John Kirby

Colorado western 157. Kde vládne lynč

Big Daddy Hutchinson měl všechno v rukou: město Hondo, jeho občany, marshala – a své obávané jezdce, kteří brutálně zadusili v zárodku jakýkoli odpor. I toto tvrdé mužstvo však bylo bezmocné, když jeden mladý pistolník udělal neslýchané – zastřelil marshala a namířil kolt na samotného Big Daddyho. Pouze jeden cizinec byl rychlejší než ten mladý muž: Jay Harrigan. Zachránil Hutchinsonovi život a ten mu z vděčnosti dal marshalskou hvězdu. Ještě netušil, že Jay Harrigan přijel do Honda jen kvůli tomu, aby zde uspořádal štvanici na vraha svého nejlepšího přítele. A to byl jako naschvál právě Big Daddyho zabiják…

Výstřely probudily Jaye Harrigana ze spánku. Mezi tlumenými ranami dvou koltů byl zřetelně slyšet třesk dvouhlavňové pistole derringer.

Žena na posteli si povzdechla, načež se otočila.

„Co se děje, Jayi?“ zamumlala, ještě v polospánku.

Jay Harrigan její hlas téměř neslyšel.“

Rychle si oblékl kalhoty, obul se a sáhl po opasku s poniklovaným peacemakerem, který visel vedle postele na židli.

Žena se posadila.

„Bitter Creek?“ zeptala se chraplavým hlasem.

Jay jí neodpověděl.

Přiběhl ke dveřím, otevřel je a proběhl úzkou chodbou, která vedla ke schodišti. Přitom si připnul opasek kolem boků.

Bitter Creek! blesklo mu hlavou.

Nikdy neměl Bitter Creeka s těmi dvěma chlápky nechávat u karetního stolu samotného.

Byla tu však ta žena. Dotýkala se mu ňadry ramene a nenechala ho na pochybách o tom, že s ním chce spát.

Bitter Creek se usmál a řekl, že s ní má jít nahoru.

Bitter Creek nechtěl přestat hrát.

Ti dva černovlasí chlápci s tvrdými tvářemi, jak se zdálo, měli spoustu dolarů. A hráli špatně. Tak špatně, že Bitter Creek ani nemusel použít žádný trik, aby je oškubal.

Dole v saloonu někdo zaklel.

Řinčelo sklo, rozbila se láhev.

Jay Harrigan dorazil ke schodům. Přes zábradlí pohlédl do saloonu.

Zatajil se mu dech.

Bylo mu, jako by mu někdo ledovou rukou sáhl na záda.

Jedním pohledem přehlédl vše, co se stalo.

Stůl, u kterého Bitter Creek hrál s těma dvěma chlápky, byl převrácený.

Bitter Creek ležel vedle něj na zádech a s rozhozenýma rukama.

V pravé ruce ještě držel derringer. Z krátkých hlavní se kouřilo.

Jeden z těch dvou chlápků seděl kousek odtud na zemi a tiskl si pravou ruku k levému boku.

Vedle něho stál jeho kumpán. V ruce držel kolt a mířil jím na Bitter Creeka.

Jay viděl, jak na něj pohlédl barman.

Muž s revolverem si toho všiml a rychle se otočil a namířil na Jaye.

Jay Harrigan jednal instinktivně.

Přikrčil se, pravou rukou se chopil kostěné pažby peacemakeru a bleskově ji vytáhl.

Viděl, jak se před tím mužem zablesklo. Kulka se zavrtala do zábradlí.

Jayův peacemaker zaduněl dvakrát.

Muž, který seděl na podlaze, se zhroutil.

Ten druhý chlápek na něho vypálil. Jeho kulka minula Harrigana tak těsně, že cítil závan na hlavě.

Jay Harrigan vytáhl peacemaker a vypálil taky.

Muž zařval, pak se otočil a přiběhl ke dveřím.

Jay se chtěl narovnat, ale podrážkou se zachytil o hranu nejvrchnějšího schodu, ztratil rovnováhu a po hlavě se zřítil dolů. Koutkem oka ještě viděl, jak se muž ve dveřích otočil a vystřelil. Kulka se zavrtala do dřeva nad Jayem.

Ozval se ohlušující výstřel.

Dokutálel se pod schody.

Hned byl zase na nohou. Nad pultem se vznášel kouř. Viděl přes něj barmana, který držel v rukou uřezanou brokovnici.

Křídla létacích dveří se pohybovala.

Jay Harrigan se rozběhl k nim.

Slyšel vyděšené řehtání koně.

Potom se ozval klapot kopyt.

Jay se vrhl do dveří a rozrazil je.

Nocí se hnal stín.

Jay za ním vypálil, pak úderník kohoutku narazil na prázdnou nábojnici.

Náhle ucítil chlad noci. Byl od pasu nahoru nahý.

Dusot utichl.

V Roswellu, na Pecos Street se rozhostilo ticho.

Nad Jayem se otevřelo okno.

„Jayi?“ ozval se chraplavý ženský hlas.

„Nic se mi nestalo, Etto,“ přidušeně řekl Jay.

Ne, nic se mi nestalo, pomyslel si. Spal jsem se ženou v posteli a nechal jsem Bitter Creeka samotného u karetního stolu se dvěma grázly.

Měl pocit, jako by mu železný kruh stahoval hruď, když se otočil a těžkými kroky se vydal do saloonu.

Pod podrážkami mu křupalo sklo.

Sekané olovo z barmanovy brokovnice rozbilo okénko u dveří.

+ + + + +

Žena na sebe hodila župan a šla do saloonu. Teď stála za Jayem Harriganem. Položila mu ruku na rameno.

Jay dřepěl vedle Bitter Creeka.

Hráčovy modré oči byly široce otevřené.

Jayovi se zdálo, že v nich vidí překvapení. Bitter Creek pravděpodobně nepočítal s tím, že ti dva chlápci jsou s revolvery tak rychlí.

Barman mu chraplavým hlasem pověděl, co se stalo.

Ti dva ho provokovali. Chtěli zpátky své peníze, a protože je nedokázali získat zpět ve hře, zkusili to s kolty.

Bitter Creek jednoho z nich zasáhl do boku, potom však koupil dvě kulky. Obě ho trefily doprostřed hrudi. Musel být okamžitě mrtvý.

Jay Harrigan v sobě cítil prázdnotu. Nedokázal uvažovat. Upřeně hleděl do voskové tváře mrtvého.

Už tři roky jezdil s Bitter Creekem. Ten hráč mu ve Wacu v Texasu pomohl z jedné patálie. Horda honáků chtěla Jaye pověsit, protože si mysleli, že při pokeru podváděl.

Od té doby byli Jay Harrigan a „Bitter Creek“ Tom Jessup nerozlučitelnou dvojicí.

Jay zaúpěl. Ztěžka vstal a odstrčil ruku té ženy. Přišel k pultu a přidušeně řekl: „Nalij mi, Gusi.“

Barman k němu posunul sklenici a nalil do ní.

„Je mi to líto, Jayi,“ zamumlal. „Škoda, že jsem toho druhého netrefil.“

Jay do sebe hodil whisky, otočil se a pohlédl na tělo chlápka, kterého zastřelil ze schodů.

„Znáš ho, Gusi?“ chraplavě se zeptal, aniž by na barmana pohlédl.

„Ne, Jayi. Jenom jsem slyšel, jak říkají Bitter Creekovi, že přijeli z Honda. Museli to být bandité. Kde by jinak vzali tolik peněz? Nevypadali jako synové nějakého boháče.“

Přes dveře tam dopadl stín.

Do saloonu vešel vysoký muž. Na vestě se mu blyštěla plechová hvězda.

Energickými kroky přišel k převrženému stolu a k oběma mrtvým. Na podlaze ještě leželo několik mincí a bankovek.

Když muž zákona viděl, že doktor nikomu z těch dvou nepomůže, přišel k pultu a kývl na barmana, aby mu nalil whisky. Jeho šedé oči se upřely na Jaye Harrigana.

„Vy jste oddělal toho muže, Harrigane?“ chraplavě se zeptal.

Jay přikývl.

„Střílel po mně, marshale.“

„Byli dva, marshale,“ řekl barman hrdelním hlasem. „Neuměli prohrávat a chtěli od Bitter Creeka zpátky své peníze. Tasili a Bitter Creek nebyl dost rychlý. Potom se objevil Harrigan. Ti chlápci na něho vystřelili. Harrigan byl přesnější. Ten muž, kterého Bitter Creek postřelil, utekl.“ Muž s hvězdou si vzal svou sklenici a napil se.

Zamyšleně hleděl na Jaye Harrigana. Když dopil, kývl na mrtvého.

„Znáte toho muže, Harrigane?“

„Ne. Vy ano?“

Marshal přikývl.

„Jeho jméno je Lew Torrance. Ten druhý byl pravděpodobně jeho bratr Wess. Jsou to padouši. Šerif oblasti Lincoln je podezírá z několika přepadení, ale nemohl jim nic dokázat. Jezdí pro Waynea Hutchinsona.“

„Big Daddyho Hutchinsona?“ užasle se zeptala žena.

Marshal přikývl.

„Kdo je Big Daddy Hutchinson?“ vyzvídal Jay Harrigan.

Muž zákona roztáhl svůj úsměv.

„Vy se asi v Novém Mexiku moc dobře nevyznáte, co, Harrigane?“

Jay zavrtěl hlavou.

„Jak bych mohl? Bitter Creek a já jsme přijeli z Texasu. Jsme v Novém Mexiku poprvé.“

„Big Daddyho ranč Rio Hondo se rozprostírá na velkém území na jih od Rio Hondo. Jeho slovo je na jeho pozemcích zákonem. Žije v Hondu se svou rodinou. Ranč vede jeho předák Cullen Lewis.“

Jay Harrigan pokrčil rameny.

„Proč mi to vyprávíte, marshale?“ zamumlal.

Muž zákona přivřel oči.

„Znám muže, jako jste vy, Harrigane. Vím, jak uvažují. Měl byste být rád, že jste vyřídil jednoho z vrahů vašeho přítele. Nasedněte na koně a jeďte zpátky do Texasu.“

Jay Harrigan nic neřekl.

Vypil ještě jednu whisky, šel k Bitter Creekovi, vzal si jeho derringer a pak si Bitter Creeka naložil na rameno.

„Doufám, že vaše město nebude mít nic proti tomu, když tu na hřbitově spočine jeden hráč, marshale,“ řekl chraplavým hlasem.

Muž zákona zavrtěl hlavou. „To zajisté ne, Harrigane.“

Jay Harrigan odnesl svého přítele ven.

Věděl, že stolařství je na rohu s Main Street.

Stolař už byl vzhůru.

Pravděpodobně slyšel výstřely a tak si řekl, že bude mít práci.

Ukázal Harriganovi, kde má mrtvého nechat.

Jay vybral jednu rakev.

Muž prodával i náhrobní kameny z jednoho katalogu. Jay vybral jednu z bronzových tabulek, jež stála téměř 500 dolarů. To byla částka, kterou Bitter Creek vyhrál na bratřích Torranceových.

„Bude to trvat měsíc, než bude ten kámen stát,“ řekl stolař chraplavým hlasem.

Jay pokrčil rameny.

„Nespěchá to, pane. Jednou sem přijedu. Pokud ale na jeho hrobě nebude stát náhrobek, tak ho možná budete potřebovat sám.“

Muž úslužně přikývl.

Jay mu popsal, co má stát na bronzové tabulce. Pak se otočil a šel ke dveřím. Před nimi ještě poznamenal: „V saloonu leží ještě jeden mrtvý. Dneska máte šťastný den.“

„Zaplatíte i za něho?“ otázal se štíhlý stolař.

„Ne,“ řekl Harrigan.

+ + + + +

Pohřeb se konal o dva dny později.

Jay Harrigan byl jediný, kdo Bitter Creeka doprovodil na jeho poslední cestě. Kráčel za černým vozem s velkými kulatými skly po stranách.

Etta chtěla jít též, ale on jí řekl, že tam nikoho nechce.

Přestože bylo ráno, už pálilo slunce. Pot stékal Jayi Harriganovi na límec košile.

Kola vozu tiše skřípala.

Hrob už byl vykopaný.

Čtyři muži v černých cylindrech zvedli rakev z vozu a se dvěma provazy ji spustili do hrobu.

Jay přišel k hrobu. Točil si mezi dlaněmi kloboukem.

„Hodně štěstí, Bitter Creeku,“ zamumlal.

Co měl říct víc?

Oba považovali život za jeden velký špás. Věděli, že smrt může číhat na každém rohu, ale nepřemýšleli o tom.

Jay Harrigan vzal lopatu, nabral písek a hodil ho do hrobu. S žuchnutím dopadl na rakev. Pak předal lopatu jednomu z těch mužů, obrátil se a šel zpátky do města.

Vedle první budovy, podlouhlé kůlny, se od čehosi odrazilo slunce.

Jay se zastavil. Jeho instinkt signalizoval nebezpečí.

V tomtéž okamžiku, kdy spatřil přikrčenou postavu, která se vynořila zpoza rohu kůlny, se vrhl stranou.

Cítil bolest v pravém rameni, když na ně dopadl. O několik zlomků vteřiny později třeskl výstřel z pušky. Před očima měl červené kruhy a hvězdičky.

Převalil se.

V pravé polovině hrudi cítil palčivou bolest. Držel v ruce pažbu peacemakeru, ale ten mu teď moc nepomohl. Nemohl pohnout rukou. Kdosi vykřikl.

Skrze hukot v uších slyšel dusot, který se rychle blížil.

Dopadl na něj stín.

„Pane…“

Jay Harrigan spatřil černý cylindr funebráka a se sténáním se zvedl. Měl pocit, jako by mu někdo nožem bodal do ramene.

S hekáním dal peacemaker do pouzdra a levou rukou se chytil za pravou paži. Zřetelně cítil, jak mu z rány teče krev, stéká po hrudi a hromadí se nad opaskem kalhot.

Měl nejisté nohy.

Vrávoravě šel dál.

Na půli cesty k němu přišel marshal.

„Poznal jste toho střelce, Harrigane?“ chraplavě se zeptal.

Jay zavrtěl hlavou.

Nemusel toho muže poznat. Marshal věděl tak dobře jako on, že to byl Wess Torrance.

Jako v transu šel vedle muže zákona k lékaři, který mu pak vytáhl kulku z ramene.

Slyšel, jak doktor říká, že měl velké štěstí. Potom omdlel. Ztráta krve ho příliš oslabila. Jeho tvář byla ještě pořád poněkud propadlá. Oči měl zapadlé a leskly se, jako by se od nich odrážely plameny.

Zpod širokého okraje svého stetsonu pozoroval domy na Main Street v městečku Hondo.

Všude na verandách se svítilo. Z oken domů na ulici pronikalo světlo.

Ještě tam panoval ruch.

U zábradlí stáli koně, kolem projížděly povozy a bryčky. Neušlo mu, jak si jej všichni nedůvěřivě prohlížejí.

Na pravé straně ulice spatřil nájemní stáj, jejíž vrata byla otevřená. Vydal se k ní. Ve stáji se svítilo. Jeden starší muž tam umýval jednoho hnědáka. Vzhlédl, když uviděl jezdce na pintovi.

Jay toporně slezl ze sedla a přivedl koně do stáje.

Starší muž jej zamyšleně pozoroval.

Jay věděl, že v tomto kraji, v němž téměř každý nosí kovbojské oblečení, ve svém tmavém obleku musí být nápadný.

Muž se díval na jeho peacemaker s kostěnou pažbou. Teprve potom pohlédl Jayovi do tváře.

„Máte za sebou dlouhou cestu, pane,“ zavrčel.

Jay se usmál a přikývl.

„Postaráte se o mého pinta?“

„To je můj džob, pane. Zůstanete v Hondu déle?“

„To ještě nevím,“ odvětil Jay. „Můžete mi doporučit nějaký hotel?“

„Hm, běžte do Commercialu. Stojí naproti saloonu Blue Ox.“

Jay Harrigan přikývl. Starý muž hned poznal, že má před sebou hráče.

Odvázal srolované deky a sedlové brašny a přehodil si je přes ramena. Aniž by se otáčel k tomu starému muži, toporným krokem šel ven a potom se rozhlížel po hotelu Commercial.

„Asi padesát yardů odtud, na ulici! „ zvolal za ním stájník.

Jay již ten hotel viděl. Počkal, až kolem projede jakýsi povoz, a přešel ulici.

Muž v recepci si ho prohlížel jen krátce. Očividně byl na zaprášené hosty zvyklý.

Jay se zapsal do knihy hostů, vzal si klíč a vybral si pokoj. Z okna viděl na Main Street. Položil sedlové brašny a srolovanou deku na zem a otevřel okno, aby vyvětral.

Naproti byl saloon Blue Ox.

U zábradlí stálo téměř tucet koní. Vládl tam randál. Přicházeli tam muži a zase odcházeli.

Jay slyšel chraplavé mužské hlasy a vysoký ženský smích. Náhle začal hrát orchestrion.

Ticho v jeho pokoji rozhodně nebylo. To mu ale bylo jedno. Beztak tam nechtěl strávit večer a začátek noci.

Díky světlu pronikajícímu z oken saloonu Blue Ox, viděl. Rozvázal si srolované deky a položil své věci na malou skříň.

Před očima mu probíhaly události posledních dnů.

Nevěděl, zda by se po pohřbu Bitter Creeka vrátil do Texasu, kdyby mu ten zákeřný střelec nevpálil kulku do ramene.

Bitter Creekovi by nevrátilo život, kdyby odpravil i druhého z bratří Torranceů.

Wess Torrance mu svým výstřelem rozhodování ulehčil.

Jay ještě týden zůstal v Roswellu, aby se vyléčil ze svého zranění. Viděl ještě, jak marshal kroutí hlavou, když kolem něho vyjel z města na západ.

Jay se cítil tak sám jako ještě nikdy v životě, když jel do Rio Hondo. Tři roky strávil po boku Bitter Creeka, často naslouchal svému povídavému a veselému příteli.

Jay věděl, že Bitter Creekovi nevděčí jen za svůj život. Za poslední tři roky se toho hodně naučil. V kartách se stal téměř neporazitelným a i s peacemakerem na něho měl jen málokdo.

To všechno ho naučil Bitter Creek.

Jay Harrigan si přísahal, že to svému příteli jednou splatí.

Když však k tomu měl příležitost, ležel v posteli s ženou a Bitter Creeka tam nechal samotného.

Jay věděl, že si to nikdy neodpustí.

Šel k oknu a nadechl se.

Bylo mu jasné, že z Honda možná neodjede živý. To ho neděsilo. Měl svůj úkol. Nechtěl žít, pokud by jej nesplnil. Nechtěl se mstít jen kvůli Bitter Creekovi, ale především kvůli sobě samému.

Hleděl k saloonu. Zřetelně cítil mravenčení v prstech.

Ne – nejdřív se vykoupe a nechá si vyčistit šaty.

Byl časný večer.

Stačilo by, kdyby do saloonu přišel v deset, až bude mít většina přítomných něco v sobě.

+ + + + +

Vzduch byl ještě teplý, když Jay Harrigan vyšel z holičství. Šel kousek dál a zastavil se ve stínu verandy, kde si zapálil doutník.

Po horké koupeli se cítil jako znovuzrozený. Šaty měl vyčištěné, nechal se oholit a ostříhat. V nosu měl vůni vody po holení.

Potáhl z doutníku.

Naproti u zábradlí před saloonem Blue Ox stálo ještě víc koní než předtím.

Na chodnících byl klid. Několik lamp zhaslo.

Jay přešel ulici.

Pomyslel na holičova slova. Ten muž pořád mluvil a Big Daddyho Waynea Hutchinsona jen chválil. Hutchinson to byl, kdo to malé městečko přivedl k rozkvětu. Postavil školu a věnoval zvon pro metodistický kostel. Dával se svým obrovským rančem lidem ve městě obživu. Bez Big Daddyho Hutchinsona by Hondo bylo jen nevýznamným zapadákovem, ve kterém by se lidé jen tak tak drželi nad vodou.

Jay Harrigan znal mnoho míst v Texasu, kterým vládl jediný člověk. Málokdy na ně panoval jednotný názor. V jejich stínu se žilo dobře, dokud lidé poslouchali. Jestliže se však někdo proti nim vzepřel, neměl většinou jinou možnost než město opustit. V horším případě skončil na krchově.

Jay Harrigan šel na chodník před saloonem Blue Ox. Ven pronikalo díky pestrým sklům v oknech barevné světlo. Opět začal hrát orchestrion, který přehlušil všechny ostatní zvuky.

Jay se zašklebil, strčil do dveří a vešel dovnitř.

Pod stropem se vznášel hustý dým. U pultu na pravé straně podlouhlé místnosti, se tlačilo několik mužů.

Jay krátce pohlédl doleva.

Byl zklamaný, když tam neviděl žádný karetní stůl, ale potom si řekl, že Blue Ox má určitě vlastní hernu. V tom randálu se na karty nedalo koncentrovat.

Orchestrion stál u čelní stěny místnosti. Vedle se nacházely dvoje dveře. Ty pravé byly otevřené a vedly do osvětlené chodby, jež byla plná beden a soudků.

Dívka, která seděla u stolu s několika kovboji, vstala a přišla k němu. Měla půvabný obličej a načesané blond vlasy. Na růží pomalovaných lících měla culíky. Byl překvapený, když pohlédl do jejích modrých očí. Postrádal v nich chladný výraz zlatokopky, který mu vadil u většiny dívek v saloonech.

„Ahoj,“ řekla. „Tebe jsem v Hondu ještě neviděla.“ Stála nyní krok před ním. Byla mu po bradu, takže se musela zaklonit, aby se mu mohla podívat do očí.

„Jsem v tomto hezkém městečku poprvé,“ odvětil.

„Jmenuju se Sally,“ koketně řekla. „Zaplatíš mi drink? Můžeme se trochu pobavit. Vím o Hondu všechno, jestli chceš něco vědět.“

Jay se usmál.

„O.K., Sally. Hondo se mi začíná líbit.“

Jeho lichotka ji potěšila. Vydala se k barovému pultu. Hosté jí ochotně udělali místo.

Jay Harrigan cítil jejich pohledy. Nebylo to jiné než v jiných městech, kam přijel jako cizinec. Lidi vždycky zajímaly nové tváře.

„Napijeme se?“ zeptala se Sally. „Hej, ještě jsi mi ani neřekl tvé jméno.“

„Jay Harrigan,“ odpověděl. „Je tu něco jiného než whisky? Co třeba láhev šampaňského?“

„Ta stojí deset dolarů,“ řekla Sally.

„Ať.“

Sally se usmála a pak objednala u barmana láhev šampaňského. Ten nedůvěřivý muž nejprve požádal Jaye, aby ukázal deset dolarů, a teprve potom poslal kohosi do sklepa pro láhev.

Jay se rozhlédl.

Za pultem visel obraz. Byl velký a znázorňoval modrého býka, na jehož hřbetě seděla neoděná kráska, jejíž ňadra byla zakrytá jen jejími dlouhými blond vlasy. Saloon byl očividně pojmenován podle tohoto obrazu.

„Tady se nehraje, Sally?“

Zamyšleně na něj pohlédla.

„Myslela jsem si, že jsi hráč, Jayi,“ zamumlala. Kývla ke dveřím vedle orchestrionu. „Je tu herna. Ale radím ti, abys tam nechodil. Přišel bys o peníze. Vím i o jiných způsobech, jak bys je mohl utratit.“ V jejích modrých očích byl svůdný výraz.

Jay se usmál.

„Jsou dny, kdy má člověk štěstí. Pro mě je takovým dnem dnešek.“

Dívka však o tom pochybovala.

Jedna žena tam přinesla láhev šampaňského, kterou podala barmanovi, jenž ji otevřel a nalil do dvou sklenic, do nichž jinak naléval whisky. Jay přehlédl ten prohřešek proti etiketě a připil si se Sally. Když sklenice vypili, Jay hned dolil.

Cítil mravenčení v prstech.

Věděl, že to není jen nutkání znovu si zahrát karty. Bylo to i něco jiného, jen nevěděl, co to je.

Po třetí skleničce Sally tiše řekla: „Raději počkej do zítřka, Jayi. Big Daddy je tam. Dělá mu obzvláštní potěšení, když může někoho oškubat. A Big Daddyho v pokeru nikdo neporazí.“

Jay měl co dělat, aby potlačil vzrušení.

„Sám může hrát těžko. Kdo tam s ním ještě je?“

„Grogan, Bassett, doktor a slečna Myrtleová,“ zašeptala. Viděla na něm, že mu ta jména nic neříkají. „Luke Bassett je marshal Honda,“ dodala. „Henrymu Groganovi patří obchod a slečna Myrtleová je můj boss.“

„Budou se nudit. Hrát poker pořád se stejnými hráči je nudné.“

Změřila si jej pohledem.

„Ty si nenecháš poradit, že?“

Jay s úsměvem přikývl. „Ale ano, Sally. Jenom se těmi radami nechci řídit.“

„To jsem si myslela. Škoda. Myslela jsem si, že bychom spolu mohli něco mít.“

„To přece ještě můžeme, ne?“

Její pohled byl skeptický.

„Mám ráda muže, kteří mě na něco pozvou, Jayi. Až vyjdeš z herny, nebudeš mít čím zaplatit. Nechej mi zbytek šampaňského, jo? Mám ho ráda.“

Jay kývl ke dveřím.

„Můžu jít dovnitř jenom tak?“

„Zavedu tě tam,“ zamumlala a znělo to tak, jako by ho měla zavést pod šibenici.

Ta místnost nebyla příliš velká.

Kromě dvou karetních stolů tam byl ještě stůl, na němž bylo několik sklenic a láhví whisky.

Pouze u jednoho z těch dvou stolů seděli lidé. Čtyři muži a jedna žena.

Žena jako jediná vzhlédla, když se otevřely dveře a dovnitř vešla Sally, pustila tam Jaye Harrigana a s tázavým pohledem na něj kývla.

Jay viděl, že ta žena je velmi hezká.

Měla hnědé, velmi rafinovaně načesané vlasy. Ve svitu nízko visících lamp se pleť jejích ramen leskla jak samet.

Měla dlouhý, štíhlý krk. Její tvář byla na Jayův vkus trochu příliš našminkovaná. Její rudé rty svítily jako pochodeň.

Sally se otočila a zavřela za sebou dveře.

Žena se opět věnovala hře.

Jay zůstal stát u dveří. Chtěl počkat, až dokončí partii.

Uprostřed stolu ležela hromádka dolarů

Sally měla podle všeho pravdu. Big Daddy nehrál o drobné.

Jay nemusel hádat, kdo je rančer.

Big Daddy seděl zády k němu. Byl to tělnatý muž, tak tlustého člověka snad Jay ještě neviděl. Židle, na které seděl, musela být zhotovena speciálně pro něj, nebo byla zamýšlena pro dvě osoby. Jay odhadoval, že ten muž musí vážit nejméně tři sta padesát liber.

Vedle ženy seděl hubený chlapík s vrásčitým obličejem. Na kožené vestě se mu blyštěla plechová hvězda.

Nalevo od Big Daddyho seděl postarší, šedovlasý muž v brýlích, který hleděl na své karty, jež si držel těsně před obličejem.

Čtvrtý hráč byl oblečen do tmavého kabátu, nejvrchnější knoflík měl rozepnutý. Úzkou kravatu měl uvolněnou.

Tlustý muž se zapřel o židli a rozesmál se. „Tři esa, Grogane,“ poznamenal. „Co máš ty?“

Muž v rozepnuté košili ztěžka polkl. Poskakoval mu ohryzek. Jeho tvář byla zrudlá. Tiše zaklel a hodil karty na stůl.

Muž v brýlích řekl: „Tvá tři esa nestačí, Big Daddy. Mám full house.“ Položil své karty na stůl.

Tlouštíkův smích zhrubl. Třásly se mu záhyby kůže na zátylku.

„Co říkáš na čtvrté eso, doktore?“ zabručel.

Muž s hvězdou a žena hodili své karty beze slova na stůl. Zatímco Big

Daddy Hutchinson shraboval bankovky, pohlédla žena na Jaye.

„Máme návštěvu, Big Daddy,“ řekla chraplavým hlasem.

Tlouštík se neotočil. Pravděpodobně to nešlo.

„Kdo?“ zeptal se.

Teď zvedli hlavy i ostatní.

Jay přišel ke stolu ze strany, takže na něj tlouštík mohl pohlédnout. Měl co dělat, aby při pohledu na jeho ohavnou tvář nedal najevo své pocity.

Big Daddy Hutchinson byl muž, při pohledu na kterého děti určitě vyděšeně utíkaly.

Jeho obličej měl barvu těsta, nos byl křivý a široký, obočí hustá a vystouplá. Póry na jeho pokožce byly tak velké, že se daly spočítat.

Nejhorší však byly rty. Byly odulé a popraskané. V levém koutku úst byly rozčísnuty jizvou.

Jeho malé oči mezi velkými tukovými polštářky byly upřeny na Jaye. Ten měl pocit, jako by ho pozoroval had. „Hráč,“ řekl Big Daddy bručivým hlasem.

Neznělo to urážlivě. Spíš radostně.

Žena vstala.

Jay viděl, že má fantastickou postavu. Odhadoval jí tak třicet let. Byla štíhlá, její pas by se dal určitě obejmout dvěmi dlaněmi. Ňadra měla plná. Její zelené sametové šaty měly velkorysý výstřih. I ramena měla obnažená.

„Jsem Myrtle Hancocková,“ řekla. „Patří mi Blue Ox.“

Jay se lehce předklonil.

„Jay Harrigan,“ odvětil.

Tlustý muž mu podal ruku.

Jay se jí chopil. Byla chladná a vlhká. Musel se ovládnout, aby nedal najevo své zhnusení.

„Předpokládám, že s námi chcete hrát, Harrigane,“ bručivě poznamenal Big Daddy. Vypadalo to, že je pro něj samozřejmé, že ho Jay zná. „Posaď se. Doufám, že jsi dobrý. Nebaví mě hrát pořád jen se začátečníky.“

Žena představila ostatní.

Marshal Luke Bassett vstal ze židle.

„Pas, Big Daddy,“ zamumlal.

Doktor, který se jmenoval Jarvis Murphy, a majitel obchodu Henry Grogan by nejraději vystoupili ze hry také, to na nich Jay viděl. Sevřeli však rty a mlčeli.

Jay se posadil naproti marshala.

Bassett přišel ke stolku a nalil si sklenici whisky.

„Odkud jsi přijel, Harrigane?“ zeptal se Big Daddy, který si Jaye měřil pohledem.

„Jsem z Waca v Texasu,“ řekl Jay.

„Ještě jsem o tobě nikdy neslyšel. Jsi ještě mladý, co?“

Jay pokrčil rameny.

„Hodně jsem se v posledních letech naučil. Tom Jessup mě naučil všechno, co musí dobrý hráč umět.“

„Jessup? Bitter Creek Jessup?“ V Big Daddyho hlasu bylo překvapení. Zamyšleně hleděl na Jaye. Ten koutkem oka zahlédl, jak se žena neklidně pohnula.

Polkl. Neuniklo mu trhnutí v sádelnaté tváři toho tlustého muže. Vyprávěl Wess Torrance rančerovi, co se stalo v Roswellu?

„Bitter Creek je nejlepší hráč dnešní doby, chlapče. Jestli tě učil hrát, pak musíš být eso. Nezahazoval by se s někým, kdo nemá talent.“

„Vy Bitter Creeka znáte?“

„Je to už mnoho let, co jsem s ním v Amarillu seděl u jednoho stolu. Skoro dva dny v kuse. Sebral mi všechno, co jsem měl u sebe.“

O tom mu Bitter Creek neřekl.

„Doktore, rozdáváš,“ prohodil Big Daddy. V jeho malých očích se zablesklo.

Jay se opřel o židli. Cítil pohled té ženy. Když ho opětoval, měl pocit, že v jejích nazelenalých očích viděl varování.

Nepotřeboval ho. Věděl, že si musí dávat pozor. Big Daddy určitě nebyl z těch, co umějí prohrávat.

Kromě toho si chtěl podat jednoho z jeho lidí. A to bylo něco, co by Big Daddy nesnesl.

Jay si vzal karty, které mu dal doktor. Byly to tři sedmy, desítka a eso.

Jay chtěl zkusit své štěstí. Ponechal si jen eso s desítkou a tři sedmy posunul k doktorovi.

Když si vzal tři nové karty, věděl, že této noci ho určitě nikdo neporazí, ani Big Daddy Hutchinson ne.

Byly to dvě desítky a eso.

+ + + + +

Jay Harrigan cítil, jak si ho Big Daddy nedůvěřivě prohlíží. Jeho malé oči sledovaly každý Jayův pohyb.

Jay na své karty pohlédl jen krátce, aby viděl, co má, potom je položil před sebe na stůl a už se jich nedotkl.

Vzal Hutchinsonovi za jedinou hodinu více než šest set dolarů.

Rančerovi to, jak se zdálo, nevadilo.

Grogan a lékař byli celí červení. Byli v té hře jen sparingpartnery a většinou rychle vystoupili, aby jejich ztráty byly co nejmenší.

Myrtle Hancocková s nimi několikrát držela krok. Jednou ji Jay nechal vyhrát, když předtím Big Daddy vystoupil.

Tlustý muž dobře věděl, že Jay tu ženu mohl porazit. Přesto nic neřekl. Jeho nedůvěra však byla od té chvíle ještě větší.

Luke Bassett stál šikmo za Jayem.

Jay však nezvedl karty a nedržel je v rukou, takže muž s hvězdou nemohl svému bossovi pomoci.

Big Daddy Hutchinson pochopil, že má před sebou soupeře, který ho převyšuje. To ho začalo rozčilovat.

„Co kdybychom si udělali přestávku, Big Daddy?“ hrdelním hlasem se zeptala žena.

„Zůstaň sedět, Myrtle!“ zavrčel rančer.

Vtom se ze saloonu ozval výkřik.

Nato třeskl výstřel.

Luke Bassett se pohnul. Vydal se ke dveřím.

Big Daddy se zamračil. Těžkopádně se otočil a pohlédl ke dveřím.

Ty se v té chvíli otevřely.

Jay viděl mladého muže, který měl obličej zkřivený hněvem. Světlé vlasy mu padaly do čela.

Bassett vytáhl z pouzdra revolver.

Muž u dveří vypálil. Zablesklo se mu u pasu. Bassett sebou trhl, přikrčil se, zasténal a potácivě se vydal k mladíkovi.

Jay byl hned na nohou.

Big Daddy Hutchinson zabručel. Chtěl vyskočit, ale nedostal se tak rychle z židle.

Jay strhl ženu stranou. S výkřikem se skácela na zem.

Okamžitě měl v ruce peacemaker. Viděl, jak mladík u dveří namířil Big Daddymu Hutchinsonovi na záda kolt.

Jay zmáčkl spoušť.

Do výstřelu peacemakeru se ozval vysoký, kovový zvuk.

Mladík byl odhozen a zády narazil do rámu dveří. Revolver mu vypadl z ruky na podlahu.

Jay se vyhnul stolu a přiskočil k němu.

Lukeu Bassettovi se podlomily nohy a svalil se na zem. Pravou ruku s revolverem měl pod sebou.

Jay vytřeštil oči.

Viděl ránu na levé straně hrudi toho mladíka.

Za ním se Big Daddy se sténáním vytáhl ze židle.

„Zavři dveře, Myrtle!“ ostře poručil.

Žena, která právě vstala, šla rychle ke dveřím a zavřela je.

Jay viděl ještě vyděšenou tvář Sally.

Kdesi na Main Street se ozval klapot kopyt.

Big Daddy s hekáním přišel k Jayovi a pak ho odstrčil stranou. Jen krátce pohlédl na světlovlasého mladíka, potom otočil marshala na záda.

Bassett měl nad přezkou opasku velkou tmavou skvrnu, která se ve světle lampy nad karetním stolem leskla. Jeho oči byly skelné.

Jay věděl, že je mrtvý tak jako ten mladík, kterého trefil do srdce.

V saloonu zazněl čísi chraplavý hlas.

O několik vteřin později někdo prudce otevřel dveře.

Myrtle Hancocková zaječela, když jí narazily do ramena.

Stál tam urostlý obr s velkým koltem v ruce. Měl širokou, červenou tvář. S otevřenými ústy pohlédl nejprve na Big Daddyho Hutchinsona a teprve potom na ty dva muže, kteří leželi na podlaze herny.

„Jak se to mohlo stát, Cullene?“ zabručel obtloustlý rančer na toho hromotluka.

Jay pohlédl na muže u dveří. Toto tedy byl Cullen Lewis, Big Daddyho předák, který spravoval ranč Rio Hondo.

„Sejmul Mongina, ukradl mi appaloosu a vyrazil do Honda,“ řekl obr.

Jay Harrigan přišel k tomu světlovlasému mladíkovi, který se zády opíral o zeď, a klekl si vedle něj. Svůj peacemaker již měl opět v pouzdře.

Slyšel těžké Big Daddyho kroky. Korpulentní rančer odstrčil Cullena Lewise stranou a zavřel dveře. Potom pohlédl na Jaye a na mrtvého mladíka.

Jay zvedl jeho pravou ruku. Kulka z peacemakeru trefila jeho revolver, zanechala po sobě šrám na dlani a pak se odrazila směrem k hrudi.

Jay sevřel rty.

Nechtěl toho mladíka zabít. Byla to smůla.

Pohlédl na stěnu, po které se mladík svezl. Táhla se po ní krvavá stopa.

Že by kulka provrtala tělo?

Jay se dotkl jeho ramene. Neživé tělo se svalilo na bok a převalilo se na břicho.

Jay polkl.

Mladík měl na zádech roztrhanou košili. Museli ho bičovat býkovcem. Po celých zádech se mu táhly krvavé pruhy.

Jay vstal. Jeho pohled se setkal s pohledem Big Daddyho.

Rančer si ho číhavě prohlížel. Pak se na jeho tlusté tváři objevil úsměv, který naháněl husí kůži.

Položil Jayovi svou tučnou ruku na rameno, načež chraplavým hlasem řekl: „Zachránil jsi mi život, Harrigane. Ten chlápek mě chtěl oddělat.“

„Vypadá to, že k tomu měl dobrý důvod,“ odvětil Jay.

V Big Daddyho malých očích se zajiskřilo.

„Varoval jsem ho, Harrigane. Měl dát ruce pryč od mé dcery Debbie.“

V místnosti se na chvíli rozhostilo ticho. Jay viděl zkřivenou tvář té ženy. V té chvíli pochopil, že Big Daddy nemá v té místnosti jediného přítele. Všichni se ho báli – ale to bylo všechno.

„Dej mi Bassettovu hvězdu, Cullene,“ chraplavě řekl Big Daddy.

Obr přistoupil k mrtvému marshalovi, sklonil se, vzal z kožené vesty Lukea Bassetta plechovou hvězdu a podal ji Big Daddymu.

Hutchinson pohlédl na Jaye.

„Jsi s koltem proklatě rychlý, Harrigane. Co kdyby sis vzal tu hvězdu?“

Jay byl překvapen. Hlavou se mu honily myšlenky. Představa, že by měl za sebou zákon, kdyby se chtěl pomstít vrahovi Bitter Creeka, ho zaujala.

„Myslel jsem, že marshal je volen obyvateli města,“ zamumlal.

„To platí, pokud uběhne jeho funkční období. Bassett měl být v úřadě ještě rok. Městská rada je oprávněna najmout nového muže, když zvolený marshal vypadne.“

„Vy jste městská rada, Big Daddy?“

Big Daddy se široce usmál.

To bylo dosti výmluvné. Nebyl sice městským radním, ale rozhodoval o tom, co se v Hondu bude dít.

Ohlédl se na muže v tmavém kabátu.

„Co na to říkáš, Grogane? Harrigan by byl ten pravý pro tento džob, ne?“

Majitel obchodu se sevřenými rty přikývl.

„Grogan je starosta a předseda městské rady Honda, Harrigane,“ zavrčel Big Daddy. „Takže je ta záležitost v pořádku.“ Přistoupil k Jayovi a připnul mu na sako hvězdu.

Jay zvedl ruku.

„Kolik to vynese, Big Daddy?“ chraplavě se zeptal.

Tlustý rančer se bručivě rozesmál. „Ne tolik jako poker, hochu. Město platí sto padesát dolarů měsíčně. Já k tomu přidám padesát ze své kapsy. Koneckonců ti něco dlužím.“

To byl královský plat. Jay neznal žádného muže zákona, který by dostával dvě stě dolarů měsíčně.

„O.K., Big Daddy,“ řekl.

Rančer se již obrátil.

„Ukaž mu úřadovnu, Grogane,“ řekl přes rameno. Potom mávl na svého předáka.

Cullen Lewis otevřel dveře do saloonu a pustil Big Daddyho Hutchinsona ven.

Jay viděl, jak se lidé v saloonu automaticky rozestoupili.

„Pojďte, Harrigane,“ poznamenal Henry Grogan.

„Co ti dva mrtví?“ zeptal se Jay.

„O ty se postará doktor Murphy.“

Jay pohlédl na šedovlasého doktora a na ženu.

Jejich pohledy byly všechno jen ne přátelské. Cítil, že vůči němu nechovají sympatie. Skoro to vypadalo, jako by mu měli za zlé, že Big Daddymu Hutchinsonovi zachránil život. „Půjdu se na úřadovnu podívat zítra, Grogane,“ řekl Jay. „Nejdřív si dám drink.“ Přišel ke stolu a vzal si peníze. Bylo to skoro šest set dolarů, které vyhrál. Žena a ti dva muži ho mlčky pozorovali. Nepohnuli se, ani když přišel ke dveřím, otevřel je a vstoupil do saloonu, ve kterém panovala napjatá atmosféra.

+ + + + +

Sally stála u pultu vedle tří kovbojů.

Přátelskost, s jakou pozdravila Jaye před necelými dvěma hodinami, z její líbezné tváře zmizela. Jasně si všiml, že by byla raději, kdyby saloon opustil a nechodil k ní.

Ti tři kovbojové bez vyzvání ustoupili.

Hleděli na hvězdu na jeho saku.

Jay byl přesvědčen, že z něj měli takový respekt ne kvůli hvězdě samotné, ale kvůli muži, který za ní stál.

Sally chtěla pohlédnout jinam. Chytil ji za zápěstí. Hledělo na ně mnoho přítomných, ale to mu v té chvíli bylo jedno.

Chtěl něco říct, když tu Sally trhla hlavou.

Dveře herny se znovu otevřely.

Henry Grogan zavolal jména několika mužů. Ti tři kovbojové a ještě jeden muž přišli k němu, zmizeli v herně a po několika vteřinách odtud vynesli mrtvé. Lékař a Grogan kráčeli za nimi.

Myrtle Hancocková rovněž vyšla z herny, když tam předtím zhasla lampu. Pohlédla na Jaye, ale dál se o něj ani o Sally nestarala.

„Dáš si ještě jednu láhev šampaňského, Sally?“ zeptal se Jay.

„Ne,“ řekla přidušeným hlasem.

Poklepal si na plechovou hvězdu na hrudi.

„Kvůli tomu – nebo proč?“

„Ano.“

„Co se ti na tom nelíbí?“

„To, že jsi za ni zaplatil vraždou.“

Jay jí sevřel zápěstí. Úsměv zmizel z jeho tváře. Viděl na ní, že ji to bolí, a tak ji rychle pustil.

„To už nikdy neříkej, Sally!“ chraplavě vyhrkl. „Já jsem toho mladíka nezavraždil. Zabil marshala Bassetta a chtěl oddělat Hutchinsona. Střílel jsem mu na ruku. Kulka se odrazila tak nešťastně, že ho zasáhla doprostřed srdce. Můžeš se zeptat doktora Murphyho, zda je to pravda.“

„Ten, kdo namíří zbraň na lidi, musí počítat s tím, že jeho kulka zabije,“ poznamenala s výčitkou v hlasu.

„Pak je podle tebe správné, že vtrhl do herny, zastřelil marshala a chtěl zavraždit Big Daddyho Hutchinsona?“

Upřeně na něj hleděla. Měla velké modré oči.

„Ne, Jayi. Ale dokážu Ricka Averase pochopit.“

„To je jméno toho chlapce?“

„Ano.“

„Viděl jsem jeho záda. Big Daddy řekl, že ho nechal zbičovat, protože si začínal s jeho dcerou Debbie.“

Sevřela rty. Viděl, že se rozhlíží, že se bojí, že by mohla říct něco, co by jí uškodilo.

„Můžeš mě pozvat na drink?“ přidušeně řekla po chvíli.

Jay kývl na barmana a poručil dvě sklenice whisky.

Ze saloonu Blue Ox pomalu odcházeli lidé. Přestřelka a smrt obou mužů jim všem zkazila náladu.

Jay viděl, jak zrzavá žena mluví s barmanem. Podle všeho chtěla saloon zavřít.

Sally vypila svou whisky.

„Předtím jsi říkala, že víš o jedné věci, za kterou bych mohl utratit své peníze. Platí to ještě pořád?“ zeptal se Jay.

Měla v očích zvláštní lesk. Cítil, že se jí líbí. Rozčilovala ji však hvězda, kterou mu dal Big Daddy Hutchinson. Přikývla.

„Počkej na mě venku,“ zamumlala.

Jay se otočil a šel k zrzce, která ještě pořád hovořila s barmanem.

Vytáhl z kapsy jednu bankovku, aby zaplatil. Myrtle Hancocková mávla rukou.

„To je na účet podniku, marshale,“ řekla svým chraplavým hlasem, v němž nebyla ani stopa vlídnosti.

Jay položil dvacetidolarovou bankovku na pult.

„Nerad jsem někomu něco dlužný, slečno Myrtleová,“ řekl chladným hlasem. Kývl na barmana. „Drobné si můžete nechat.“

Nečekal na to, co odpoví, obrátil se a šel pryč.

Došel k rohu saloonu a tam se zastavil. Ramenem se opřel o sloup verandy a zapálil si tenký doutník. Naproti pod verandou hotelu Commercial svítila už jen jedna lucerna. Ve většině oken v patře byla tma.

Poslední hosté opouštěli Blue Ox.

Jay viděl, že světla postupně zhasínají.

Sally náhle vyšla ven. Za ní se zavřely dveře.

Pohlédla na něj a rychle k němu přistoupila.

„Pojď se mnou,“ přidušeně řekla.

Kývl ke Commercialu. „Mám tam pokoj.“

Zavrtěla hlavou. „To by byly jen problémy. Radši půjdeme ke mně.“

+ + + + +

Jay Harrigan měl jen málokdy prostitutku, která by byla tak vášnivá jako Sally.

Měla ho ráda, to cítil. Možná víc, než bylo dobré pro děvče, které prodává své tělo.

Bez šminek byla ještě hezčí. Dlouhé blond vlasy s půvabným obličejem a velké modré oči, v nichž se ještě stále zračil chtíč.

Zvedla ruku a dotkla se jeho obličeje.

„Proč jsi vzal od Big Daddyho tu hvězdu?“ zeptala se.

„Kde si člověk vydělá dvě sta dolarů za měsíc, Sally?“

„Dvě sta? Myslela jsem si, že Bassett měl sto padesát. Je těch padesát dolarů prémie za to, že jsi zastřelil Ricka Averase?“ Cítila, jak strnul. „Nemyslela jsem to tak, Jayi,“ tiše řekla. „Pravděpodobně za to nemůžeš. Ale bylo by lepší, kdybys toho mladíka nechal střílet.“

„Zdá se, že Big Daddyho nemáš příliš ráda,“ zamumlal Jay.

Tiše se zasmála. „Nikdo ho nemá rád, Jayi. Všichni se jenom tak přetvařují, protože je má tak či onak v hrsti.“

„Proč mi nepovíš, co se děje v Hondu, Sally? Budu moct jako marshal pracovat lépe, když to budu vědět. Co to bylo s tím Rickem Averasem a Big Daddyho dcerou Debbie?“

„To je dlouhá historie, Jayi.“

„Máme pro sebe ještě celou noc.“

„Nevím, jestli je to pro tebe důležité slyšet ten starý příběh. Je to už skoro dvacet let. Big Daddy si tenkrát vzal jednu mladou dívku, která v Hondu žila jen krátce. Marjorie Scantonová tudy se svým otcem projížděla a její otec náhle zemřel. Byla sama. Pravděpodobně to byl důvod, proč přijala Big Daddyho nabídku k sňatku, přestože ho téměř neznala.“

„Odkud to všechno víš?“ chraplavě se zeptal Jay.

„Myrtle mi to všechno pověděla, když byla namol, Jayi.“

„Ta Marjorie Scantonová – to je matka Debbie?“

„Ano, jenže Debbie se narodila až za dva roky. Mezitím Marjorie Scantonová zjistila, že si vzala tyrana. Držel ji na ranči jako zajatkyni. Takřka s nikým se nesetkávala. Ani tehdy, když byla na ranči návštěva. Jednoho dne využila příležitost, osedlala koně a ujela. Beze stopy zmizela. Big Daddy zuřil a vyjel s celým mužstvem, aby ji dopadl. Jenže ji nenašli. Teprve po dvou měsících se Big Daddy dozvěděl, kde je. Vydal se s tuctem mužů do Texasu a po jednom měsíci se vrátil i s Marjorií. Prý mu, aby ji nechal jít, řekla, že žila s jiným mužem, jenže Big Daddy ji nepustil. Zmlátil ji, aby se dozvěděl jméno toho muže. Marjorie mlčela. Raději by se nechala zabít, než by ho prozradila.“

„A co se stalo potom?“

„Asi po devíti měsících se narodilo Marjorie dítě: Debbie. Tenkrát při porodu se s ní seznámila Myrtle Hancocková. Její otec byl v Hondu doktorem a Myrtle s ním jela na ranč Rio Hondo. Bylo jí Marjorie líto. Ještě nikdy neviděla tak ubohou ženu. Po porodu ji téměř půl roku nespatřila. Pak Marjorie jednoho dne přijela s malou dcerou do Honda, protože Debbie dostala kašel. Myrtle a Marjorie se spřátelily. Od toho dne Marjorie jezdila do města častěji. Big Daddy ji očividně přestal držet na ranči jako zajatkyni. Marjorie postupně vyprávěla své přítelkyni, jak trpí. Nenáviděla Big Daddyho. Big Daddy nenáviděl ji. Neodpustil jí, jak uprchla. Neustále, když se hádali, od ní požadoval, aby mu řekla jméno muže, se kterým žila. Bil ji, ale ona mlčela. Jen kvůli Debbie to všechno snášela.“

„Prozradila Myrtle jméno toho muže?“ otázal se Jay.

Sally pokrčila rameny. „To neřekla.“

„Pak se něco stalo, že?“

„Ano. Debbie byly asi dva roky, když na ranč Rio Hondo zavolali doktora. Marjorie umírala. Prý spadla z koně. Když přijel doktor, byla už v bezvědomí. Lékař viděl, že má na těle velké podlitiny, a věděl, že všechny nemohl způsobit pád. Marjorie už se neprobrala. Doktor pomlčel o svých pochybnostech, když mu Big Daddy Hutchinson tvrdil, že Marjorie spadla z koně. Věděl, že by nemohl nic dokázat. A myslel na Debbie, která by celý život trpěla, kdyby se dozvěděla pravdu.“

„A Debbie?“

„Dnes má osmnáct. Je to hezké děvče. Žije tady ve městě od té doby, kdy Big Daddy před deseti lety opustil ranč a koupil dům v Hondu. Big Daddy ji chrání jako oko v hlavě. Skoro vždycky jsou s ní jeho lidé, když opustí dům.“

„A tomu Ricku Averasovi se přesto podařilo k ní dostat?“

„Ne, Rick byl jeden z těch mužů, kteří měli na Sally dávat pozor. Big Daddy asi nepočítal s tím, že se Averas odváží s ní něco mít. Myslím, že to nebyl on, kdo s tím začal. Debbie je mladá žena v rozpuku. Big Daddy ji nikdy nepustil na ples, nikdy neměla příležitost políbit nějakého chlapce nebo se zamilovat.“

„Averas měl vědět, co dělá. Big Daddy ho varoval, ne?“

Pohlédla na něj.

„Není to dlouho, kdy jsi byl i ty tak mladý jako Rick. Zastavilo by tě takové varování? Pokud bys byl zamilovaný do nějakého děvčete?“

Jay pokrčil rameny.

„To jsem nevěděl, Sally. Jak na to Big Daddy přišel?“

Sally se usmála.

„Nic není jednodušší než poznat, že dívka je zamilovaná, Jayi. Vidíš to na jejím obličeji, na jejích pohybech. Poznáš to na jejím hlasu. Big Daddy dobře věděl, o co jde. Nastražil jim past. Když chtěli společně uprchnout, chytil je a Ricka nechal odvézt na ranč. Tam ho zbičovali. Big Daddy by ho patrně nechal zabít. Ušetřil jsi mu tu práci, Jayi.“

Sevřel rty.

Pochopil, že se dostal do šlamastyky, ze které jen těžko může vyváznout. Big Daddy Hutchinson ho měl v hrsti.

„Hovořil jsem s holičem,“ chraplavě podotkl. „Ten považuje Big Daddyho za velkého muže.“

„Nikdo o Big Daddym neřekne nic špatného. Jedině že by byl opilý a zapomněl na svůj strach z něho. Není nikdo, kdo by nebyl závislý na ranči Rio Hondo. Tím či oním způsobem. Většina Big Daddymu dluží. Bojkotoval obchodníky a řemeslníky ve městě, dokud je nepřinutil přijmout jeho pomoc. Mluví se o tom, že každý den listuje v dluhopisech, prostřednictvím kterých má lidi v Hondu v rukou.“

„I Myrtle Hancockovou?“

Sally na chvíli sevřela rty. Potom přikývla a řekla: „Tu především. Big Daddy ví, že se přátelila s Marjorií. Tehdy, když zemřel Myrtlin otec, byla sama a bez prostředků. Její otec byl dobrosrdečný člověk, který většinu lidí ošetřoval zadarmo. Nepatřil mu ani dům, ve kterém bydlel. Když zemřel, zdědil dům Big Daddy a Myrtle hrozilo, že se ocitne na ulici. Dnes říká, že přesto měla jít. Jenže tehdy byla bez naděje. Přijala Big Daddyho nabídku převzít saloon Blue Ox. Časem zaplatila dluhy. Blue Ox už jí patří. Musela však za to draze zaplatit. Big Daddy nestydatě využíval svou moc a udělal si z ní svou milenku. A nejméně třikrát zabránil tomu, aby si vzala jiného muže.“

„To platí ještě i dnes?“

Přikývla. „Big Daddy k ní chodí už jen málo. Nevím, proč to Myrtle ještě stále snáší. Možná je to zároveň nenávist i láska.“

„Co ona a Debbie?“

„Neudržují spolu žádný kontakt. Tomu Big Daddy vždy zabránil. Debbie Myrtle pohrdá. Protože vede saloon a protože je milenkou jejího otce.“

Mlčeli.

Jayovi se hlavou honily myšlenky. Cítil, že se namočil do něčeho, z čeho nemohl vyváznout.

Pomyslel na Wesse Torrance. Kvůli vrahovi Bitter Creeka přijel do Honda. Až ho potrestá, bude muset odjet, jinak ho to město stáhne s sebou do propasti.

„Znáš Wesse Torrance?“ chraplavě se zeptal.

Vyděšeně na něj pohlédla. „Proč se ptáš?“ zašeptala.

„Ty ho znáš?“ Jeho hlas náhle zněl tvrdě. Viděl, jak se zachmuřila.

„Ano. On a jeho bratr jsou Big Daddyho lidé. Radši se od nich drž dál. Jsou to ničemové. Co s nimi máš do činění?“

„S Lew Torrancem už nic,“ odvětil hrdelním hlasem. „Ten leží v Roswellu na krchově vedle mého přítele, kterého zavraždil. Ale Wess Torrance je druhý vrah. Jsem tu kvůli tomu, abych se mu pomstil.“

V její malé tváři bylo zděšení. „To nemůžeš, Jayi,“ zašeptala. „Nosíš teď Big Daddyho hvězdu. Zakáže ti ho zabít.“

„Nikdo mě nemůže zastavit,“ řekl Jay.

+ + + + +

Ačkoli bylo pozdě, když opustil Sally a vrátil se do hotelu, byl na nohou časně ráno.

Byla sobota a věděl od Sally, že tento den měl Wess Torrance přijet s většinou mužstva z Rio Hondo do města.

Možná by mohl už dnes Big Daddymu hvězdu vrátit.

Většina lidí v Hondu byla již na nohou. Z kovárny, která stála kousek dál na Main Street, znělo bušení kladiva na kovadlině. Šikmo naproti byla nájemní stáj, rovněž již v provozu. Stájník vyšel ven a rozhlédl se.

Jay zamířil k nájemní stáji. Chtěl vidět svého pinta. Současně se také chtěl stájníka zeptat, kde najde marshalovu úřadovnu.

Jay přešel ulici.

Kdosi zavolal jeho jméno.

Ohlédl se a na verandě holičství spatřil holiče.

„Velmi mne těší, pane Harrigane!“ řekl.

Jay na něj kývl. V Hondu se rychle rozkřiklo, že Daddy Hutchinson ho jmenoval nástupcem Lukea Bassetta. Jay si nemohl vzpomenout, jestli holiči včera večer řekl své jméno.

Na protilehlém chodníku několik lidí hledělo jinam, když šel kolem nich.

Jay předstíral, že si toho nevšiml.

V mnoha tvářích viděl značnou averzi. Jiní, kteří ho zdravili, se zase chovali úslužně, což se mu příčilo.

Byl rád, když přišel do stáje.

Jeho pinto stál v druhém boxu. Zvíře řehtalo, když ho poznalo. Bylo pečlivě vyhřebelcované. V jeslích bylo seno.

Za Jayem se ozvaly kroky. Otočil se.

Starý muž krátce pohlédl na mosaznou hvězdu na jeho kabátě a zamračil se.

„Jste pěkný frajer, Harrigane. Tak rychle ještě nikdo v Hondu marshalskou hvězdu nedostal.“ Jay na toho starého muže pohlédl.

„Klidně mi řekněte, co si o mně myslíte.“

Starý muž si ho změřil pohledem. „Nevím, co si o vás mám myslet, Harrigane,“ hlesl. „Nevypadáte jako zabiják.“

„Kdo říká, že jsem zabiják?“ zavrčel Jay.

„Rick Averas potřeboval svůj revolver jen na střílení chřestýšů, Harrigane.“

„Včera večer jím sejmul marshala a chtěl zabít i Hutchinsona!“ namítl Jay ostrým tónem.

„Jestli byl vaším učitelem Tom Jessup, tak musíte být s koltem zatraceně dobrý, Harrigane. Mohl jste toho hocha vyřídit, aniž byste mu musel vpálit kulku do srdce.“

Jay byl zachmuřený. Někdo, kdo s ním včera večer seděl u stolu, musel žvanit.

„Měl byste se nejprve informovat, než řeknete takový nesmysl!“ vyhrkl. „Zeptejte se doktora Murphyho, co se stalo v herně!“

„Murphy řekne to, co chce Big Daddy,“ zamumlal starý muž.

Jay polkl.

„Sakra, tak potom běžte ke stolaři a podívejte se na toho kovboje! Trefil jsem ho do ruky. Byla to smůla, že se kulka tak odrazila, že ho trefila do srdce.“

Stájníkovi se rozšířily oči. „Vy jste toho chlapce nechtěl zabít?“

„Ne, k čertu! Chtěl jsem jenom zabránit tomu, aby zastřelil dalšího člověka! Teď už chápu, že v Hondu jsou někteří lidé, kteří by byli radši, kdyby ten mladík byl rychlejší než já. Vypadá to, že k nim patříte i vy.“

Starý muž zbledl. Vyhlédl vraty ven, načež stáhl hlavu mezi ramena.

„To se mýlíte, Harrigane,“ vyhrkl. „Já jsem toho kluka měl rád. Rozumím tomu, že ho popadl amok, když ho Cullen Lewis téměř ubičoval k smrti.“

Jay nevěděl, že to byl předák, kdo toho mladíka tak zřídil. Ani ho to nezajímalo. Nic mu do toho nebylo. Zabránil vraždě, nic víc a nic méně. To, že kulka mířila na muže, kterého celé město nenávidělo, nemohl vědět.

Rozhořčeně se otočil a šel k otevřeným vratům.

Tu se v nich objevil stín.

Jay spatřil štíhlou postavu.

Byla to žena.

Měla na sobě jezdecké šaty. Dlouhé světlé vlasy měla svázané stužkou.

Jay sáhl po stetsonu, aby jej smekl. Neviděl, jak je ta mladá žena zachmuřená, protože její tvář byla ve stínu.

Vtom tasila revolver, namířila na Jaye a zmáčkla spoušť.

Jay byl tak překvapený, že reagoval téměř příliš pozdě.

Viděl záblesk a vrhl se stranou.

Něco mu trhlo kabátem.

Pravou ruku měl položenou na pažbě peacemakeru, ale něco mu bránilo tasit.

Žena znovu vystřelila. A ještě jednou.

Kulky ho minuly.

Zabručel, přikrčen se rozběhl k ní a strhl jí ruku s koltem stranou.

Ten ještě jednou vystřelil. Jeden kůň pronikavě zařehtal. Pak jí Jay vykroutil revolver a levou rukou ji chytil za rameno.

S tichým výkřikem se mu pokusila vytrhnout.

Viděl její tvář a se zděšením si uvědomil, jak je mladá. Měla vytřeštěné oči.

Jayovi bylo, jako by ho někdo udeřil bičem.

Ty oči! Připadalo mu, že je už někdy viděl. Byly tmavě modré. Zračilo se v nich zoufalství a leskly se v nich slzy.

Náhle mu plivla do tváře.

„Pusťte mě, vy vrahu!“ zvolala.

Jay ji pustil. Hleděl do zkřivené tváře a měl pocit, že ji nevidí poprvé.

Otočila se a chtěla běžet pryč.

Tu se před ní objevila velká, tělnatá postava. Chtěla se Big Daddymu vyhnout, ale jeho sádelnaté ruce ji chytily a nepustily ji. Nebránila se. Jay viděl, jak ochabla, jako by ji opustily síly.

Na chodnících stáli muži a ženy.

Odkudsi se ozvaly tiché kroky.

Big Daddyho malé oči, které mezi tukovými polštářky téměř nebyly vidět, byly upřeny na Jaye. Viděl malý revolver v Jayově levé ruce a natáhl k němu pracku.

Jay mu jej podal.

Big Daddy dívku pustil. Stála tam se skloněnou hlavou.

Náhle byla u ní Myrtle Hancocková.

„Proboha, Debbie!“ hlesla. Chtěla dívku chytit za ruku, ale Debbie prudce ustoupila.

„Nedotýkejte se mě!“ zaječela.

„Je mi líto, co se stalo, Harrigane,“ zavrčel Big Daddy.

Jay pokrčil rameny. Nepoznával svůj vlastní hlas, když odvětil: „Měl byste lidem ve městě vysvětlit, že to byla nešťastná náhoda, Big Daddy. Střílel jsem tomu klukovi na ruku. Nemohl jsem vědět, že se kulka tak odrazí.“

Dívka zvedla hlavu. „To jste zavinil vy!“ zavrčela. „Byla to vaše kulka! Jste vrah!“

„Kdybych nestřílel, byl by teď váš otec mrtvý, slečno,“ přidušeně řekl Jay.

„A co?“ vykřikla. „Myslíte, že ve městě je byť jen jediný člověk, kterému by se to nelíbilo?“ Otočila se a běžela přes ulici k otevřeným dveřím jednoho domu.

Big Daddy Hutchinson otočil hlavu a pohlédl na ni. Když se obrátil, byla jeho zjizvená tvář bledá jak stěna.

„Neber ji vážně, Harrigane. Je rozčilená. Jednou vystřízliví a potom se ti omluví.“

Jay na to nic neřekl.

Pohlédla na něj Myrtle Hancocková. V jejích zelených očích byl ohromný smutek. Mlčky se otočila a šla po Main Street k saloonu Blue Ox.

Jay hleděl za ní. Měla těžký krok, jako by nesla nějaké břímě.

„Uvidíme se dnes večer, Harrigane,“ odpověděl Big Daddy. Aniž by čekal, co Jay odpoví, otočil se a šel za svou dcerou, jež zmizela v protilehlém domě.

Jay tam ještě několik vteřin stál.

Opět se mu vybavila ta strhaná tvář, ty modré oči. Byl si jist, že tu tvář už někdy viděl. Nemohl si však vzpomenout, kde to bylo.

Stájník za ním si odkašlal.

Jay se k němu otočil a chraplavě se zeptal: „Kde jemarshalova úřadovna?“

+ + + + +

Marshalova úřadovna stála na stejné straně ulice jako saloon Blue Ox, přibližně padesát yardů směrem na západ.

Nad úřadovnou byly dva malé pokoje, v nichž bydlel Luke Bassett. Ten naštěstí dbal na pořádek. Jak pokoje, tak úřadovna byly poměrně čisté.

Vedle úřadovny bylo vězení se dvěma celami. Na dřevěných pryčnách byl usazený prach. Už to bylo očividně dlouho, co Bassett někoho zavřel do vězení.

Jay Harrigan si přinesl své věci z hotelu.

Nakládal na hromádku Bassettovu pozůstalost. V Hondu určitě někdo věděl, zda má příbuzné, kterým by se ty věci daly poslat. Když se ubytoval, šel na snídani do malé restaurace naproti úřadovny.

Byl zdvořile obsloužen, v očích té ženy však byl strach.

Marshal v Hondu podle všeho nepatřil k lidem, kterým by místní důvěřovali.

Jay o tom nemohl dál přemýšlet.

Musel myslet na Debbie Hutchinsonovou.

Jak bylo možné, že si myslel, že to děvče už někdy viděl?

Jídlo ho rozptýlilo. Hladově snědl vejce a slaninu a vypil celou konvici kávy.

O půl hodiny později stál opět na chodníku.

Nevěděl, jaké úkoly má marshal Honda. Stačí čekat, až se něco stane?

Šel po chodníku k saloonu Blue Ox. Chvíli váhal a pak vešel do saloonu, který měl k jeho překvapení otevřeno.

Tou dobou tam ještě nebyli hosté.

Barman stál za pultem a leštil sklenice.

Z herny přišla Myrtle Hancocková.

Podivila se, když uviděla Jaye. Pak za sebou zavřela dveře a přišla k pultu. Postavila se vedle Jaye a svým chraplavým hlasem se zeptala: „Smím vám nalít whisky, marshale?“

Jay se usmál a přikývl.

„Už jsem snídal a jeden drink by nezaškodil,“ řekl. „Můžete mi říkat Jayi, slečno Hancocková.“

V jejím ladném obličeji se zračily protichůdné pocity. Očividně nevěděla, co si o Jayovi má myslet. Vypadalo to, že uvažuje, zda mu může důvěřovat, či nikoli.

„Díky, Charly,“ poznamenala, když barman nalil dvě sklenice whisky. Vzala svou a pohlédla Jayovi do očí.

Kývl na ni a vypil drink.

Žena se též napila. Pomalu postavila svou sklenici na pult. Aniž by pohlédla na Jaye, tiše řekla: „Doufám, že rozumíte, proč to Debbie Hutchinsonová udělala.“

„Nechybělo moc a zabila mě,“ poznamenal.

Myrtle Hancocková na něj pohlédla.

„Je zoufalá! Musela toho hocha milovat. Chtěla s ním uprchnout, ale Big Daddy jim nastražil past.“

Jay jí nemohl povědět, že to všechno už slyšel od Sally.

„Proč Debbie chráníte, slečno Hancocková? Měl jsem pocit, jako by s vámi nechtěla mít nic společného.“

Vrhla krátký pohled na barmana.

Charly věděl, co má dělat. Zamumlal, že musí cosi zajistit a zda by to slečna Hancocková nemohla zatím vzít místo něj. Pak zmizel v druhých dveřích vedle orchestrionu.

„Brzy se o Hondu dozvíte hodně věcí, až tu budete pár dnů, Jayi,“ zamumlala. „Hondo není jako jiná města. Tady se všechno točí jen kolem jedné osoby a tou je Big Daddy Hutchinson.“ Upřeně na něj hleděla. „Big Daddy ho považuje za svůj osobní majetek a v jistém smyslu to tak i je.“

„Slyšela jsem, že saloon patří vám. Nejste díky tomu nezávislá na Big Daddym?“

Hrdelně se zasmála.

„Tak nezávislá jako vy, Jayi, od té doby, co nosíte hvězdu.“

„Trochu se v lidech vyznám, slečno Hancocková, i když mě považujete jen za malého hráče. Dokud nosím hvězdu, jsem zodpovědný jen zákonu.“

„Aha? A znáte zákon Honda?“

„Zákon je všude stejný. Nemusím číst žádné paragrafy, abych věděl, co je zákon a právo. Zbytek můžu přenechat soudci.“

„Bůh chraň vaši osvícenou mysl,“ řekla bez jízlivosti v hlasu. „Raději se nepokoušejte udělat něco, co by mohlo vyvolat Big Daddyho hněv. Na něho byste neměl, Jayi. Nikdo by na něj neměl. Vůbec jste tu hvězdu neměl brát, měl jste i s výhrou jet ještě včera v noci dál.“

Jay zavrtěl hlavou.

„Já se nenechám zastrašit, slečno Hancocková.“

„Ne, to ne, Jayi. Jste prvotřídní střelec a výtečný pistolník. Bitter Creek Jessup musel být dobrý učitel.“

Jay si ji chvíli prohlížel. Potom se tiše zeptal: „Odkud Bitter Creeka znáte? Byla jste tehdy s Big Daddym v Amarillu?“

„Neznám ho, Jayi,“ rychle odpověděla. „Slyšela jsem jeho jméno poprvé, až když jste o něm mluvil vy a Big Daddy.“

„Proč jste potom sebou trhla, když padlo jeho jméno?“

Polkla a pohlédla na něj. Měla přivřené oči.

„To není pravda,“ řekla a její hlas zněl chraplavěji než jindy.

Jay pokrčil rameny.

Nechtěl na ni dál naléhat. Sally by možná měla těžkosti, kdyby se Myrtle Hancocková dozvěděla, že s ním hovořila.

„Kdy přijedou muži z Rio Hondo?“ zeptal se.

„Pozdě odpoledne, Jayi. Raději se držte zpátky. Jsou mezi nimi divocí chlápci. Big Daddy zaplatí všechny škody. Luke Bassett vycházel v sobotu z úřadovny jen málokdy.“

Jay se pousmál.

„Já nejsem Luke Bassett, slečno Hancocková,“ řekl. „Mnohokrát děkuji za whisky.“ Jay si poklepal na stetson a chtěl jít ke dveřím, ale pak se zastavil.

Slyšel dusot a skřípění brzd. Kdosi zvolal chraplavým hlasem: „Hondo! Zastávka čtvrt hodiny!“

+ + + + +

Jay pohlédl přes létací dveře ven.

Naproti hotelu Commercial zastavil dostavník. Kočí a spolujezdec toporně slezli z kozlíku. Zatímco spolujezdec šel k zadní straně, aby tam odvázal několik zavazadel, vyšel křivonohý kočí na chodník.

Jay ustoupil stranou.

Křídla dveří se rozletěla.

Zarostlý kočí si hřbetem ruky přejel po oschlých rtech. Na Jaye pohlédl jen krátce, chtěl k pultu. Pak se zarazil. Hleděl na hvězdu na Jayově kabátě.

„He…,“ prohodil.

„To je náš nový marshal, Spikeu,“ ozval se chraplavý hlas Myrtle Hancockové. Vyšla zpoza barového pultu a postavila na něj dvě sklenice a láhev. „Bassett šel včera pod zem.“

Kočí vytřeštil oči. Zavrtěl hlavou. Potom ho zlákala whisky a vydal se k pultu.

Teď vešel do saloonu i spolujezdec.

„Ahoj, Judde,“ řekla Myrtle Hancocková.

„Podívej na nového hondského marshala, Judde,“ zavrčel kočí. „Luke Bassett včera zhebnul.“

Spolujezdec se na Jaye, který se vrátil k pultu, zadumaně podíval. „Kdo Bassetta zastřelil?“ otázal se. „On?“ Kývl palcem pravé ruky na Jaye.

Myrtle Hancocková se zasmála.

„Ne, Judde. Jeden rozzuřený mladík chtěl oddělat Big Daddyho. Bassett mu náhodou stál v cestě. Náš nový marshal si vysloužil tu hvězdu rychlým výstřelem.“

„Všude se něco děje,“ zamumlal kočí, když vypil první whisky. „V Roswellu bratři Torranceové sejmuli jednoho hráče. Lew Torrance při tom přišel o život. Skončil na místním hřbitově.“

Jay cítil pohled té ženy.

„Wess Torrance prý na toho muže, který jeho bratra poslal k čertu, vystřelil ze zálohy. Ale netrefil ho přesně. To o tom Wess nic neřekl?“

Žena pokrčila rameny a nalila těm dvěma mužům znovu whisky.

„Wess už tu dlouho nebyl,“ podotkla. „Možná přijede dneska večer.“

Kočí si olízl rty a s požitkem se napil. Potom řekl: „Nechtěl bych být v kůži toho chlápka, který oddělal Lew Torrance.“

Ti dva muži vypili ještě třetí whisky, pak zaplatili, kývli na tu ženu a šli ven.

Jay hleděl za nimi.

Když se otočil, všiml si zamyšleného pohledu Myrtle Hancockové. V jejích nazelenalých očích byl podivný výraz.

„Kdo byl ten hráč, kterého v Roswellu zabili bratři Torranceové?“ tiše se zeptala.

Jay v první chvíli chtěl říct, že nemá tušení, ale viděl, že se oklamat nenechá.

„Bitter Creek Jessup,“ řekl přidušeně.

„A vy jste muž, který zastřel Lewa Torrance?“ Nebyla to otázka, ale konstatování.

Přikývl. „Ano,“ vyhrkl.

„Proč jste jel do Honda, Jayi? Počkejte…“ Zvedla ruku, jako by ho chtěla ušetřit odpovědi. „Vy jste sem přijel kvůli Wessu Torranceovi a chcete se pomstít za ten výstřel ze zálohy, že ano?“

Jay zavrtěl hlavou.

„Ne,“ řekl tvrdým tónem. „Kulka, která mě zasáhla do ramene, není ten důvod, slečno Hancocková. Wess Torrance zavraždil Bitter Creeka. Za to se mu chci pomstít. Bitter Creek pro mě byl víc než přítel. Nebudu mít pokoj, dokud Wesse Torrance nepotrestám.“

Obličej té ženy byl bledý jak stěna, jako by ji smrt Bitter Creeka zdrtila. „Možná na Wesse Torrance s koltem máte, Jayi,“ tiše řekla. „Ale to vám nepomůže. Wess Torrance je Big Daddyho muž. A Big Daddy nikdy nedovolí, aby zákon postihl jeho muže. V tom vám nepomůže, že jste Big Daddymu zachránil život.“

Naklonila se přes pult a chytila ho za ruku.

„Nechejte hvězdu na psacím stole v úřadovně a jeďte!“ řekla naléhavým tónem. „Wess Torrance půjde tak jako tak jednoho dne k čertu. Říká se, že oblastní šerif si už nějakou dobu míní na něj a na jeho bratra došlápnout.“

Jay neodpověděl.

Myrtle Hancocková jeho ruku nepustila.

Hořce se na něj usmála.

„Vy, tvrdí muži, jste všichni stejní,“ řekla chraplavým hlasem. „Nevzdáte se, dokud nejste tři stopy pod zemí.“

+ + + + +

Den ubíhal mučivě pomalu. Jay Harrigan už se nemohl dočkat večera.

Vyšel z úřadovny jen, když šel obědvat. Potom pročítal dokumenty v psacím stole Lukea Bassetta.

Jeho předchůdce podle všeho nebyl nakloněn papírování.

Podklady, které Jay rozložil na stůl, byly z větší části sdělení oblastního šerifa Lafea Chetwyna.

Jay si tiše zahvízdl, když četl listiny oblastního šerifa, které se zabývaly bratry Torranceovými.

Lew a Wess Torrance byli podezřelí z tří přepadení dostavníků a jednoho vloupání do obchodu v Lincolnu. Při jednom přepadení dostavníku byl těžce raněn spolujezdec.

Chetwyn již musel vědět o smrti Lewa Torrance.

To pro Jaye nehrálo roli.

Chtěl Wesse Torrance skřípnout, tak či onak.

Slunce již stálo nízko nad Sacramento Mountains, když uslyšel tlumený dusot kopyt, který rychle zesílil do dunění.

Prkna podlahy se chvěla, když kavalkáda projela po Main Street. Ozýval se pronikavý jekot. Kdosi vypálil z revolveru do vzduchu.

Jay položil ruku na kostěnou pažbu peacemakeru. Měl sevřené rty. Hleděl na kovboje, kteří před saloonem Blue Ox seskočili ze sedel a uzdy hodili jednomu mladíkovi. Pálily ho oči.

Zhluboka se nadechl.

Pohlédl na stojan s puškami vedle dveří. Byla v něm jedna sharpska, dvě winchestrovky a jedna parkerovka. Vytáhl právě ji a prohlédl si její komory. Byly v nich náboje.

Vyňal je a viděl, že to nejsou prázdné nábojnice.

V šuplíku skříně vedle stojanu na pušky nalezl náboje. Strčil si půl tuctu nábojů do brokovnice do kapsy kabátu.

Zhluboka nadechl ještě stále horký vzduch, když vyšel na chodník. Ještě pořád se na ulici vznášel prach, který zvířili kovbojové.

Jay si posunul klobouk do čela. Lidé zavírali své krámy. Někteří zabarikádovali okna svých domů silnými okenicemi.

Ze saloonu Blue Ox zněl kravál. Orchestrion začal hrát. Byly slyšet hlasy mužů.

Ze stáje vyšel mladík, který odvedl kovbojům koně.

Jay pomalu vyšel na ulici.

Pohlédl na dům Big Daddyho Hutchinsona, který stál naproti nájemní stáje. Takřka ve všech oknech se svítilo.

Jay si byl jist, že Big Daddy v průběhu toho večera půjde do saloonu a pozdraví své muže.

Jayovy podrážky klapaly na prknech chodníku.

Slyšel bručení kovbojů. Kdosi zavolal na Sally. Jay sebou trhl.

Ten hlas už někdy slyšel.

Tenkrát v Roswellu, když seděl s bratry Torranceovými a Bitter Creekem u karetního stolu, než šel s tou ženou nahoru.

Vypjal ramena. V jeho tmavých očích byl chladný výraz. Měl sto chutí vpálit vrahovi Bitter Creeka kulku do hlavy.

Před jedním barevným oknem, jehož šachovnicový vzorek vrhalo světlo pronikající ven na chodník, se zastavil. Jeho obraz se odrážel od skla. Díval se na hvězdu na levé straně hrudi.

Zhluboka se nadechl, aby potlačil rozrušení.

Náhle cítil, že ta hvězda mu brání v tom, aby se pomstil Wessi Torranceovi za vraždu svého přítele.

Bylo to zvláštní.

Ještě nikdy nepřemýšlel o tom, proč muži zákona riskují život, aby dopadli nějakého zločince živého jen kvůli tomu, aby ho pak popravil kat.

Náhle si uvědomil, že by se nijak nelišil od Wesse Torrance, kdyby tam nyní šel a zastřelil ho.

Torrance spáchal vraždu.

Za to se musel zodpovídat roswellskému soudci.

Jayův hněv vychladl.

Mladík, který šel z nájemní stáje a vyskočil na chodník, jako by se nemohl dočkat, až se napije první whisky, se zarazil, když uviděl hvězdu na černém saku vysokého štíhlého muže, který nyní kráčel k saloonu Blue Ox.

Jay pohlédl do jeho zčervenalé tváře a mávl parkerovkou.

„Raději zůstaň tady, chlapče, než odtud vyjdu,“ řekl.

Mladík na něj hleděl s otevřenými ústy.

Určitě se přes Cullena Lewise a další muže, kteří pronásledovali Ricka Averase dozvěděl, že Luke Bassett je pod zemí a že Hondo má nového marshala.

Jay nečekal, až se ho na něco zeptá.

Obrátil se a levým loktem rozrazil létací dveře.

Kovbojové, kteří povykovali jeden přes druhého, se tísnili u pultu.

Bylo jich víc než tucet.

Mezi muži byly vidět modré sametové šaty Sally. Kdosi ji zvedl a postavil na pult. Jedna láhev se převrhla a barman Charly zaklel.

Orchestrion se rázem odmlčel.

Do ticha řekl muž, který zvedl Sally: „Zatanči nám, Sally. Ale tak, abychom viděli tvé nohy až tam, kde začínají.“

Kovbojové křičeli a bručeli, sklenice a láhve v regálech za barovým pultem se otřásaly.

Sally se ohlédla a náhle se jí rozšířily oči. Hleděla na Jaye Harrigana. Zbledla a Jay viděl, jak se jí rozechvěly rty.

Pak spatřil muže, jenž stál před Sally.

Byl to Wess Torrance.

Torrance otočil hlavu a strčil muže, který mu překážel ve výhledu stranou.

Trhl sebou, jako by ho někdo udeřil bičem.

Mezi ním a Jayem se rázem utvořila ulička. Muži cítili napětí, které vládlo mezi Wessem Torrancem a tím vysokým mužem s hvězdou.

„Ahoj, Torranci,“ poznamenal Jay. Měl chraplavý hlas. Cítil mravenčení v pravé ruce, ale neposlechl nutkání tasit.

Když viděl, jak Torrance zkřivil prsty pravé ruky a posunoval ruku ke koltu v pouzdře na stehně, zvedl brokovnici a namířil obě její hlavně na zabijákovu hruď.

Wessi Torranceovi to chvíli trvalo, než se vzpamatoval.

Vražedné jiskry v jeho černých očích zmizely. Na jeho tvrdém obličeji se objevil úsměv. Tiše se rozchechtal a zvedl pravou ruku, jíž si odhrnul pramen vlasů z čela.

„Podívejme, Big Daddyho nová hvězda!“ zavrčel.

Sally chtěla seskočit z pultu, jenže Torrance jí rychle položil ruku na stehno a sykl: „Ty zůstaneš tady, Sally. Za chvíli nám budeš tancovat. Marshalovi se to určitě bude také líbit.“

„Pro mě za mě může tancovat, Torranci,“ řekl Jay do ticha. „Ale ty se na to nebudeš dívat.“

Jeden z kovbojů u pultu chytil pažbu svého koltu. Aniž by spouštěl Wesse Torrance z očí, řekl Jay chladným hlasem: „Jestli chceš, abych tě provrtal sekaným olovem, jen to zkus.“

Muž cukl rukou zpět, jako by se popálil. Hned věděl, že marshal myslel jeho.

Wess Torrance ztěžka vydechl.

„Co vlastně chceš?“ zabručel. „Nemůžeš mě jenom tak oddělat! Odlož brokovnici a vyřídíme to jako muži.“

„Nebudeme nic vyřizovat, torranci. Zatýkám tě, za vraždu Bitter Creeka Jessupa a za pokus o vraždu mé osoby.“

Náhle se rozhostilo ticho.

Kovbojové hleděli na Wesse Torrance, jehož tvář byla rudá. Trvalo mu více než minutu, než se vzpamatoval. Pak zavrčel: „Zapomínáš na jedno! Jsme oba na výplatní listině Big Daddyho! Ten nepřipustí, abys mě odpravil.“

„Nechci tě zabít, Torrancei,“ chladně řekl Jay. „Odvezu tě do Roswellu. Tam ti dají na krk smyčku kvůli vraždě Bitter Creeka. Tvůj bratr na tebe čeká na krchově!“

Vrahova široká tvář se zkřivila. Pomalu zavrtěl hlavou.

„Toho se neodvážíš! Big Daddy by ti utrhl hlavu!“

„Tato hvězda reprezentuje zákon, Torranci, ne Big Daddyho Hutchinsona.“

Zabiják se chraplavě rozesmál.

„Slyšeli jste to, chlapci? On neví, kdo v Hondu určuje, co je zákon.“

Jay zvedl brokovnici a namířil ji Wessu Torranceovi na tvář.

„O tom můžeš přemýšlet ve vězení, Torranci. Zvedni ruce a jdeme!“

Ozvalo se cvaknutí kohoutků brokovnice.

Zabiják přivřel oči. Mezi ostatními hosty nastal neklid.

Wess Torrance zabručel: „Přived“ Big Daddyho, Luthere, a Lewise.“ Chlápek, který předtím položil dlaň na pažbu revolveru, odstoupil od barového pultu a šel k létacím dveřím.

Jay ho nechal jít.

Jediným zvukem v saloonu bylo skřípění křídel létacích dveří.

Jay udělal tři kroky. Muži couvli. Sally měla vytřeštěné oči. Barman se sklonil pod výčepní pult a zavrčel: „Děláte chybu, Harrigane.“

Jay se o něho nestaral.

Hlavněmi brokovnice se dotýkal Torranceova krku.

Zabijákovi poskakoval ohryzek. Když tlak namodralé oceli zesílil, vydal se Torrance k východu.

Jay zůstal za ním. Vtom za sebou uslyšel tiché kroky.

Krátce se ohlédl a uviděl, že Myrtle Hancocková vyšla z herny. V jejích nazelenalých očích byl vážný výraz. Lehce zavrtěla hlavou.

Torrance zůstal stát.

Jay ho dloubl hlavněmi pušky do zad.

„Dál!“ zavrčel.

Prošli dveřmi a stanuli na chodníku.

Main Street zela prázdnotou. Tou dobou obyvatelé Honda večeřeli a chystali se na neděli.

„Víš, kde je vězení, torranci,“ procedil Jay mezi zuby.

Wess Torrance sešel po schodech na ulici, přestože ho Jay chtěl vést po chodníku.

Kdesi za Jayem se otevřely dveře jednoho domu.

Jay se bleskově ohlédl.

Na osvětlené verandě Hutchinsonova domu stál Big Daddy s mužem, kterého Torrance oslovil jako Luthera, a předákem Cullenem Lewisem.

Big Daddy neohrabaně sešel na ulici. Musel mávat rukama, aby udržel rovnováhu.

„Harrigane!“

Jeho bručivý hlas zněl ulicí.

Z Blue Ox vyšli kovbojové. Jayovi se zdálo, že za jedním oknem vidí Myrtle Hancockovou a Sally.

„Na co ještě čekáš, Torranci?“ zavrčel Jay. Dloubl parkerovkou zabijáka do boku.

Torrance sebou trhl, ale dál nešel. Jeho tvrdý obličej byl zkřivený. Užíral se hněvem.

„Můžu tě do vězení i přivléct, Torranci!“ zavrčel Jay. Vědél, že vraha musí přivést do vězení dřív, než tam přijde Big Daddy.

Náhle však Torrance uskočil stranou.

Jay si už myslel, že zabiják chce sáhnout po koltu, jenže Torrance si odepnul opasek a hodil ho do prachu Main Street.

„Tak dělej, Harrigane,“ sykl. „Střílej, jestli máš kuráž!“

Potom se na něj vrhl.

Aniž by dbal na brokovnici, udeřil ho pěstmi.

Jay sundal prsty ze spouští. Pokusil se rychle ustoupit stranou, ale zabiják ho levou pěstí zasáhl do ramene. Ten úder ho otočil.

Brokovnice mu vyletěla z ruky a zavrávoral zpět.

Třeskl výstřel a do vzduchu se vznesl písek. Brokovnice vystřelila, když dopadla na zem. Jay slyšel, jak se olovo zavrtalo do dřeva chodníku na druhé straně ulice.

Za ním se ozvaly výkřiky. Muži z Rio Honda křičeli na Wesse Torrance.

Jay se vyhnul dalšímu útoku. Pěst mu promáchla kolem hlavy.

Torrance ztratil rovnováhu a zavrávoral.

A potom tam dorazil Big Daddy Hutchinson. Zastavil se pět kroků před Jayem a Wessem Torrancem. Ostatní muži stáli šikmo za ním.

Wess Torrance zafrkal. V jeho malých, černých očích se zračila touha vraždit.

Torranceovi došlo, že oprátce může uniknout jen jediným způsobem: Musel zabít Jaye Harrigana.

Big Daddy se zachechtal. Znělo to, jako když se vyfukuje dmýchadlo.

„Neřekl jsi mi, že v Roswellu byl zabit Bitter Creek Jessup, Harrigane,“ poznamenal ostrým hlasem.

„Oddělal mého bratra Lewa!“ vykřikl Wess Torrance.

Big Daddy předstíral, jako by Torrance neslyšel.

„Jestli máš nevyrovnané účty s Wessem, tak si odepni opasek, Harrigane,“ zavrčel. „Lew Torrance byl dobrý muž. Nerad ztrácím dobré muže.“ Jeho malé oči mezi tukovými polštářky téměř nebyly vidět. Světlo ze saloonu ještě zesilovalo bledou barvu jeho obličeje.

Aniž by Jaye spouštěl z očí, řekl chraplavým hlasem: „Oddělejte Harrigana, jestli do jedné minuty neodhodí kolt a nevyřídí to s Wessem tak, jak je to v Rio Hondo běžné.“

Pak se otočil a těžkopádně odešel.

Jay viděl, jak Cullen Lewis sáhl po revolveru.

Na chodníku před saloonem cvakly kohoutky revolverů.

Jay strnul.

Nebál se Torranceových pěstí.

Často se pral s Bitter Creekem Jessupem a ten ho naučil všechny triky, jaké člověk potřeboval v souboji bez pravidel.

Cullen Lewis vypadal tak, že by bez váhání zmáčkl spoušť. Hvězda na jeho saku se už nepočítala. Big Daddy rozhodl.

Wess Torrance na něj číhavě pohlédl. Stál tam jako puma připravená ke skoku. Zdálo se, že ví, že Jay je dostatečně rychlý, že ho může přesně mířenou střelou poslat pod zem, ještě než by Cullen Lewis nebo někdo jiný tomu mohl zabránit.

Otevřel ústa. Hekavě dýchal a jeho tvrdý obličej se zkřivil. Upřeně hleděl na Jayovy ruce, které začaly rozepínat přezku koltu. Vznesl se malý obláček prachu, když opasek spadl na zem.

Torrance se hrdelně rozesmál.

Elegantně se vrhl k Jayovi.

Ten viděl, že ho chce přelstít. Neuhnul a zůstal stát. Chytil Torrance za levou ruku, kterou ho zasáhl jen lehce, otočkou se vyhnul pravačce a potom mu bleskově zasadil hák do brady. Torranceovi jen odletěla hlava.

Wess Torrance náhle seděl na zemi a potřásal hlavou.

Jay mohl boj snadno ukončit další ranou. Sám nevěděl, co ho přinutilo o krok ustoupit a počkat, až se Torrance zase posbírá ze země.

Vrah pochopil, že svého soupeře podcenil.

Harrigan nebyl s pěstmi horší než s koltem.

Zabiják byl celý červený zlostí. Chraplavě vykřikl a vrhl se na Jaye. Jeho svalnatá paže promáchla vzduchem.

Jay mu zasadil několik úderů pravou pěstí. Až po rameno cítil bolest. Torrance už měl dávno jít k zemi, jenže zarytě dál útočil, jako by Jayovy rány necítil.

Tu Jay chraplavě vykřikl.

Ucítil ostrou bolest v levé ruce.

V zabijákově dlani se zableskla široká čepel nože bowie. Torrance jí točil ve světle saloonu, které pronikalo na ulici.

„Teď tě sejmu, Harrigane!“ sykl.

Jay trhl levou rukou nahoru.

Nůž mu rozřízl rukáv saka. Z rány vytékala krev. Tekla mu po ruce dolů.

Torrance zaútočil.

Jay vykryl ruku s nožem na poslední chvíli. Potom pravou rukou udeřil zabijáka, který se rozmachoval k dalšímu útoku, do boku.

Torrance otevřel ústa a zalapal po dechu.

Jay cítil, že ten úder vraha na několik vteřin skoro ochromil. Malíkovou hranou ho trefil do pravé ruky, ve které držel nůž. Torrance ho již neudržel. Vyletěl mu z ruky a zabodl se do země.

Wess Torrance ohnul ruce.

Jeho pohled byl matný, to teď Jay jasně viděl. Torrance musel jeho pohyby vidět jen podvědomě. Pokusil se vyhnout dalšímu úderu, ale jeho reakce byla příliš pomalá. Z úst se mu vydral hekavý zvuk. Podlomily se mu nohy a ztěžka se skácel do prachu Main Street.

Jay cítil, jak se mu chvěje levá ruka. Pohlédl do strnulých tváří mužů z Rio Honda, jež stáli na chodníku před saloonem. Potom se sklonil a zvedl svůj opasek a brokovnici, jejíž pravá hlaveň ještě byla nabitá.

Namířil na Cullena Lewise, který přibližoval ruku k pažbě koltu.

„Dej prsty od toho revolveru, Lewisi,“ řekl Jay zadýchaným hlasem, „jestli nechceš, abych tě rozstřílel na kusy. Řekni tomu muži, co stojí vedle tebe, ať odvleče Torrance do vězení!“

Cullen Lewis na něj ještě chvíli hleděl a pak zavrtěl hlavou.

„Jestli chceš Wesse odvléct do vězení, tak to musíš udělat sám, Harrigane,“ zabručel. Dal muži vedle znamení a pak šli k chodníku před saloonem. Někdo řekl něco, Čemu Jay nerozuměl.

Muži se otočili a zmizeli v saloonu.

O minutu později stál Jay Harrigan sám na Main Street.

Cítil, jak mu z rukávu teče krev, zatímco hleděl na Torrance, jenž ještě pořád ležel před ním.

Vedle levé boty se na zemi vytvořila temná skvrna.

Zadýchán si připnul revolverový opasek. Levá ruka ho pálila jak oheň. Věděl, že těžkého Wesse Torrance neunese. Proto ho chytil za límec a vlekl ho prachem padesát yardů k vězení.

Brokovnice, kterou držel v levé ruce, jako by byla z olova.

Byl rád, když přišel na chodník úřadovny a mohl ji opřít o stěnu.

Na čele se mu leskly kapky potu, když položil Wesse Torrance na pryčnu v první cele.

Byl vysílený. Řezná rána na levé ruce mu ještě pořád krvácela.

Vrávoravě se vrátil do kanceláře.

Vtom ve dveřích spatřil pohyb. Pravou rukou trhl ke koltu.

Byla to však Sally.

Oddechl si úlevou.

Pálil ho jód, kterým mu doktor Murphy vyčistil ránu.

Sally ho chtěla nejdřív ošetřovat sama, jenže zranění bylo příliš velké. Přivedla doktora a potom se vrátila do saloonu, aby tam neměla potíže.

Doktor mu ránu ovázal. Měl červený nos. Byl to ochlasta. To Jay poznal už podle toho, jak z něj táhlo. Celou dobu si Jaye zadumaně prohlížel přes okraj brýlí.

„Máte něco s hlavou?“ zeptal se lékař, když mu uvázal obvaz.

Jay na něj překvapeně pohlédl.

„Cítím se v pořádku, doktore,“ přidušeně řekl.

„Ještě ano. To se však může rychle změnit. Big Daddy si nenechá líbit, že jste zavřel Wesse Torrance za mříže. Raději ho hned pusťte.“

Jay vstal a natáhl na sebe košili.

„Wess Torrance je vrah, doktore,“ poznamenal. „Odvezu ho do Roswellu. Tam zastřelil jednoho muže.“

„Slyšel jsem o tom, Harrigane. To vám nepomůže. Big Daddy nepřipustí, abyste Hondo opustil s Torrancem. Proč to nenecháte na zákonu?“

Jay vzal kabát a ukázal na plechovou hvězdu na levé klopě.

„Co myslíte, že je toto, doktore?“ otázal se chraplavě.

Lékař na chvíli vytřeštil oči. Potom se zašklebil.

„To je Big Daddyho hvězda, Harrigane. Myslel jste si snad, že budete sloužit zákonu, když si připnete Big Daddyho hvězdu?“

Jay pomalu přikývl.

„Jistě, doktore. Co jiného bych si měl myslet? Slyšel jsem, že většina lidí v Hondu je na Big Daddym závislá a proto ho musejí poslouchat. Platí to i pro vás?“

Starý muž se přestal usmívat.

Pomalu přikývl.

„To platí i pro mě, Harrigane,“ zamumlal. „Nemůžete doufat, že vám tu někdo pomůže. Jestli s Wessem Torrancem budete chtít opustit město, bude na vás mířit mnoho pušek. Mohu vám dát jen jednu radu: Odložte hvězdu, osedlejte koně a zmizte. Dokud je čas.“

Vzal své věci a zavřel malou černou tašku.

„Co je to jen za město?“ přidušeně řekl Jay. „Můj Bože, jak můžete takto žít?“

Doktor na něho hleděl přes okraj svých brýlí.

„Pro mě je to jediný způsob, jak mohu žít, Harrigane,“ podotkl. „Jinde bych byl ještě méně ceněn než tady.“

Jay jenom pomalu přikývl a řekl: „To je důvod, proč pijete, že? Radost a vděčnost za to, že vás Big Daddy nechá žít ve svém stínu.“

Doktor vzal svou tašku a mlčky opustil kancelář.

Jay šel za ním a zavřel dveře vězení.

Wess Torrance řval v cele.

Jay šel k němu. Viděl, že stojí u mřížových dveří a svírá rukama tyče mříží.

„Sakra, co to má být, Harrigane?“ zabručel. „Myslíš, že mě tu budeš moct držet dlouho?“

Jay pokrčil rameny.

„Budu tě tu držet tak dlouho, jak budu chtít. Vyjdeš z cely, teprve až pojedeme do Roswellu.“

Torrance zaklonil hlavu a divoce se rozesmál.

„Přišel jsi o rozum Harrigane!“ zvolal. „Snad si nemyslíš, že Big Daddy tě nechá jet?“

„Vím jenom, že v této cele zemřeš, jestli to neudělá,“ chladně poznamenal Jay.

Wess Torrance polkl a vytřeštil své malé černé oči. V tom okamžiku mu došlo, že muž, kterému Big Daddy připnul hvězdu, to myslí vážně.

Jay Harrigan byl ochoten riskovat život.

Ten muž byl šílený!

„Nemáš to v hlavě v pořádku!“ vykřikl Torrance , když se Jay otočil, šel do kanceláře a zavřel za sebou dveře.

+ + + + +

Rána na ruce tepala.

Jay Harrigan odložil jehlu a nit a pohlédl na rukáv svého saka. Stehy tu díru držely jen provizorně. Musel si koupit nové sako.

Usmál se při pomyšlení, že si to může dovolit při dvou stech dolarech, které měsíčně vydělával. Otázkou bylo jen to, jestli ty peníze někdy uvidí.

Big Daddy se pak určitě bude hněvat, že s ním prohrál v pokeru více než pět set dolarů.

Uplynuly dvě hodiny od chvíle, kdy lékař opustil úřadovnu.

Ve městě panoval klid. Jen ze saloonu Blue Ox zněly hlasy kovbojů.

Jay čekal na Big Daddyho.

Každý ve městě byl přesvědčen o tom, že Jay Harrigan podepsal svůj rozsudek smrti, když Wesse Torrance zavřel do vězení. Big Daddy proti tomu musel něco podniknout. Nemohl strpět, aby se někdo vzepřel jeho slovu. To by podkopalo jeho postavení a motivovalo k odporu i ostatní.

Jay vzhlédl.

Hluk v saloonu utichl.

Polkl.

Hodina rozhodnutí přišla.

Vstal za psacím stolem a hodil na sebe zašité sako. Uvolnil peacemaker z pouzdra a šel ke dveřím. Již předtím zavřel okenice. Nikdo tam zvenčí nemohl vidět.

Ze stojanu vzal brokovnici. Její hlavně byly nabité.

Na chodníku se ozvaly kroky.

Jay naslouchal.

K úřadovně se blížilo vícero lidí. Slyšel tiché hlasy.

Kroky utichly přede dveřmi.

Jay se opřel o stěnu u dveří.

Kdosi zabušil na dveře.

„Harrigane! Otevřete!“

To byl Big Daddy.

„Co chcete, Big Daddy?“ chraplavě se zeptal Jay.

Nějakou dobu panovalo ticho. Přes silná prkna dveří slyšel oddechování toho tlustého muže.

„Chci si s vámi rozumně promluvit, Harrigane!“ zabručel Big Daddy.

„Jestli jste sám, můžete dovnitř. Ostatní ať zmizí!“

„Zmizte!“ zavrčel venku Big Daddy.

Bylo slyšet šoupání bot.

„Chce tě přelstít, Big Daddy!“ zazněl hrdelní hlas předáka Rio Honda. „Vezme tě jako rukojmí. Potom bychom proti němu nemohli nic podniknout.“

„Nerad něco říkám dvakrát, Cullene,“ zabručel Big Daddy.

Jay slyšel kroky, jež se vzdalovaly.

Sáhl po klíči, otočil jím v zámku a vytáhl závoru.

Dveře se otevřely.

Jay namířil brokovnici na škvíru mezi dveřmi a jejich rámem.

Dovnitř vešel tělnatý Big Daddy Hutchinson.

V jeho malých očích se krátce zajiskřilo, když spatřil brokovnici. Zafrkal a prošel kolem Jaye.

Ten zamkl a zatáhl závoru.

Otočil brokovnici tak, že jí mířil obtloustlému rančerovi na záda.

Jay Harrigan si byl jist tím, že stojí tváří v tvář nebezpečnému člověku. Nenechal se oklamat jeho nemotorným pohybem. Ten tlouštík byl dozajista schopen se prosadit vlastními silami. Na to nepotřeboval Cullena Lewise a další své lidi. To, že jej poslouchali Cullen Lewis a bratři Torranceové, dostatečně vypovídalo o jeho nebezpečnosti.

Big Daddy obešel psací stůl a s hekáním se posadil do křesla.

Aniž by pohlédl na Jaye Harrigana, začal listovat v papírech, které

Jay vytáhl z šuplíků. Nalezl dokumenty oblastního šerifa Lafea Chetwyna, jenž podezíral bratry Torranceovy z přepadení dostavníků a bank.

Vzhlédl na Jaye. Zmačkal ten papír a tvrdým hlasem se otázal: „Proč si myslíš, že jsem ti připnul tu hvězdu, Harrigane?“

Jay udělal několik kroků k psacímu stolu. Hlavně brokovnice, kterou držel pod levou paží, mířily na podlahu. Ránu na ruce téměř necítil.

„Aby byl v Hondu muž, který zastupuje zákon,“ řekl klidným hlasem.

Rančer trhl svou mohutnou hlavou.

„Nedělej velké závěry z toho, že jsi odpravil Averase, než na mě mohl vypálit, Harrigane,“ přidušeně řekl. „Nikdy jsem si nepotrpěl na vděčnost. Chtěl jsem ti zaplatit za tvou pomoc. Možná by bylo lepší, kdybych tě nechal vyhrát dalších pět set dolarů u pokeru, Harrigane, a nedával ti hvězdu.“

Jay pokrčil rameny.

„To jste si měl rozmyslet dřív, Big Daddy. Nenechám si tu hvězdu vzít. Ne, dokud nepřivedu Wesse Torrance před roswellského soudce.“

Hutchinson naklonil hlavu.

„Mám zprávu z Roswellu. Ta záležitost s Bitter Creekem a bratry Torranceovými byl spor mezi hráči. To se někdy přihodí. Bitter Creek s tím měl počítat. Stejně tak dobře mohl on sejmout Wesse a Lewa. Vyčítáš si to, protože jsi u toho nebyl, když se strhla ta přestřelka. Tomu rozumím. Ale zastřelil jsi Lewa. Jeden život za tvého přítele Bitter Creeka. To by ti mělo stačit.“

Jay na něj pohlédl.

„Proč vám záleží na někom, jako je Wess Torrance, Big Daddy?“ zeptal se ho. „Četl jste listiny od Lafea Chetwyna. Jednou Wess Torrance skončí na šibenici. Proč mě nenecháte odvézt ho do Roswellu?“

Big Daddy si olízl své opuchlé rty. Opřel se o židli. Zaskřípala.

„To ti chci říct, Harrigane. Protože v Hondu rozhoduju já, co se tu stane a co ne. Možná brzy dám příkaz Wesse Torrance zastřelit, abych s ním neměl problémy. Ale rozhoduju já! Nemůžu tě s ním nechat odjet, Harrigane. Přemýšlej. Buďto si teď odepneš hvězdu a pojedeš pryč, nebo tu skončíš na krchově. Jinou možnost nemáš.“

„Už jsem se rozhodl, Big Daddy,“ tvrdě řekl Jay. „Můžete zkusit mi zabránit odjet s Torrancem. Bude vás to stát několik mužů, Big Daddy. A jestli v sobě budu mít jen jiskérku života, tak vás oddělám, o tom nepochybujte!“

Rančerova tučná tvář zčervenala. Jay viděl, jak mu vystoupily žíly na spáncích. V jeho malých očích se jiskřilo.

Ztěžka vstal a rukama se opřel o stůl.

„Co si vlastně o sobě myslíš, Harrigane?“ vyhrkl. „Nejsi nic než frajer, kterého můžu odpravit lusknutím prstů. Byl jsem ochoten ti dát šanci. Teď už je pro tebe pozdě. Nechtěl jsi to jinak.“

Aniž by pohlédl na brokovnici v Jayových rukou, obešel stůl a vydal se ke dveřím. Odsunul závoru a než otevřel, ještě jednou se ohlédl.

„Než vyjde slunce, je po tobě, Harrigane,“ zavrčel.

„Big Daddy!“ zabručel Wess Torrance, který musel těm slovům v úřadovně rozumět. „Zabije mě, jestli se pokusíte ho odtud vytáhnout!“

Hutchinson se jen usmál a šel ven.

Jay věděl, že rančerovi je lhostejné, co se stane s Wessem Torrancem.

Přemýšlel, jakou šanci má proti pistolníkům z ranče Rio Hondo.

Neměl Big Daddyho Hutchinsona nechat odejít.

Zavrtěl hlavou. Ne, nemohl jednat jinak.

Myšlenka na Bitter Creeka ho uklidnila. Jeho přítel se nebál smrti.

Energickými kroky přišel ke dveřím vězení. Otevřel je.

Wess Torrance stál u mřížových dveří a hleděl na něj se zkřivenou tváří.

„Slyšel jsi, Torranci,“ chraplavě řekl Jay. „Big Daddy mě chce vidět na krchově. Doufám, že víš, co to pro tebe znamená.“

Vrah zbledl.

„Ty ses zbláznil, Harrigane!“ zavrčel. „Co budeš mít z toho, když oba zemřeme ve vězení?“

„Jistotu, že vrah Bitter Creeka je na cestě do pekla,“ řekl Jay.

„To vyváží tvůj život?“

„Ano, Torranci. Je to má vina, že Bitter Creek Jessup byl zastřelen. Věděl jsem, že jste nebezpeční a zákeřní. Neměl jsem s vámi Bitter Creeka nechávat samotného. Kdybych s ním zůstal, nedošlo by k té přestřelce. Nebo byste to koupili oba. Jsem Bitter Creekovi Jessupovi dlužný jeden život, Torranci.“ Obrátil se a šel do kanceláře.

„Sakra, tys musel přijít o rozum, Harrigane!“ zabručel Wess Torrance. „To přece není možné!“

Jay nechal dveře otevřené a prošel kanceláří. U venkovních dveří naslouchal. Nebyly slyšet žádné zvuky.

I v saloonu Blue Ox byl klid.

Big Daddy Hutchinson podle všeho hovořil se svými muži, jak mají Harrigana dostat z jeho úřadovny a při tom zachránit Wesse Torrance.

Jay zastrčil závoru a pootevřel dveře.

Na Main Street nikdo nebyl.

Vyhlédl k chodníku u saloonu Blue Ox.

Zřetelně viděl šachovnicový vzorek na verandě saloonu. Pod a nad létacími dveřmi na verandu pronikalo světlo. Jay slyšel přidušené hlasy.

Ještě nebyla půlnoc.

Big Daddyho muži ještě měli dost času k dobytí úřadovny a uskutečnění Big Daddyho slibu.

Jay se otočil.

Okamžitě vytáhl peacemaker z pouzdra. Zvedl hlaveň a namířil ji na malou postavu, která na protější straně ulice vyšla mezi dvěma domy a rychle přešla ulici.

Dostala se do světla, které ven pronikalo z úřadovny.

Jay ke svému překvapení poznal Debbie Hutchinsonovou.

Byla na chodníku, než mohl zavřít dveře.

+ + + + +

Jay hleděl na děvče, které stálo uprostřed kanceláře a hledělo na něj, jako by jej vidělo poprvé.

Čekal, že vytáhne ze záhybu blůzy kolt a vystřelí na něj.

„Raději zastrčte závoru,“ poznamenala. Rychle oddechovala. Vypadala rozrušeně.

Jay zasunul závoru a zamknul.

„Slečno Debbie?“ zvolal Wess Torrance z vězení. „Řekněte tomu zatracenému volovi, že Big Daddy ho roztrhá na kusy, jestli si bude dál hrát na hrdinu!“

Jay prošel kolem dívky ke dveřím vězení a zavřel je. Pak kývl na Debbie.

„Co ode mě chcete?“ otázal se chraplavým hlasem. Myslel na to, že pro ni je vrah, tak jako Torrance pro něj.

V jejích očích však nebyla nenávist. „Mluvila jsem s Myrtle Hancockovou, pane Harrigane,“ řekla. „Pověděla mi, že Rick byl jako šílený, když vtrhl do herny.“

Jay na ni pohlédl.

„Přál bych si, aby se ta kulka neodrazila, slečno Debbie,“ podotkl pohnutým hlasem. „Přestože po tom všem, co vím, nevěřím, že by to tomu mladíkovi nějak pomohlo.“

Přikývla. „Máte pravdu. Big Daddy by ho zabil tak či tak. Nebo jeho muži.“

„Ještě jste mi neodpověděla na mou otázku, slečno Debbie. Co ode mě chcete?“

V jejích očích byl zamyšlený výraz. Viděl, jak se jí zvedala a zase klesala ňadra, jak dýchala.

„Od slečny Hancockové jsem slyšela, že vás Big Daddy chce zabít, pane Harrigane.“

Jay se usmál.

„Řekl mi to.“

„Proč neuprchnete?“

„Nevěřím, že bych se dostal k nájemní stáji, odkud bych si musel vzít dva koně.“

„Dva?“

„Bez Wesse Torrance z Honda neodjedu.“

„Torrance zabil vašeho přítele, že?“

Jay přikývl. „Přivezu Torrance do Roswellu, aby tam pykal za svůj čin.“

„A je vám jedno, že při tom vydáte svůj život v nebezpečí?“

„Ano. Měla byste teď jít, slečno Debbie. Muži vašeho otce brzy napadnou úřadovnu. Nechci, aby se vám něco stalo. Mám už na svědomí Ricka Averase. Slečna Myrtle mi řekla, že jste chtěla s tím mladíkem utéct.“

Na tváři se jí objevil úsměv.

„Ano. V posledních hodinách jsem hodně přemýšlela, pane Harrigane. Uvědomila jsem si, že jsem Ricka jen využila k tomu, abych se dostala pryč od Big Daddyho. Mám stejnou vinu na Rickově smrti jako vy.“

Zavrtěl hlavou.

„Nenamlouvejte si to. Není tím vinen nikdo jiný než Big Daddy a Cullen Lewis. Slečna Myrtle mi řekla, že Big Daddy by toho hocha nikdy nenechal odjet. Teď běžte, slečno Debbie.“

Zavrtěla hlavou. „Zůstanu, pane Harrigane. Nedovolím, aby vás Big Daddy zabil.“

Přistoupil k ní a chytil ji za ruku.

„Ne, slečno Debbie! Teď půjdete ven. Nechci ještě…“

Trhl sebou.

Z Main Street se ozvaly hlasy. Na chodníku zněly kroky.

Třeskl výstřel a Jay slyšel, jak se kulka zavrtala do dřevěných dveří.

„Vyjdi ven, Harrigane, nebo ti tu barabiznu podpálíme!“ vykřikl kdosi.

Byl to hlas předáka ranče Rio Hondo.

Debbie Hutchinsonová se mu vytrhla. Přiběhla k jedné z okenic a zvolala: „Jsem tady vevnitř, Cullene Lewisi! Jestli podpálíte úřadovnu, nebo na ni zaútočíte, budete muset zabít i mě.“

Na Main Street se náhle rozhostilo ticho.

Jay sevřel rty a šel ke dveřím.

Debbie tiše vykřikla. Přiběhla k němu a chytila ho za ruku. Zasténal. Rukou mu projela bolest.

„Neposílejte mě pryč, Jayi!“ vyhrkla. „Lewis se neodváží napadnout úřadovnu, dokud budu tady.“

Slyšeli, jak muži venku spolu mluvili. Cullen Lewis určitě poslal někoho k Big Daddymu, aby ho informoval o nové situaci.

„Pusť to děvče, Harrigane!“ zabručel předák. „Jen zbabělec se schovává za ženskou sukni!“

„Jsem tu dobrovolně, Lewisi!“ ozvala se Debbie. „Nenechám se Harriganem vyhnat! Řekněte Big Daddymu, že z úřadovny neodejdu, dokud budete ve městě!“

Cullen Lewis zavrčel nadávku.

Jay pohlédl na děvče, které stálo vedle něj.

„To se mi nelíbí, Debbie,“ poznamenal přidušeným hlasem.

„Copak se vám nelíbí? Chcete být provrtán kulkami těch mužů venku?“

„Mám dost zbraní a nábojů, abych se mohl bránit,“ poznamenal.

Hořce se zasmála.

„Vy neznáte mého otce, Harrigane. To nejsou plané výhrůžky, když říká, že úřadovnu podpálí. Je jako zvíře, když se mu někdo postaví do cesty. Je mu jedno, kolik mužů ztratí při útoku. Chce vás vidět mrtvého. A já jediná tomu můžu zabránit.“

„Nemůžeme přece věčně sedět v úřadovně.“

„Ne, to nemůžeme. Ale možná se jednou probudí lidé z Honda, až uvidí, že jsem se postavila proti Big Daddymu.“

Jay na ni pohlédl.

Nevěřil vlastním uším.

Lidé v Hondu se Big Daddyho báli. Věděli, že by je zničil, kdyby byli proti němu.

Zavrtěl hlavou.

„Nebudu vás vystavovat nebezpečí, že by vás zasáhla zbloudilá kulka,“ řekl. „Prostřílím si cestu. Jestli při tom s Torrancem zemřu, je to má smůla.“

Proběhl úřadovnou, než ho Debbie Hutchinsonová mohla zastavit, a pak otevřel dveře vězení.

Wess Torrance na něho hleděl s otevřenými ústy, když vytáhl z kapsy klíče, jimiž odemkl dveře cely.

„Ven! „řekl Jay.

Torrance se nepohnul.

„Co chceš dělat Harrigane?“ hlesl.

„Pokusíme se odjet do Roswellu, Torranci. Buďto mě při tom podpoříš, nebo se mnou zahyneš!“

Jay mu vrazil hlavně brokovnice do břicha.

Torrance se zkroutil a málem mu vylezly oči z důlků. Bylo na něm vidět, že má strach.

„Oni nás odkrouhnou, sakra!“ zamumlal.

Jay pokrčil rameny. „S tím musíš počítat. Dělej. Nemáme moc času. Šli pro Big Daddyho, chtějí se ho zeptat, co mají dělat.“

Torrance vyšel z cely. Jay ho vedl do kanceláře a pak k úzkým schodům vedoucím do malých pokojů nahoře.

Debbie Hutchinsonová hleděla za nimi. Ještě pořád stála u dveří.

Jay dostrkal Torrance přes ty dva pokoje k vikýři, jenž vedl na střechu. O stěnu se tam opíral žebřík. Kývl na něj a zavrčel na vraha: „Postav ho k vikýři a pak vylez ven!“

Torrance už nic neřekl. Poznal, že Harrigan je odhodlán ke všemu. Postavil žebřík k vikýři a vylezl po něm nahoru. Pomalu zvedl víko. Už chtěl vystrčit hlavu, když vtom Jay uviděl záblesk.

Ozvala se ohlušující rána.

Torrance vykřikl.

Jay uskočil a trhl brokovnicí nahoru.

Nad vikýřem se objevil stín. Vyšlehl v něm plamen. V té samé chvíli Jay vystřelil z levé hlavně brokovnice.

Sekané olovo provrtalo vikýř.

Kdosi ječivě zařval.

Wess Torrance se zřítil z žebříku. Levou polovinu obličeje měl zbrocenu krví.

Jay na něho namířil parkerovku.

V té chvíli se z kanceláře ozvalo praskání dřeva.

Domem zazněl vysoký hlas Debbie.

Jayovi přeběhl mráz po zádech. Věděl, že následující minuty nepřežije. Pomalu se narovnal.

Opět se ozval výkřik Debbie.

Přiskočil k žebříku a chtěl po něm vylézt, když tu se pod ním něco pohnulo.

Jay ještě viděl, jak Wess Torrance chytil nejspodnější příčku žebříku, a pak otočil brokovnici.

Žebřík se zatřásl.

Jay ztratil rovnováhu. Zbraň mu vypadla z levé ruky. Pod sebou viděl ztrhanou tvář Wese Torrance. Zabiják chytil brokovnici za hlavně a rozmáchl se jí.

Jay tvrdě dopadl na podlahu. Okamžitě se převalil na bok.

Těsně vedle něj do podlahy narazila pažba brokovnice.

Jay slyšel řev. Vleže kopl Wesse Torrance do holeně.

Vrah spadl na zem.

Jay vyskočil.

Cítil nad sebou závan. Chtěl se ještě vrhnout stranou, ale vtom do něj cosi vrazilo.

Hlavou se praštil o podlahu.

Před očima měl hvězdičky. V pravé ruce měl pažbu koltu, ale než jej mohl vytáhnout z pouzdra, projela mu rukou bolest.

Koutkem oka spatřil stín, který na něj dopadl.

Cosi se řítilo k jeho hlavě.

Ještě spatřil zkřivenou tvář jednoho muže a pak ucítil náraz do hlavy.

+ + + + +

Jay slyšel různé hlasy jako přes stěnu z vaty. Na rukou měl želízka. Měl pocit, jako by visel ve vzduchu.

Hlasy teď byly zřetelnější.

Rozeznal bručivý Big Daddyho hlas a chraplavý hlas zabijáka Wesse Torrance.

Otevřel oči.

Zprvu viděl tu z jizvenou tvář s křivým, širokým nosem jen zamlženě. Kdosi ho chytil za vlasy a zaklonil mu hlavu.

„Je při vědomí, Big Daddy!“ zavrčel čísi tvrdý hlas.

Jay nemusel otáčet hlavu, aby věděl, že to je Cullen Lewis, kdo ho pevně držel, aby nespadl na zem.

Korpulentní rančer udělal krok k němu. V jeho malých očích byly vítězoslavné jiskry.

„Doufám, že ti pomalu dojde, co to znamená vzdorovat Big Daddymu Hutchinsonovi,“ řekl posměšně, načež si olízl opuchlé rty.

Jay se pokusil otočit hlavu. Nedovolila mu to ruka, která ho držela za vlasy. Nemohl nikde spatřit Debbie Hutchinsonovou. Big Daddy ji podle všeho nechal odvést z úřadovny.

„Odveďte ho do vězení!“ řekl Big Daddy.

„Já toho parchanta sejmu!“ zavrčel Wess Torrance, který se objevil vedle Big Daddyho. Chtěl Jaye chytit pod krk.

Rančer ho zastavil.

„Nech ho být, Wessi,“ řekl Big Daddy. „V Hondu vládne zákon a pořádek. Sestavíme porotu a dáme Harriganovi šanci se hájit.“

Cullen Lewis otočil Jaye a dostrkal ho k cele vězení. Koutkem oka Jay viděl, že dveře úřadovny visí šikmo v pantech. Ležela tam oj vozu. Tou vylomili zámek a závoru.

Dovrávoral do cely a zavřely se za ním mřížové dveře.

Před sebou měl usmívající se tvář předáka Cullena Lewise, který měl u pasu Jayův peacemaker.

Předák se obrátil a zeptal se Big Daddyho, jenž se objevil ve dveřích vězení: „Jak bude znít obžaloba, Big Daddy?“

Rančerova tvář měla znovu barvu těsta. Světlo petrolejové lampy to ještě zvýraznilo.

„Vražda, samozřejmě,“ zlověstně odvětil. „Zastřelil přece Ricka Averase, ne?“

+ + + + +

Jay Harrigan nevěděl, jak dlouho je ve vězení.

Podle světla, které tam pronikalo okénkem sousední cely, nemohl poznat postavení slunce.

Jako výsměch mu připadalo, když začal bít kostelní zvon. Pobožní obyvatelé Honda nyní zřejmě seděli v kostele a modlili se za spásu svých duší.

Z kanceláře se ozval čísi vysoký hlas.

Nerozuměl, o čem se tam mluví, ale byl si jist, že to je Sally.

Bylo mu jasné, že porota ho odsoudí k smrti.

Nepochyboval o tom, že Big Daddy už nějak překroutí fakta, aby porota mohla smrt toho mladíka prohlásit za vraždu.

Pochopil, že se v hněvu nechal strhnout k nepředloženému jednání. Měl tu hvězdu odmítnout a číhat, dokud by Wesse Torrance nedostal na mušku.

Zhluboka dýchal. Nemělo smysl si něco namlouvat. Příště by jednal stejně.

Pak mu muž, o kterém Wess Torrance mluvil jako o Lutherovi, přinesl jídlo.

„Jak se cítíš, Harrigane?“ otázal se a podstrčil pod mřížovými dveřmi talíř s jídlem.

Jay viděl, že teď má na košili marshalskou hvězdu. Neodpověděl, vzal talíř a začal jíst. Neměl hlad, ale věděl, že se musí najíst.

„Kdy začne ten cirkus, Luthere?“ otázal se se soustem v ústech.

„Pro tebe jsem marshal Mongin!“ zavrčel nový muž zákona. „Už se asi nemůžeš dočkat, až budeš viset, co?“

Zasmál se, otočil se a šel do kanceláře.

Jay pojedl.

Vtom sebou trhl. Zvenčí se ozval nějaký zvuk.

Že by se Wess Torrance nemohl dočkat, až mu Big Daddy dá smyčku na krk?

Jay vtáhl hlavu mezi ramena a napjal se.

Náhle v okénku spatřil blond vlasy. Sally. Její oči byly vytřeštěné strachem. V malé ruce držela revolver, který prostrčila zamřížovaným okénkem.

Jay přistoupil k mříži oddělující cely vězení.

„Hoď ho, Sally!“ sykl a natáhl ruku mezi tyčemi mříže.

Sally se ztěžka nadechla. Pozvedla ruku a hodila kolt k Jayovi.

Ten hod byl příliš krátký.

Sally vyděšeně vykřikla a její tvář náhle zmizela z okénka.

Zbraň dopadla na podlahu sousední cely. Naštěstí však doklouzala k Jayovi.

Rychle se sehnul a pravou rukou vzal revolver. Protáhl ho mříží a strčil si ho vzadu za pás. Opět přišel k pryčně, vzal talíř a položil ho na podlahu.

Dveře kanceláře se otevřely. Dovnitř vešel Luther Mongin. V jeho šedých očích se zračila nedůvěra.

„Co to bylo?“ zabručel.

Jay se sklonil k talíři. „Ty tu flákotu žrát nemusíš, Mongine!“ zavrčel na něj Jay. „Sakra, měl jsem ti to rovnou chrstnout do tváře!“ Hodil talíř po Monginovi.

Marshal sebou trhl. Talíř narazil do mříže a spadl na zem.

Luther Mongin náhle držel v ruce revolver.

„Nechej toho, Harrigane!“ zavrčel. „Jinak by se mohlo stát, že budeš mrtvý, než se sejde porota!“

Jay udělal krok a kopl do talíře, který podklouzl pod mříží.

„Střílej přece, Mongine!“ prohodil. „Mně to je jedno. Big Daddy by ale místo mně mohl dát na krk smyčku tobě, protože bys ho připravil o špás!“

Luther Mongin zaklel a strčil kolt do pouzdra. Sklonil se, vzal talíř a zmizel v kanceláři. Práskl za sebou dveřmi.

Jay se usmál a sáhl po koltu. Ještě chvíli počkal a potom jej vytáhl.

Armádní kolt s pěti náboji. Pouze jedna komora bubínku byla prázdná.

Horečnatě přemýšlel. Nesměl čekat, až přijdou Cullen Lewis a další Big Daddyho muži a vytáhnou ho odtud. Musel nějak zneškodnit Luthera Mongina.

Uvažoval, kde má Mongin klíč od jeho cely.

Nosil ho v kapse kalhot, tak jako on sám? Nebo ho měl někde v kanceláři?

Pokud by platil druhý případ, byl by Jay vyřízený. Nemohl Mongina nechat jít zpátky do kanceláře, kdyby na něj jednou namířil kolt.

Musel to risknout. Nic jiného mu nezbývalo.

Vzal lžíci, která ještě ležela na pryčně, a přistoupil s ní k mříži cely. Zacinkal o tyče.

„Hej, Mongine!“ vykřikl. „Zapomněl jsi tu lžíci!“ Znovu zacinkal o tyče. Byl to otřesný zvuk.

Dveře se otevřely a Luther Mongin vtrhl dovnitř. V ruce držel kolt a byl celý červený.

„Drž už konečně hubu, Harrigane!“ zavrčel. „Dělej, prohoď tu lžíci mřížemi. Ale dávej pozor, ať mě netrefíš! Mám nervózní prsty!“

Jay se usmál.

„Proč nevezmeš klíče a nepřijdeš si pro tu lžíci sem?“ zeptal se hrdelním hlasem.

Viděl, jak Mongin položil levou ruku na kapsu kalhot. To mu stačilo.

„Za koho mě máš, Harrigane?“ zavrčel Luther Mongin. „Pro mě za mě si tu zatracenou lžíci třeba sežer! Ale drž už zobák!“

Jay vyhodil lžíci ven. Dopadla na zem dva kroky před Monginem.

Mongin sevřel rty. Udělal krok a sklonil se. Na chvíli se nedíval na Jay Harrigana. Revolver v jeho pravé ruce mířil na podlahu.

Tu se ozvalo cvaknutí. Mongin sebou trhl.

Strnul a potom se pomalu ohlédl. Do tváře se mu nahrnula krev, když viděl hlaveň koltu, která na něj mířila.

„Nemám co ztratit, Mongine,“ řekl Jay hrdelním hlasem. „Při sebemenším pohybu to zmáčknu. A ty víš, že trefím.“

+ + + + +

Jediným zvukem, který se ozýval vězením, bylo přerývané oddechování Luthera Mongina.

Jay prostrčil ruku s koltem mezi tyčemi mříže.

Jeho tvář se podobala masce. Ještě nikdy nestřílel na člověka, který se nemohl bránit, ale věděl, že teď by to udělal.

„Pomalu polož revolver na zem!“ přikázal hrdelním hlasem.

Luther Mongin bojoval sám se sebou.

V jeho šedých očích Jay viděl, že nový marshal Honda kalkuluje svou šanci. Potom však, jak se zdálo, pochopil, že žádnou nemá, protože položil kolt před sebe.

„Vstaň!“ sykl Jay. „Otoč se a pomalu pojď ke mně!“

Mongin poslechl. Sevřel pěsti.

„Klíč!“ řekl Jay.

„Klíč leží na psacím stole v kanceláři,“ poznamenal Mongin.

Jay pomalu zavrtěl hlavou.

„Nepokoušej mou trpělivost, Mongine, „ zavrčel. „Vím, že ho máš v levé kapse kalhot. Teď ho pomalu vytáhneš a hodíš mi ho. Buď opatrný, jinak střílím. Je mi jedno, jestli mě pověsí za jednoho nebo dva mrtvé.“

Mongin se celý chvěl.

Levou rukou si sáhl do kapsy kalhot a vytáhl klíč. Hodil jej ke dveřím cely. Klíč s cinknutím dopadl na podlahu a zůstal ležet asi stopu před mříží.

Jay se sklonil, aniž by Mongina spouštěl z očí a přestal na něj mířit. Levou rukou tápal po podlaze, až mezi prsty ucítil klíč.

Zmocnilo se ho vzrušení.

Luther Mongin vtáhl hlavu mezi ramena.

„Raději to nezkoušej, chlapče!“ zavrčel Jay.

Pomalu prostrčil levou ruku s klíčem mříží, strčil klíč do zámku a potom odemkl. Otevřel dveře.

„Běž tři kroky zpátky, Mongine!“

Marshal poslechl.

Jay se sklonil, zvedl Monginův kolt a strčil si jej za pás kalhot. Potom pozpátku kráčel ke dveřím kanceláře. Krátce jimi pohlédl dovnitř.

V kanceláři nikdo nebyl. Zdemolované vchodové dveře byly provizorně opravené.

Jay mávl hlavní revolveru.

Mongin jen váhavě šel k němu.

Jay ho pustil dovnitř a chraplavě řekl: „Běž po schodech nahoru, Mongine! A jestli tě uslyším jen zakašlat, tak tě odpravím! Nezapomeň, že nemám co ztratit!“

Mongin mu věřil na slovo. Sevřel rty a vydal se po úzkých schodech nahoru.

Chtěl se otočit, když dorazili do prvního pokoje, jenže v té chvíli ho praštila hlaveň armádního koltu do hlavy.

Mongin se svalil na podlahu.

Jay na něj pohlédl. Pak se rozhlížel po něčem, čím by ho mohl svázat a zacpat mu ústa. Nalezl několik kožených řemínků, které musely patřit Lukeu Bassettovi, a svázal jimi Mongina. Položil ho na postel, když mu předtím zacpal ústa.

Přistoupil k oknu a vyhlédl na Main Street.

Byl by radši, kdyby byla noc. Big Daddy Hutchinson chtěl ještě toto odpoledne svolat porotu, aby ho v záři pochodní nechal pověsit.

Jay musel do nájemní stáje pro koně.

Jeho tvář byla ztrhaná.

To rozhodování bylo těžké.

Jeho šance značně stouply, musel však okamžitě uprchnout.

Pomyslel na Wesse Torrance. Zabiják byl opět na svobodě.

Bylo mu proti srsti ho nechat nepotrestaného, jenže jak ho měl polapit, aniž by koupil kulku?

Trhl sebou, když zhruba sto yardů odtud se před Big Daddyho domem něco pohnulo.

Rančer sešel z verandy na ulici. Byli s ním Cullen Lewis a Wess Torrance. Přešli Main Street. Jejich cílem byl očividně saloon Blue Ox.

Bylo načase, aby zmizel z úřadovny.

Vzal si své věci a nacpal je do sedlových brašen.

Potom seběhl do kanceláře, vzal si náboje a brokovnici, kterou Mongin dal do stojanu na pušky.

Na psacím stole ležel Monginův klobouk.

Jay si svlékl svou sametovou vestu a sako. Jeho šaty by ho hned prozradily. Dal si Monginův klobouk na hlavu a pootevřel vchodové dveře.

Big Daddy, Cullen Lewis a Wess Torrance zmizeli v saloonu Blue Ox.

Jay vyšel na chodník a hned se vydal doprava. Vešel do průchodu mezi úřadovnou a sousedním domem. Vzadu na dvoře vězení byla stáj. Jay to nevěděl, jinak by tam ustájil pinta.

V kapse kalhot cítil tlustý svazek dolarů. Peníze mu nesebrali. Pravděpodobně si Big Daddy řekl, že je dostane, až bude Jay na šibenici.

Přelezl přes plot do sousedního dvora.

Slyšel hlasy a pochopil, že se blíží k zadnímu dvoru saloonu Blue Ox. Přes plot viděl hromadu prázdných beden, sudů a láhví.

Z latríny vyšel jeden muž a zmizel v úzkých zadních dveřích saloonu.

Jay se vydal kolem dvora. Musel vylézt na jednu kůlnu a pak se plazit po střeše. Latrína nyní byla pod ním.

Chtěl na ni seskočit, když vtom uslyšel skřípění zadních dveří saloonu.

Přitiskl se ke střeše. Zatajil se mu dech a vyschlo mu v hrdle, protože poznal toho muže, který šel k latríně.

Byl to Wess Torrance!

Vrah si tiše pískal. Zmizel Jayovi z dohledu. Dveře latríny zavrzaly. Jay slyšel čvachtavé zvuky.

Hlavou se mu honily myšlenky. Aniž by uvažoval, co dělá, tiše přilezl k okraji střechy.

Dveře latríny se otevřely a Torrance, který si stále hvízdal, vyšel ven. Ruce měl na poklopci.

Jay vstal a skočil.

Wess Torrance ten zvuk musel slyšet.

Otočil se, spatřil velký stín a sáhl po revolveru.

Jay ho praštil koltem do čela.

Wess Torrance se bez hlesu skácel na zem.

Jay přivlekl omráčeného grázla k plotu a potom ho přehodil na druhou stranu. Pak zvedl jeho revolver, zametl stopy a skočil přes plot.

Panovalo tam ticho.

Předpokládal, že to bude chvíli trvat, než muži v saloonu budou Torrance postrádat.

Jay si omráčeného desperáta přehodil přes rameno. K nájemní stáji to bylo sto yardů. Pokud by však musel přelézat všechny ploty, které mu stály v cestě, tak by mu to trvalo nejméně čtvrt hodiny.

Přišel do boční uličky. Za posledními domy byly zeleninové záhony.

Jay se vydal kolem nich.

Viděl, že nějaká žena, která byla venku, se vyděšeně otočila a běžela do domu.

Pak před sebou spatřil velkou ohradu nájemní stáje.

Ztěžka dýchal. Píchalo ho v plicích. Bandita byl těžký.

V prkenné stěně, která se táhla kolem dvora nájemní stáje, byla brána. Jay ji otevřel a vešel dovnitř.

Dveře stáje byly otevřené.

Jay se vedle nich přitiskl ke stěně a rozhlédl se.

Ve stáji nikdo nebyl.

Vrávoral chodbičkou.

Tu uslyšel tiché řehtání svého pinta.

Vedle jednoho boxu položil Torrance na zem. Chvatně vzal z jedné kozy sedlo, položil jej na hřbet jednoho hnědáka, rychle utáhl podbřišník a nasadil hnědákovi ohlávku. S hekáním naložil Torrance na sedlo, svázal mu ruce a nohy pod břichem koně a pak mu dal roubík do úst.

Vyvedl hnědáka do chodbičky a šel osedlat pinta. Winchestrovka ještě byla v sedlovém pouzdře.

Jay zvedl sedlové brašny a chtěl je přivázat za sedlo.

Tu sebou trhl.

Viděl postavu, která pootevřela vrata stáje.

Starý stájník na něj nevěřícně vytřeštil oči.

Na Main Street se náhle ozvaly výkřiky.

Jay slyšel Big Daddyho bručivý hlas.

Zvedl brokovnici a namířil na stájníka u vrat.

Muž se na chvíli ohlédl. Jay viděl, že hledí na Main Street. Potom udělal dva kroky do stáje a chraplavě řekl: „Odtud se nedostaneš, Harrigane! Zmiz! Někde se schovej, to je tvá jediná šance!“

Jay už chtěl zmáčknout spoušť, když tu viděl, jak ten starý muž vytáhl kolt.

Stájník vypálil do stropu.

„Tady je!“ zvolal. Zároveň ukázal rukou na žebřík. „Tudy, nahoru!“ řekl. „Odtud se dostaneš na střechu sousedního domu. Nějaké tři yardy vlevo je ve stěně stáje otvor, který skoro není vidět. Za ním je místnost, ve které jsme dřív skrývali rebely před yankees.“

Opět vystřelil a rozběhl se k vratům stáje.

Jay viděl, jak se Wess Torrance pohnul. Rozběhl se k žebříku a chvatně na něj vylezl. Venku na Main Street křičel stájník, že Harrigan byl ve stáji.

Torrance měl naštěstí hlavu na straně odvrácené od žebříku, takže Jaye nemohl vidět.

Jay se snažil pohybovat tiše. Až nyní si všiml, že má s sebou ještě stále sedlové brašny a brokovnici.

Proplížil se kolem balíků sena a potom uviděl svit pronikající tam štěrbinou ve vikýři. Rychle tam přešel a pak otevřel vikýř.

Sousední dům byl postaven u nájemní stáje. Střecha byla tak o dvě stopy níž.

Ze stáje se ozývaly hlasy.

„Kde je?“ zabručel Big Daddy.

„Vyběhl dveřmi ven!“ odpověděl starý muž.

„Sakra, to je přece Wess!“ ozval se chraplavý hlas Cullena Lewise. „Harrigan, ten parchant! Jak se mu mohlo podařit přemoct Luthera a utéct z vězení?“

„O to se postaráme později!“ zabručel Big Daddy. „Dělej, za ním! Chci toho hajzla! Ale živého, rozumíš?!“

Ze stáje se ozvaly kroky. Jeden kůň řehtal. Potom se ozval zadýchaný hlas Wesse Torrance.

„Šel jsem na záchod, Big Daddy. Potom mě něco praštilo do hlavy. Probudil jsem se, až když jsem slyšel výstřely.“

Nějakou dobu panovalo ticho.

O několik vteřin později poznamenal Big Daddy: „Dobře, že jsi nás varoval, Levy. Pochopil jsi už, že se ti bude žít lépe, když budeš stát na mé straně, co?“

Jay slyšel, jak starý stájník něco zamumlal. Zdálo se, že do stáje přišli i další muži.

„Nikde kolem nejsou stopy,“ řekl kdosi. „Ten bastard zmizel, jako by se po něm slehla zem.“

Big Daddy nadával.

„Nenechte tu kámen na kameni!“ zařval. „Chci Harrigana – i kdybych měl zbořit celé město! Nechej Hondo obklíčit, Wessi, a pošli jednoho chlapce na ranč. Všichni ať přijedou do Honda!“

+ + + + +

Městem se ozývaly výkřiky mužů Big Daddyho Hutchinsona.

Jay Harrigan seděl v malé místnůstce, kde se téměř nemohl pohnout. Pravou nohu měl strnulou. V ráně na levé ruce mu tepalo. Pravděpodobně mu znovu začala krvácet, když k nájemní stáji vlekl Wesse Torrance.

Pomyslel na to, že se mu málem podařilo s Torrancem z Honda uprchnout.

To by však ještě neznamenalo, že by se s ním dostal do Roswellu.

Big Daddyho muži mezitím prohledali stáj, jeho skrýš však nenalezli.

Občas se ozvaly výstřely.

Pro obyvatele Honda to muselo být peklo.

Big Daddy Hutchinson musel předpokládat, že ho někdo ukryl.

Jay nevěděl, jak dlouho byl v té skrýši. Pak si všiml, že venku je tma.

Mohla mu však tma pomoci?

Hutchinsonovi lidé dozajista město obklíčili. Určitě by jim ani v noci nikdo neunikl.

Jayovi bylo jasné, že v té místnůstce nemůže být věčně. Musel pít a jíst.

Opatrně přemístil váhu, aby ulevil strnulé noze, když tu se ze stáje ozvaly nějaké zvuky.

Zdálo se mu, že slyší hlas předáka Cullena Lewise.

Někdo mu odpověděl. Ty hlasy byly stále zřetelnější a Jay věděl, že ti muži vylezli po žebříku na půdu.

„Kde to je?“ otázal se chraplavý předákův hlas.

„To přesně nevím,“ odvětil druhý muž. „Vím jen, že Levy za války sympatizoval s rebely a několikrát je tu nahoře skrýval.“

„Jestli toho zatraceného dědka dostanu do rukou, tak mu zakroutím krkem!“ zavrčel Cullen Lewis. „Nikdy jsem mu nevěřil. Neměli jsme ho nechat odjet. Přiveď ještě několik mužů, Tybee. Prohledáme stáj. Harrigan musí být tady. Všechny ostatní domy jsme prohledali už tucetkrát.“

„Hned jsem zase tady, Lewisi,“ úslužně řekl druhý muž.

Cullen Lewis dupal po půdě.

Jay sevřel rty.

Bylo mu jasné, že by jeho skrýš našli, kdyby půdu prohledával tucet mužů.

Nemohl tam zůstat. Musel pryč. Okamžitě. Než se Tybee vrátí s dalšími muži.

Opatrně uvolnil ve stěně prkna, která až po dlouhém hledání nalezl odpoledne.

Venku byla tma.

Na Main Street se svítilo.

Pohlédl k vikýři, kterým se dostal na střechu sousedního domu. Vzal sedlové brašny a brokovnici, když předtím pečlivě strčil prkna zpět.

Kroky na podlaze půdy se vzdalovaly.

Ve stáji se ozvaly hlasy.

Jay se neslyšně plížil po střeše domu.

Do dvora nájemní stáje slézt nemohl. Kolem střechy se táhla asi dvě stopy vysoká zídka.

Jay viděl na boční stěně domu přibité příčky. Hodil si sedlové brašny přes rameno, dal si parkerovku pod paži a přelezl zídku.

Jen co za ní zmizel, otevřel se vikýř půdy.

Někdo vylezl na střechu.

Jay spěchal po příčkách dolů. Kdyby se ten pronásledovatel nyní vyklonil přes zídku, spatřil by ho.

Dva yardy nad zemí skočil. Měkce dopadl do písku a úzkým průchodem běžel k prkennému plotu. Byly v něm dveře. Strčil do nich, prošel jimi a přitiskl se k plotu.

Dveře se tiše zavřely.

„Hej, co to bylo?“ ozval se chraplavý hlas ze střechy.

Jay se přikrčil a zatajil dech.

Na střeše již byl někdo další.

„Tady něco je!“ zvolal kdosi. „Přines pochodeň, Gusi!“

Jay slyšel, jak muži vytrhli ze stěny volná prkna. Ze střechy se ozvaly kroky.

Pak se ozval zklamaný hlas. „Nic! Sakra, teď už nevím, kde toho hráče máme hledat, Cullene!“

Jay vstal a přišel k zadní stěně nejbližšího domu.

Do města přijeli jezdci.

Ozývalo se jejich volání.

Jay měl pot na čele. Big Daddy svolal celé mužstvo!

Mohl se někde ukrýt? Chtěl Big Daddy znovu prohledávat celé město?

Jay s tím musel počítat.

Opatrně se plížil přes dvory.

Náhle pochopil, že ho přitahuje saloon Blue Ox.

Zastavil se.

Kdo mu tam mohl pomoci? Smí s sebou stáhnout do záhuby Sally?

Několik oken na zadní straně saloonu bylo osvětlených. Do dvora pronikalo světlo. U latríny teď visela lucerna, díky níž na dvoře nebyla tma.

Stál před jedním výklenkem. Vysunul hlavu a jedním úzkým průchodem pohlédl na Main Street. V mihotavé záři nespočetných loučí viděl kovboje.

Přelezl prkenný plot.

Zadní dveře byly otevřené.

Jay okamžitě poznal muže, který šel na latrínu. Byl to Luther Mongin. Mongin měl ještě pořád na košili hvězdu. Bylo vidět, že mu není do zpěvu. Zřejmě věděl, že Big Daddy mu to spočítá za to, že Jay Harrigan uprchl z vězení.

Trvalo to skoro pět minut, než Mongin vyšel z latríny a zase šel do saloonu.

Jay nad sebou uslyšel tichý zvuk. Vzhlédl a vyděsil se, když v jednom osvětleném okně spatřil hnědé vlasy Myrtle Hancockové.

Viděla ho.

Čekal, že vykřikne, ale náhle zmizela.

Jay už se chtěl otočit a vyrazit pryč, když tu se otevřelo jiné okno. Vyklonila se z něj Myrtle Hancocková a hodila dolů laso, na kterém byl uvázán žebřík. Sahal téměř až na dvůr.

Mávla na Jaye.

Ten se rozběhl k žebříku a začal lézt nahoru. Nepřemýšlel o tom, jestli může Myrtle Hancockové věřit. Něco mu napovídalo, že to je jeho poslední šance jak uniknout Big Daddyho lovcům.

Ustoupila stranou, když prolezl oknem. Potom začala žebřík vytahovat. Jay postavil brokovnici ke stěně, hodil sedlové brašny na zem a vzal jí laso z ruky. Vytáhl žebřík, odvázal laso.

Myrtle Hancocková zavřela okno, rychle zatáhla závěsy a celá zadýchaná se otočila k němu.

„Proboha!“ zašeptala. „Myslela jsem si, že se vám podařilo z Honda uprchnout!“

+ + + + +

Zavedla Jaye do vedlejší místnosti.

Ze saloonu se ozývaly hlasy mužů.

Myrtle Hancocková ukázala Jayovi velký šatník, kde se mohl skrýt, kdyby se zase objevili Big Daddyho lidé.

Jay už jí chtěl říct, že ti muži se ze všeho nejdříve podívají tam, když Myrtle šlápla na nějaké stupátko, načež se otevřelo do té doby neviditelné víko ve stropě nad skříní.

„Můžeš vlézt tam. Tam tě nenajdou, Jayi,“ zamumlala. Slezla ze stupátka a nechala víko otevřené.

Jay na ni pohlédl.

„Proč mi pomáháte, slečno Hancocková?“ chraplavě se otázal.

Usmála se. „Možná věřím, že jste muž, který mě může vysvobodit z Big Daddyho zajetí,“ řekla.

Podle tónu jejího hlasu poznal, že to myslí vážně.

„V této chvíli to nevypadá tak, že by se mě Big Daddy musel bát,“ sarkasticky poznamenal.

Přišla k malému stolu, nalila sklenici whisky a podala ji Jayovi. Nevěděl, zda si ji má vzít.

„Napijete se se mnou?“ otázal se.

„Napiju se po vás z téže sklenice,“ řekla. „Nechci tu mít dvě použité sklenice, až se objeví Big Daddy.“

Myslela na všechno. Jay na ni zadumaně hleděl, zatímco opět nalila do sklenice a napila se.

Její nazelenalé oči byly upřeny na něj.

„Řeknu vám, proč vám pomáhám, Jayi,“ náhle řekla a její hlas zněl ještě chraplavěji než jindy. „Tom Jessup, kterému se přezdívalo Bitter Creek, byl váš přítel, že?“

Jay překvapeně povytáhl obočí.

„Víc než to,“ poznamenal. „Byl mi otcem. Před ním se o mě nikdo nestaral. Pravděpodobně bych se po válce stal banditou a už dávno bych skončil na šibenici, kdyby se mě neujal. Proč se ptáte na Bitter Creeka? Znala jste ho?“

Zavrtěla hlavou. „Ne, Jayi. Slyšela jsem jeho jméno jen jednou, dávno.“

„Proto jste sebou trhla, když jsem o něm hovořil s Big Daddym?“

Přikývla. „Big Daddy zná Bitter Creeka jen jako hráče, který s ním před několika lety v Amarillu hrál dvě noci poker. Kdo byl Bitter Creek Tom Jessup ve skutečnosti, dodnes neví,“

Jay ztěžka dýchal. Pochopil, že v Bitter Creekově minulosti bylo něco, co sám nevěděl.

„Kdy jste slyšela jeho jméno poprvé?“ zeptal se.

„Asi před osmnácti lety.“

Jay polkl a pohlédl na ni. Náhle mu to došlo.

„Od Marjorie Scantonové, matky Debbie?“

„Vidím, že vám to myslí, Jayi,“ řekla žena s úsměvem. „Ano. Marjorie mi pověděla jeho jméno. Tom Jessup byl muž, kterého milovala, když utekla Big Daddymu. Když ji Big Daddy vystopoval, tajně ho opustila. Ze strachu, Big Daddy by ho zabil, kdyby se o něm dozvěděl.“

Jaye něco napadlo.

„Od první chvíle se mi zdálo, jako bych už Debbie Hutchinsonovou někde viděl,“ zašeptal. „Můj Bože…“ Otočil se a zvedl sedlové brašny ze země. Otevřel je a chvějícími se prsty v nich hrabal. Potom z jedné z nich vytáhl ranec.

„Co to je?“ zeptala se žena. Přišla k němu a pohlédla na ten ranec.

„Bitter Creekovy věci,“ zamumlal Jay.

Rozvázal ranec a pomalu ho rozprostřel.

Žena uviděla hodinky, koženou peněženku, poškrábanou zlatou dvacetidolarovou minci a medailonek na zlatém řetízku.

Jay pomalu zvedl medailonek. Vybavovaly se mu vzpomínky.

Bylo to krátce po tom, co se s Bitter Creekem seznámil. Přišel do Bitter Creekova hotelového pokoje, aby si s ním zahrál. Bitter Creek zrovna nebyl přítomen. Jay viděl na stole medailonek. Zvídavě si ho vzal, načež ho otevřel.

Spatřil půvabnou tvář jedné ženy. Světlé vlasy a modré oči. Fotografie byla kolorovaná.

Jen několik vteřin na ni hleděl, pak do pokoje přišel Bitter Creek a vrhl se na něj jako smyslů zbavený.

Vytrhl mu medailonek z ruky a s plameny v očích zavrčel: „Už se toho medailonku nikdy nedotýkej! Nikdy, rozumíš?“

Jaye to vyděsilo.

Toho večera Bitter Creek prohrál více než tisíc dolarů. Zdálo se, že je duchem nepřítomný.

Po několik dnů nepromluvil ani slovo. Potom však na tu událost zapomněl a ani Jay již na to nemyslel. Medailonek pro něj zůstal tabu. Neotevřel jej, ani když si v Roswellu vzal Bitter Creekovu pozůstalost.

Třásly se mu ruce, když odklopil víčko.

Myrtle Hancocková přistoupila k němu.

Jay hleděl na fotografii, jako by to nemohl pochopit.

„Debbie Hutchinsonová,“ zašeptal.

„Ne, Jayi,“ tiše řekla Myrtle Hancocková. „To není Debbie. To je Marjorie Scantonová.“

+ + + + +

Jay hluk dole v saloonu téměř neslyšel.

Poslouchal ženu, která mu popisovala utrpení Marjorie Scantonové.

Po útěku se její život stal jedním velkým martýriem. Každou noc k ní chodil a znásilňoval ji. Dokud mu neřekla, že je těhotná. Pak ji nechal na pokoji.

Narodila se jí Debbie.

Big Daddy najal chůvu, která se o děvče měla starat. Marjorie někdy dítě nesměla vidět celý den. Když jednala proti jeho příkazům, zmlátil ji.

Tak to šlo celou dobu. Až jednoho dne přijela Marjorie s Debbie do Honda k doktoru Hancockovi. Myrtle Hancocková a Marjorie se spřátelily. Doktor si promluvil s Big Daddym Hutchinsonem a od té doby nechal rančer svou ženu na pokoji. Jak se zdálo.

Jenže o několik měsíců později se Myrtle Hancocková dozvěděla hroznou zprávu o smrti Marjorie. Prý se i se svým koněm zřítila do rokle na úpatí Mount Paj arita.

Byl u toho jen Big Daddy. Tvrdil, že jejího koně kousl chřestýš a že jí nemohl pomoci. Toho chřestýše zastřelil a přivezl do Honda. Ještě dnes visela jeho kůže nad krbem v jeho domě na Main Street.

„Zavraždil ji,“ zašeptala Myrtle Hancocková. „Jsem si tím jistá. Musela mu ten den povědět, že Debbie není jeho dcera, protože od toho dne začal se svým dítětem, které předtím zbožňoval, zacházet jako s Marjorií.“

Jay opět pohlédl na fotku v medailonu.

Podobnost Marjorie Scantonové s Debbie byla velká. Zvedl hlavu a chtěl něco říct.

V té chvíli se od dveří ozval tichý šramot.

I Myrtle to slyšela. Trhla sebou a kývla k otevřené skříni.

Jay vzal ze stolu Bitter Creekovy věci a přišel ke skříni. Viděl, jak Myrtle Hancocková jde ke dveřím. Svým chraplavým hlasem se zeptala: „Kdo je tam?“ Slyšela vzlykot.

Rozšířily se jí oči. rychle se ohlédla.

Jay strčil sedlové brašny a brokovnici do díry nad skříní, vlezl dovnitř a zavřel za sebou dveře.

Slyšel jak Myrtle Hancocková pootevřela dveře, zaječela a zašeptala: „Debbie!“

Dveře se znovu zavřely a zašramotil zámek.

„Co je s vámi, Debbie?“ přidušeně se otázala.

„Já – já jsem slyšela, co jste vyprávěla panu Harriganovi,“ hlesla dívka.

Jay slyšel kroky.

„Je někdo na chodbě, Debbie?“ vyděšeně se zeptala.

„Ne, já…“

„Viděl vás sem někdo jít?“

„Poslal mě k vám Big Daddy,“ vzlykla. „Nemám zůstávat v našem domě sama. Chce ještě jednou prohledat město, slečno Hancocková. Jestli tady pana Harrigana najde, tak…“

„Harrigan tu není, Debbie, slyšíš? Utři si slzy. Nic jsi neviděla ani neslyšela.“

Jay měl pocit, že slyší dunivé kroky. Pak někdo zabušil na dveře.

Rychle vylezl do otvoru nad skříní. Byl nanejvýš jednu stopu vysoký. Převalil se do něj a zatáhl za sebou víko. Byl slyšet tichý zvuk, jako když se natáhne pero.

Z pokoje se ozývaly kroky.

„Proč řveš, ty hloupá huso?“ zabručel Big Daddy. „Jsi stejně padlá na hlavu jako tvá matka. I ona se vrhla na krk prvnímu, na koho natrefila, když už jsem jí nebyl dost dobrý.“

„Bitter Creek Jessup byl určitě stokrát lepší než ty!“ zvolala Debbie Hutchinsonová se slzami v očích.

Náhle se rozhostilo ticho.

Jay už nic neslyšel.

Pak začal Big Daddy frkat a sípat jako grizzly, který po dlouhé štvanici lapá po dechu.

Jeho zklamání a nenávist, které se v něm hromadily v uplynulých dvaceti letech, se teď uvolnily v jednom divokém výkřiku, který otřásl domem.

Ozvalo se prásknutí dveří.

Jay slyšel chraplavý hlas, který se ptal, co se děje.

„Vypadněte!“ zabručel Big Daddy. „Běžte dolů a začněte znovu pročesávat město!“

Chvíli panovalo ticho.

Náhle řekla Myrtle Hancocková: „Ani se Debbie nedotkneš, Big Daddy!“

„To tys jí to pověděla!“ zavrčel obtloustlý rančer. „Jen od tebe se to mohla dozvědět! Marjorie ti to tenkrát musela povědět.“ Lomcoval jím hněv. „Kruci a já jsem s ním v Amarillu seděl u jednoho stolu!“

Ozvalo se tlesknutí.

Debbie Hutchinsonová ječivě vykřikla. „Ne! Nech ji! Nemá na tom přece žádnou vinu!“

Po dalším tlesknutí se Debbie odmlčela.

Jay Harrigan už to v úkrytu nevydržel. Náhle mu bylo jedno, co se s ním stane. Věděl jen, že nemůže připustit, aby Big Daddy ty dvě ženy umlátil k smrti.

Udeřil do víka, to spadlo dolů a s tlumeným klapnutím narazilo do ramínek na šaty v šatníku.

Jay skočil dolů a dveře šatníku se otevřely.

Ještě než doskočil, viděl škvírou ve dveřích, jak se obézní rančer otočil, vytáhl zpod levé paže kolt a vypálil na něj.

Záblesk Jaye oslepil. Cosi žhavého mu proletělo kolem krku.

Jay se vrhl vpřed.

Big Daddy znovu vypálil. Tentokrát trefil.

Jay zavrčel. Ucítil úder do levého boku, který ho na několik vteřin ochromil.

Svalil se na podlahu.

Nad ním se objevila mohutná postava Big Daddyho. V široké, ohyzdné tváři byla nenávistná grimasa.

Svým malým revolverem mířil Jayovi na hlavu.

Jay se chtěl převalit, ale už neměl sílu.

Pak však náhle spatřil Debbie Hutchinsonovou, která se objevila vedle Big Daddyho. Zavěsila se mu na ruku.

Big Daddy vystřelil. Příliš pozdě. Kulka přeletěla nad Jayem Harriganem a vytrhla třísku ze dveří skříně.

Big Daddy odstrčil dívku stranou.

Jay v pravé ruce ucítil pažbu armádního koltu. Zvedl její hlaveň a vystřelil, o zlomek vteřiny dřív než Big Daddy.

Viděl, jak sebou rančer trhl.

Big Daddy se pokusil na Jaye namířit. Chvěla se mu ruka a potom i celé tělo.

Big Daddy ještě jednou vystřelil. Kulka se zavrtala do podlahy před ním a zůstala po ní díra v koberci.

Big Daddy zasípal. Život v jeho malých, nenávistných očích náhle vyhasl. Podlomily se mu nohy a svalil se na zem. Podlaha se zatřásla, když dopadl.

Jay chtěl vstát, ale podlomila se mu levá noha. Cítil, jak mu z levého boku teče krev. Ta bodavá bolest jako by ho chtěla roztrhnout na dvě poloviny.

Vtom byla u něj Debbie Hutchinsonová. Chytila ho pod paži.

Viděl, jak Myrtle Hancocková jde ke dveřím. Zamkla dveře. Ze schodů saloonu se ozvaly spěšné kroky.

Předák Lewis zvolal: „Big Daddy, to jsi střílel ty?“

Myrtle Hancocková pohlédla na Jaye a Debbie. V jejích nazelenalých očích byla panika.

„Sakra, co se to děje? Odpověz, Myrtle! Co je s Big Daddym? Proč nic neříkáš? Co znamenaly ty výstřely?“

Kdosi řekl chraplavým hlasem: „Ta ženská ho odpravila, Cullene!“

Jay odstrčil Debbie Hutchinsonovou stranou a zvedl pravou ruku s revolverem. Celý levý bok měl od krve. Pokoušely se o něj mdloby, ale překonal to.

„Big Daddy je jenom v bezvědomí, Cullene,“ řekla Myrtle Hancocková chvějícím se hlasem. „Postaráme se o něj.“

„Kdo to střílel, kruci? Slyšel jsem, že to byly dva kolty!“

„Lže, Cullene,“ řekl ten druhý muž a Jay poznal hlas Luthera Mongina, jenž nyní nosil hvězdu.

O několik vteřin později se dveře otřásly.

Jay zmáčkl spoušť. Kulka proletěla dveřmi.

Potom se ozvala střelba zpoza dveří a Jay viděl, jak kulky provrtávají dřevo kolem zámku dveří.

„Musíte odtud pryč!“ zvolala Debbie Hutchinsonová a pokusila se Jaye přivléct k oknu.

Vytrhl se jí. Nemělo smysl prchat. Se zraněným bokem by ani nedokázal slézt po žebříku.

Dveře se otevřely a narazily do stěny.

Jay viděl předákovu ztrhanou tvář. Zablesklo se.

V tom samém okamžiku se před něj vrhla Myrtle Hancocková.

Jay viděl, jak sebou trhla, když ji zasáhla kulka.

Udělala ještě jeden vrávoravý krok ke Cullenu Lewisovi, potom se jí podlomily nohy a svalila se na zem. Lewis měl vytřeštěné oči.

Debbie vykřikla.

Luther Mongin proběhl kolem strnulého předáka.

„Já toho ničemu odpravím!“ vyhrkl. „Já ho odpravím!“

Debbie náhle stála před Jayem, jenž sklonil ruku s koltem, protože se mu zatmělo před očima.

„Nikdo tu už střílet nebude!“ zvolala.

Jay už skoro nerozuměl tomu, co tam padlo. Měl mžitky před očima. Cítil, jak ho kdosi chytil. Slyšel křik Debbie. Vlekli ho, slyšel hlasy těch mužů a zdálo se mu, že vidí záblesky.

Pak ucítil studený vzduch.

Křičel. Bolest v boku ho málem omráčila.

Náhle spatřil světla fakulí.

Probral se. Viděl na ulici kovboje Big Daddyho Hutchinsona. Stáli v půlkruhu kolem něj a jejich snědé tváře byly strhané.

On sám stál na chodníku před saloonem Blue Ox. Drželi ho. Když pohlédl doleva, spatřil zkřivený obličej zabijáka Wesse Torrance. V černých očích toho muže byly jiskry. Jay pocítil zadostiučinění.

Byl tam i Luther Mongin. Levá ruka mu bezvládně visela. V pravé držel laso se smyčkou.

„Pověste ho, chlapi!“ zavrčel. „Zastřelil Big Daddyho, parchant!“

Cullen Lewis chytil laso, které mu hodil Mongin.

V následujícím okamžiku měl Jay Harrigan na krku smyčku. Torrance a Lewis ho pustili, dloubli ho do zad a pak spadl po schodech na Main Street.

Ucítil tlak na krku.

Předák seskočil z chodníku a přehodil konec lasa přes trám, který trčel ze střechy.

„Vytáhni ho, Cullene!“ zabručel jeden muž.

Wess Torrance tam přiskočil a popadl provaz.

Jay zvedl ruce, aby zmenšil tlak lasa na krku.

Někde vevnitř křičela Debbie Hutchinsonová. Muži ji zřejmě zavřeli v některém pokoji.

Jay zavřel oči. Věděl, že konec je neodvratný. Pomyslel na Myrtle Hancockovou, kterou zasáhla kulka, která mířila na něj. Bylo by lepší, kdyby se před něj nevrhala, pomyslel si. Tak by teď byla naživu a já bych měl rychlejší smrt.

V hlavě mu hučelo.

Lapal po dechu. Pak měl na chvíli pocit, že tlak povolil.

Hukot sílil. Pochopil, že to není hučení jeho krve. Ulice se chvěla pod kopyty koní.

Jay opět otevřel oči.

Z temnoty se vynořila kavalkáda jezdců.

Slyšel klapot kopyt. Koně řehtali, sedla vrzala a slintací řetízky cinkaly. Kdosi zvolal: „Pusťte ho!“

Wess Torrance přistoupil k Jayovi.

Ostatní Big Daddyho kovbojové couvli.

Jay viděl hubeného jezdce na velkém šedákovi. Na kabátě se mu ve svitu pochodní leskla hvězda.

„Ten lotr zastřelil Big Daddyho Hutchinsona!“ zavrčel Torrance.

Muž s hvězdou seskočil ze sedla.

Jay hleděl na ty jezdce. Jeho oči se rozšířily, když mezi nimi poznal starého stájníka. Měl hlavu staženou mezi ramena, jako by se bál, že ho Hutchinsonovi muži poznají.

Dva kroky před Wessem Torrancem se muž s hvězdou zastavil. Jezdci drželi v rukou kolty a pušky.

„Wess Torrance?“ zeptal se muž zákona.

Jay viděl, jak sebou zabiják trhl.

„Ano,“ zavrčel po chvíli.

„Jste zatčen za vraždu, torranci!“ tvrdě řekl muž s hvězdou.

Wess Torrance sáhl po revolveru. Než jej však mohl tasit, zablesklo se muži s hvězdou u boku.

Wess Torrance zavrávoral a narazil do Jaye Harrigana.

Jay udělal krok stranou.

Torrance ležel s rozhozenýma rukama v prachu Main Street. Jeho vytřeštěné oči byly upřeny kamsi do dáli.

„Odhoďte zbraně!“ přikázal muž zákona. Pohlédl na Jaye, jenž zvedl pravou ruku a přetáhl si smyčku přes hlavu.

„Jsem Lafe Chetwyn, šerif lincolnské oblasti,“ poznamenal ten hubený muž. „Myslím, že mi máte co vysvětlovat, Harrigane.“

+ + + + +

Události té noci jako by visely nad městem jako mrak, i když už svítilo slunce a stopy nočního boje již byly odstraněny.

Doktor Murphy vytáhl Jayi Harriganovi kulku z boku a Monginovi ošetřil ruku.

Big Daddymu Hutchinsonovi a Myrtle Hancockové již pomoci nemohl. Totéž platilo i o zabijáku Wessi Torranceovi.

Debbie Hutchinsonová byla neustále u Jaye. Jako první vypověděla šerifu Chetwynovi, co se stalo v pokoji Myrtle Hancockové.

Pak se Chetwyn Jay zeptal na Wesse a Lewa Torrance. Mlčky naslouchal Jayovu vyprávění a potom přikývl.

„Prohráli s Bitter Creekem Jessupem více než pět set dolarů, že?“

„Ano.“

„Ty peníze pocházely z jednoho bankovního přepadení před dvěma týdny, při kterém byl postřelen jeden rančer. Před třemi dny se ten těžce raněný muž ještě jednou probral a vypověděl, že na něho stříleli bratři Torranceové. Pak zemřel.“

Chetwyn na Jaye nějakou dobu hleděl.

„Jestli chcete, jmenuji vás marshalem Honda,“ zamumlal.

Jay viděl, jak se v očích Debbie Hutchinsonové zajiskřilo. Ještě pořád držela v rukou Bitter Creekův medailonek, který jí dal Jay.

Pomalu zavrtěl hlavou.

„Musím z tohoto města pryč, Chetwyne,“ přidušeně řekl.

Oblastní šerif pokrčil rameny a vstal.

„Víte, co děláte, Harrigane. Mimochodem byste měl poděkovat mému kolegovi v Roswellu. Nebýt telegramu, v němž mi oznámil, že jste jel do Honda, abyste tam potrestal Wesse Torrance, tak bych tu možná nebyl tak rychle. Krom toho nás zalarmoval Mike Levy.“

Jay se usmál a kývl na šerifa.

Muž zákona se otočil a šel ven.

Jay zůstal sám s Debbie Hutchinsonovou.

Dívka měla skloněnou hlavu.

„Vy opravdu chcete odjet, Jayi?“ tiše se zeptala.

„Ano, Debbie,“ zamumlal. „Tady v Hondu bych se zalkl.“

„Ranč…“ Zvedla hlavu. „Jsem dědičkou Rio Hondo, Jayi. Jak ho mám vést sama?“

Neodpověděl jí. Pomalu vstal. Rána v boku ještě pořád bolela.

Debbie rovněž vstala. „Musíte mi toho ještě tolik říct o Bitter Creekovi, Jayi.“

Upřeně na ni hleděl. „Možná někdy později, Debbie,“ poznamenal chraplavým hlasem.

„Opravdu přijedete? Slíbíte mi to?“

Pomalu přikývl a na jeho bledé, propadlé tváři se objevil úsměv.

„Slibuju vám to, Debbie,“ řekl. Pak se otočil a šel ven.

Na chodníku stálo několik mužů.

Holič na druhé straně ulice zmizel ve svém krámu.

Ostatní sklonili hlavu, když se Jay Harrigan opatrně vyšvihl do sedla svého pinta, kterého Mike Levy přivedl k saloonu.

Starý stájník mu podal uzdu.

„Díky za všechno, Mikeu,“ zamumlal Jay.

Mike Levy se usmál.

„My ti musíme poděkovat, Harrigane,“ odvětil. „Ode dneška můžeme v Hondu zase svobodně dýchat.“

Jay Harrigan lehce kopl pinta patami a pravou rukou si sáhl na stetson.

Odjel na východ, aniž by se otáčel.

Věděl, že se do Honda jednou vrátí, až budou rány v jeho nitru zahojené…