přišla ke mně sama.“

„To je v Crackinových očích to samé, Jime. Poslal Baby Doe k čertu.“

Jim Horne na něho překvapeně pohlédl.

Elton Pratt byl opravdu dobře informovaný. Očividně nebyl pořád zalezlý ve strojovně a ledacos zaslechl.

„Co to znamená?“ chraplavě se zeptal Jim. „Nechal i ji hodit přes palubu?“

Pratt zavrtěl hlavou.

„Na to je Baby Doe škoda. Slyšel jsem, že ji chce poslat do Hangtownu, do bordelu Empire, který patří Butchi Murrellovi.“

„Hangtown?“

O takovém městě Jim Horne ještě neslyšel.

Černoch se usmál.

„Jinak se mu říká Placerville. Vypadá to, že o nalezištích zlata toho moc nevíš.“

„Jsem v Kalifornii teprve čtyři nebo pět dnů, Eltone. To člověk nemůže vědět všechno. Kdo je to ten Butch Murrell?“

„Pěkný lump. Crackinův člověk v Placerville. Jeho Empire je ještě horší než on. Je to podnik, ve kterém děvčata nezestárnou. Crackin a Murrell tam neustále přivážejí další. Hodně z nich si vzalo život. Jestli se Baby Doe dostane tam, bude z ní za pár týdnů troska.“

Jim Horne polkl. Znovu se mu vybavila tvář té ženy. Bylo mu jasné, že to není žádná světice, ale takový osud nepřál žádné ženě.

„Senátor patří Crackinovi,“ zamumlal. „Zdá se, že svého bosse nemáš zrovna v lásce. Proč pro něho vůbec pracuješ? Slyšel jsem, že Crackin nenávidí všechny, kdo mají tmavší barvu pleti.“

Elton Pratt se zašklebil.

„Byl jsem strojníkem na Senátoru, když ještě nepatřil Crackinovi,“ odvětil. „Není jednoduché vzdát se své lodi.“

Jim Horne sebou trhl. Černoch ještě mluvil, když na konci chodby zahlédl pohyb.

Objevili se tam dva muži.

Jim na první pohled poznal oba osobní strážce.

V rukou drželi revolvery. Zastavili se a vytřeštili oči, když uviděli hráče, o kterém si mysleli, že už dávno leží na dně řeky.

„He!“ vyhrkl jeden z nich. „Ten zatracený negr ho vytáhl z vody!“

Jim Horne viděl, jak chlapík zvedl ruku s koltem.

Strčil do Eltona Pratta a ten zavrávoral. Kolem něho proletěla kulka a kdesi se zarazila do dřeva.

Jim Horne uskočil do komory. Uviděl dláto na zemi a vzal ho.

Na chodbě se ozvaly kroky.

Gorily věděly, že hráč u sebe nemá žádnou střelnou zbraň.

Elton Pratt ležel na zemi a nehýbal se.

Jeden z osobních strážců se vynořil před komorou.

Jim Horne po něm hodil dlátem, a než ten chlápek stihl zmáčknout spoušť, zabodlo se mu do hrudi.

Jim Horne k němu přiskočil a vytrhl mu kolt z ruky.

Třeskly výstřely.

Druhý osobní strážce vystřílel bubínek, všechny kulky však minuly.

A potom vypálil Jim.

Zasáhl muže přímo doprostřed hrudi. Chlápek se svalil na palubu.

Jim Horne se otočil k jeho kumpánovi, kterého probodl dlátem. Měl skelné oči, které už nic neviděly. Byl mrtev.

Elton Pratt už byl také na nohou. Jim Horne pohlédl na druhého osobního strážce a podle výrazu jeho tváře poznal, že i on je mrtvý.

Kdesi se ozvala píšťalka.

Černoch se vyděšeně obrátil a pohlédl na Jima.

„Musíme odtud pryč!“ řekl.

„Je na palubě ještě někdo?“ chraplavě se otázal Jim.

Černoch zavrtěl hlavou. „Všechny jsem je poslal na břeh.“

Jim vzal petrolejovou lampu a hodil ji na chodbu. Skleněná nádržka se rozbila a vyšlehly plameny. O několik vteřin již olizovaly stěny chodby.

Černá tvář Eltona Pratta strnula zděšením.

Jim Horne ho musel odtáhnout.

Dostali se na dolní palubu.

Z nábřeží zněly hlasy.

Z jednoho okna už šlehaly plameny.

„Oheň!“ ozvalo se nábřeží.

Jim Horne skočil do vody. Viděl, že Elton Pratt ho napodobil. Nechali se unášet proudem a přibližně po míli vylezli na břeh.

Když se ohlédli, uviděli, že hořícího Senatora odvázali a pustili po vodě.

Jim Horne se usmíval.

Ta loď nebylo to jediné, co mínil Sylvesteru Crackinovi vzít.

Vládce zlatých nalezišť na American River udělal jednu velkou chybu. Podcenil Jima Hornea. Podrobil si už tolik lidí, že ztratil cit pro to, kdo by mu mohl být nebezpečný.

Tentokrát padla kosa na kámen.

Jim Horne byl odhodlán Crackinovi ukázat, že ve skutečnosti není víc než nafouklá žába, kterou stačí propíchnout špendlíkem a ona splaskne.

+ + + + +

Elton Pratt Jima Hornea varoval, že by to byla sebevražda, kdyby se pokusil získat zpátky od Crackina peníze.

„Dva tisíce dolarů je spousta peněz,“ řekl Elton Pratt. „Ale byly by ti k ničemu, kdybys byl mrtvý.“

Jim Horne však trval na svém.

Vyčítal si, že Pratt jeho vinou ztratil práci. To byl další důvod, proč chtěl získat zpět ty peníze. Nechtěl Eltonu Prattovi zůstat nic dlužný.

Pratt znal Sacramento jako své boty.

Úzkými uličkami Jima přivedl do slumu, kde bydleli černoši a Číňané.

Nikdo je neviděl, když se ubytovali v jednom špinavém penzionu. Elton Pratt zaplatil za pokoj na tři dny dopředu a pak odešel. Zapřísahal Jima, aby pokoj neopouštěl, protože bylo jisté, že Crackinovi muži pročesávají město.

„Nikdo neví, že ještě jsem přežil,“ opáčil Jim Horne.

„Není nic, co by Crackin nevěděl,“ zamumlal Pratt. „Jestli chceš zůstat naživu, dělej, co ti říkám.“

„Nejsem otrok, Eltone,“ řekl Jim Horne. „Nejsem zvyklý se skrývat. Zůstanu tady, protože jsem unavený a potřebuju se v klidu vyspat. Ale až se probudím a pokud se budu cítit svěží, odejdu odtud a vydám se k Sylvesteru Crackinovi, abych si od něho vzal své peníze a svůj revolver.“

Pratt pokrčil rameny.

„To je tvoje věc, Jime,“ zamumlal. Potom se otočil a opustil místnost.

Jim Horne hleděl na dveře. Věděl, že s Eltonem Prattem nehovořil zrovna přátelsky.

Ten byl přitom ve větším nebezpečí než on. V Sacramentu ho znali, a kdyby ho uviděli Crackinovi muži, hned by se vědělo, že byl zapleten do přestřelky na palubě Senátora a pravděpodobně je odpovědný za požár, který parník zničil.

Jim si lehl na páchnoucí postel a vzal si revolver, který vzal jednomu osobnímu strážci. Pratt mu dal i krabičku nábojů. Jim doufal, že to bude stačit, aby Sylvesteru Crackinovi ukázal, zač je toho loket.

Hlavou se mu honily myšlenky. Vybavila se mu tvář Baby Doe a zdálo se mu, jako by ucítil vůni šeříku. Vyschlo mu v hrdle, když pomyslel na její štíhlé tělo a na horkou, měkkou pleť, která ho v jeho kajutě málem připravila o rozum.

Opravdu to byla prostitutka?

Chovala se tak, když k němu přišla do kajuty. Jim ji přesto nechtěl odsuzovat.

Toužil po ní. Toužil po ní víc než po kterékoli jiné ženě. Od okamžiku, kdy prošla dveřmi do baru Senátora, po ní toužil.

Nic si nenamlouval.

To kvůli Baby Doe sii chtěl podat Sylvestera Crackina. Dva tisíce dolarů, o ty nešlo. Peníze mohl kdykoli vyhrát v kartách.

Elton Pratt slyšel, že Crackin poslal svou přítelkyni k čertu. A to doslova. Butch Murrell, Crackinův člověk v Placerville, kterému zlatokopové právem přezdívali Hangtown, byl ďábel v lidské podobě.

Při myšlence na to, že Baby Doe spatří v Murrellově veřejném domě, se mu stáhlo hrdlo.

Pokoušel se ji zaplašit.

Nakonec usnul, ale trápily ho noční můry. Když se probudil, cítil se vyčerpaně.

V pokoji panovalo přítmí.

Vyskočil z postele a šel k oknu. Opatrně odtáhl závěs. Oslepilo ho jasné slunce.

Pohlédl na židli vedle postele. Na opěradle visely kalhoty, košile, kabát a spodní prádlo. Před ní stál pár bot.

Neslyšel, že by tam někdo vešel. Ty věci musel opatřit Elton Pratt.

Šel k židli. Teprve teď si všiml, že na sedadle leží klobouk. A pod ním byl revolverový opasek.

Jim si svlékl své pomačkané věci a svázal je opaskem kalhot. Nemínil je tam nechat. Rychle si oblékl ty druhé věci. Seděly mu. Opět vypadal k světu. Ve své zakrvácené košili by se nemohl ukázat na ulici.

Nasadil si klobouk na hlavu, strčil revolver do pouzdra a opustil pokoj.

Nad Eltonovým varováním v duchu mávl rukou. Dokud má v pouzdře revolver, nemusí mít z Crackinových pistolníků strach.

Když vyšel z penzionu, uviděl černocha, který ho pozoroval.

Co nejrychleji se snažil dostat se z bahnitých ulic slumu. Oddechl si, když se ocitl na širší ulici se stromy a čistšími dřevěnými domy. Viděl odtud až k Sacramento River, kde čněly k nebi stožáry lodí.

Sylvester Crackin měl svůj dům dole u řeky, to věděl od Eltona Pratta.

Tam se nacházela i většina saloonů, hotelů a obchodů.

Jim Horne si posunul klobouk do čela.

Kromě Sylvestera Crackina, Douglase Biddlea a těch tří mužů, kteří s ním na Senátoru hráli karty, ho v Sacramentu nikdo neznal.

A Crackin a Biddle ho museli považovat za mrtvého.

+ + + + +

Už více než dvě hodiny pozoroval Jim Horne Crackinův dům.

Stál na začátku American Street, byl z červených cihel a měl patro. Vedle něj se nacházelo divadlo Eagle.

Jim Horne pobýval naproti v saloonu White Elefant a hleděl tam zaprášeným oknem. Před Crackinovým domem hlídalo půl tuctu pistolníků. Nikdo se neodvážil přiblížit se ke vchodům.

Tu někde venku třeskly výstřely.

Muži v saloonu otočili hlavy. Někteří z nich se rozběhli ke dveřím, aby se podívali, co se děje.

Jim Horne zbystřil pozornost.

Viděl však pouze muže, kteří běželi ke břehu řeky. Kdosi křičel: „Chytili toho černého bastarda, co podpálil Senátora!“

Jim sebou trhl.

Počkal, až ze saloonu vyběhne poslední muž, a pak vyšel i on. Pistolníci před domem Sylvestera Crackina tam pořád stáli.

Jim Horne vtáhl hlavu mezi ramena a sklonil ji. Poznal drobného Douglase Biddlea, který vyrazil z Crackinova domu a nasadil si na hlavu cylindr.

Běžel k davu na břehu Sacramento River a volal: „Ustupte, lidé!“

Jim Horne se pomalu vydal za ním.

Okolo Eltona Pratta se shlukl víc než stohlavý dav. Mohutný černoch byl o hlavu vyšší než většina přítomných. Jeho tvář byla celá zpocená, koulel očima.

Jim Horne tiše zaklel. Několik mužů drželo v rukou lana se smyčkami. A na nábřeží bylo dost stromů s mocnými větvemi, které by vydržely černochovu váhu.

Douglas Biddle se prodíral davem.

Rev davu přehlušil Biddleovo volání.

Jim Horne sevřel pažbu koltu. Doufal, že Biddle lynč překazí.

Vtom u Crackinova domu třeskl výstřel.

Jim se ohlédl.

Na balkoně v prvním poschodí spatřil Crackina.

Syl Crackin vypálil do vzduchu, a tím na sebe upoutal pozornost davu.

„Odveďte toho negra do vězení!“ zvolal. „Chci s ním mluvit, než ho pověsíme!“

Dav zajásal a rozestoupil se. Vytvořila se ulička.

Jim Horne syčivě vydechl, když spatřil zakrvácenou Eltonovu tvář. Douglase Biddlea dav málem ušlapal. V tu chvíli zmizel Jimovi z očí.

Pratta vlekli po American Street a při tom mu zasadili mnoho ran. Dostrkali ho až na verandu vězení.

Syl Crackin zmizel z balkonu svého domu.

O minutu později vyšel ven. Okamžitě ho obklopilo šest pistolníků a doprovázelo ho k vězení.

Jim Horne viděl, že Douglas Biddle, který osaměl na nábřeží, jde ke Crackinovu domu. Vypadalo to, že nesouhlasí s tím, co se děje s tím černochem. Před Crackinovým domem se zastavil a pohlédl k vězení.

Jim Horn jasně viděl, jak zatnul pěsti. Douglas Biddle byl bledý. Vtom se prudce otočil a zmizel v domě.

Jim Horne tam zamyšleně hleděl. Přemýšlel, co to znamená. Jakou pozici má Biddle u Crackina? Jim si vzpomněl na výraz lítosti v jeho očích, když souhlasil s tím, že bude hrát s Crackinem poker.

Biddle byl jiný než pistolníci a rváči na Crackinově výplatní listině.

Chvíli přemýšlel jestli by neměl jít za ním a promluvit si s ním. Crackinův dům byl totiž očividně střežen jen tehdy, když se v něm zdržoval boss.

Potom se však vrátil do saloonu.

Nesměl se ukázat dřív, než se pokusit dostat Eltona Pratta z vězení.

Čekal tedy, než Crackin vyjde z vězení.

Trvalo to déle než dvě hodiny.

Z reakce davu před vězením Jim poznal, že Crackin odešel.

Otevřel dveře saloonu a pohlédl na ulici.

Crackin mluvil ke shromážděným.

Dav burácel. Tělnatý muž pak v doprovodu svých tělesných strážců odešel do svého domu.

Saloon se zaplnil lidmi.

„O půlnoci toho negra pověsíme!“ zvolal otrhaný chlapík, který se už řadu dnů nemyl a páchl na sto honů.

Jim Horne zaplatil drobnými, které ještě měl v kapse kalhot, a vyšel ze saloonu.

Má tedy čas až do půlnoci.

Jeho vztek na Sylvestera Crackina rostl. Bylo načase, aby vládci American River někdo srazil hřebínek.

+ + + + +

Jim Horne se přes den ukrýval za městem na břehu Sacramenta a pozoroval lodě, jež pluly proti proudu nebo zpátky do San Franciska.

Ohořelý vrak Senátoru najel na písečnou lavici a nepřekážel ostatním lodím. Z jeho trosek ještě stále stoupal černý dým. Pro Sylvestera Crackina znamenal požár velkou ztrátu. Proto chtěl mluvit s tím černochem, než ho pověsí. Určitě se od Pratta chtěl dozvědět, co znamenala ta přestřelka na palubě Senatoru krátce před vypuknutím požáru.

Jim Horne uvažoval, jestli Elton mlčel.

Téměř jistě ho mučili. Přestože Jim černocha neznal dlouho, byl přesvědčen, že ho neprozradil.

Za setmění se Jim Horne vrátil do města. Prohlédl si okolí vězení. Nebylo hlídané. Očividně ho považovali za nedobytné, nebo Pratta tak zřídili, že se neudržel na nohou.

V jedné nájemní stáji si Jim Horne opatřil dva osedlané koně. Viděl, jak je tam přivedli jejich majitelé a nechali je tam stát, aby se o ně později mohl postarat stájník, který tam právě nebyl.

Než se objevil, Jim obě zvířata zavedl blízko k vězení. Nechal je stát na nějakém dvoře a šel k vězení.

Na stěně do dvora byla v cihlové zdi dvě zamřížovaná okna.

Ve vězení byla tma. Crackin u Pratta nenechal jediného hlídače.

To Jima uklidnilo. Znamenalo to totiž, že Crackin nepočítá s tím, že by se mohl najít někdo, kdo by chtěl Eltona Pratta osvobodit. Černoch tedy mlčel a neprozradil, že hráče vytáhl z vln Sacramenta na palubu, než ho mohlo rozdrtit lopatkové kolo.

Jim Horne vylezl na okno.

Ve vězení byla tma. Nic neviděl. „Eltone!“ zašeptal.

Ticho.

Jim Horne zase slezl dolů a naslouchal.

Proč Pratt neodpovídá? Spí? Nebo ho zbili tak, že je v bezvědomí?

Jim Horne nechtěl čekat déle. Půlnoc se blížila.

Věděl, že muži v saloonech se opíjejí. Na ulicích bylo rušno. Všichni se chystali na lynč.

Jim přivedl oba koně pod okno..

Na hrušce sedla jednoho z nich objevil laso, které teď přivázal k mřížím oken. Jeho druhý konec omotal k hrušce sedla.

„Táhni!“ zamumlal a chytil koně za ohlávku. Kůň poslechl. Laso se napjalo a po chvíli vytrhlo mříže ze zdi. S cinknutím do sebe narazily a spadly na zem. doběhl k oknu, vylezl nahoru a vlezl dovnitř.

Do nosu ho udeřil pach lidských exkrementů, málem se zalkl. Dostal se do cely. Oknem pronikající světlo stačilo na to, aby viděl na pryčnu a protější zeď.

Chytil postavu na pryčně za ruku a otočil ji.

Ve slabém svitu poznal tmavý obličej.

„Eltone!“ zašeptal a dal mu facku.

Okamžitě ucítil na dlani lepkavou krev. Tiše zaklel. Pratt dostal výprask.

Vězeň zasténal.

Jim ho zvedl z pryčny.

„Musíme odtud zmizet, Eltone!“ zamumlal. „Jinak tě o půlnoci pověsí!“

Pratt zabručel něco, čemu Jim Horne nerozuměl.

Jim zaklel, sklonil se, chytil černocha kolem ramen a odvlekl ho k oknu.

„Musíš vylézt oknem!“ prohlásil.

Opřel ho o zeď. Elton zasténal.

„Sakra, chyť se parapetu! Zvednu tě!“ vyhrkl Jim.

Pratt nekonečně pomalu zvedl ruce. Jim se sklonil, vzal ho za nohy a zvedl ho.

Chvíli si říkal, že se mu to nepodaří. Potom se však Pratt začal vytahovat.

Jim Horne vzal Pratta za nohy a zvedl ho.

Pratt už zpola zmizel v okně.

Vtom nahoře uklouzl a na druhé straně spadl dolů. Jim ho chtěl zachytit, ale nepodařilo se mu to. Slyšel tlumené žuchnuti a tiše zaklel. Pak se vyšvihl do okna a prolezl jím.

Černoch ležel v písku.

Jim Horne seskočil dolů, přivedl jednoho z koní a začal Pratta zvedat do sedla.

Potřeboval na to více než čtvrt hodiny. Přinesl laso, rozřezal ho nožem, který našel v jedné sedlové kapse, a svázal Prattovi ruce a nohy pod břichem koně. Potom jím omotal Pratta a přivázal ho k hrušce sedla. Doufal, že to bude stačit na to, aby Elton zůstal v sedle.

Přes zadní dvory odvedl oba koně k úzké uličce. Široko daleko nebyla živá duše.

Od řeky se ozýval řev opilců.

Jim se vyšvihl do sedla druhého koně. Zamyšleně pohlédl k řece. Nezapomněl, že mu Sylvester Crackin dluží dva tisíce dolarů, armádní kolt a kabát. Teď však pro něj bylo důležitější dostat El tona Pratta do bezpečí.

Věděl, že Sylvester Crackin mu neuteče.

Naopak.

Byl si jist, že Crackin muže, který osvobodil Eltona Pratta z vězení, nechá honit se všemi drsnými hochy, které má na své výplatní listině.

Kdyby se do té doby nedostali dostatečně daleko, mohli si Jim a Elton rovnou vpálit kulku do hlavy.

+ + + + +

Takové město jako Placerville Jim Horne ještě neviděl.

Podél staré mezčí stezky byly bez jakéhokoli systému postaveny chaty z prken nebo neotesaných kamenů, jež vypadaly, že je shodí sebemenší poryv větru.

Vedle Placerville bledla i čtvrť červených lamp v San Francisku.

Elton Pratt se usmál na Jima Hornea a řekl: „Někteří lidé říkají, že Hangtown je brána do pekla.“

Jimu Horneovi se spíš zdálo, že ten shluk prkenných bud už je samotné peklo.

Pohlédl na mohutného muže vedle sebe.

Pratta sužovaly bolesti, které se před ním snažil zatajit. Pravděpodobně měl zlomené žebro na pravém boku. Každopádně tam měl velkou podlitinu.

Obličej měl opuchlý, přes levé oko skoro neviděl a pod ním se mu táhla podlitina.

Přibližně deset mil za Sacramentem Jim Horne odvázal černocha ze sedla a probral ho vodou American River.

Od té doby Elton seděl v sedle.

Před Placerville koně odehnali, aby je nepověsili jako zloděje, kdyby někdo koně poznal.

Byla to vlastně jenom jedna dlouhá a široká ulice, zbrázděná koly nesčetných povozů.

Na konci ulice se zvedala bílá čelní stěna velkého domu. Bylo na ní velkými písmeny napsáno Empire.

Jim sevřel rty.

Jméno mu připomnělo tu blondýnu. Poslal Sylvester Crackin svou přítelkyni opravdu do Placerville, do bordelu Butche Murrella?

Prošli kolem nějakého saloonu. Zněly odtud hlasy.

Vtom třeskl výstřel.

Několik vteřin bylo ticho a pak kdosi zařval, že by měli odnést tělo.

Elton zatáhl Jima mezi dva domy.

I Jim uviděl muže s hvězdou.

Byl podsaditý a měl hlavu staženou mezi rameny, jako by každým okamžikem očekával kulku ze zálohy. Váhavě se přiblížil k saloonu a zůstal stát, když se ve dveřích objevili dva muži, kteří ven vyvlekli nějakého chlápka a vyhodili ho na ulici. Pohlédli na muže s hvězdou, dali si ruce vbok a zašklebili se na něho.

„Dělal problémy a chtěl Danforda střelit do zady, marshale,“ řekl jeden z nich. „Jestli ho chcete pohřbít, tak se jmenoval Walker.“ Potom se otočil a vrátil se do saloonu. Druhý muž ho následoval. Marshal stál na ulici a hleděl na mrtvého. Pak pokrčil rameny, otočil se a šel po ulici ke své úřadovně. V ní zmizel.

Elton Pratt se usmál na Jima Hornea.

„To byl marshal Jack McIlhenny,“ zamumlal. „Vždycky si přijde jen prohlédnout mrtvé. Musíš vědět, že v Hangtownu jsou lidé zabíjeni jen v sebeobraně. I když koupí kulku do zad.“

Jim Horne zavrtěl hlavou.

Dostal se z deště pod okap. Byl rozhodnutý odtud co nejrychleji odjet, jen co osvobodí Baby Doe.

Viděli i další saloony.

Stály v řadě vedle sebe.

Bylo časné dopoledne. Tou dobou byla většina mužů na svých claimech. Pratt ukázal na jednu větší chatu a řekl: „Tam můžeš najít rozumný nocleh, Jime. Ten hotel patří Crackinovi. Beztak by ses tu měl ubytovat pod jiným jménem. Je možné, že jméno Jim Horne už tu znají. Jak znám Crackina, vypsal mezitím na tvou hlavu odměnu, jestli vytušil, že ses neutopil.“

„Jak by něco takového mohl vytušit?“

Černoch pokrčil rameny. „U Crackina si nikdy nemůžeš být ničím jistý, Jime.“

„O.K., půjdeme tam,“ řekl Jim. „Nejdřív si budu muset najít pár spoluhráčů k pokeru, abych si mohl vydělat nějaké peníze.“

Elton Pratt zůstal stát.

„Ten podnik není pro černé,“ zamumlal. „Já se ubytuju někde jinde.“

„Potřebuješ doktora,“ podotkl Jim.

„Negra v Hangtownu žádný doktor neošetří,“ řekl černoch a kysele se usmál. „A kromě toho by se o mě pak dozvěděli Murrellovi rváči a uspořádali by na mě honičku.“

Jim Horne přikývl.

„Jinak neznáš nikoho, kdo by ti mohl pomoct?“

„Jistě. Nemusíš se o mě starat, Jime. Jsme si kvit.“

„Ne, Eltone,“ zavrčel Jim Horne. „Dostal ses do té šlamastyky kvůli mně. Kdybys mě nevytáhl z řeky, byl bys teď ještě strojníkem na Senátoru. Jsem ti něco dlužný a kromě toho tě tu v Hangtownu potřebuju.“

Černoch se usmál.

„Dobrá, Jime. Odvedu tě k Mammie Doreen. Ale neříkej mi potom, že jsem tě nevaroval.“

+ + + + +

Ty malé chatrče stály zastrčené za většími budovami.

Páchlo to tam, až se Jimovi zvedal žaludek. Odpad se tam vyléval z oken. Jim se nedivil, že tam všude pobíhaly tlusté krysy.

Elton Pratt zaklepal na dveře podlouhlé prkenné boudy, která neměla okna.

Čísi bručivý hlas se zeptal, koho že to čerti nesou v takovou nekřesťanskou hodinu.

Když Pratt zaklepal znovu, ke dveřím se přiblížily kroky. Pak se dveře otevřely. Jim Horne vytřeštil oči. Že je to žena, poznal jenom podle mohutných ňader, která jí visela až po břicho. Byla tak tlustá, že vyplňovala celé dveře. Měla kudrnaté vlasy a byla černá jak noc. Její nos byl široký skoro jako celý obličej. Tlusté rty měla lehce pootevřené. Očividně chtěla dál klít, ale při pohledu na Eltona Pratta se odmlčela.

„Hej, ty ožralá říční kryso,“ vyhrkla, „ty se sem ještě odvažuješ?“

Pratt se usmál.

„To stesk mě žene zpátky do tvého náručí,“ odpověděl.

Žena ve strakatém županu založila ruce v bok.

„Nech si ty žvásty,“ zavrčela. Vrátila se zpět do chaty. „Pojď konečně dovnitř, sakra! Nebo chceš, aby tě uviděl někdo z Murrellových banditů?“

Pratt vešel dovnitř. Jim Horne ho váhavě následoval.

Na stěně u dveří visela petrolejová lampa, jejíž plamínek osvětloval prostor bez oken. Zena za nimi zavřela dveře.

„Víš už, co se stalo v Sacramentu?“ zeptal se Pratt.

Neodpověděla. Otočila se a pohlédla na Jima Hornea.

„Kdo je ten hezký mladík?“ zeptala se.

„Jmenuje se Jim Miller, Doreen,“ zamumlal Pratt. „Potkal jsem ho na cestě do Hangtownu.“

„Aha, takže potkal. Nepomohl ti náhodou utéct z vězení, když tě Crackin chtěl pověsit?“

„Jaksi na to přišla, Doreen? Proč by nasazoval kůži kvůli černochovi?“

„Jak to teda, že je tady s tebou?“ opáčila.

Jim se usmál.

„Odkud to všechno víte, madam?“ zeptal se.

Otevřela ústa a pohlédla na Pratta. Její dvojitá brada se vlnila jako švestkový pudink.

„Crackin sem poslal jednoho muže. Tys prý podpálil Senátora, Pratte. Proč jsi to udělal?“

Elton mávl rukou.

„To je dlouhá historie, která se kromě toho už nedá vrátit. Proč o tom mluvit?“

„A co chceš tady? Podříznou mě, jestli zjistí, že jsem tě ubytovala!“

Pratt cosi zavrčel, pak šel ke dveřím a chytil za kliku.

Tlustá žena přišla k němu a přitáhla ho k sobě.

„Nehraj si na uraženého, Eltone! Víš, že na mě se můžeš spolehnout. Ale chci, abys mi nelhal!“

Jim Horne na ně hleděl.

Ta tlustá žena byla zřejmě kdysi hezká, než nakynula jak těsto.

„Pokud jde o mě, tak jí můžeš říct pravdu, Eltone,“ zamumlal. „Beztak se brzy dozvědí, že nejsem mrtvý.“

Pratt zavrtěl hlavou.

„Pro Mammie Doreen bude lepší, když nic nebude vědět.“

„Potřebuje doktora,“ řeklJim. „Má zlomené žebro.“

Černoška vyděšeně pohlédla na Eltona.

„Proč to neřekneš rovnou, sakra?“ zavrčela.

Vzala ho za ruku a odvedla ho za závěs z tmavě červeného sametu. Jim je následoval.

Sousední místnost byla plná otrhaných křesel. Podlaha byla špinavá od bahna, které tam lidé nanosili zvenčí.

Mammie Doreen tleskla rukama a po chvíli se objevilo několik dívek.

Vypadaly neupraveně a ospale. Některé byly v průhledném negližé. Nebyly to žádné krásky. Jim viděl, že jsou všechny barevné. Mexičanky, Číňanky a jedna černoška.

„To nejsou zákazníci, děvčata,“ řekla Mammie Doreen, když si prohlížely Jima Hornea. „Kde je Palita?“

Do místnosti přišla další dívka.

Jim poznal, že je to indiánka.

„Postarej se o Pratta,“ řekla jí Mammie Doreen. „Má zlomené žebro. Žádná z vás Pratta ani toho mladého blondýna neviděla, jasné? Murrell by každé z vás podřezal krk, kdyby se něco dozvěděl.“

Přikývly.

K hráči přistoupila jedna Mexičanka.

„Schovám ho u sebe, Mammie Doreen,“ řekla hrdelním hlasem.

„Dej od něho ruce pryč!“ zavrčela bordelmamá.

Pratt s úsměvem zmizel i s indiánkou v jedněch dveřích.

Mammie Doreen se otočila k Jimovi a zeptala se: „Co chceš dělat, chlapče?“

„Trochu se porozhlédnu po městě,“ odvětil.

„Nechoď do čínské čtvrti. Je tam v posledních dnech nějak rušno. Vypadá to, jako by si klany Hangtown Charlies a Hu Wan šly po krku.“

Jim Horne přikývl. Už v San Francisku slyšel o čínských klanech. Byla to tajná bratrstva, která držela spolu jako rodina. Mezi jednotlivými klany často docházelo ke sporům.

Jim kývl na korpulentní černošku a odešel.

Nebylo snadné mezi těmi chaoticky postavenými chatami nalézt cestu zpět na širokou ulici.

Šel až k Empire.

Okna domu byla zatažená závěsy. Panoval klid před bouří. Od Eltona věděl, že město ožívá až po setmění.

Šoural se zpátky k hotelu, který patřil Sylvesteru Crackinovi.

Doufal, že tam narazí na někoho, na kom by mohl v kartách vyhrát nějaké ty dolary.

+ + + + +

Jim byl sám se sebou spokojený. Z okna svého hotelového pokoje hleděl na ulici, na níž se to jen hemžilo zlatokopy. Všude před saloony, hernami a bordely svítily lampy.

Před Empire na konci ulice se shromáždil velký dav. Od Pratta věděl, že Murrell má v Empire ty nejhezčí dívky. Zlatokopové platili velké peníze za půlhodinu, kterou směli strávit s některou z nich.

Při myšlence na to, že Baby Doe je v Empire a je nucena spát s každým špinavým zlatokopem, který za ni zaplatí, se začal potit.

Oblékl si kabát, který si koupil u jednoho Číňana.

Peníze vyhrál v kartách. Tři chlápci, kteří pracovali pro Crackina, neměli nic proti partičce. Jim je mohl obrat o všechno, ale spokojil se jenom s několika dolary. Teď měl dost peněz na to, aby mohl zaplatit ubytování, a na to, aby si mohl koupit pár věcí.

Kromě koltu, který měl v pouzdře na opasku, nosil teď v ramenním pouzdře kapesní revolver. Koupil ho v obchůdku poblíž Empire.

Odstoupil od okna a vyšel z pokoje.

Přes recepci, v níž se to teď jen hemžilo lidmi, vyšel na ulici.

Ze saloonu tam doléhal ryk opilých zlatokopů.

Většina z nich tu trochu zlatého prachu, který za den narýžovali, večer propila.

Jim šel k Empire. Když si to namířil ke vchodu, jeden z čekající ho okřikl.

„Hej, postav se pěkně dozadu jako všichni ostatní!“

Jim Horne na muže pohlédl.

„Asi chceš mít trable s Crackinem, co?“ zavrčel.

Zlatokop sebou trhl. Ucouvl a po chvíli se vytratil.

Nikdo už Jima nezastavil, když kolem čekajících mužů prošel ke vstupním dveřím.

Byly zamčené.

V úrovni hlavy se nacházelo malé klepadlo. Jim ve špehýrce viděl podobanou tvář. O několik vteřin později se dveře otevřely. Ramenatý vyhazovač dovnitř pustil další tři muže a ukázal ke stolu, u něhož seděla značně našminkovaná žena, která měla svá nejlepší léta už za sebou.

Jim k ní přistoupil. „Koho?“ zeptala se. „Baby Doe,“ řekl Jim. Trhla hlavou.

V tom okamžiku pochopil, že udělal chybu. Vycházel z předpokladu, že Baby Doe už je v Empire a musí se věnovat zákazníkům.

Vyhazovač ho zřejmě slyšel. Přišel blíž.

Kdesi v domě se ozval zvonek. Jim se domníval, že naň zazvonila žena za stolem pomocí nějakého ukrytého provázku.

„Co víš o Baby Doe?“ zavrčel vyhazovač. Chtěl Jima chytit za ruku, ale Jim ucouvl.

Dveřmi vešli tři rváči a okamžitě zamířili ke stolu.

„Jeden Číňan mi říkal, že tu máte ženu jménem Baby Doe, která je prý krásnější než všechny ostatní,“ přidušeně řekl Jim Horne.

Nevěřili mu. Zcela zjevně nikdo z nich nevěděl, že přítelkyně Sylvester Crackina se nachází v Hangtownu a má pracovat v Empire.

Objevili se tam další tři chlápci. Měli teď Jima mezi sebou.

„Půjdeš s námi dozadu,“ zavrčel jeden z nich, který měl v obličeji širokou jizvu po noži a černé vlasy hladce sčesané dozadu.

Jim se rozhlédli. Zlatokopové, kteří tam byli, na něho hleděli, ale pomoc od nich očekávat nemohl.

Má jít s těmi gorilami?

Nic jiného mu nezbývalo.

Kdyby se nyní pokusil uprchnout, rozstříleli by ho na cucky. Dva nebo tři z nich by možná vzal s sebou, ale nic by mu to nepomohlo.

Pokrčil rameny a řekl: „Jdeme, chlapci. Nemám co skrývat.“

Viděl, jak se uvolnili a sundali ruce z pažeb revolverů. Muž s jizvou po noži ukázal na dveře, kterými přišel.

Jim Horne k nim zamířil a myslel na tu blondýnu. Kdyby ho poznala a prozradila, byl by ztracen.

Prošel dveřmi a potom se bleskurychle otočil. Rozmáchl se a praštil chlápka se zjizveným obličejem do brady. Muž vykřikl, zavrávoral a vrazil do svých dvou kumpánů.

Jim zavřel dveře a otočil klíčem. Potom se obrátil a vytáhl z pouzdra kolt. Za psacím stolem uviděl nějakého muže.

Třeskl výstřel z revolveru.

Kulka trefila muže, který vyskočil zpoza psacího stolu a tasil kolt, do pravé paže. Zbraň letěla vzduchem a dopadla na podlahu.

Za Jimem řvali vyhazovači a bušili pěstmi na dveře.

Muž za psacím stolem vyděšeně hleděl na svou pravou ruku. Jeho světlý oblek byl od krve.

„Kde je Baby Doe?“ vyhrkl zadýchaný Jim.

Tušil, že má před sebou Butche Murrella, Crackinova člověka v Hangtownu.

Murrell na něho upřeně hleděl. „Kdo jsi?“

Jim rozzuřeně opakoval svou otázku, ale Murrell mu neodpověděl.

Za ním se ozvalo praskání dřeva.

„Řekni svým lidem, že ti proženu kulku hlavou, jestli sem přijdou, Murrelle!“ zavrčel.

Murrell však neposlechl.

„Střílej, ty bastarde!“ zařval, bleskově se sehnul a postrčil proti Jimovi psací stůl.

Jim neváhal.

Odskočil od převrženého psacího stolu a vyrazil k druhým dveřím. Vykopl je a dostal se do přepychově zařízené místnosti. Spatřil okno, popadl jednu židli a mrštil jí proti němu.

Ozvalo se praskání a řinčení.

Jim už byl u okna, když uslyšel výkřik.

Ohlédl se a užasl, když uviděl Baby Doe svázanou na židli. Její hezká tvář nesla stopy úderů. Z rozbitého spodního rtu jí po bradě tekla krev.

Jim se otočil a rozběhl se k ní.

„Utíkej, Jime!“ vykřikla. „Schovej se! Oni tě…“

Obrátil se a vypálil do dveří.

V ozvěně výstřelu slyšel chraplavý hlas, jenž od rozbitého okna řekl:

„Odpravím tě, jestli nepustíš ten revolver, hombre!“

Jim se ohlédl a spatřil hlavně dvou brokovnic, které někdo prostrčil oknem. Okamžitě poznal, že se jeho šance rovnají nule. Jednoho z těch dvou střelců by možná ještě vyřadil, ale pak by koupil sekané olovo z druhé zbraně a kromě toho by při tom ještě přišla o život Baby Doe.

Ztěžka oddechuje sklonil ruku s revolverem.

Dveře se rozletěly a do místnosti vešel Butch Murrell. Pravý rukáv měl až po zápěstí od krve. Jeho široká tvář byla zkřivena zlostí. Tři kroky před Jimem Horne se zastavil a pohlédl na něho.

Vedle něho se objevily další gorily.

Pak Murrell chraplavě řekl: „Pusťte se do něho!“

+ + + + +

Jim měl pocit, že mu zpřelámali všechny kosti.

Cítil, že někde leží.

Byl v bezvědomí. Ze začátku se pokoušel bránit, ale oni ho mlátili systematicky a přestali, teprve když se skácel na podlahu a ztratil vědomí.

Jim cítil ve tváři něco chladného.

Pokoušel se zvednout ruku, ale nepovedlo se mu to.

Přes opuchlá víčka viděl světlo. Tiše zasténal.

Uslyšel vysoký ženský hlas. „Jime…“ Na pálící rty mu kapala voda. Začal polykat.

Pod krk se mu podsunula něčí ruka a zvedla mu hlavu. Tak se mu polykalo snáze.

Pokusil se otevřít oči.

Viděl světlé vlasy a potom se objevila slzami zalitá tvář. Měkké rty se dotkly jeho tváří a vysoký hlas mu zašeptal do ucha: „Bože můj, už jsem si myslela, že tě umlátili, Jime.“

Baby Doe.

Je u něho.

Proč ji k němu pustili?

Znovu se pokusil posadit.

Její ruce mu to nedovolily. „Nehýbej se, Jime,“ řekla. „Musíš zůstat ležet. Vymyju ti rány.“

Těžce oddechoval.

Svlékla ho, aniž proti tomu mohl něco dělat.

„Jak to – že jsi tady?“ zašeptal.

„Pověděla jsem jim, kdo jsi, Jime,“ přidušeně odvětila. „Jinak by mě k tobě nepustili. Poslali jednoho muže do Sacramenta, který má o všem říct Sylovi. Murrell si myslí, že Syl si tě bude chtít podat sám. Jen proto tě nechali naživu.“ Chvíli mlčela a mokrým ručníkem mu otírala krvácející rány na hrudi. „Jaks mohl přežít ten pád do vody, Jime?“ zašeptala. „Myslela jsem si, že tě rozsekalo lopatkové kolo.“

„Minulo mě,“ zamumlal. Nikdo, ani Baby Doe, neměl vědět, že ho z vody vytáhl Elton Pratt.

Sténaje se posadil.

Tentokrát ho světlovlasá žena nezatlačila dolů.

Zamotala se mu hlava. Pokoušely se o něj mdloby. Z hrdla se mu vydralo zasténání.

Trvalo to několik minut, než znovu jasně uviděl.

Byl v místnosti bez oken, jen s postelí a židlí. Žádná skříň, žádný prádelník, žádný stůl. Podle všeho to byl jeden z pokojů, v nichž Murrellovy dívky přijímaly zákazníky.

„Jak se odtud dostaneme?“ chraplavě se zeptal.

Pomalu zavrtěla hlavou a vlídně ho pohladila po tváři.

„Přede dveřmi stojí tři Murrellovi chlápci,“ zamumlala. „Poprosím Syla, ať tě nechá naživu.“

Jim Horne si nedělal iluze.

Crackin nebyl žádný hlupák. Bylo jasné, že si spočítá na prstech jedné ruky, že existuje souvislost mezi Jimovým zázračným zachráněním a požárem Senátora. Pak mu určitě dojde, že to byl Jim Horne, kdo Eltona Pratta vysvobodil z vězení.

Ne, od Crackina nemohl očekávat žádnou milost.

Pokud se mu nepovede uniknout z tohoto vězení dřív, než se v Placerville objeví Sylvester Crackin, je ztracen.

Pohlédl na Baby Doe. Přes modřiny ve tváři a uplakané oči to ještě stále byla ta nejkrásnější žena, jakou kdy potkal.

„Mohla bys někomu poslat zprávu?“ tiše se zeptal.

Pohlédla na něj a zavrtěla hlavou.

„Nepustí mě z domu, Jime. A z Murrellových rváčů nemůžu nikomu věřit. Mají z Murrella příliš velký strach.“

Jim sevřel rty.

Pomyslel na Eltona Pratta.

Pomohlo by, kdyby se o něm Pratt dozvěděl? Vždyť i jeho Murrellovi muži hledají. Jeho šance proniknout do Murrellova bordelu a vysvobodit ho jsou menší než šance sněhové koule v pekle.

Baby Doe ho objala kolem krku. Jemně ho políbila na rty.

Jim klesl na lůžko. Cítil teplo jejího těla a už nemyslel na neodvratnou smrt, která ho čekala, až do Placerville přijede Sylvester Crackin.

+ + + + +

Přišli si pro Baby Doe.

Jim se pokoušel se na ty dva vrhnout, ale zmlátili ho. Pak zavřeli dveře a on zůstal sám.

Ještě pořád hleděl na dveře. Dobře věděl, co od Baby Doe chtějí.

Crackin ji do Placerville poslal za určitým účelem a Butch Murrell, jak se zdálo, nemínil déle čekat. Chtěl, aby pro něj Baby Doe vydělávala.

Zmocnil se ho vztek nad tím, že nebyl schopen Baby Doe před tímto osudem ochránit.

Vyprávěla mu, jak poznala Sylvestera Crackina. Bylo to v New Orleansu. Pracovala pro jednu Francouzku, která měla jeden z nejlepších veřejných domů ve městě. Mohla si sama vybírat muže a nemusela vyřídit víc než jednoho zákazníka denně.

Sylvester Crackin ji uviděl a koupil si ji.

Baby Doe si myslela, že život s Crackinem bude lepší než ve veřejném domě.

Již brzy však svého rozhodnutí litovala.

Crackin ji vzal do Kalifornie a z ní se stala vězenkyně. Několikrát se pokusila uprchnout, ale vždycky jí pohrozil, že příště ji strčí do svého bordelu. Baby Doe věděla, že na svobodu se dostane jen tehdy, když Sylvester Crackin zhebne.

Nyní Crackin svůj slib splnil.

Empire bylo pro dívky peklem. Musely být k dispozici takřka nepřetržitě, od osmi hodin večer až do rána. A s jedním mužem nesměly strávit víc než půl hodiny.

V Empire byly ty nejkrásnější dívky. Byl tam velký provoz. Mnozí muži tam přinesli svůj celoroční výtěžek.

Jim pomyslel na Eltona Pratta.

Dozvěděl se už, že hráč zmizel? Jim doufal, že mu někdo poví, že šel do Empire a ještě se nevrátil. Byl přesvědčen, že Pratt udělá cokoli, aby ho vysvobodil z Murrellových spárů – za předpokladu, že ví, že je v Empire.

Jim vyprávěl Baby Doe o černochovi, který se skrýval u Mammie Doreen. Baby Doe nevěděla, že Crackin Pratta hledal. Když šel Senátor ke dnu, byla už na cestě do Placerville. Jim doufal, že se jí podaří poslat Prattovi zprávu. Byla to jeho jediná naděje.

+ + + + +

Nevěděl, jak dlouho už leží v té místnosti. Jeho jedinou orientační pomůckou bylo jídlo, které mu nosili vyhazovači. Nebyl si však jistý, zda je nosí v pravidelnou dobu.

Jak dlouho to může trvat, než Sylvester Crackin přijede do Placerville? Vydá se na cestu hned, jak se dozví, že Jim Horne je ještě naživu a že ho drží v Murrellově bordelu?

Jim Horne nevěděl.

Může být nenávist muže k ženě tak velká, že kvůli ní zabije několik lidí? Vždyť co Jim udělal? Baby Doe k němu do kajuty přišla sama. Crackin viděl, že s ní předtím neprohodil ani slovo.

Nebo Crackin cítil, co mezi nimi vzniklo? Že se od prvního okamžiku přitahují?

Jim nevěděl.

Věděl jen, že Crackin je nelítostný a rozsudek smrti by vynesl bez hnutí brvou.

Jim Horne odstrčil plechový talíř stranou. Nesvlékl se, chtěl být připraven, až ho budou chtít odvléct.

Vtom se odněkud ozvaly hlasité zvuky.

Znělo to jako tlumené výstřely. Jim sebou trhl. Přiskočil ke dveřím a naslouchal.

Slyšel kroky.

Že by se stráže odběhly podívat, co se děje?

Jim neváhal ani na vteřinu. Zvedl pravou nohu a kopl do dveří.

Dřevěné desky zapraskaly. Kopal dál, až dveře vyrazil.

Vyběhl na chodbu.

Znovu třeskl tlumený výstřel. Ozvaly se výkřiky. Strhla se přestřelka, slyšel řev.

Jim běžel po dlouhé chodbě až k jedněm dveřím, které byly jen přivřené. Otevřel je a v následujícím okamžiku uskočil.

Jeden z vyhazovačů běžel po schodech nahoru. Vrazil do dveří a v tom okamžiku spatřil Jima. Zvedl pravou ruku s koltem.

Jim Horne se chtěl na něho vrhnout, ale dole na schodech třeskl výstřel. Jim viděl koutkem oka plamen.

Vyhazovač dostal ránu do zad, ztratil rovnováhu, zavrávoral a svalil se na podlahu.

Jim ihned přiskočil k němu a popadl jeho revolver.

Na schodech se pořád střílelo.

Jim se u dveří přitiskl ke stěně a pohlédl dolů. Slyšel výkřik a poznal, že to je Baby Doe.

Po schodech se pohyboval stín.

Byla to Baby Doe.

Jim Horne jí vyrazil naproti, chytil ji za ruku a strhl ji na podlahu. Kulka ji minula jen těsně.

Vrhl se vedle ní.

„Co se to dole děje?“ zvolal.

„Pratt!“ odpověděla. „Chce tě odtud dostat!“

Jim na ni pohlédl. Pak se znovu zvedl a ustoupil ke dveřím. Natáhl ruku k Baby Doe a sykl: „Pojď!“

Zůstala sedět na zemi. Pomalu zavrtěla hlavou.

„Uteč sám, Jime!“ zašeptala. „Se mnou bys neměl šanci. Jenom bych ti překážela!“

„Ne!“

„Sakra, to chceš čekat, až Pratta rozstřílejí na cucky?“

Těsně vedle něho se do rámu dveří zaryla kulka a vyrvala dřevěnou třísku.

„Jime!“ To byl hluboký hlas Eltona Pratta.

Jim Horne ještě jednou pohlédl na Baby Doe,přikrčil se a rozběhl po schodech dolů. Při tom dvakrát vystřelil z revolveru. Viděl, jak muže, který se odvážil vylézt z úkrytu, odhodila kulka.

Zaduněla Prattova brokovnice. Kousky olova se zavrtaly do dveří, za nimiž se skrývali Murrellovi vyhazovači.

Jim dal černochovi znamení, aby už nestřílel.

Rozběhl se ke dveřím a vyrazil je.

Pak Elton vystřelil.

Jim cítil, jak mu několik kousků olova trhlo levým rukávem. Slyšel řev zasažených vyhazovačů. Proskočil dovnitř.

Na podlaze se váleli dva muži.

Butch Mitchell je právě chtěl odtáhnout do druhých dveří. „Murrelle!“ zařval Jim.

Bandita se otočil. U jeho boku se zablesklo.

Jim ucítil žhavý závan u krku a vypálil.

Kulka trefila Butche Murrella naplno. Rozhodil rukama a narazil do rámu dveří. Kolt mu vyletěl z ruky a on se se sténáním zhroutil.

Kdesi v domě křičely dívky.

Za Jimem se něco pohnulo. Ohlédl se a spatřil potem zalitou tvář Eltona Pratta.

„Pryč odtud, Jime!“

Někde před domem se ozval dusot kopyt.

„Jdu pro Baby Doe!“ vyhrkl Jim, rozběhl se po schodech a bral je po třech.

Pod ním se náhle opět ozvaly výstřely. Zaduněla Eltonova brokovnice a pak Jim uslyšel žuchnutí.

Doběhl nahoru.

Baby Doe ještě stále seděla na podlaze. Byla bledá jako stěna, měla kruhy pod očima.

„Pojď!“ řekl.

Vstala a podala mu ruku. V jejím pohledu se zračilo zoufalství. Viděl na ní, že nevěří, že by mohla uniknout Crackinově pomstě.

Jim Horne ji vlekl za sebou po schodech.

Dole už panovalo ticho. Jim si to uvědomil, teprve, když byl s Baby Doe dole.

Tiše vykřikla. Jim Horne se prudce zastavil. Na zemi ležel Elton.

O tři yardy dál stál tucet mužů, kteří mířili na Jima.

Jeden z nich hrdelním hlasem řekl: „Pusť ten revolver, Horne, nebo jsi mrtvý!“

Jim pustil kolt na podlahu.

Elton se pohnul.

Jim si oddechl. Ještě žije.

Pistolníci ho odnesli stranou.

Ve dveřích stál Sylvester Crackin. Usmál se, když uviděl Baby Doe a Jima Hornea.

Jim cítil, jak se mu do ruky zaryly nehty.

Crackin se rozesmál.

„To je ale dojemné, Baby Doe,“ zabručel. „Nechceš se postavit před něho a chránit ho ňadry?“

Jim se jí lehkým pohybem vytrhl.

Pistolníci jeho bleskurychlá akce překvapila. Zareagovali, teprve když byl Jim už těsně před Crackinem a vrazil ustupujícímu muži pěst do tváře.

Crackin zařval, jako by ho na nože brali.

Jim dostal tvrdou ránu do spánku. Podlomily se mu nohy a přede dveřmi spadl na podlahu.

„Nestřílejte,“ zvolal Crackin. „Ten bude viset!“

Čtyři pistolníci chytili hráče a zvedli ho. Pak k němu přistoupil Crackin a dal mu ránu pěstí do břicha.

Jim Horne slyšel úpěnlivé volání Baby Doe. Sužovala ho bolest. Pak Crackin odstoupil a Jim slyšel, jak říká: „Ne. Nechte toho negra na pokoji. Pověsíme je vedle sebe!“

+ + + + +

Elton a Jim se s lidmi Butche Murrella nemazlili. Crackinův osobní strážce, který je hlídal, jim všechno pověděl.

Murrell byl mrtvý a stejně tak i tři jeho bandité. Čtyři další leželi u doktora a bylo pravděpodobné, že dva z nich svá střelná zranění nepřežijí.

Půl tuctu dívek využilo příležitosti a uprchlo. Pravděpodobně je u sebe ukryli zlatokopové. Crackinovi muži po nich pátrali. Bylo jasné, že zlatokopové, kteří jim pomohli, budou mít spoustu problémů.

Jim Horne si myslel, že Crackin s ním bude chtít mluvit, ale tlouštík se neukázal.

Od svého strážce Elton a Jim věděli, že o půlnoci je za marshalovou úřadovnou pověsí.

Jim Horne trhal koženými řemínky, jimiž měl svázané ruce za zády. Jenom se mu však ještě hlouběji zařezaly do masa.

Elton Pratt stoicky seděl vedle něho na židli. I on měl ruce svázané za zády.

Strážce kouřil kubánský doutník. S požitkem vypouštěl obláčky dýmu, jež Jima štípaly v nosu. Byl to omezený chlapík, ale nenechal se přelstít. Při sebemenším pohybu některého ze zajatců okamžitě zvedl brokovnici a namířil ji na ně. Měl příkaz ihned střílet.

Potom ho vystřídali.

Teď je hlídal zachmuřený, mlčenlivý muž, který za celou dobu nepromluvil. A Jim by rád věděl, co je s Baby Doe.

Doufal, že Crackin ji nezabil a že se jí jednoho dne povede uprchnout.

Půlnoc se blížila.

Jim obdivoval klid obrovitého černocha. Elton se na něj dokonce usmál, jako by věřil, že Crackin se neodváží svou výhrůžku uskutečnit.

Potom se objevili Crackinovi pistolníci.

Přeřezali jim řemínky na nohou a zvedli je ze židlí. Jim dostal ránu do zad a dovrávoral do dveří malé chaty bez oken.

V temnotě svítil bezpočet loučí.

Všude stáli zlatokopové a hleděli na hráče a mohutného černocha, které Crackinovi muži hnali po ulici kolem Empire.

Bylo tam mnoho lidí.

Nikdo nezůstal v saloonech, jak se zdálo. Muselo se rozkřiknout, že se chystá lynč.

Jim Horne hleděl do zachmuřených tváří.

Muži mlčeli.

Pohledy, jimiž hleděli na Crackinovy pistolníky, nebyly právě přátelské.

Jim sevřel rty. Již nejednou zažil, jak se lidé podrobili někomu mocnému, ačkoli jich bylo víc a stačilo jen sebrat dost odvahy, aby své trýznitele poslali k čertu.

Nikdo se však nepohnul. Nikdo se nechtěl stát obětí Crackinových pistolníků.

Muž s hvězdou stál před svou kanceláří. Byl bledý.

Jim na něj pohlédl. Marshal polkl.

„Nosíte hvězdu, McIlhenny!“ zvolal Jim. „Chcete připustit, aby Crackin mě a Pratta nechal pověsit bez soudu?“

Jim dostal ránu do krku.

„Buď zticha, Mcllhenny,“ vykřikl jeden z pistolníků vedle Jima, „nebo tě pověsíme hned vedle těch dvou vrahů!“

Vlekli je dál za marshalovu úřadovnu.

Elton vytřeštil oči, když uviděl vysoký dub se silnými větvemi, který stál za marshalovou úřadovnou.

Shromáždil se tam dav.

Prostranství pod ním osvětlovaly pochodně.

Jim zbledl. Viděl obě smyčky, které visely z jedné větve. Pod ní na zemi stály dvě vysoké bedny. Dostrkali je prostranství pod dubem.

Jim zvedl hlavu. Viděl fiakr tažený dvěma vraníky.

Ve fiakru seděl Sylvester Crackinse rozvaloval na sedadle a s ďábelským úsměvem na něho hleděl. Jeho tvář ve svitu pochodní jako by žhnula.

Jim Horne polkl.

Viděl Baby Doe.

Seděla vedle Crackina. Krčila se. Její tvář byla jedna velká bledá skvrna. Oči měla vytřeštěné a Jim věděl, že je jí bídně.

„Dělejte, na bedny!“ zavrčel muž vedle Jima.

Jim mu plivl na boty.

„Jestli mě chceš pověsit, tak mě zvedni sám, ty skunku!“ zvolal.

Několik mužů se rozesmálo a pistolník zrudl. Praštil Jima pěstí do hlavy a hráč šel do kolen.

Tu se ozvalo zvolání Sylvestera Crackina a rváč sebou trhl.

Několik mužů zvedlo Jima na bednu. Jeden z nich tam vylezl a přetáhl mu oprátku přes hlavu.

Jim Horne hekal. Měl co dělat, aby se udržel na nohou.

Viděl, jak i Eltona Pratta dovlekli na bednu a dali mu smyčku na krk.

Baby Doe zaječela.

„Ne…“

Crackin ji uhodil přes ústa.

Levou rukou dal znamení.

Pistolníci vzali lana, která byla uvázaná k bednám. Napjala se.

„Teď!“ řekl jeden z nich.

Zatáhli.

Jim cítil, jak bedna pod jeho nohama podjela.

V následujícím okamžiku ucítil děsivé trhnutí na krku a zdálo se mu, že mu něco vybuchlo v hlavě.

+ + + + +

Chtěl křičet, ale z hrdla se mu nevydral ani hlásek.

Kolem něj bylo ticho.

Chtěl se pohnout, ale nešlo to.

Viděl mihotající se světla. Nad ním se pohybovaly postavy, které vrhaly stíny.

Pak se najednou ozval zvuk, který slyšel jakoby přes vrstvu vaty.

Smrt?

Jim Horne si to nedokázal představit.

Měl pocit, jako by mu krk svíraly železné kleště. Potom ten tlak zmizel a on uslyšel hlas, který přicházel jako z dálky. „Je po něm. Má zlomený vaz.“

Hovoří ten muž o něm?

Zvuky kolem něho byly stále pronikavější.

Jim slyšel hučení davu.

Nějaké ruce ho uchopily a zvedly ho. Nesly ho a po chvíli ho hodily na dno vozu.

Jimovi se chtělo křičet.

Viděl houpající se tělo Eltona Pratta.

Proč nevisí na laně vedle něho?

Muži přišli k němu a zakryli ho dekou. Kolem něj byla znovu tma.

Povoz vyjel. Kola rachotila, avšak Jim žádné nárazy necítil.

Pokoušel se pohnout rty a něco vykřiknout, ale nešlo to.

Zmocnilo se ho zoufalství. Co se s ním dělo?

Do uší mu pronikly šeptavé hlasy. Slyšel je nyní zřetelně, jako by mluvily těsně vedle něho.

Stáhli z něho deku, uchopili ho a zvedli. Pak ho odnesli do nějakého příbytku, kde svítilo načervenalé světlo.

Objevila se nad ním hlava.

Jim Horne viděl úzkou tvář s nažloutlou pletí a šikmýma očima. Připadala mu povědomá. V posledních dnech ji kdesi viděl.

A pak si vzpomněl.

Byl to ten Číňan, kterému v San Francisku zachránil život. Jmenoval se Šanghaj.

„Žije,“ řekl tichým hlasem. „Pověděli jste o něm Liangovi?“

Někdo přisvědčil.

Šanghaj se naklonil nad Jima.

„Slyšíte mě, Jime?“ zeptal se vysokým hlasem.

Jim chtěl odpovědět, ale nepodařilo se mu to. Přestože se snažil, nevydralo se mu ze rtů ani slovo.

„Můžete hýbat víčky?“ otázal se Číňan.

Jim se o to pokusil. Šlo to. Vypadalo to, že víčka jsou jedinou částí jeho těla, kterou může pohybovat.

„Rozumí mi,“ radostně poznamenal Šanghaj k okolostojícím.

Jim slyšel rozhovor v čínštině. Muži a ženy mluvili jeden přes druhého, až dal Šanghaj znamení, aby mlčeli. „Laso se přetrhlo, když pod vámi podtrhli bednu, Jime,“ tiše řekl Číňan. „Viděl jsem, jak jste spadl na zem, a hned jsem k vám běžel. Viděl jsem, že ještě žijete, ale řekl jsem Crackinovým zabijákům, že máte zlomený vaz. Moc nechybělo. To, že se nemůžete hýbat, je od toho, že máte uskřípnuté nervy. Poslal jsem pro Lianga. Pokusí se vám narovnat krční páteř. Jestli nemáte nic zlomeného, tak jste vyvázl jen s odřeninami na krku.“

Jim to nechápal.

Hleděl na Číňana, který najednou hovořil perfektní angličtinou. Pravděpodobně mluvil lámaně jen v přítomnosti bílých, aby působil hloupě.

Jimovi hučelo v hlavě.

Myšlenka na to, že už se nikdy nebude moct hýbat, ho vyděsila. Zavřel oči a slyšel, jak Šanghaj hovoří se svými lidmi čínsky. Potom se ozvaly kroky, a když Jim opět otevřel oči, byl s Šanghajem sám.

Číňan vstal a otočil se. S někým mluvil.

Před Jimem se objevil žlutý, vrásčitý obličej. Hleděly na něho malé černé oči, pak ten muž něco řekl čínsky.

„Zavřete oči, Jime,“ přeložil to Šanghaj. „Liang se pokusí vám narovnat krční páteř. Myslí si, že nemáte nic zlomeného. Říká, že možná pocítíte velkou bolest, ale to je jen dobře.“

Jim se cítil bezmocný jak kojenec. Zavřel oči.

Náhle se mu z krční páteře rozlila do celého těla bolest. Vykřikl.

Ta bolest byla nesnesitelná. Měl pocit, jako by padal do hluboké, černé šachty. Chvíli cítil, jak ho dvě ruce tahají za hlavu. Potom ztratil vědomí. Už neslyšel, jak Číňan s vrásčitým obličejem řekl Šanghajovi: „Přežije to, Čung Šane. Ale už to nikdy nebude ten samý muž jako předtím.“

+ + + + +

Jim měl pocit, jako by se probudil z hlubokého spánku. Chtěl otevřít oči, ale zdálo se mu to nesmírně těžké.

Kolem byla tma.

Kde je?

Náhle vedle sebe ucítil něco teplého a měkkého.

Opatrně po tom sáhl rukou. Pohnulo se to. Uslyšel tiché zasténání a pak na hrudi ucítil ruku. Pod dlaní nahmatal malá, pevná ňadra.

Vydechl a pokusil se zvednout hlavu.

Vtom ruka zmizela. Postel zavrzala. Uslyšel tichý výkřik. V následujícím okamžiku se rozsvítila sirka a Jim musel zavřít oči.

Když je zase otevřel, byla malá místnost, v níž ležel, osvětlená nažloutlou září petrolejové lampy.

Viděl štíhlou postavu mladé ženy. Dlouhé černé vlasy jí sahaly až po pás. Rychle se oblékla do županu z vyšívaného hedvábí a otočila se k němu.

Jim poznal úzkou tvář dívky, se kterou strávil noc v San Francisku, než odplul na palubě Senátora do San Franciska.

„Lotosový květe,“ zašeptal.

Přistoupila k jeho posteli. Na její tváři a v mandlových očích se objevil vlídný úsměv.

„Přivedu Lianga, Jime,“ zamumlala.

Než mohl něco odpovědět, vyšla ven. Slyšel, jak někoho volá.

Po několika minutách se opět otevřely dveře.

Do místnosti vešla dívka Lotosový květ a za ní dva muži. Jeden byl Šanghaj a druhý starý Číňan s vrásčitým obličejem.

Jim Horne si vzpomínal, že ho už někde viděl. Nevybavilo se mu však, kde.

Starý Číňan se nad něj sklonil a chytil ho za zápěstí.

Pomalu přikývl a něco poznamenal čínsky.

„Co říká?“ hlesl Jim. Jeho vlastní hlas ho vyděsil. Zněl tak, jako když o sebe drhnou dvě železné desky.

Šanghaj přistoupil ke starému muži.

„Liang tvrdí, že jste to dokázal, Jime,“ zamumlal. „Dlouhou dobu jste bojoval se smrtí a porazil jste ji.“

„Dlouhou dobu?“

„Ano. Byl jste v bezvědomí skoro dva týdny.“

Jim se vyděsil.

Náhle se mu znovu vybavily ty obrazy. Doslova mu vtrhly do vědomí.

Viděl velký dub, z jehož větve visely dvě smyčky. Bezpočet mužů s pochodněmi v rukou. Sylvestera Crackina ve fiakru a vedle něho Baby Doe, s obličejem zkřiveným zděšením. A pak houpající se tělo Eltona Pratta.

Bezděky si sáhl na krk. Nahmatal odřeniny.

Šanghaj mu položil ruku na krk a přikývl.

„Ano, ta jizva už vám zůstane navždy, Jime.“ Pohlédl na drobnou Číňanku, která s ním sdílela lože.

„Lotosový květe,“ zašeptal.

Šanghaj se usmál.

„Jmenuje se Liang Mei, Jime. Má dcera vás zahřívala, když jste bojoval se smrtí. Je částí splátky dluhu, který vůči vám mámí.“

Jim zavrtěl hlavou. Číňanova slova se mu nelíbila. Neměl právo tu dívku použít k něčemu takovému.

Opřel se a zhluboka se nadechl. Rozechvěl se.

Šanghaj to uviděl a něco řekl čínsky.

Jim zavřel oči.

Slyšel vzdalující se tiché kroky.

Dívka náhle vklouzla k němu pod deku. Cítil její sametově hebkou kůži. Přitiskla se k němu a náhle mu už nebyla zima. Povzdechl si a objal ji.

+ + + + +

Jim měl pocit, že se dívá na cizího člověka. Nevěřícně hleděl do zrcadla, které mu váhavě podala Ling Mei.

Hleděla na něho propadlá, bledá tvář se zapadlýma očima. Jeho dlouhé světlé vlasy, které mu padaly do čela, byly matné. Spodní polovinu obličeje mu pokrývalo strniště.

Ztěžka polkl.

Teprve teď pochopil, jak blízko byl smrti.

Pravou rukou si sáhl na zarudlý pruh na krku. To byla památka na provaz. Měla mu připomínat, co se dělo pod dubem u marshalovy úřadovny v Placerville.

Ling Mei přišla k němu a vzala mu zrcadlo z ruky.

Pohlédl na ni. Věděl, že mu zachránila život. Nebýt jí, tak by se možná neprobral z bezvědomí.

Mezitím mu řekla, co se událo za poslední týdny.

Její otec se postaral o to, aby Elton Pratt měl křesťanský pohřeb. Jeho lidé vykopali černochovo tělo, které Crackinovi muži zahrabali na kraji města, a společně s Mammie Doreen Eltona pohřbili na hřbitově. Jeho jméno sice na kříži není, ale to chce Mammie Doreen ještě napravit.

Placerville před týdnem zažil urputný boj mezi dvěma soupeřícími čínskými klany. Před více než dvěma tisíci přihlížejících spolu bojovali kopími a meči jako ve středověku.

Více než tucet lidí tam zahynulo.

Šanghaj, kterému v Placerville říkali Hangtown Charlie, se svými lidmi zvítězil.

Stalo se ještě mnoho dalších neveselých věcí.

Lidé Sylvestera Crackina neznali slitování.

Čtyři zlatokopové, kteří ukryli dívky uprchlé z Empire, byli pověšeni. Dvě dívky spáchaly sebevraždu.

Sylvester Crackin se následujícího dne vrátil do Sacramenta. Baby Doe vzal s sebou.

Jeho nový muž v Placerville se jmenoval Flint Mattlock.

Mattlock převzal Empire a, jak se proslýchalo, v ničem nezaostával za mrtvým Butchem Murrellem.

Jima Hornea naplnil hněv. Nikdy by si nebyl pomyslel, že ho ten pocit bude někdy tak silně ovládat.

Ling Mei položila zrcadlo na malý stůl.

Nikdy o sobě nemluvila. Jim nevěděl, zda jednala pouze na příkaz svého otce, nebo mu pomáhala v zápase se smrtí dobrovolně.

Na její úzké tváři se objevil úsměv.

„Myslíš na pomstu, Jime, že ano?“ tiše se zeptala.

Ztvrdly mu rysy ve tváři.

„Sylvester Crackin za Eltonovu smrt zaplatí,“ chraplavě odvětil.

Zavrtěla hlavou.

„Je to boj proti mořským vlnám, Jime. Když zabiješ Sylvestera Crackina, nastoupí na jeho místo někdo jiný. Zlo nemůžeš vymýtit.“

„Já nechci vymýtit zlo, Ling Mei,“ opáčil. „Chci potrestat Prattovy vrahy. A toho, kdo mi dal oprátku na krk!“

Mlčela, protože věděla, že jeho rozhodnutí je nezvratné.

„Jsi ještě příliš slabý, Jime,“ zamumlala.

Věděl to a přikývl.

„Ještě budu muset využít vaší pohostinnosti, Ling Mei,“ tiše řekl. „Jsem tvým dlužníkem. Doufám, že ten dluh jednoho dne splatím.“

Sklonila hlavu a nic na to neřekla.

„Mám hlad,“ s úsměvem poznamenal Jim. „Myslím, že bych snědl i medvěda.“

+ + + + +

Už dva dny se Jim plížil špinavými uličkami Placerville. Byl zarostlý.

Šanghaj mu koupil nové šaty. V pouzdře na pravém stehně nosil armádní kolt, který mu rovněž dal Číňan. Kolem krku si uvázal šátek a zakryl si jím jizvu po smyčce.

Zašel k Mammie Doreen.

Tlustá bordelmamá si nejdřív myslela, že je to duch. Pak se rozplakala. Eltonova smrt jí otřásla.Toho obrovitého černocha měla ráda.

Její děvčata ji informovala o všem, co se v Hangtownu dělo. Jim se tak od ní dozvěděl spoustu věcí.

Flint Mattlock byl nemilosrdný chlapík, který smetl každého, kdo se mu postavil do cesty.

Mattlock se neomezoval jenom na Empire. Vždyť ze zisku z něj musel odevzdávat velký podíl Sylvesteru Crackinovi.

Nasadil své muže i jinde.

V posledních dvou týdnech se množila přepadení zlatokopů. Již tři z nich při tom zahynuli. Bylo uloupeno zlato v hodnotě mnoha desítek tisíc dolarů. Bandité již byli tak troufalí, že přepadali i claimy.

Během dvou týdnů se Flint Mattlock stal majitelem několika claimů. Ty po těch třech mrtvých prostě a jednoduše převzal. Ostatní, které se zdály být slibné, získal tak, že jejich majitele postavil před volbu – buďto se podvolit, nebo skončit šest stop v zemi.

Mezi zlatokopy to vřelo. Zatím měli z Mattlocka a jeho banditů strach. Každý však věděl, že už zítra může být na řadě.

Hangtown se podobal soudku prachu, který mohl každým okamžikem vyletět do povětří.

Mammie Doreen dohodla Jimovo setkání s Milesem Cushmanem, ramenatým Skotem, který se stal vůdcem zlatokopů, aniž by to sám chtěl.

Jejich debata trvala dvě hodiny.

Nebylo jednoduché přesvědčit Skota o tom, že zlatokopové mají proti Mattlockovým zabijákům velkou šanci, když budou držet spolu. Teprve když Jim řekl, že zlatokopy podpoří i Číňané, souhlasil Cushman s Jimovými plány.

V následujících dnech panoval v Hangtownu klid.

I noci byly klidné.

Flint Mattlock a jeho muži pochopili, že se něco děje. Do Empire nechodili skoro žádní návštěvníci. Ukázalo se tam jenom pár věčně opilých zlatokopů, mužů, které do ničeho nezasvětili, protože nebylo jisté, jestli by to nevyžvanili.

Třetího dne ztratil Flint Mattlock nervy.

Vtrhl s půltuctem svých mužů do saloonu, kde seděl Miles Cushman s přáteli.

Na to Jim čekal.

Empire teď nikdo nehlídal.

Jen několik vyhazovačů tam zůstalo, aby hlídali dívky, ale ti už Jima nemohli zastavit.

+ + + + +

Jim použil přední vchod.

Tentokrát před Empire nestála fronta. Hned ho tam pustili. Vypadalo to, že jsou rádi, že tam vůbec nějaký zákazník přišel. Vyhazovač u dveří ukázal na tlustou ženu za stolem, u níž se platilo.

Usmála se na Jima.

„Dnes si můžete vybrat, pane,“ přivítala ho.

„Beru všechny,“ odpověděl Jim.

Užasle na něj hleděla a pak jí zmizel úsměv z tváře. Ohlédla se k vyhazovači u dveří, jenž slyšel Jimova slova.

Ten chlápek vytáhl dubový klacek.

„Co to do vás vjelo?“ zavrčel. „To jste z toho zlata úplně zblbli, nebo co? Ale teď ti ukážu!“

Jim počkal, až bude u něj. Pak uhnul ráně klackem, tasil armádní kolt a praštil ho jeho hlavní do hlavy.

Vyhazovač se skácel na podlahu, jen to zapraštělo.

Tlustá žena vykřikla.

Když na ni Jim namířil revolver, odmlčela se a zalapala po dechu jako ryba na suchu.

Její výkřik však ostatní v domě slyšeli.

Na schodech se objevily dvě dívky. Vytřeštěnýma očima hleděly na Jima.

Otevřely se dveře kanceláře a objevil se vyhazovač se zkrácenou brokovnicí. Chvíli mu trvalo, než pochopil, co se stalo. Těkal pohledem mezi omráčeným kumpánem a Jimem, který přišel k bordelmamá. Pak hromotluk vykřikl, protože uviděl revolver v Jimově dlani.

Zvedl brokovnici a Jim neměl na vybranou. Viděl ještě, jak vyhazovač přiložil prsty ke spouštím brokovnice, a pak vystřelil sám.

Rána z armádního koltu zazněla ve velké hale jako dunění děla.

Jim viděl, jak pistolník dostal ránu do hrudi a zvedl ruce. Z hlavní vyšlehly dva plameny. Sekané olovo roztrhalo těžký závěs, který spadl na křičící tlustou ženu. Vyhazovač se skácel na zem.

Jim už byl u dveří kanceláře.

Tam to znal.

Kancelář zela prázdnotou. Flint Mattlock nebyl pecivál jako Butch Murrell, jemuž stačil výdělek z Empire.

Druhými dveřmi do kanceláře vtrhl další muž.

Jim mu nedal šanci.

Vystřelil, ještě než ten chlapík vytáhl revolver z pouzdra. Kulka ho zasáhla do pravého ramene a odhodila ho na stěnu, Jim proběhl kolem něho a otevřel dveře vedoucí ven.

Ulice ožila.

Náhle před ním stál Šanghaj.

Jim ho poznal jen podle jeho mrštných pohybů. Na tváři měl masku.

Jim se beze slova otočil a rozběhl se po schodišti, které vedlo k místnostem, kde věznili jeho a Baby Doe.

Do domu vnikly více než dva tucty Číňanů. V rukou drželi sekery, meče a železné tyče.

Jim Horne ještě nebyl v první patře, když se zdola ozvaly rány a řinčení.

Číňané začali s demolicí.

Jim otevíral dveře pokojů. Ty zamčené vykopl.

Vyděšené dívky na něho udiveně hleděly.

„Běžte na chodbu!“ vykřikl.

Poslechly ho.

Jim sevřel rty, když viděl ty krásné a ustrašené dívky. Byl přesvědčen o tom, že žádná z nich není v tomto místě ze své vůíe. Všechny na sobě měly jen tenké, průhledné oblečení. Nic jiného jim nenechali, aby nemohly uprchnout.

„Utečte zadními dveřmi!“ zvolal chraplavým hlasem. „Svěřte se mužům, kteří vás odtud odvedou. Pomohou vám a obstarají vám oblečení.“

Nehýbaly se. V očích se jim zračil strach. Myslely na to, co by s nimi provedl Flint Mattlock, kdyby toho vousatého muže poslechly.

Jim vypálil do stropu.

Teprve teď se dívky pohnuly. Některé vyděšeně vykřikly.

Jim je hnal ke schodům.

„Nemusíte mít strach z Mattlocka a jeho pistolníků!“ křičel. „S Crackinovými pohůnky jsme jednou provždy zatočili!“

Pak pokračoval a otevíral a vykopával další dveře.

Zajaté dívky slyšely jeho slova. Nemusel jim nic vysvětlovat. Hned se pustily po schodišti dolů, kde se jich ujali Šanghajovi muži.

Jim se ocitl ve velké místnosti, v níž u stěn stálo půl tuctu postelí.

Když viděl ty vychrtlé dívky, zděšením vytřeštil oči. Některé z nich se na postelích posadily. Jiné sotva dokázaly zvednout hlavu.

To byla ošetřovna.

Dívky, poznamenané vyčerpáním, jako by jen čekaly na to, až je smrt vysvobodí z utrpení.

Jim se vrátil na chodbu a zavolal tam několik Číňanů. Jeden z Šanghajových lidí dal ostatním pokyny. Přiběhli tam další, vzali nemocné dívky do náruče a odnesli je ven.

Domem zněly údery seker, jimiž Šanghajovi lidé ničili Empire.

Jim zvedl hlavu a naslouchal. Přes údery a bouchání slyšel vzdálené výstřely.

Věděl, že teď jde o všechno. Vypukl boj mezi Mattlockovými zabijáky a zlatokopy Milese Cushmana.

Otočil se a seběhl po schodišti.

Jeho místo bylo nyní mezi zlatokopy.

Přestože byli v přesile a byli rozzuření, proti Mattlockovým nemilosrdným zabijákům měli jen málo šancí.

+ + + + +

V Placerville vypuklo peklo.

Hangtown – město oběšenců – činilo čest svému jménu.

Na široké ulici před Empire se vznášel dým z nesčetných výstřelů.

Až k Jimovi zněly výkřiky. Ve tmě se neustále blýskalo.

Zlatokopové se opevnili v chatách okolo saloonu Nugget a provrtávali jeho fasádu olovem.

Nebylo tam nikoho vidět.

Jim Horne přesto cítil, že je pozorován. Přitiskl se do stínu domku a nabil bubínek armádního koltu.

Věděl, že nemusí běžet k saloonu Nugget.

Flint Mattlock a jeho muži by se tam neukryli. Ten saloon byl past, zlatokopové by ho odtamtud snadno vykouřili.

Jim pomyslel na Milese Cushmana. Doufal, že Skot vzal vážně jeho varování a dobře se připravil na Mattlockovu návštěvu.

Ozvaly se výkřiky.

Jim viděl, jak se na ulici u saloonu objevil nějaký muž. V rukou držel pušku. Z jejích hlavní vyšlehly dva plameny.

Olovo se zavrtalo do stěny na protější straně. V domě někdo zaječel.

V následujícím okamžiku se vedle střelce objevilo několik postav, které se otočily a rozběhly po ulici.

Další z nich pálil na chatu stojící naproti saloonu Nugget.

Pak třeskl výstřel na střeše jiného domu. Bandita s brokovnicí rozhodil rukama a svalil se do prachu ulice.

Jim zaslechl nějaký hlas. Oddechl si, když poznal Milese Cushmana, jenž křičel pokyny na své muže.

Z temných průchodů mezi domy vyšlehly plameny. Několik mužů, kteří s Flintem Mattlockem běželi k Empire, se skácelo k zemi.

Jim už déle neváhal. Rozběhl se na ulici. Jasně slyšel rány v Empire, který stál asi padesát yardů za ním.

Uprostřed ulice zůstal stát. Široce se rozkročil.

Flint Mattlock, jenž běžel před svými muži, ho spatřil a zastavil se. Vtáhl hlavu mezi ramena a několik vteřin na něj hleděl. Očividně se ptal, kdo je ten vousatý muž, který se mu odvážil postavit do cesty.

Vedle něho se jeden z jeho pistolníků skácel k zemi.

Flint Mattlock sebou trhl, v následujícím okamžiku zvedl revolver, který držel ve svěšené ruce, a vypálil.

Jim vystřelil o zlomek vteřiny dřív. Mattlock se zachvěl.

Jim cítil, jak Mattlockova kulka proletěla těsně kolem jeho levého ucha. Vystřelil ještě další dvě rány. Vedle Mattlocka klesli dva muži na zem. Jeden si klekl a namířil na Jima.

Mattlockovi zabijáci byli ostřelováni ze všech stran.

Nocí zněly výstřely.

Jim nespouštěl z očí Mattlocka, který sice stál, ale vrávoral a nedokázal už zvednout revolver.

Výstřely náhle utichly. Na ulici panovalo pochmurné ticho.

Ze všech stran přicházeli muži s pochodněmi. Jejich mihotající se plameny osvětlily Mattlockův hubený, zachmuřený obličej.

Nekonečně pomalu zvedl Flint Mattlock kolt.

Jim mu mířil na hruď. Byl odhodlaný ho zabít dřív, než bude moci podruhé vystřelit.

Tu se za Mattlockem objevil vysoký, ramenatý muž. Zvedl pěst a uhodil zabijáka do hlavy. Mattlock se zhroutil do písku.

Na ulici bylo ticho.

V záři plamenů viděl Jim tvrdé obličeje, v jejichž očích se zračilo zadostiučinění.

Náhle se všichni muži ohlédli na Empire.

Čelní stěna velkého domu se kymácela.

Pak se ozvala ohlušující rána.

Jim se otočil. Viděl, jak se celá budova otřásla a pak se zhroutila jako domeček z karet. Vyvalil se ohromný mrak prachu, který zahalil celou ulici i s Jimem a muži kolem Milese Cushmana.

Trvalo déle než minutu, než lomoz utichl. V prachu, který se usazoval jen pomalu, se pohybovaly stíny.

Ozývaly se mužské hlasy.

„Teď to Crackinovi ukážeme!“ zvolal kdosi. „Víte, které podniky mu patří! Nenecháme tu kámen na kameni!“

Zlatokopové se se souhlasným bručením otočili.

Chraplavý hlas Milese Cushmana je nemohl zastavit.

Jim viděl, jak se tucet zlatokopů rozběhlo k Flintu Mattlockovi a jeho zabijákům. Zmocnili se jich a odvlekli je. Miles Cushman pohlédl na Jima a pokrčil rameny. „Nikdo je teď nezastaví, Horne,“ zamumlal. „Crackin je příliš dlouho ponižoval. Jenom doufám, že takovou odvahu budou mít i tehdy, až se tady objeví Crackin se svými pistolníky.“

Jim Horne na to neřekl nic.

Kývl na Milese Cushmana a otočil se. Pomalými kroky se vydal podél zcela zničeného Empire. Mezi několika domky bylo vidět na prostranství pod dubem. V záři nesčetných pochodní tam Flinta Mattlocka a jeho pistolníky, kteří přežili přestřelku, viseli na lasech na silné větvi, na které měl zemřít i Jim. Ten strom zřejmě sloužil v Hangtownu jako šibenice.

Sevřel rty a vydal se k chatám Číňanů.

Byl Šanghajovi a Ling Mei dlužný alespoň to, aby se s nimi rozloučil.

+ + + + +

Jim si dával na čas.

Byl večer, když spatřil domy Sacramenta a řeku, na jejíž černé hladině se odrážela světla města.

Nebyl sám. Ling Mei seděla vedle něj v sedle malé ryzky. Požádala ho, aby ji vzal z Placerville.

„Můj otec mi našel nového muže,“ vzlykla. „Tentokrát ho musím poslechnout.“

„Jak ti můžu pomoct?“ zeptal se jí. „Mám se tvému otci odměnit za jeho pomoc tak, že mu unesu dceru?“

Zavrtěla hlavou. Pak mu vyprávěla , že v San Francisku žije mladý muž z jiného klanu, kterého miluje. Její otec však nikdy ke sňatku nesvolil. Prosila Jima Hornea, aby požádal jejího otce, aby mu ji prodal.

„Udělám pro tebe všechno,“ zašeptala. „Jestli mě koupíš, můžeš mě v San Franciscu zase prodat. Ning Yeongův otec je bohatý muž. Zaplatil by ti za mě velké peníze.“

Jim neměl chuť Šanghaje obelstít. Ling Mei mu však zachránila život stejně jako její otec.

Šel tedy k Šanghajovi a řekl, že by chtěl koupit Ling Mei.

Číňan ho prokoukl.

Nedal však na sobě nic znát a řekl, že mu Ling Mei nechá, aniž by musel platit. Vůbec na svou dceru nepohlédl, když se s Jimem loučil.

Ling Mei po cestě do Sacramenta doslova rozkvetla.

Nemuseli mít obavy, že na ně čekají Crackinovi zabijáci. Zlatokopové a Číňané hermeticky odřízli cestu do Sacramenta a nikoho nepouštěli.

Do Placerville mohl každý, ale opačným směrem všechny vraceli zpět.

Jim potřeboval dva dny.

Věděl, že buďto Sylvestera Crackina dostane na šibenici, nebo sám zemře.

Jim se vydal k řece. Kotvil v ní bezpočet lodí. Několik bylo osvětlených a pod parou.

Ling Mei na něho nevěřícně hleděla, když jí koupil lístek na parník a zavedl ji k němu. Sultana měla vyplout ještě té noci.

„Budu na tebe v San Francisku čekat, Jime,“ zašeptala vděčně. „Ning Yeong se ti královsky odmění.“

Nic na to neřekl. Mlčky se za ní díval, když po lávce přešla na palubu parníku Sultana a zmizela mezi ostatními Číňany na dolní palubě.

Teprve potom se otočil a šel do města.

Zpod verandy blízkého domu pozoroval patrový dům Sylvestera Crackina.

Jeho zarostlá tvář se podobala masce.

Věděl, že je na cestě do jámy lvové.

Necítil však strach. Už jednou utekl hrobníkovi z lopaty. Co ho ještě mohlo vyděsit?

Lomcovala jím nenávist vůči Sylvesteru Crackinovi. Celý se třásl a chvíli trvalo, než se zase ovládl a dokázal myslet jasně.

Nemínil čekat.

Chtěl udeřit ještě v noci. A nezastavilo by ho ani sto pistolníků.

+ + + + +

Jednomu muži se přece podařilo z Placerville uniknout.

Když ten muž zastavil před rohovým domem na American Street, Jim hned věděl, že přijel z Placerville.

Obklopilo ho půl tuctu pistolníků. Vyčerpaný muž jim něco říkal. Kůň zasténal a zhroutil se.

Ozvaly se výkřiky.

Ze všech stran se sbíhali muži a poslouchali, co ten muž říká.

Vysoký chlápek v černé kožené vestě chladným hlasem uděloval pokyny.

O něco později tam přivedli dva koně. Třeskl výstřel. Někdo dal uštvanému zvířeti ránu z milosti a právě přivedení koně mršinu odvlekli.

Vysíleného jezdce zavedli do domu.

Dva muži se rozběhli k saloonu White Elefant a zmizeli v něm.

Jim Horne tam šel a opřel se o stěnu vedle otevřených dveří. Slyšel, jak muž vypráví o událostech v Placerville. Znělo to, jako by v Hangtownu nezůstal kámen na kameni a bylo tam více než sto mrtvých.

Před Crackinovým domem se to náhle jen hemžilo rozčilenými muži.

Ze dvora vyjel fiakr tažený dvěma vraníky. Zastavil před velkým vchodem, z něhož se vyhrnuli pistolníci a obklopili vůz. Podle výrazu jejich tváří Jim poznal, že počítají s útokem.

Zatajil se mu dech.

Ze vchodu vyšel obtloustlý muž.

Jim nedokázal potlačit tiché zasténání.

Cítil, jak se mu do hlavy nahrnula krev. Automaticky položil ruku na pažbu armádního koltu.

Pohled na Sylvestera Crackina mu vyrazil dech.

Pevně sevřel pažbu koltu. Měl sto chutí vystřelit na Crackina, ačkoli to na ránu z koltu bylo příliš daleko.

Pak však spatřil světlé vlasy ženy, která se objevila ve vchodu za Crackinem.

Baby Doe.

Měla na sobě elegantní šaty a pelerínu. Pravděpodobně neměla čas se převléknout.

Co chtěl Crackin dělat?

Jim předpokládal, že tlouštík svolá své pistolníky a vytáhne do Placerville, aby vrátil poměry ve zlatokopeckém městě do starých kolejí.

Vypadalo to však, že Sylvester Crackin má jiné plány.

Jeden z pistolníků pomohl Baby Doe do vozu.

Fiakr sebou trhl a rozjel se, byť jen pomalu, aby jej pistolníci mohli doprovázet.

Kočár zamířil k řece.

Jim vyšel zpod verandy saloonu White Elefant a v bezpečném odstupu se pustil za fiakrem. Plnovous teď zakrýval nenávistný výraz v jeho úzké, propadlé tváři. Pouze lesk jeho modrých očí prozrazoval, jak je rozrušen.

Nikdo si ho nevšímal.

Fiakr zastavil před Sultanou. Crackin strčil do Baby Doe a ta málem klopýtla, protože nedokázala dost rychle vystoupit. Jim slyšel Crackinovy nadávky.

Blíž nemohl.

Pistolníci utvořili půlkruh okolo svého bosse. Ruce měli položené na pažbách revolverů.

Crackin kráčel po lávce k parníku. Vlekl Baby Doe za sebou. Dívka si nadzvedla sukni, aby si po ní nešlapala. Pelerína se jí svezla z ramen. Chtěla se pro ni sehnout, ale Crackin ji s klením hnal dál.

Siréna Sultany zapískala.

Jim polkl.

Musí na loď!

Ale pustí ho tam ti pistolníci?

Fiakr vyjel. Muž na kozlíku jel obloukem zpět k American Street. Vtom trhl uzdami.

Jim v tom okamžiku uslyšel klapot kopyt blížící se po nábřeží.

„Zastavte je!“ vykřikl Sylvester Crackin ze schodů na horní palubu Sultany.

Pistolníci se dali do pohybu. Nevšímali si Jima, který stál poblíž hromady beden.

Jezdci vyjeli z American Street a zastavili.

Podle jejich zarostlých tváří a zpocených, vyčerpaných koní Jim poznal, že to jsou zlatokopové.

Ozval se hluboký hlas Milese Cushmana: „Vytáhněte toho bastarda z jeho doupěte!“

Jeden z pistolníků, kteří běželi k jezdcům, vypálil.

Jeden jezdec se svalil ze sedla.

V následujícím okamžiku třeskly výstřely z revolverů a pušek, které drželi pistolníci v rukou.

Dva pistolníci se zhroutili.

„Killigane, Joliete!“ vykřikl Sylvester Crackin.

Jim Horne už běžel k lávce, po níž se zrovna chtěli na palubu dostat dva černoši. Proběhl kolem nich a zmizel v davu zvědavců.

Na palubu se vydali také dva pistolníci.

Znovu zapískala siréna Sultany. Lopatková kola velkého parníku se začala točit. Loď se otřásla a pomalu vyplula.

Jim hleděl k domům na nábřeží.

Řev zlatokopů se podobal hukotu orkánu. Vzduchem létaly pochodně a rozbíjely okna.

Ze všech domů vybíhali lidé.

Ozval se požární zvon.

Sultana plula po proudu stále rychleji.

Výkřiky, střelba a zvonění požárního zvonu utichaly a brzy je přehlušil rachot strojů a klapání lopatkových kol.

Jim Horne viděl, jak oba pistolníci kráčejí po schodech na horní palubu. Hleděl na ně.

Cítil zadostiučinění. Měl Sylvestera Crackina v hrsti. Až na ty dva pistolníky byl úplně sám.

Pomyslel na Baby Doe. Náhle věděl, že ji miluje. Bylo mu lhostejné, jakou má minulost. Ta ho nezajímala. Osud je svedl dohromady příliš pozdě, to bylo všechno. Rozhodl se, že až vyřídí Crackina, začnou nový život.

+ + + + +

Jim se marně pokoušel sehnat lístek do kajuty, aby se mohl dostat do salonu na horní palubě.

U dveří salonu stáli ozbrojení strážci, kteří tam nepustili nikoho, kdo neměl lístek.

Jimovi nezbývalo než se zdržovat na hlavní palubě mezi nesčetnými zlatokopy, kteří se tam tlačili jeden na druhého.

Hlavním tématem byly události v Sacramentu. Nikdo nevěděl nic přesného. Kdosi viděl, jak na palubu nastoupil Sylvester Crackin. Kolovaly nejrůznější fámy.

Jim je téměř neposlouchal. Lámal si hlavu, jak by se mohl dostat do salonu.

Uplynula noc.

Nad ránem na palubách zavládl klid. Většina pasažérů spala.

Jim okouněl poblíž schodiště vedoucího na horní palubu. Nic se nedělo. Uplynul den. Měli na palubě Sultany strávit ještě noc a pak vplují do zátoky San Francisco Bay.

Tu noc musí využít.

Navečer viděl, jak z horní paluby sešel najaký muž. Byl to zlatokop. Vousatý chlapík, který šel navštívit přítele na hlavní palubě. Ten už očividně nesehnal kajutní lístek, nebo byl příliš spořivý, než aby si ho koupil.

Jim oba muže chvíli pozoroval.

Když jeden z nich chtěl zpět na horní palubu, vkročil mu Jim do cesty.

Muž se nejdřív zdráhal dát Jimovi lístek. Jima polil pot. Nabídl tomu muži všechny peníze, které měl. Teprve když mu řekl, že jde o ženu, která je na horní palubě, zlatokop souhlasil. Nechtěl ani dolar.

Jim si oddechl.

Na Sultaně se rozsvítila světla.

Strážci přede dveřmi se právě vystřídali a Jima s jeho lístkem bez námitek pustili. Šel do zlatokopovy kajuty, zavolal stevarda a předal mu svůj oděv, že ho chce mít za hodinu vypraný a vyžehlený.

Pak si zkontroloval kolt, který dostal od Šanghaje.

Pečlivě nabil. Rád by ho měl v ramenním pouzdře, ale věděl, že to na palubě parníku nemohl jen tak nezaopatří.

Umyl se a podíval se do zrcadla.

S plnovousem a propadlými tvářemi ho nikdo nemohl poznat, o tom byl přesvědčen.

Sáhl si na červený pruh na krku.

Tiše zasténal. Tu jizvu už bude mít navždy. Bude mu připomínat, že ho Sylvester Crackin chtěl nechat před očima Baby Doe pověsit.

Jim věděl, že nedojde klidu, dokud za to Sylvester Crackin nezaplatí.

Rychle si omotal okolo krku šátek, když se ozvalo zaklepání na dveře. Byl to černoch a nesl vyžehlený oblek.

Jim mu dal několik dolarů a zase zavřel.

Oblékl se a prohlížel se v zrcadle. Když se chtěl otočit, zarazil se. Pootočil hlavu a podíval se na sebe v klidu.

Nejdřív to v jeho světlých vlasech skoro nebylo vidět, ale potom přece uviděl široký šedivý pruh na levém spánku.

Ztěžka polkl.

Ten pruh byl široký tři palce. Vlasy mu tam zešedivěly.

Slyšel o tom, že lidé po děsivých zážitcích zešedivěli během minuty, ale nikdy by tomu nevěřil.

Pokoušel se šedivé vlasy zakrýt, ale po chvíli si řekl, že ho tím spíš nikdo nepozná.

Připnul si opasek a strčil si kolt do pouzdra.

Když opustil kajutu a vešel do velkého salonu, ve kterém se právě servírovala večeře, měl v modrých očích odhodlaný výraz.

Našel si místo v nejzazším rohu salonu, daleko od baru a dveří, jež vedly k luxusním kajutám a herně.

Musel čekat do desáté hodiny.

+ + + + +

Musel vynaložit hodně sil, aby ovládl rozrušení.

Hleděl k baru.

Sylvester Crackin tam stál s Baby Doe. Objednal láhev šampaňského.

Baby Doe vypadala ve svých šatech skvěle. Měla odhalená ramena a její sametová pleť se v záři nesčetných lustrů leskla.

Za posledních čtrnáct dnů se rychle vzpamatovala. Po modřinách v obličeji nezbyly žádné stopy. Pravděpodobně si pomohla spoustou líčidel.

Jim zřetelně cítil její neklid. Určitě myslela na události v Sacramentu, když s ní Crackin uprchl.

Nebo ji zneklidňovalo něco jiného?

Viděl, jak se rozhlíží po lidech v salunu.

Cítí, že je poblíž?

Zavrtěl hlavou. Musela si myslet, že už není naživu. Na vlastní oči viděla, jak mu dali na krk oprátku a pak pod ním podkopli bednu.

Oba pistolníci, kteří ještě stačili naskočit na palubu Sultany, se neustále zdržovali v blízkosti Crackina a Baby Doe.

Jim je sledoval přivřenýma očima. Vyšší z nich se mu zdál být nebezpečnější. Věděl, že s nimi musí počítat, až si to půjde vyřídit s Crackinem.

A Crackin sám také určitě není žádné neviňátko.

Není to sebevražda, sám bojovat proti třem?

Jim věděl, že se musí pokusit předtím zneškodnit ty dva pistolníky. To však nebylo jednoduché.

Pozoroval Crackina, když se posadil ke stolu poblíž baru a objednal si večeři. Baby Doe a oba pistolníci seděli u stolu s ním.

Po dvou hodinách se zvedli. Crackin zamířil ke dveřím vedoucím do herny.

Jim hleděl za nimi. Cítil, jak se mu chvějí ruce.

Teprve po další půlhodině vstal. Šel ke dveřím herny a jeho tvář se podobala kamenné masce. Byla to velká místnost s mnoha stoly a barem. Svítily v ní lampy nad karetními stoly. U zrcadlové stěny nad barem svítily dvě malé petrolejové lampy.

Jim okamžitě uviděl stůl, u něhož seděl Sylvester Crackin.

Místností zněl jeho bručivý hlas. Crackin byl, jak se zdálo, v dobré náladě. Třebaže ještě nemohl hrát dlouho, už před ním ležela velká hromádka žetonů.

U jeho stolu seděli ještě čtyři další muži v elegantních oblecích. Jeden z nich byl nepochybně hráč, další vypadali jako obchodníci.

Baby Doe stála za Crackinem a měla ruku položenou na jeho rameni. Její tvář byla strnulá. Od chvíle, kdy ji Jim opět spatřil, v jejím krásném obličeji nespatřil ani náznak úsměvu.

Vtom zvedla hlavu a pohlédla k baru.

Jim měl pocit, jako by mu na záda sáhla ledová ruka.

Na okamžik se jejich pohledy střetly, potom se Jim otočil a pohlédl do zrcadla nad barem. Viděl, že Baby Doe na něho dlouhou dobu hledí. Pak lehce zavrtěla hlavou, a když Crackin vzhlédl a na něco se jí zeptal, něco mu odpověděla.

Barman se Jima musel dvakrát zeptat, co chce pít.

Jim si objednal brandy. Jenom však usrkával, jelikož věděl, že musí být bdělý. Čtrnáct dnů v bezvědomí se na něm podepsalo víc, než by chtěl.

V zrcadle hledal Crackinovy pistolníky.

Ke svému překvapení objevil jen vyššího z nich, toho v černé kožené vestě. Opíral se o stěnu nedaleko Crackinova stolu. Neustále se pátravě rozhlížel.

Jim pohlédl k druhým dveřím salonu. Tudy musel zmizet druhý Crackinův muž.

Postavil sklenici na barový pult a šel k těm dveřím. Koutkem oka viděl, že se na něho pistolník dívá.

Když vešel do těch dveří, nikdo ho nezastavil.

Dostal se do chodby, jež vedla k luxusním kajutám. Na konci chodby viděl světlo. Zamířil tam a dostal se do salonku, ve kterém pobývaly hlavně dámy. Nějaký muž ve fraku tam hrál na klavír.

Jim se otočil.

Musel zjistit, která kajuta je Crackinova.

Už se chtěl zeptat černocha v bílém obleku, když pohlédl do chodby a spatřil menšího pistolníka, který zrovna vyšel z jedněch dveří.

Okamžitě se vydal k němu.

Muž se otočil a svraštil čelo. Očividně si vzpomněl, že ten zarostlý chlapík nastoupil v Sacramentu na palubu Sultany krátce před ním. V jeho tmavých očích se objevila nedůvěra.

Jim Horne k němu přišel a otázal se: „Máte oheň, pane?“ Pistolník otevřel ústa, aby odpověděl, ale pak ucítil tlak hlavně na břiše. „Tiše a ani hnout!“ sykl Jim. „Běž zpátky do kajuty, ze kterés vyšel!“

Pistolník chvíli váhal, avšak pohlédl do Jimových chladných očí a poznal, že Jim to myslí vážně.

Pomalu se otočil a šel ke kajutě, kterou právě opustil.

„Otevři ji!“ sykl Jim.

Muž opatrně vytáhl klíč z kapsy kabátu a odemkl.

Jim otevřel dveře a postrčil toho muže dovnitř.

Byla to velká kajuta s širokou manželskou postelí.

Jim za sebou zavřel.

„Ruce vzhůru!“ chraplavě řekl.

Muž poslechl. Jim k němu přistoupil a vytáhl mu revolver z pouzdra.

V tom okamžiku pistolník jednal. Prudce se otočil a chtěl Jima uhodit levou rukou do tváře.

Jim byl na to připraven. Přikrčil se a v následujícím okamžiku praštil pistolníka hlavní do hlavy.

Pistolník se se zasténáním skácel. Jim ho zachytil levou rukou a pak ho pustil na palubu.

Nebylo těžké nalézt něco, čím ho mohl svázat. Utrhl šňůru ze závěsu. Za necelých pět minut byl pistolník zavázaný jak balík a s roubíkem v ústech ležel na široké posteli.

Jim si oddechl. Jednoho protivníka vyřadil.

To muselo stačit.

S tím druhým se musí vypořádat společně s Crackinem.

Vyšel z kajuty a vrátil se do herny.

+ + + + +

Pistolník v černé kožené vestě zpozorněl, když Jim přišel ke stolu, u něhož seděl a hrál Sylvester Crackin.

Jim si ho zdánlivě nevšímal. Zůstal stát za prázdnou židlí u stolu a hleděl na Crackina, který zvedl hlavu a vrhl na něj krátký pohled. V jeho očích se neobjevil ani náznak podezření.

„Měl byste něco proti tomu,abych si s vámi zahrál?“ chraplavě se zeptal Jim. Jeho hlas zněl, jako když se něco strouhá.

Crackin se žoviálně zasmál a kostkovaným kapesníkem si utřel z čela pot.

„Posaďte se, pane, jestli máte pár dolarů nazbyt. Sylvester Crackin má dnes svůj šťastný den.“ Mečivě se rozesmál.

Jim se posadil a vytáhl své poslední dolary.

Neodvážil se pohlédnout na Baby Doe. Neuniklo mu však, že je pod vrstvou líčidla bledá. Teprve nyní, zblízka, viděl, že pod pudrem ještě má modřiny.

Poznala ho?

Cítil, že se mu ruce chvějí vzrušením. Úsměv na Crackinově zpocené tváři ho uklidňoval. Ten muž očividně věři, že má strach, že prohraje své peníze.

Hráč rozdával.

Jim se upokojil, když držel v ruce první karty. Nepohlédl na Baby Doe. Doufal, že se neprozradí, pokud ho pozná.

Pistolník v kožené vestě se opět opřel o stěnu a zkřížil si ruce na hrudi. Občas pohlédl ke druhým dveřím. Pravděpodobně se divil, kde je jeho kumpán.

Jim doufal, že se tam nepůjde podívat. Pak by totiž musel jednat dřív, než by mu oba pistolníci mohli vpadnout do zad.

První čtyři hry Jim vyhrál.

Vypadalo to, jako by měla pokračovat jeho série z první partie s Crackinem.

Hráč nalevo od něj si ho zkoumavě prohlížel. Jako profesionál hned poznal, že má co do činění se znalcem. Začal hrát opatrněji, zatímco Crackin se rozčiloval a stále častěji se pokoušel blufovat, což ovšem pokaždé vedlo k dalšímu neúspěchu.

Pistolník znervózněl.

Přistoupil k Sylvesteru Crackinovi a sklonil se k němu.

Jim nemohl rozumět tomu, co říká, ale bylo mu jasné, že jde o toho druhého muže.

Crackin se zamračil. Jeho úsměv byl ten tam. „Ty zůstaneš tady, Killigane,“ zavrčel. Potom se obrátil k Baby Doe a řekl: „Běž se podívat, kde zůstal Joliet.“

Jim viděl, že na něj krátce pohlédla. Potom Crackinovi sundala ruku z ramene a otočila se.

Když šla těsně kolem něho a on ucítil šeříkový parfém, měl nutkání dotknout se jí. Musel vynaložit všechny síly, aby se neotočil a nepohlédl na ni.

„Rozdávejte, Reynoldsi!“ zavrčel Crackin na hráče.

Tlouštík si prohlížel Jima. V té chvíli si dozajista vzpomněl na hráče, který ho na palubě Senátora obral o více než dva tisíce dolarů.

Jim dostal čtyři krále a eso. Štěstěna se na něj usmála. Pohlédl na hráče vedle sebe. Zatím hrál poctivě. Jim si tím byl jistý. Znal všechny špinavé triky, jež se dají použít. Určitě by si všiml, kdyby ten hráč podváděl.

Crackin zrudl. Nervózně bubnoval prsty po zelené plsti na stole. Číhavě pohlédl na vousatého muže, který seděl naproti němu. Pak znovu nadzvedl růžky svých karet, posunul doprostřed stolu sto dolarů a hrdelním hlasem řekl: „Tentokrát začneme trochu výš, gentlemani.“

Tou větou dostal další tři muže ze hry.

Jen Jim a hráč přisadili.

Crackinův úsměv se rozšířil. Očividně věřil, že má v ruce neporazitelnou figuru. Mýlil se. Jimovi králové se nedali přebít. A jelikož měl v ruce ještě eso, nemohl mít Crackin čtyři esa.

Hráč se chraplavě zeptal: „Karty?“ Crackin položil doprostřed jednu kartu a nechal si dát další.

Jim zavrtěl hlavou.

Crackin strnul a vrhl na něj pohled hada, který může každou chvíli zaútočit.

Potom sáhl do hromádky svých žetonů, napočítal tisíc dolarů a posunul je doprostřed stolu.

V místnosti se rozhostilo ticho. U baru zacinkala sklenička. Pistolník v kožené vestě, kterého Crackin oslovil jako Killigana, odstoupil od stěny. Již neměl ruce zkřížené na prsou.

Pravou dlaň měl těsně nad pažbou koltu.

Jim bez váhání položil doprostřed stolu tisíc dolarů.

Hráč hodil karty na stůl a chraplavě řekl: „Pas.“

Jim a Crackin na sebe pohlédli. Jim cítil, že rozhodující okamžik se blíží. Napjatě čekal, až se vrátí Baby Doe. Jak bude reagovat? Bojí se Crackina tolik, že by ho varovala?

„Ještě další tisíc, pane,“ vyhrkl obtloustlý muž.

Jim spočítal své dolary. Do tisíce mu chybělo sto padesát dolarů. Hráč, který to viděl, k němu peníze mlčky přisunul.

Jim je položil na hromádku k žetonům, které používal Sylvester Crackin.

„Vidíte, Crackine,“ chraplavě řekl.

Tlouštík přivřel oči.

„Vy mě znáte?“

Jim se usmál.

„Kdo vás nezná, Crackine?“

Crackin byl náhle varován. Jimovi neuniklo krátké zablesknutí v jeho očích, které pohlédly za něj.

Jim slyšel lehké kroky. Potom ucítil šeříkový parfém a strnul.

Zašustilo hedvábí, pak Baby Doe prošla kolem něj a zůstala stát vedle Crackina.

„Tak co?“ zavrčel na ni.

Pokrčila rameny.

„Nikde jsem Jolieta neviděla, Syle,“ opáčila. Hlas se jí třásl. Jim viděl, jak se jí chvějí rty. Zřetelně byla vidět jizva po ráně na spodním rtu.

Pohlédla na něj.

Jima polilo horko.

Poznala mě, blesklo mu hlavou.

V tom okamžiku, kdy spatřila Jolieta svázaného na posteli, si musela uvědomit, kdo je ten vousatý muž, který se posadil ke Crackinovu stolu.

Crackin se rozzuřil. Ještě nevyložil karty. Pohlédl na Jima a levou rukou si utřel pot z čela.

„Mám čtyři dámy, pane,“ podotkl.

„To nestačí, Crackine,“ odvětil Jim, aniž se dotkl svých karet. Nemínil vyložit své karty dřív než Crackin.

Ten ztěžka polkl. Zvedl pravou ruku a pohrával si s límcem saka. Jimovi bylo jasné, že v ramenním pouzdře nosí revolver.

Krátkým pohybem levé ruky Crackin odehnal Baby Doe. Svýma hadíma očima jako by Jima hypnotizoval. Pomalu se předklonil.

„Připadáte mi nějaký povědomý, pane,“ řekl pomalu. „Jste divný. Proč nosíte v takovém vedru šátek? Už jsme se někdy viděli?“

Killigan udělal krok ke stolu. Pravou ruku měl na pažbě koltu.

Jim chladnokrevně uvažoval. Bleskově si spočetl své šance. Killigan určitě není špatný pistolník. O něj se musí postarat nejdřív. Otázkou jen bylo, zda bude dost rychlý na to, aby přemohl ještě i Sylvestera Crackina.

Snad by mu mohlo pomoci překvapení.

Jim pomalu zvedl levou ruku ke krku a dotkl se šátku, který mu zakrýval červený pruh na krku.

Pak si ho strhl.

Muži u stolu užasli, když uviděli tu hroznou jizvu.

Sylvester Crackin strnul. S otevřenými ústy hleděl na Jimův krk. Potom vykřikl a sáhl pod sako.

Jim reagoval okamžitě.

Odstrčil se od stolu a vrhl se na zem.

Killigan se přikrčil a tasil. Hlaveň však ještě neměl zvednutou, když třeskl Jimův armádní kolt a vyletěla kulka.

Ta Killigana zasáhla do břicha.

Jim Horne dopadl na palubu. Okamžitě se převalil. Zazněly další rány. Viděl, jak Killigan v pádu třikrát vystřelil. Kulky se zavrtávaly do prken paluby před ním. Potom se skácel.

Jim vyskočil na nohy. Slyšel vysoký výkřik.

Sylvester Crackin se zvedl ze židle. V natažené ruce držel kapesní revolver.

Jim zavrčel.

Věděl, že Crackina znovu podcenil.

Otočil k němu svůj armádní kolt, ale věděl, že tentokrát vypálí pozdě.

Ozvala se rána.

O několik vteřin později vyšlehl plamen z hlavně Crackinova kapesního revolveru. Obtloustlý muž se naklonil dopředu, jako by dostal úder do zad.

Jim cítil, jak mu kulka proletěla mezi levou rukou a bokem.

Pak vytřeštil oči.

Sylvester Crackin zasípal a zhroutil se na karetní stůl. Revolver mu vyklouzl z prstů.

Crackin zůstal s rozšířenýma očima ležet na stole.

Jim viděl, že jeho oči jsou prázdné. Ztěžka oddechoval. Věděl, že vládce American River je mrtev, ale to pro něj nic neznamenalo.

Zvedl hlavu. Nevěřícně hleděl na kouřící revolver, který držela v ruce Baby Doe. Pustila jej na zem.

V jejích očích se objevily slzy. „Jime!“ zašeptala.

Jim neviděl nikoho kromě ní. Obešel stůl a jemně ji vzal do náruče.

„Ty jsi přece mrtvý,“ zamumlala. „Pověsili tě v Hangtownu! Viděla jsem to!“

„Žiju, Baby Doe,“ řekl vlídným hlasem. „Neoběsili mě, provaz se přetrhl. Číňané mě odvezli pryč a zachránili mi život.“

V herně panovalo ticho.

Teprve po chvíli se první z mužů pohnuli.

Hráč vzal Sylvestera Crackina a postrčil ho zpátky na jeho židli. Potom obrátil Crackinovy a pak Junovy karty.

Všichni viděli, že Jimovi čtyři králové jsou silnější než Crackinovy čtyři dámy.

Hráč si vzal sto padesát dolarů, které půjčil Jimu Horneovi, a dal Jimovi zbytek peněz a žetonů.

Jim to téměř nevnímal.

Objevil se kapitán.

Muži dosvědčili, že Killigan sáhl po revolveru jako první. Také výstřel Baby Doe byl podle nich sebeobranou, jelikož jinak by Crackin Jima zastřelil.

Nikdo na palubě Sultany neměl se Sylvesterem Crackinem soucit. Teď, když byl mrtvý, už neměl přátele.

+ + + + +

Jim a Baby Doe zůstali v San Francisku ještě týden.

Baby Doe chtěla jít pro své věci do Crackinovy vily, ale Jim jí to zakázal. Nechtěl nic, co bylo zaplaceno Crackinovými penězi.

S Ling Mei vystoupili ze Sultany.

Ling Mei trvala na tom, aby ji Jim a Baby Doe doprovodili k rodině Ning Yeonga.

Číňané je přátelsky přijali.

Ning Yeongův otec dal Jimovi pět tisíc dolarů, když mu Ling Mei povyprávěla, co pro ni Jim udělal.

Za týden stáli u zábradlí klipru a hleděli na kopce San Franciska, jež se pomalu vzdalovaly.

Jim Horne nechtěl déle zůstávat v končinách, kde téměř přišel o život.

Toužil po Mississippi.

Bylo mu jedno, jestli syn Garfielda Jonese ještě touží po pomstě.

Objal Baby Doe a přitáhl ji k sobě. Spolu chtěli začít nový život.

Bez karet.

Věděl, že karty by je jednou rozdělily.

Jim znal jednoho starého muže v St. Louis, který provozoval vzkvétající obchod se zbožím pro lidi, kteří chtěli na Západ.

Možná svůj obchod ještě neprodal.

Jim nevěděl, jestli se mu ta práce bude líbit. Byl však přesvědčen o tom, že s Baby Doe po boku se mu povede a že založí šťastnou rodinu.

Baby Doe na něj pohlédla a s úsměvem řekla: „Miluju tě, Jime…“

Jemně ji políbil a vůbec poprvé od té neblahé noci v Hangtownu už nemyslel na svůj krk, který mu měl navždycky připomínat, jak blízko byl kdysi smrti.