John Kirby

Colorado western 193. Shannon a pouštní běsi

Shannon téměř nedokázal otevřít oči. Bylo mu špatně. Zaryl se prsty do horkého pouštního písku a pokusil se zapřít o ruce. To první, co v paprscích nemilosrdného slunce uviděl, byly nažloutlé oči. Několik yardů od něho už hladový kojot čekal na svou kořist.

Shannon zatnul zuby. Věděl, že nemá šanci tomuto peklu uniknout. Byl však odhodlán bojovat do posledního dechu…

Ten rychlý pohyb, když po kojotovi vrhl písek, Shannona příliš vyčerpal. Skácel se na tvář, ucítil písek v ústech a neměl sílu ho vyplivnout.

Byl vyřízený. Zcela vyřízený. Přesto ho však cosi nutilo nevzdávat se.

Podařilo se mu opět zvednout hlavu.. Kojot o několik kroků ustoupil. V jeho nažloutlých očích se zračilo zklamání. Pravděpodobně si byl jistý, že kořist už je jeho.

„Zmiz!“ vyhrkl Shannon. Nepoznával svůj hlas. Bylo to spíš krákání a kojot vyděšeně uskočil.

Shannon se se sténáním otočil tak, že se mohl posadit. Hlava mu klesla na hruď. Náhle ho začal bolet pravý spánek a když si na něj sáhl, ucítil cosi lepkavého.

Pak mu to blesklo hlavou.

Lou Stafford!

Co se s ním stalo?

A co je se Staffordovou dcerou Larou?

Ohlédl se.

Někde musel stát povoz, s kterým táhli Gilskou pouští.

Neviděl ho.

Zato ve vzdálenosti zhruba dvaceti yardů spatřil cosi tmavého. Sedělo tam několik supů, kteří nedůvěřivě hleděli na kojota, jenž zřejmě poznal, že Shannon jeho kořistí nebude.

Shannon tiše zaklel.

Dělaly se mu mžitky před očima, když se zvedl na kolena. Chvíli musel čekat, než přešlo nutkání ke zvracení a než jasně viděl.

Kojot zavyl, když ho jeden ze supů klofl.

Shannon sáhl po pouzdru na pravém boku.

Remington už tam nebyl. I pochva, v níž měl nůž bowie, byla prázdná.

„Lou!“ hlesl Shannon, když vrávoravě vstal. Opatrně vykročil. Cítil, jak mu krev stéká z rány na spánku za límec košile.

Supi zamávali křídly a natáhli krky. Vypadalo to, jako by proti němu chtěli svou kořist bránit. Muž je však zahnal. Odskákali od mrtvoly Loua Stafforda a zůstali sedět v bezpečné vzdálenosti. Nespouštěli Shannona z očí.

Shannon si klekl vedle Stafforda. Obrátil se mu žaludek. Lou Stafford vypadal hrozně. Kulka mu rozstřelila celou polovinu obličeje a supové již započali své děsivé dílo.

Shannonovi se stáhlo hrdlo.

Pak uslyšel výstřely. Bylo to, jako by podruhé ucítil ránu do spánku.

Pomalu otočil hlavu a pohlédl na dvě špičaté skály, které připomínaly hrozící ukazováčky.

Střílelo se právě odtud.

Shannon sklonil hlavu.

Byl příliš lehkomyslný. Musel si přiznat, že Staffordovým obavám nevěřil. Starý muž zaplatil za jeho chybu životem.

Shannon se kousl do rtů.

Zákeřní střelci ho tu zanechali supům a kojotům. Možná si mysleli, že je mrtvý.

Jenže on nebyl mrtvý.

Ještě ne.

A v té chvíli si přísahal, že udělá všechno pro to, aby vrahy Loua Stafforda přivedl na šibenici.

+ + + + +

Noc přinesla ochlazení. Jeho přehřáté tělo se rychle vzpamatovalo.

Opět mu pracoval mozek. Věděl, že je v bezvýchodné situaci. Nacházel se ve vražedné Gilské poušti. Beze zbraní a bez vody.

Zabijáci ho vyřídili, přestože ještě žil.

Viděl stopy v písku.

Čtyři muži. Vysocí, těžcí muži. Stopy jejich holínek byly o něco větší než jeho. Mezi nimi viděl otisky mokasínů Lary Staffordové.

Vzali ji s sebou. Shannon nalezl místo, kde ji museli naložit na vůz. Půda byla rozrytá Lařinými mokasíny. Musela se bránit.

Koleje okovaných kol vedly kolem obou skal a pak přímo na sever.

Tam byl Gila Bend. Díra s tuctem chalup z nepálených cihel. Dvacet mil daleko. Nebo třicet? Shannon o tom předtím nepřemýšlel.

Pohlédl na mohylu, pod níž ležel Lou Stafford. Vykopal mělký hrob a zaházel Staffordovo tělo kamením. Věděl, že supi a kojoti se k němu tak snadno nedostanou.

Začala mu být zima. Z písku ještě sálalo teplo.

Vykročil.

Šel mezi kolejemi povozu.

Ani se nesnažili za sebou zamést stopy.

Pravděpodobně si byli jistí, že bez vody se z pouště nikdo nedostane.

Shannon přestal přemýšlet.

Chlad v něm umrtvil všechny pocity.

Přesto věděl, že noc je jeho spojencem. Den znamenal horko, a to by spálilo poslední zbytky sil, které měl.

Rovnoměrně kladl nohu před nohu. Ze spánku mu tekla krev. Ačkoli nechtěl na nic myslet, před očima měl obrazy.

Viděl oblak prachu, který stoupal z jámy, kterou Lou Stafford vykopal v Sierra Sonoytě. Stafford svůj vytěžený důl vyhodil do vzduchu.

Shannon tomu nechtěl věřit, když viděl zlato, které Lou Stafford vykopal. Stafford byl bohatý člověk. Ale se zlatem přišel strach. Strach z toho, že bude oloupen, že bude znovu chudý. Dva měsíce čekal v Sonoytě na Shannona, kterému poslal dopis do Albuquerque. Lou Stafford by čekal klidně i celý rok, protože se ho zmocnila temná předtucha, že zlato mu nepřinese štěstí.

Společně s Louem a Larou se Shannon vydal do Sierry. Chtěl jet zpátky do Sonoyty nejkratší cestou, ale Lou Stafford ho zapřísahal, aby zvolil trasu, se kterou nikdo nepočítá.

Byla to chyba.

Shannon nevěděl, jak se ti zákeřní střelci dozvěděli, kudy Stafford pojede. Nebo to byli jen docela obyčejní lupiči, na které narazili náhodou? Tomu se mu nechtělo věřit.

Vzpomněl si, jak se Loua Stafforda stále ptal, zda nepodezírá někoho určitého. Lou zavrtěl hlavou a jenom řekl, že má nedobrou předtuchu. A Lara mlčela.

Shannon před sebou viděl její opálenou, hezkou tvář s nosem nahoru. Měla dlouhé, černé vlasy. Bylo jí osmnáct a přestože s otcem žila v divočině, věděl Shannon, že už má zkušenosti s muži.

Rád by se s ní sblížil, ale zdálo se, že je pro ni jen vzduch. Občas měl pocit, že je duchem nepřítomná.

Shannon rovněž nepochopil, proč Lou Stafford chtěl vytěžený důl za každou cenu vyhodit do vzduchu. Bylo to plýtvání časem a materiálem. Cítil, jak mu pomalu těžknou nohy, a zatnul zuby. Ztráta krve ho oslabila víc, než si myslel.

Najednou šlápl do prázdna.

Na poslední chvíli se vzpamatoval. Viděl, že povoz na tomto místě přejel široké arroyo. Ve vyschlém korytě ležely kameny.

Apak před sebou zaregistroval pohyb.

Vrhl se vpřed, ale chmátl jen do prázdna, protože stín, který se před ním vynořil, uhnul.

Zavrávoral a pokusil se udržet rovnováhu, ale už se mu to nepodařilo.

Skácel se do písku a bokem se uhodil o kámen. Vykřikl bolestí.

Chtěl vstát, ale tu vedle hlavy uslyšel kovové cvaknutí a věděl, že na něho míří hlaveň revolveru.

Strnule zůstal sedět v písku.

+ + + + +

Viděl oči a vyceněné zuby mladíka, který oběma rukama svíral revolver a mířil mu na hlavu.

Jeho tvář byla snědá, černé vlasy mu padaly přes ramena.

Apač, pomyslel si Shannon. Krucinál, proč nestřílí?

Indián tam stál jak socha.

Kolt v jeho rukou se nehýbal.

Shannon už to nemohl vydržet. Bolel ho bok. Přesunul těžiště na levou nohu.

Hlaveň revolveru se pozvedla. „Ani hnout!“ vyhrkl muž hrdelním hlasem.

Kruci, pomyslel si Shannon. Ten rudoch umí perfektně anglicky.

Shannon ukázal na svůj bok.

„Spadl jsem na kámen,“ řekl. „Bolí to. Posadím se.

Indián byl nervózní.

Shannon se pohnul jen pomalu.

„Nemám revolver ani nůž,“ řekl. „A ani nic jiného, o co bys mě mohl obrat. Jedině, že bys chtěl mé vyšlapané boty.“

Apač pomalu ustoupil. Shannon viděl, že je ještě poměrně mladý. Možná osmnáct, nebo teprve šestnáct let. Rudokožci dospívali velmi brzy. Krajina a běloši jim nedávali jinou možnost.

„To se vždycky přes noc touláš po poušti?“ zeptal se Shannon, zatímco si sáhl na bok.

„Zastřelili mi koně,“ přidušeně odpověděl indián.

„Kdo?“

„Muži na voze.“

Shannon zvedl hlavu. Jiskřilo se mu v očích.

„Znáš je?“

Mladík na něho pohlédl.

„Každý v poušti je zná,“ vyhrkl. „Jsou to krvelačné bestie. Zabijí každého, kdo se jim postaví do cesty. Sam Stoneman a jeho synové jsou zabijáci. Měl jsem štěstí, že trefili jen mého koně.“

Sam Stoneman.

To jméno mu bylo povědomé.

Už ho někdy slyšel, jenom si nedokázal vzpomenout, kde.

„Kdo jsi?“ zeptal se.

„Mitch Thompson,“ řekl muž, který vypadal jako rudoch.

„Ještě jsi mi neřekl, co tu děláš,“ řekl Shannon.

Mitch Thompson si strčil revolver do pouzdra, které měl zavěšené na širokém opasku.

„Chtěl jsem je zabít!“ vyhrkl.

Shannon se zašklebil a kývl na jeho kolt.

„Tím?“

Mladík neodpověděl. S přivřenými rty hleděl na Shannona. Pak se prudce otočil a odběhl.

Shannon za ním chvíli hleděl a chtěl na něho zavolat, ale v té chvíli se chlapec zase objevil. V levé ruce držel čutoru. Přestože bylo chladno, Shannona polil horký pot, když slyšel čvachtání vody vevnitř.

Mitch Thompson mu podal láhev a Shannon nedokázal potlačit lehký třas rukou, když čutoru odšpuntoval a zvedl si ji ke rtům.

Pil malými doušky a pak láhev odložil.

„Víš, kolik je to do Gila Bendu mil?“ zeptal se.

Mladík pokrčil rameny.

„Dvacet. Možná pětadvacet,“ odpověděl. „Vy chcete do Gila Bendu?“

„Chci jít po stopách vozu,“ řekl Shannon zarputile. „A ty vedou do Gila Bendu.“

Mitch Thompson zavrtěl hlavou.

„Nejeli do Gila Bendu,“ řekl.

„Ne? Jak to víš?“

„Jeli do Desert Valley.“

„Oni ti to řekli?“

„Ne. Ale vím, že tam bydlí. Je tam malý ranč.“

„Ty se tady v poušti vyznáš, že?“ sarkasticky řekl Shannon.

Mitch Thompson přikývl.

„Ranč patřil mému otci, než ho a matku Stonemanové zavraždili.“

Shannon hleděl na jeho snědou tvář, v níž byl nyní divoký výraz. Viděl, že Mitch Thompson je naplněn nenávistí. Spolkl slova, která mu chtěl říct, protože viděl, že by byla zbytečná.

Mitche Thompsona by nepřesvědčil, že má zapomenout na pomstu. Byl odhodlán bojovat proti Stonemanům za každou cenu. To, že by při tom pravděpodobně zemřel první, ho vůbec nenapadlo.

„Ten povoz patřil vám?“ náhle se zeptal mladík.

Shannon zavrtěl hlavou.

„Jednomu mému příteli, Stonemanové ho zabili a mě tam nechali, protože si mysleli, že jsem mrtvý. Vzali mi kolt a nůž.“

Mitch Thompson naklonil hlavu.

„Vypadáte jako člověk, který si to nenechá líbit.“

Shannon se pousmál.

„To máš teda pravdu, chlapče,“ zamumlal.

+ + + + +

Bez mladíkovy vody by nepřežil. Shannon byl spálený, slunce ho vyčerpalo.

Vrávoravě stál na písčitém kopci, z něhož bylo vidět na chalupy Gila Bendu.

Už to bylo dlouho, co tam byl.

Ten pohled ho překvapil.

Gila Bend se rozrostl.

Kromě Main Street tam bylo už i několik příčních ulic. Stálo tam množství domů, některé i ze dřeva. A potom spatřil důvod tohoto rozmachu.

V paprscích zapadajícího slunce se leskly koleje.

Tiše si hvízdl mezi zuby. Netušil, že trať Southern Pacific postoupila až tak daleko.

Přišel k němu Mitch Thompson. Byl unavený, ale Shannon věděl, že je odolný. Chtěl jít rovnou do Desert Valley, ale Shannon jen ukázal na jeho kolt a zeptal se ho, zda s ním chce bojovat proti Stonemanům.

Mladík se pak k němu přidal. Šli celou noc a den. Vodu vypili, ale teď už ji nepotřebovali, protože Gila Bend ležel před nimi.

Shannon mladíkovi viděl na očích, že je stejně překvapený jako on sám. Hleděl na stanový tábor, který se rozkládal na okraji Gila Bendu. Vedle něj stály dvě lokomotivy a několik vagonů, na které se nakládaly pražce.

Shannon pohlédl směrem na západ. Konec tratě neviděl, byl však přesvědčen, že nemůže být daleko, pokud jsou zásobovací mužstva ještě v Gila Bendu.

„Železnice!“ vyhrkl Mitch Thompson.

Shannon na něho pohlédl úkosem.

„Ty jsi to nevěděl?“

Mladík zavrtěl hlavou.

Nebyl tam už půl roku. Jeho otec mu to zakázal, protože tam neustále docházelo k půtkám s místními, kteří v Mitchi Thompsonovi viděli Apače a nechtěli s ním nic mít.

Shannon se těžkými kroky vydal dolů k městu.

Mitch Thompson se ho držel.

Chlapec byl rozrušený, Shannon to zřetelně cítil. Něco se v něm dělo a Shannon měl pocit, že to nějak souvisí s železnicí.

Zeptal se ho na to.

Mladík přikývl.

„Před pár měsíci byli u táty,“ řekl. „Chtěli od něho koupit půdu, aby mohli vést trať přes Desert Valley.“

„Tvůj otec odmítl?“

Mitch zatnul zuby a přikývl. Zdálo se, že myslí na to samé, na co Shannon.

Stonemanové zabili jeho otce a matku. Dosud Mitch předpokládal, že to udělali proto, že chtěli Thompsonův ranč pro sebe.

Teď to ovšem vypadalo jinak.

Shannona se zmocňovala zlost. Bylo to všude stejné. Pokud se mocní nedokázali prosadit legálními prostředky, sáhli k násilí.

Slunce zacházelo, když dorazili na hlavní ulici Gila Bendu.

Shannon okamžitě vycítil napětí, které ve městě vládlo.

Ve většině domů byla tma.

Pouze v jedné rozlehlé dřevěné budově se svítilo. Slyšeli útržky rozhovorů.

Shannon se vydal k dřevěnému žlabu před nájemní stájí. Měl vyschlé hrdlo a opuchlý jazyk.

Pumpa hlasitě skřípala, když čerpal vodu a omýval si hlavu. Potom se napil. Hned se cítil lépe.

Pustil k pumpě Mitche Thompsona. Od vrat se ozval šramot.

Pootevřela se a objevila se v nich šedivá hlava jednoho starého muže. Když poznal Mitche, vytřeštil oči a chtěl rychle zmizet.

Shannon byl rychlejší.

Starý muž vyjekl, když ho Shannon chytil za košili a přitáhl k sobě.

„Pusťte mě, krucinál!“ vyhrkl.

Shannon ho zase pustil. Usmíval se.

„To vypadám tak, že ze mě musíš mít strach?“ zeptal se.

Muž pohlédl za něho.

„Ten zatracený míšenec musí pryč!“ zasyčel.

„A kam?“ opáčil Shannon.

Starý muž sebou trhl. Takže věděl, co se stalo v Desert Valley.

„Ty jsi přítel Stonemanů, co?“

Starý muž zavrtěl hlavou.

„To určitě ne,“ řekl. „Ale tento kluk tu dělá jenom problémy. Chceme tu mít klid!“

Shannon sevřel rty. Tak to bylo vždycky. Lidi strkali hlavu do písku, když se stal zločin. Nic nedělali, pokud se to netýkalo jich.

„Hoch nikomu nic neudělá,“ řekl Shannon.

„Ale budou problémy, jestli Stonemanové…“

Starý muž se odmlčel. Jiskřilo se mu v očích. Chtěl se klidit, ale Shannon mu stál v cestě.

„Co je se Stonemany?“ zeptal se tvrdým hlasem. „Jsou ve městě?“

Starý muž se otočil a teprve, když ho Shannon zase chytil za ruku, přikývl.

„Matt a Josh jsou v saloonu Railroad,“ vyhrkl.

Shannona to překvapilo.

Myslel si, že s povozem a Larou Staffordovou nebudou tak rychlí. Kromě toho v polovině cesty odbočili na západ, do Desert Valley.

„Kolik jich vůbec je?“ zeptal se.

„Sam Stoneman má šest synů,“ zamumlal starý muž. „Ale Abe před několika měsíci zmizel.“

Shannon přikývl.

Byli čtyři, když zastřelili Loua Stafforda. Matt a Joshua pravděpodobně nebyli při tom.

Shannon se otočil. Chtěl se Mitche Thompsona zeptat, jestli poznal, že to jsou Stonemanovi.

Mladík však byl pryč.

Shannon zaklel.

Věděl, která bije.

Starý využil příležitosti a zmizel ve stáji.

Shannon neváhal dlouho. Rozběhl se přes Main Street k osvětlenému saloonu Railroad.

Necítil se ve své kůži, protože neměl zbraň a vypadal jako tulák, nechtěl však, aby se klukovi něco stalo. Bylo mu jasné, že Stonemani by ho bez váhání odpráskli.

+ + + + +

Podle randálu se zdálo, že saloon je plný, to však byl klam. Z osmi stolů byl obsazen pouze jediný a seděli u něho jen dva muži. Jeden z nich měl na klíně pestře našminkované děvče, které se tiše zasmálo, když mu muž zajel rukou pod sukni.

U pultu to byla jiná káva.

Tam stály dva tucty mužů.

Shannon se rozhlédl po sále.

Mitche Thompsona nikde neviděl.

Přistoupil k houfu mužů. Jeden z nich o hlavu převyšoval ostatní.

Nevěděl proč, ale okamžitě byl přesvědčen, že to je Stoneman.

Obr cosi držel v ruce a ukazoval to ostatním.

Shannonovi se obrátil žaludek. Takové trofeje nesnášel. Byly to skalpy. Černé vlasy, nepochybně apačské.

Časy, kdy se za ně v Tucsonu platily odměny, už byly minulostí. Přesto se ještě stále našli lidé, kteří skalpy lovili.

Obr se chraplavě smál.

„Netlačte se!“ zvolal. „Můžu vám sehnat klidně celý pytel takových věcí, jestli chcete. Apačů tu je ještě dost.“

Náhle se přestal smát. Spatřil totiž Shannona. Přivřel oči a zdálo se, že instinktivně vycítil, že onen vysoký, sešlý muž ve dveřích je nebezpečný bojovník.

Několik vteřin na sebe hleděli.

Shannon cítil, jak obrem lomcuje hněv. Pustil skalp na pult a zvedl ke rtům džbán s pivem, aniž Shannona spustil z očí. Když ho postavil na bar, olízl si vous.

V očích měl číhavý výraz. Pak randál v sále přehlušil jeho hluboký hlas.

„Nový zájemce, chlapi,“ řekl. „Vypadá to, že chce koupit skalp.“

Zraky všech přítomných byly nyní upřeny na Shannona.

Ten viděl, jak si ho prohlížejí, a věděl, že většina z nich není tak prohnaná jako obr. Považovali ho za neškodného tuláka, který propil revolver.

„Já skalpy nekupuju,“ řekl Shannon do ticha.

„A proč ne?“ číhavě opáčil obr.

„Protože ze zásady neobchoduju s grázly.“

Náhle se rozhostilo napjaté ticho.

Shannon pohlédl na mladíka, který se postavil vedle obra. Byl o hlavu menší, ale bylo vidět, že to jsou bratři. Měl světlý, poněkud řidší vous a stejné šedé, chladné oči.

„Slyšels to, Joshi?“ zabručel obr. „Řekl, že jsem grázl.“

Jeho hlas nezněl rozzuřeně, spíš pobaveně.

Shannon viděl, jak se bratři na sebe zašklebili. Očividně to pro ně byla vítaná změna. Mohli si zahrát na kočku a myš.

„Přitom sám vypadá jako grázl,“ řekl mladší Stoneman. „Měli bychom ho trochu skřípnout, Matte.“

Muži u pultu ucouvli a utvořili uličku, na jejímž konci stáli Matt a Josh Stonemanové.

„Zmiz, ty hňupe!“ vyhrkl obr.

Shannon nebyl člověk, který by se nechal urážet, ale teď neměl chuť pouštět se do boje se dvěma neandrtálci.

Koutkem oka se rozhlédl po sále.

Mitch Thompson tam ještě stále nebyl. Možná by ho venku ještě mohl najít a zastavit.

Chtěl se otočit a jít ven, když tu obr náhle tasil kolt.

„Pozdě, cizinče,“ zabručel. „To sis měl rozmyslet dřív. Teď tě naučím, jak se máš chovat.“

Opět revolver strčil do pouzdra.

Josh Stoneman se s úsměvem opíral o pult a pil pivo. V jeho šedých očích bylo vzrušení.

Shannon pohlédl na jeho bratra, který šel k němu a zastavil se dva kroky před ním.

„Takže toho grázla nechceš vzít zpátky?“ číhavě se zeptal.

Shannon věděl, že nemůže couvnout. Matt Stoneman by jeho omluvu tak jako tak nepřijal. Měl chuť se prát a jistě by si nedal pokoj, dokud by cizinec neležel před ním.

„Pane Stonemane…“ ozval se barman, ale hned se odmlčel, když se k němu otočil Josh Stoneman a podal mu džbánek. „Nalij ještě, Reddy.“

Shannon nespouštěl obra z očí. Měl ruce jak lopaty.

Proto také včas reagoval, když se rozmáchl levou pěstí.

Shannon hned věděl, že to je finta.

Pravým předloktím nepříliš tvrdou ránu vykryl a hned zaútočil levačkou.

Bolest mu pronikla z pěsti až do ramene.

Viděl, jak Matt Stoneman zavrtěl hlavou, o jejíž tvrdosti se Shannon právě přesvědčil. Připadalo mu, že rána jím otřásla víc než obrem.

Přesto Stoneman o krok ucouvl a pohlédl na Shannona přivřenýma očima. Pravděpodobně na něho udělala dojem Shannonova rychlost, s jakou uhýbal jeho ranám.

Znovu se začal usmívat.

Zdálo se, že ho potěšilo, že nalezl soupeře, který se neskácí na zem hned po první ráně.

Při dalším útoku postupoval opatrněji a Shannon inkasoval pár úderů. Jejich prudkost však utlumil pohybem hlavy.

Potom se obr vydal za ním.

Ani ty nejtvrdší Shannonovy rány ho nezastavily.

Shannon cítil, jak mu těžknou nohy. Bolely ho a krvácely mu klouby na rukou. Pomalu mu začalo docházet, že pěstmi obra neporazí. Rány pěstmi na něho nijak neúčinkovaly. Bylo to, jako kdyby bušil do dřevěného špalku.

Stonemanova pravá pěst mu opět prosvištěla kolem ucha.

Shannon zafrkal. Věděl, že to je jen otázka času, než ho obr zasáhne naplno. A tím i naposledy, o tom byl Shannon přesvědčen. Obr do svých úderů vkládal neuvěřitelnou sílu.

Stonemanova tvář vypadala nepoškozeně, přestože schytal mnoho ran.

Každý má své slabé místo, pomyslel si Shannon. I Matt Stoneman. Teď jde jen o to, kde.

Už mu nemířil na hlavu, protože věděl, že to nemá cenu.

Počkal, až se hromotluk přitočí k němu, pak odskočil stranou a udeřil ho do břicha.

Matt Stoneman se zastavil.

Shannon v první chvíli nechápal, co se děje. Pak však pohlédl do vytřeštěných šedých očí a pochopil, že Stonemanem ta rána zacloumala.

Nyní již oddechoval ztěžka.

Shannon koutkem oka viděl, že mladší Stoneman odstoupil od pultu a položil pravou ruku na pažbu revolveru.

Hlavou se mu honily myšlenky. Co mohl podniknout proti Joshi Stonemanovi, kdyby se mu povedlo poslat jeho bratra k zemi?

Matt Stoneman se lehce pohnul. Syčivě vydechl a Shannon viděl, že mu dělá problém zvednout ruce.

Využil své šance.

Rozmáchl se a trefil stejné místo co předtím.

Obr už neměl sílu se bránit. Zařval a klesl na kolena. Hlava se mu třásla, rukama máchal do prázdna, když se chtěl čehosi chytit. Apak se svalil na podlahu.

Josh Stoneman měl strhanou tvář, když z pouzdra vytáhl revolver.

Shannon mu viděl na očích, že je odhodlán střílet. Chtěl se vrhnout stranou, ale stál tam jako opařený. Zablesklo se a třeskl výstřel. Znělo to, jako dvě rány, které se slily dohromady.

Shannon čekal na náraz kulky, ale pak pochopil, že Josh Stoneman musel minout.

Stoneman svěsil ruku s koltem. Vjeho šedých očích byl údiv. Hleděl za Shannona na dveře. Pak sklonil hlavu a vykřikl, když spatřil krev, která mu tryskala z hrudi.

Revolver mu vypadl z ruky. Zavrávoral, zády narazil do pultu a pomalu se svezl na podlahu. Hlava mu ochable ležela, v očích již neměl život.

Shannon se obrátil a v lítacích dveřích spatřil Mitche Thompsona. Ještě stále držel v ruce kolt. Z hlavně mu stoupal dým. Byl bledý jako stěna a nebyl schopen pohybu.

Shannon prošel kolem omráčeného Matta Stonemana a zvedl kolt jeho bratra. Byl to peacemaker.

Muži u baru ucouvli. V očích měli strach. Pravděpodobně očekávali, že je cizinec teď všechny postřílí.

Shannon pozpátku kráčel ke dveřím a mířil na ně. Nikdo se však o nic nepokusil. Pak se ocitl venku, vedle Mitche Thompsona.

Mladík se ještě stále nevzpamatoval.

„Pojď pryč, Mitchi!“ zasyčel na něho Shannon.

Mladík se pohnul. Pak náhle vrazil do Shannona, protože se za ním otevřely dveře.

Shannon chtěl otočit peacemaker, ale v té chvíli ho cosi praštilo do zápěstí a kolt mu vypadl z prstů. Instinktivně se přikrčil, ale pak strnul. Proti uřezané brokovnici, která mu mířila mezi oči, neměl šanci. Vzhlédl.

Nad hlavněmi brokovnice byla tvář, která mu byla zatraceně povědomá.

„Jsi zatčen, Shannone,“ ozval se téměř veselý hlas.

Shannon v duchu proklel Leona Pulaskiho, starého lovce lidí, s nímž již několikrát měl co do činění.

+ + + + +

„Ten, kdo ti dal hvězdu, asi neměl příliš dobré informace, Pulaski,“ sarkasticky řekl Shannon.

Leon Pulaski pokrčil rameny.

„Nikdo jiný tu nebyl ochotný za sto dolarů měsíčně riskovat krk,“ odpověděl.

„To je pro někoho takového, jako jsi ty, trochu malá mzda.“

Pulaski se jen usmál.

Shannon se rozhlížel po zpustlé místnosti, která sloužila jako úřadovna místního marshala. Všude ležely hadry a papíry. Jenom psací stůl byl uklizený, lépe řečeno na něm kromě láhve whisky a špinavé sklenice nebylo nic.

„Ty toho kluka nepustíš?“ číhavě se zeptal Shannon.

Leon Pulaski zavrtěl hlavou.

„Oddělal Joshe Stonemana,“ řekl.

Shannon bouchl pěstí do stolu.

„Sakra, víš velice dobře, že to byla sebeobrana, Pulaski!“ vyhrkl. „Mladý Stoneman by mě odpravil, kdyby Mitch nestřílel!“

„Tebe – ale ne Thompsona,“ chladně řekl Pulaski. „Takže to nebyla sebeobrana, protože Thompsonův život nebyl v nebezpečí.“

„Můj život se nepočítá, co?“

„Mohl ses bránit sám.“

„Sakra, vždyť jsem nebyl ozbrojený!“

Pulaski pozvedl obočí.

„Aha, takže ty jsi nebyl ozbrojený. Jakto?“

Shannon mlčel. Celou dobu přemýšlel o tom, jestli má Pulaskimu povědět o přepadení vozu Loua Stafforda, ale rozhodl se, že o tom pomlčí. Stonemanové očividně pracovali ve službách Southern Pacific. A Pulaski přijal hvězdu z rukou stejné společnosti. Takže se dalo očekávat, že je se Stonemany na jedné lodi.

„Mitch Thompson a já jsme byli napadeni Apači,“ řekl. „Postříleli nám koně a já ztratil revolver, když jsem se vrhl za skálu.“

Leon Pulaski naklonil hlavu jako sup, který seděl na mrtvole Loua Stafforda. Bylo jasné, že lovec lidí Shannonovi nevěří, ale to mu bylo jedno.

„Co máš s tím míšencem společného?“ číhavě se zeptal.

„Náhodou jsme na sebe narazili v poušti a rozhodli jsme se, že kousek pojedeme spolu.“

Pulaski se rozzuřil.

„Utahovat si můžeš z někoho jiného, Shannone!“ vyhrkl. „Nezapomeň, že nosím hvězdu. Mohl bych tě zavřít za urážku! A pak by stačilo jen počkat, až tě Matt Stoneman zastřelí přes mříže!“

Shannon přivřel oči.

„Asi bys mu při tom ještě posvítil, že?“

Pulaski se zašklebil.

„Proč ne? Sakra, dobře vím, že s tebou budou jenom problémy! Zapomeň na toho míšence a zmiz odtud! To je ta nejlepší rada, jakou ti můžu dát!“

Shannon vstal z rozviklané židle a zavrtěl hlavou.

„Tak to nepůjde, Pulaski,“ řekl tvrdým hlasem. „Jestli se klukovi něco stane, tak si mě nepřej. Ručíš mi za jeho život.“

To ovšem lovce lidí nevyděsilo.

Shannon byl poněkud překvapený.

Pulaski byl jinak vždy opatrný a dával si pozor, aby mu nikdo nemohl nic dokázat. Lidé, kteří stáli za ním, zřejmě museli být mocní. Proto se nyní nebál.

Pulaski se předklonil.

„Mohli bychom spolupracovat, Shannone,“ řekl spikleneckým tónem. „V Gila Bendu se dá vydělat spousta peněz. Díky železnici město zažívá nebývalou prosperitu. My dva bychom toto město mohli strčit do kapsy, Shannone!“

Shannon se na něho usmál.

„Mysli na to, co jsem ti řekl, Pulaski,“ chladně odvětil. „Jinak do kapsy strčím já tebe.“

Otočil se a šel pryč. Na ulici slyšel Mitche, který řval, že ho Matt Stoneman zabije, jestli ho Shannon nedostane z vězení.

Tomu však Shannon nevěnoval pozornost. Nemohl Leona Pulaskiho přinutit, aby chlapce propustil.

+ + + + +

Byl unavený, klížily se mu oči.

Nekonečný pochod Gilskou pouští a rvačka s Mattem Stonemanem ho stály poslední zbytky sil.

Věděl však, že nesmí usnout.

Byl přesvědčen o tom, že Matt Stoneman na sebe nenechá dlouho čekat, že se ještě této noci pokusí Mitche Thompsona zabít. Mladík byl jediným svědkem vraždy svých rodičů.

Shannon se ukryl do stínu u stěny z nepálených cihel, odkud mohl sledovat zadní stranu vězení.

Přemýšlel, proč Matt Stoneman prostě a jednoduše nepřijde do úřadovny a bez ohledu na Leona Pulaskiho Mitche Thompsona neoddělá v cele.

Možná si to nemůže dovolit.

Shannon držel v ruce remington. Byla to Mitchova zbraň. Pulaski proti tomu nemohl nic podniknout, protože Mitch mu ji věnoval.

Obchody a krámy v Gila Bendu již byly zavřené a majitel železářství na Main Street na Shannonovo klepání nereagoval.

Shannon sebou trhl.

Hned poznal, že usnul.

A něco ho probudilo.

Nějaký zvuk? Nevěděl.

Bolely ho oči, jak hleděl do temnoty. Viděl před sebou světlou zeď s tmavými okny vězení.

Otočil hlavu. V tmavém průchodu, který vedl z Main Street do dvora vězení, se pohnul stín.

Shannon se nehýbal. Únava byla rázem pryč, cítil však, jak je slabý, když se pomalu zvedl.

Stín se náhle objevil před světlou stěnou. Podle postavy to musel být Matt Stoneman.

Shannon na něho pohlédl. Nebylo vidět, zda je ozbrojen.

K Shannonovu překvapení se Stoneman nevydal k oknům vězení, nýbrž přešel dvůr a zmizel ve stáji, která patřila k vězení.

Ozvalo se řehtání koně.

Shannon napjatě čekal.

Trvalo to několik minut, načež ze stáje vyjel obr na osedlaném koni. Byla to malá klisna, která byla na těžkého Marta Stonemana příliš malá.

Stoneman s ní zmizel v temném průchodu.

Překvapený Shannon hleděl za ním.

Tu ho cosi napadlo.

Co když nechce Mitche zabít, ale odvléct do Desert Valley, kde by pak zmizel beze stopy?

Počkal, až Stoneman dorazil do průchodu, a pak se tam rozběhl. Přitiskl se ke zdi. Slyšel tiché zvuky. Cinkání slintacích řetízků, frkání koní a přidušený hlas Leona Pulaskiho.

Opatrně se plížil dál.

Když nahlédl za roh, spatřil dva koně, kteří stáli před úřadovnou. Za uzdy byly přivázaní k zábradlí. Jeden z nich byla malá klisna, druhý mohutný vraník, který byl skoro šest stop vysoký.

Z úřadovny se ozývaly hlasy.

Shannon vyšel na chodník, s Mitchovým remingtonem v ruce. Byl odhodlán Stonemanovi zabránit Mitche odvézt pryč, přestože věděl, že přestřelka v marshalové úřadovně by pro něho mohla znamenat velké trable.

Dveře úřadovny byly otevřené.

Na stole stála kerosinová lampa se staženým knotem. Panovalo tam přítmí.

Shannon viděl hubenou postavu Leona Pulaskiho, který stál ve dveřích vězení.

Pak se ozval výkřik, rána a žuchnuti.

„Sakra, neumlať ho, Stonemane!“ vyhrkl Pulaski. „Vezmi si ho a zmiz odtud! Nevěřím, že pan Croydon tady s tímto souhlasí!“

„Drž hubu, Pulaski!“ odsekl z vězení Stoneman. „Croydon mi může… Do toho mu nic není! Jestli si myslíš, že to není správné, tak mi v tom zabraň!“

Pulaski odstoupil od dveří.

Shannon viděl, jak pokrčil rameny. Dalo se předpokládat, že ráno bude tvrdit, že Matt Stoneman ho pod pohrůžkou násilí přinutil vězně vydat.

Shannon vklouzl do kanceláře.

Leon Pulaski si toho všiml a ohlédl se. S otevřenými ústy hleděl na Shannona, z hrdla se mu však nevydrala ani hláska. Věděl, že Shannon umí zacházet s koltem lépe než on.

Objevil se Matt Stoneman.

Vyšel z vězení a vlekl s sebou omráčeného Mitche Thompsona.

„Zhasni lampu, sakra!“ zasyčel.

Když se Pulaski nepohnul, otočil Stoneman hlavu.

„Neslyšels, Pulaski?“

Pak uviděl, že Pulaski hledí za něho na nějaké místo v kanceláři. Stoneman pustil Mitche a mladík se svezl na zem.

Matt Stoneman se pomalu otočil. V jeho zarostlé tváři se objevila grimasa, když poznal Shannona.

„Ty bastarde!“ vyhrkl a zatnul pěsti. Do tváře se mu nahrnula krev. Očividně si vzpomněl na to, že ho Shannon porazil v pěstním souboji.

Shannon na něho namířil remington.

„Jenom žádné hlouposti, Stonemane,“ řekl chraplavým hlasem. „Teď odtud zmizíš. Nejlepší bude, když se vyhoupneš na svého vraníka a odjedeš odtud. Pořád lepší, než kdybys koupil kulku.“

Matt Stoneman zafrkal. Lomcoval jím hněv, bylo to na něm vidět.

Shannon sevřel rty. Viděl, že obr není ochoten se vzdát. V očích se mu zračilo odhodlání.

Když Stoneman udělal krok k němu, Shannon zvedl remington.

„Pověz mu, že to myslím vážně, Pulaski!“ zasyčel.

Pulaski neodpověděl.

Shannon pootočil hlavu. Pulaski nikde! Shannon se okamžitě vrhl stranou, ale už bylo pozdě.

Ucítil ránu do pravého ramene a šel do kolen. Chtěl se rukama zapřít, ale už ho neposlouchaly. Byl téměř omráčený, když se svalil na zem. Zatmělo se mu před očima, jeho údy byly ochromené. Jako by z dálky slyšel hlasy.

Pulaski.

„Zmiz už konečně, Stonemane!“ vyhrkl lovec lidí. „Croydon vás kvůli tomu zmáčkne, na to se spolehni! Jestli je tvůj otec trochu rozumný, tak z Desert Valley zmizí, jinak tam všichni zhebnete!“

Bylo to zvláštní. Shannon se nemohl pohnout a ani nic neviděl. Slyšel však. A hlasy byly stále zřetelnější.

Ozvalo se tlesknutí a žuchnuti, načež uslyšel Pulaskiho sténání.

„Za to by sis zasloužil kulku, Pulaski,“ zabručel Matt Stoneman. „Vyřiď Croydonovi, že v Desert Valley zůstaneme. Když nebudeme chtít, tak tudy železnice nepovede, rozumíš? Jestli proti nám Croydon něco podnikne, tak ho navštívíme a tu návštěvu nepřežije. To mu vyřiď, Pulaski! A nezapomeň, že pro tebe platí to samé!“

Shannon slyšel smýkání.

Pak hukot, a vzápětí ucítil šílenou bolest v krku, která ho omráčila.

+ + + + +

Shannon ucítil vodu ve tváři. Píchalo ho v hlavě, ale bolest krku byla snesitelná.

Otevřel oči a oddechl si úlevou, když spatřil světlo.

Utřel si čelo na místě, kde ho v poušti škrábla kulka.

„No tak!“ ozval se bručivý hlas.

Shannon se opřel o zem.

Pokoušely se o něho mdloby a na chvíli musel zavřít oči. Pak už to bylo lepší. Když je pomalu otevřel, už viděl jasně.

Spatřil Leona Pulaskiho, který se opíral o svůj psací stůl. Měl otevřená ústa a ve světle kerosinové lampy byly vidět jeho hnědé zuby.

Shannon se zvedl na kolena a pohlédl na obtloustlého muže, který klečel vedle něho a v rukou držel mokrý ručník s tmavočervenými skvrnami.

Tlouštík měl brýle, hustá, takřka bílá obočí a pleš, která se svitu lampy leskla jako zrcadlo.

Prohlédl si Shannona přes okraj brýlí a chraplavým hlasem se zeptal: „Můžu pokračovat?“

Shannon zavrtěl hlavou.

„Vy jste v tomto desperátském hnízdě lékař?“ rozzuřeně se zeptal.

Tlouštík vstal.

„Gila není žádné desperátské hnízdo,“ odsekl. „Nemůžeme za to, že se tu usadilo několik banditů. Když jsme sem dotáhli železnici, mysleli jsme, že naše město bude vzkvétat. Nevěděli jsme, jakými metodami Southern Pacific pracuje.“

Shannon, který vrávoravě vstal a musel se držet psacího stolu, protože se mu motala hlava, pomalu přikývl.

„Vždyť z ní musíte profitovat,“ přidušeně řekl.

Doktor mávl rukou.

„Většině se vede hůř než předtím,“ řekl. „Southern Pacific má svůj vlastní obchod, vlastní saloon, vlastní kovárnu a tak dál. To, že ostatní přijdou na mizinu, ji nezajímá.“

Shannon kývl na omráčeného Pulaskiho.

„Víte, kdo to je?“

„Náš marshal? Toho dosadila Southern Pacific. Není moc oblíbený, ale aspoň tu je díky němu klid.“

„Leon Pulaski je bývalý lovec lidí,“ řekl Shannon. „A pomohl Mattovi Stonemanovi dostat Mitche Thompsona z vězení.“

Doktor na něho upřeně hleděl.

„Ale marshal…“

„Pohádali se, doktore,“ řekl Shannon. „Pan Croydon by se Stonemanů nejradši zbavil, teď, když už svůj úkol splnili. Jenže Stonemanové chtějí zůstat v Desert Valley.“

To doktorovi vyrazilo dech. Chvíli mu trvalo, než Shannonova slova strávil. Potom sáhl po své černé lékařské tašce a dostrkal Shannona ke dveřím úřadovny, kde se již objevil nějaký mladík.

„Žije, doktore?“ zeptal se.

„To je Hank,“ řekl lékař Shannonovi. „Našel vás a marshala. Pracuje v nájemní stáji.“

Shannon na mladíka kývl, načež šel za lékařem k jeho domu.

Myslel na Mitche, kterého Matt Stoneman odvlekl do Desert Valley. Míšencův život byl v ohrožení. Stonemanové ho nemohli nechat naživu, protože museli počítat s tím, že jednoho dne proti nim bude vypovídat jako svědek. Kromě toho je viděl s povozem.

Shannon ještě vrávoral, když se posadil do křesla v lékařově obývacím pokoji.

Viděl, že doktor od něho očekává vysvětlení, ale o Louovi Staffordovi a jeho dceři a zlatu mu povědět nechtěl.

„Vyprávějte, doktore,“ řekl. „Co víte o Stonemanech a panu Croydonovi?“

„Proč to chcete vědět?“ zeptal se tlouštík a sáhl mu na bouli na krku. Než Shannon mohl odpovědět, zmizel. O něco později se vrátil i s váčkem s ledem, který přinesl ze sklepa.

Led zmírnil bolest. Shannon si oddechl.

„Pomůžete Mitchi Thompsonovi?“ zeptal se náhle lékař. „Víte, že jeho rodiče byli zavražděni?“

Shannon přikývl.

„Mitch mi to řekl. Pronásledoval Stonemany, když jsem se s ním setkal.“

Lékař si zakryl ústa dlaní.

„Chcete – chcete tím říct, že Thompsonovy zavraždili Stonemanové?“

„Vy to nevíte?“ užasle se zeptal Shannon. „A proč jsou tedy teď Stonemanové na Thompsonově ranči?“

„Tvrdí se, že to byli Apači,“ přerývaně řekl lékař. „Pan Croydon Stonemany zastupuje jako advokát. Southern Pacific od Thompsonů krátce před jejich smrtí odkoupila půdu v Desert Valley.“

Lékař se odmlčel a nevěřícně na něho pohlédl. Pomalu mu to začalo docházet.

„Vy jste viděl kupní smlouvu, doktore?“ zeptal se Shannon.

Lékař zavrtěl hlavou.

„Croydon tvrdí, že se s Lukem Thompsonem domluvil. Později se chtěl vyrovnat s jeho dědicem.“

„S Mitchem Thompsonem?“

Lékař opět zavrtěl hlavou.

„Mitch je jen míšenec. Víte, co to v této zemi znamená. Ne, je tu ještě dcera z Thompsonova prvního manželství, Ginna Thompsonová. Žije u Croydona a prodá půdu Southern Pacific.“

Shannon spolkl kletbu. Pokud tak inteligentní člověk, jako byl lékař, tvrdí takové věci, co se pak dá čekat od ostatních?

„I v tomto kraji jsou zákony, doktore,“ chladně řekl. „Mitch Thompson má na dědictví po svém otci stejný nárok jako jeho nevlastní sestra. Nemělo by pro něho být obtížné prosadit své nároky u soudu ve Phoenixu.“

„Neříkal jste, že Matt Stoneman Mitche vytáhl z vězení?“

Shannon věděl, co tím lékař chtěl říct.

Mitch Thompson by nemohl dědit, pokud by byl mrtvý.

Shannon pomyslel na hádku mezi Mattem Stonemanem a Leonem Pulaskim. Zdálo se, že Croydon už Stonemany nepotřebuje. Sam Stoneman to věděl a možná chtěl Mitche Thompsona použít proti Croydonovi. A na to ho potřeboval živého.

„Povězte mi, co o Stonemanech víte, doktore,“ řekl Shannon. „Jsou v kraji už dlouho?“

Lékař tiše zaklel.

„Až příliš dlouho,“ zamumlal. „Poprvé jsem o nich slyšel, když ještě žili na hranici poblíž Sonoyty v jednom kaňonu, kde hledali zlato. Tenkrát ještě žila Samova žena. Synové sice byli jako z divokých vajec, ale Emily Stonemanová je dokázala zkrotit, aby nepřekročili určitou mez. Jenže když zemřela, vše skončilo. Tehdy tam beze stopy zmizelo hodně lidí. Chvíli to trvalo, než podezření padlo na Stonemany, a pak se občané Sonoyty spojili a chtěli je z kaňonu vyhnat. Jenže Sam Stoneman a jeho synové tam už nebyli. Teprve později se zjistilo, že Sam Stoneman uspořádal štvanici na jednoho starého muže a jeho dceru, do které se zamiloval jeho nejstarší syn. Nevím, jestli ho našli, nebo…“

Shannon se poněkud naklonil.

„Znáte jméno toho starého muže?“ rozrušeně se zeptal.

„Lou Stafford,“ odpověděl lékař. „Pokud vím, tak někde za hranicí v Sierra Sonoyta hledal zlato.“

Shannonovi spadly šupiny z očí.

Náhle se mu z podvědomí vynořila vzpomínka.

Lara Staffordová mluvila o Stonemanech, když se hádala se svým otcem. Shannon byl nedobrovolným svědkem jejich sporu a raději se klidil, protože mu do toho nic nebylo.

„Víte, co se stalo se Abem Stonemanem, doktore?“ chraplavě se zeptal.

Lékař zavrtěl hlavou.

„Vím jen to, že Stonemanové se už v Sonoytě neobjevili. Ale několik cizinců, kteří přijeli do města, mluvilo o mužích, kteří se potloukali kolem malého města v horách. Podle popisu to mohli být jen synové Sama Stonemana. Sonoytská domobrana byla hned na nohou.“

Shannon přikývl.

Viděl to, když se s Louem Staffordem setkal v Sonoytě. Neptal se Loua, proč předpokládal, že občané mají strach z Apačů.

Teď věděl i to, proč Lou nechtěl se svým zlatem do Sonoyty.

Co se však stalo s Abem Stonemanem?

Shannon věděl, že odpovědět mu může pouze jediná osoba: Lara Staffbrdová.

Uvažoval o tom, jak podivně se k němu chovala. Vždycky měl pocit, že před ním něco skrývá. Souviselo to s Abem Stonemanem?

„Pomůžete Mitchi Thompsonovi, pane?“ zeptal se lékař do ticha.

Shannon na něho pohlédl.

„Myslel jsem, že míšenci jsou vám lhostejní.“

Lékaři se zajiskřilo v očích.

„Řekl jsem vám jen to, co si myslí lidi ve městě,“ zabručel. „To neznamená, že jsem stejný kretén.“

Shannon se usmál a pokrčil rameny.

„Jak mu mám pomoct? Nemám koně ani revolver.“

„Můžu vám dát peníze,“ řekl doktor.

„Stačí, když mi jen něco půjčíte. Stonemanové mi uloupili peníze. Až ten zabijácký klan vyřídím, vrátím vám to.“

Doktor naklonil hlavu a vrhl na něho skeptický pohled. Vypadalo to, jako by měl ještě několik otázek, ale nic neřekl. Mlčky přišel ke skříni, otevřel zásuvku a vytáhl z něj svazek dolarů.

Vtiskl je Shannonovi do dlaně.

„Pomozte Mitchovi,“ přidušeně řekl. „Jestli přežije, nemusíte mi je vracet.“

Shannon se usmál. Poznal, co si lékař myslí. Už ty peníze odepsal. Pravděpodobně nevěřil, že by jediný muž mohl přežít boj s klanem Stonemanů.

Shannon si sundal váček s ledem z krku a vstal.

„Díky, doktore. Ty peníze vám vrátím.“

+ + + + +

Starý muž v nájemní stáji vtáhl hlavu mezi ramena. V očích se mu zračil strach. Nejprve se zdráhal Shannonovi prodat koně, pak ho však Shannon chytil za košili a vše bylo jinak.

Noc Shannon strávil v mexické čtvrti v jedné malé bodeze. Pokoj byl prostý, ale čistý. Ráno ze všeho nejdřív navštívil železářství, jehož majitel mu předvedl své zbraně, teprve když mu před nosem zamával penězi.

Nyní byl majitelem remingtonu a winchestrovky.

Revolver byl použitý, kdysi údajně patřil jednomu pistolníkovi, čemuž Shannon věřil, protože měl upilovanou mušku a zbraň byla výborně vyvážená. Několik výstřelů na terč mu dokázalo, že je lepší, než byl revolver, který mu uloupili Stonemanové.

„Tři sta dolarů,“ řekl stájník chraplavým hlasem, když Shannon ukázal na šedáka, který stál v posledním boxu a měl zákeřný pohled, jak se Shannonovi zdálo. Jinak to však bylo skvělé, dobře živené zvíře.

Shannon pohlédl stájníkovi do očí.

„Mě už chtěli podvést úplně jiní chlápci, dědku,“ řekl tichým, ale ostrým hlasem.

Starý muž ucouvl.

„Nemusíte si ho vzít,“ řekl.

„Sto padesát a ani o cent víc,“ řekl Shannon.

„Ne!“ vykřikl starý muž. „Já rozhoduju, kolik kůň stojí. A…“

„Drž hubu, Huckberry,“ ozval se hlas od vrat. „Ten valach tě stál padesát dolarů za pohřeb jeho majitele. I sto padesát je moc, ale když je pan Shannon chce zaplatit, prosím.“

Shannon otočil hlavu a usmál se na Leona Pulaskiho, který se opíral o vrata. Levá polovina obličeje mu jen hrála barvami.

Od něho Shannon pomoc rozhodně nečekal.

S úsměvem napočítal dvě stě dolarů a vtiskl je starému muži do dlaně.

„Padesát dolarů za sedlo a postroj,“ řekl. „Za pět minut chci mít šedáka před stájí.“

Starý muž zamumlal něco, čemu Shannon nerozuměl, a strčil si bankovky do kapsy kalhot.

Shannon se otočil k Leonu Pulaskimu.

„Nemyslel jsem si, že budeš tak brzy na nohou, Pulaski,“ zabručel. „Jinak bych tě už navštívil. Máme spolu nevyřízené účty.“

Lovec lidí položil pravou dlaň na pažbu koltu. V jeho malých očích byl číhavý výraz. Očividně se mu nelíbilo, že je Shannon znovu ozbrojený.

„Na to, co bylo, bychom měli zapomenout, Shannone,“ opatrně začal. „Chtěl jsem jen zabránit tomu, aby tě Matt Stoneman oddělal.“

Shannon se sarkasticky rozesmál.

„Zapomínáš na to, že jsem to byl já, kdo držel revolver v ruce, ne Matt Stoneman. Kdybys mě neomráčil, nebyl by teď Mitch Thompson u Stonemanů.“

„Ty Marta Stonemana neznáš, Shannone,“ odpověděl Pulaski. „Ten se nebojí ani kulky. Kdysi jednoho pistolníka ubil holýma rukama, a to přitom koupil dvě kulky.“

Shannon cítil, že to jsou jen výmluvy.

„Co ode mě chceš, Pulaski?“

„Pojedeš za Mattem Stonemanem?“

„Co je ti do toho?“

Pulaski pokrčil rameny.

„Pan Croydon dospěl k názoru, že to byla chyba, že Stonemanové pracovali pro Southern Pacific,“ odpověděl lovec lidí. „Poškozují dobré jméno firmy. Myslí si, že v tomto případě se jeho a tvé zájmy shodují. Rád by si s tebou promluvil a nabídl ti práci.“

Bylo na něm vidět, že mu to je proti mysli. Pravděpodobně Croydona zapřísahal, aby se na Shannona vykašlal.

„A pochopil Croydon už i to, že Southern Pacific neměla najímat ani tebe?“ zeptal se usmívající se Shannon.

Pulaski zrudl. Polkl a chvíli mlčel. Potom vyhrkl: „Tak chceš s Croydonem mluvit nebo ne?“

Shannon pomyslel na nevlastní sestru Mitche Thompsona, která údajně žila u Croydona. A vzpomněl si na to, co Pulaski řekl při hádce s Mattem Stonemanem.

Pulaskimu se nelíbilo, že Matt Stoneman chtěl mladíka unést. Croydon ho pravděpodobně chtěl raději vidět mrtvého, aby mohl bez potíží koupit půdu od Ginny Thompsonové.

Proč bych si s Croydonem nemohl promluvit, pomyslel si Shannon. Jednoho dne bych se s ním stejně dostal do styku, pokud by se ukázalo, že Stonemanové odklidili Thompsony z cesty na jeho objednávku.

Shannon nevěděl, jakou roli v tom všem hraje Ginna Thompsonová.

„Kde Croydona najdu?“ zeptal se Pulaski.

Marshal si oddechl. Očividně by ho čekaly těžkosti, kdyby se mu nepovedlo Shannona přivést ke Croydonovi.

„Bydlí v salonním voze,“ vyhrkl. „Přivedu tě k němu.“

Shannon počkal, až stájník před stáj přivedl osedlaného šedáka. Pak nasedl.

Valach se mu pokusil chňapnout po noze, a když ho Shannon plácl po nozdrách, nevrle potřásl hlavou a pohlédl na něho, jako by chtěl říct: To mi zaplatíš!

Pulaski byl celý rudý, když přišel k Shannonovi.

Shannonovi to bylo jedno.

Spatřil salonní vagon se zataženými záclonami a vydal se k němu. Bylo mu jedno, že Leon Pulaski s ním nedokáže udržet krok.

+ + + + +

Mitch Thompson se svezl ze sedla, když mu Matt Stoneman rozvázal ruce a nohy.

Dopadl do prachu. Před ním stála nízká obytná budova.

Mitch Thompson si odplivl a rozkašlal se. Bylo mu špatně a byl po dlouhé jízdě z Gila Bendu celý rozbitý. V hlavě mu hučelo, protože po celou dobu visel přes sedlo koně.

Chvěly se mu ruce, když se opřel o zem. Na čele měl pot.

Již neměl strach. Bál se, když Matt Stoneman v noci vtrhl do úřadovny.

Už se rozloučil se životem, jenže pak se probral z mrákot. Nepočítal s tím, že ho Matt Stoneman přivleče do Desert Valley živého.

Na písek vedle něho dopadl stín.

Zvedl hlavu a spatřil pár hnědých bot. A vedle nich další. Dál se nedíval. Instinktivně věděl, že tam jsou všichni.

Klan Stonemanů.

Starý Sam Stoneman mu hleděl do očí. Mladík se zachvěl, když se jejich pohledy setkaly.

Mitch vůči tomu tvrdému, nemilosrdnému muži pociťoval nenávist. To on zastřelil jeho otce, aniž by mu dal sebemenší šanci.

Matt Stoneman se vrátil od stáje.

„Kde jsi ho našel, Matte?“ zeptal se starý muž.

„V Gila Bendu,“ odpověděl Matt. „Pulaski ho strčil do vězení, protože zastřelil Joshe.“

Na dvoře ranče panovalo ticho.

Mitch Stoneman slyšel těžké oddechování Sama Stonemana a pocítil zadostiučinění, když viděl, jak jeho slova hlavu klanu zasáhla.

„On zastřelil Joshe?“ Sam Stoneman tomu nechtěl věřit. „Sakra, Matte, proč jsi tomu nezabránil?“ zařval.

Obr, který byl jen o něco vyšší než Sam Stoneman a jeho tři bratři, sklonil hlavu a mlčel.

„Ležel na podlaze saloonu Railroad,“ odpověděl místo něho Mitch Thompson. „Shannon ho porazil ve rvačce.“

Starý muž přiskočil k Mattovi a praštil ho pěstí do tváře.

Matt se nepohnul. Vypadalo to, jako by tu ránu vůbec necítil.

„Tak ty ses pral, zatímco ten malý bastard zastřelil tvého bratra?“ zabručel Sam Stoneman. „Kruci, měl bych tě poslat k čertu!“

Matt Stoneman mu chladným tónem pověděl, co se v Gila Bendu stalo. Sam Stoneman pohlédl na Mitche, který ještě stále seděl na zemi a měl pevně sevřené rty.

„Kdo je ten Shannon?“ zeptal se.

„Muž, kterého jste postřelili, když jste jeho příteli uloupili povoz,“ přidušeně odpověděl Mitch.

Sam Stoneman chvíli mlčel. Hleděl na své syny, kteří to podle všeho nedokázali pochopit.

„Byl mrtvý, tati!“ řekl Ike Stoneman a o krok ucouvl. „Sám jsi viděl, že má díru v hlavě!“

„Přikázal jsem ti, že se máš přesvědčit!“ Sam Stoneman jenom šeptal, ale jeho syn Ike přesto zbledl. Couval, a když jeho otec sáhl po biči, který měl za opaskem, vykřikl a běžel pryč.

Sam Stoneman zaklel a opět se otočil k Mattovi. „Proč jsi toho bastarda neoddělal rovnou?“

Matt Stoneman mu pověděl o svém rozhovoru s Leonem Pulaskim.

„My že máme odjet z ranče?“ nevěřícně se zeptal Jacob Stoneman. „Croydon asi zešílel!“

„Nevím, jestli to Pulaskimu řekl Croydon, nebo si to vycucal z prstu,“

řekl Matt. „Měli bychom se zeptat samotného Croydona.“

Starý muž přikývl. Hněv ho již přešel. Smrt jeho nejmladšího syna Joshe jím očividně příliš nepohnula.

„A co to má co společného s tím bastardem?“ zeptal se Saul Stoneman, kterému to myslelo poněkud pomaleji.

Ostatní na sebe pohlédli.

„Drž hubu, Saule,“ řekl Ike. „O tom ty nic nevíš.“ Sám okamžitě pochopil, že Mitch Thompson je dobrá zbraň proti Tayloru Croydonovi. Dokud totiž míšenec žije, nemůže Croydon půdu v Desert Valley koupit od Ginny.

„Odveďte ho do kůlny,“ přikázal Sam Stoneman.

„A co ten Shannon?“ zeptal se Jacob. „Když prošel pouští až do Gila Bendu po svých a pak porazil Matta, tak to nebude žádný nýmand.“

Sam Stoneman pokrčil rameny.

„Jestli se tu ukáže, je vyřízený,“ zabručel starý muž.

Saul začal Mitche strkat ke kůlně. Nijak při tom nešetřil kopanci.

Mitch sténal. Na verandě domu spatřil stín a poznal mladou ženu, která na něho hleděla. Když si všimla, že ji viděl, hned zase zmizela v domě.

Před kůlnou ho Saul kopl tak prudce, že Mitch doslova vletěl dovnitř. Dopadl na udusanou podlahu. Dveře za ním se zavřely, slyšel, jak Saul zasunul závoru.

Mitch ležel na zemi a ztěžka oddechoval.

Myslel na Shannona.

Byl skálopevně přesvědčen o tom, že ho nenechá ve štychu.

Stonemanové ho oloupili a Shannon nebyl člověk, který by si něco takového nechal líbit.

+ + + + +

Sam Stoneman udeřil pěstí do stolu. Hleděl na své syny a pak rozhořčeně pohlédl na Laru Staffbrdovou, která na kamnech smažila vejce.

„Josh je mrtvý a Abe zmizel,“ zabručel. „To se mi nelíbí. A podle toho, co říká Matt, odtud brzy budeme muset odtáhnout.“

Ike zvedl hlavu.

„Ty chceš před Croydonem couvnout, tati?“

„Croydon dostane, co mu patří,“ opáčil starý muž. „Ale proti Southern Pacific bojovat nemůžeme. Poštvou na nás hordu pistolníků. A já už nemám chuť přijít o dalšího syna. Se Staffordovým zlatem můžeme začít někde jinde.“

Pohlédl na Laru.

„Pojď sem, děvče!“ zabručel.

Lara Staffordová sebou trhla. Vzala pánev z kamen a pomalu šla ke stolu, u kterého seděli Stonemanové. Zastavila se tak, aby na ni nemohli dosáhnout.

„Už jednou jsem se tě ptal, co je s Abem, děvče.“ Samův hlas nyní zněl velmi nebezpečně a Lara se kousala do rtů. „Nevěřím, že nevíš, kam odjel. Zabouchl se do malé coury a vím, že dobrovolně by tě nikdy neopustil. Je možné, žeje mrtvý?“

Lara sevřela rty a zavrtěla hlavou.

„Takže nechceš mluvit,“ řekl starý muž. „No dobrá, však tě mluvit přinutíme. Neušlo mi, jak se na tebe dívá Saul. Zatím neměl odvahu se tě dotknout, protože jsi Abeovo děvče, ale mohl bych mu říct, že už na to nemusí brát ohledy.“

Lara Staffordová zbledla. Viděla široký, přihlouplý obličej Saula Stonemana. Byl z bratrů vůbec ten nejodpudivější.

„Ne!“ zašeptala, když starý kývl na Saula a mladík s úsměvem vstal ze židle. Ustupovala, až zády narazila do kamen. Ani si nevšimla, že se popálila.

Saul ji chytil za ruce a přitáhl ji k sobě.

Lara vykřikla a chtěla ho odstrčit.

Saul se smál.

Ozvalo se trhání látky a Lara strnula zděšením. Viděla lačné pohledy bratrů a náhle si uvědomila, že má odhalená ňadra. Instinktivně si zkřížila ruce na prsou. Vzlykala a chvěla se. Dělalo se jí špatně, když se po ní Saul sápal.

„Kde je Abe?“ tvrdě se zeptal Sam.

Laře vhrkly slzy do očí.

„Je mrtvý!“ vykřikla. „Je mrtvý! Je mrtvý!“

Vyděšený Saul Stoneman o krok ucouvl.

Všichni hleděli na Laru.

Sam zbledl. Přestože nepočítal s tím, že Abea ještě někdy uvidí, dívčina slova ho šokovala.

„Kdo ho zabil?“

Lara polkla. Vybavovaly se jí vzpomínky. Viděla v Abeových očích chamtivost, když poprvé spatřil zlato, které Lou Stafford, její otec, vykopal v Sierra Sonoytě.

Lou Stafford věděl, že Abe Stoneman chce to zlato jen pro sebe, a jedné noci ho zastřelil a zakopal ve svém dole. Lara byla zoufalá, ale pak pochopila, že její láska k Abeovi nebyla tak velká, jak si myslela. Chtivost v Abeových očích ji odradila.

Když se s Shannonem vrátila k dolu, vyhodil ho otec do vzduchu, aby nikdo nemohl nalézt Abeovo tělo.

Saul ji chtěl znovu vzít za ruku, ale starý muž ho jediným slovem zastavil. Pomalu vstal a přistoupil k Laře.

„Kdo?“ zeptal se. „Který ksindl oddělal Abea?“

Lara hleděla do jeho chladných, šedých očí. Vyděsila se. Věděla, že Sam ji obviní z Abeovy smrti, pokud mu řekne, že Abea zastřelil její otec.

„Shannon,“ zašeptala.

Sam Stoneman pozvedl obočí.

„Ten chlápek, který zbil Marta v Gila Bendu?“

Přikývla.

„Táta ho zavolal do Sonoyty, aby mu pomohl dostat zlato ze Sierry,“ přidušeně řekla. „Pohádal se s Abem a zastřelil ho.“

„Abe v Sonoytě nebyl,“ nedůvěřivě řekl Sam.

„Byl.“

Viděla na něm, že se mu její příběh nezdá, ale už nic neřekla. Mlčky se vrátil ke stolu a posadil se na židli.

„Přines vejce!“ zabručel.

„Tati,“ řekl Saul, „nemohl bych ji…“

„Drž hubu a posaď se!“ zařval Sam Stoneman. „Teď posnídáme! A pak budeme přemýšlet, co provedeme v Gila Bendu, než odtud odtáhneme na sever.“

+ + + + +

Salonní vůz byl zařízen přepychově. Vše bylo čalouněné a nablýskané. Skrze těžké závěsy téměř dovnitř nepronikalo světlo.

Leon Pulaski zůstal stát u dveří a nechtěl Shannonovi dovolit, aby šel dál, ale Shannon instinktivně setřásl jeho ruku.

Jeden černoch tam právě prostíral. Cinkalo stříbrné nádobí, svůdně voněla káva a Shannon náhle dostal hlad. Toho rána ještě nesnídal.

„Jonasi, chtěla bych…“

Objevila se tam jako anděl. Její vysoký hlas utichl, když spatřila muže, který stál uprostřed místnosti a usmíval se na ni.

Byla v negližé, které její okouzlující křivky vůbec nezakrývalo.

Shannon měl co dělat, aby si obdivně nehvízdl. Nevzpomínal si, že by v posledních měsících viděl takovou ženu. Měla oválnou tvář, čistou pleť a tmavohnědé oči. Její nos byl rovný, černé vlasy jí dodávaly cosi smyslného.

Zdobila ji plná, pevná ňadra, která se Shannonovi velmi líbila. A její dlouhé nohy jako by nebraly konce.

Trvalo to několik vteřin, než se vzpamatovala. Za tu dobu si vysokého cizince, který na ni hleděl, prohlédla stejně tak dobře jako on ji. A líbil se jí.

Ve tváři se jí objevil úsměv a poněkud našpulila rty.

„Nechcete alespoň říct dobré ráno, cizinče?“ zeptala se.

„Dobré ráno,“ řekl Shannon.

Zasmála se a pohlédla na Leona Pulaskiho.

„To je muž, který dal nakládačku Matru Stonemanovi, marshale?“ zeptala se.

Pulaski si olízl rty a přikývl. Když se Shannon ohlédl, viděl, že lovci lidí málem vypadly oči z důlků. Očividně takto Ginnu Thompsonovou ještě neviděl.

„Pan Croydon chtěl s Shannonem mluvit, slečno Thompsonová,“ zabručel Pulaski.

Přikývla.

„To je dobře, marshale,“ řekla.

Čekala, že odejde, ale Pulaski se nepohnul.

„Řekl Taylor, že chce mluvit i s vámi, marshale?“ zeptala se poněkud nevrle.

„Ne – e,“ koktal Pulaski. Teprve nyní pochopil. Toporně se uklonil a rychle odešel. Zavřel za sebou tak tiše, že to vůbec nebylo slyšet.

Ginna Thompsonová se otočila k černochovi.

„To je v pořádku, Jonasi,“ řekla.

„Mám probudit pana Croydona?“ zeptal se.

„Ne. Nech ho ještě chvíli spát. Bolela ho hlava a víš, že pak umí být nevrlý. Asi se brzy probudí sám.“

Černoch se s kamenným výrazem ve tváři klidil. Zřejmě věděl, že by ho i ta nejmenší nepozornost mohla stát místo.

Ginna Thompsonová počkala, až černoch za sebou zavře dveře. Teprve potom se znovu otočila k Shannonovi.

Už se neusmívala. V jejích očích byl výraz, který se Shannonovi nelíbil.

Pomyslel na to, že žije s mužem, který nechal zavraždit jejího otce. Možná o tom nevěděla, ale Shannon cítil, že to tak není.

„Přijel jste do Gila Bendu s Mitchem, pane Shannone?“ zeptala se.

Neunikl mu číhavý tón jejího hlasu. Přikývl.

„V podstatě mi zachránil život,“ odvětil. „Byl jsem bez koně uprostřed pouště a on mi dal vodu.“

„Pak jste mu asi velmi vděčný, že?“

Shannon pozvedl obočí.

„Připadá vám to neobvyklé?“

Pokrčila rameny, přičemž se jí na chvíli odhalila ňadra. Byl přesvědčen, že to udělala záměrně.

„Jistě jste už slyšel, že Mitch je můj nevlastní bratr.“

Shannon na ni pohlédl. Uměl ženy odhadnout, díky čemuž ho jen málokterá podvedla. Hned věděl, jaký je její vztah k Mitchovi, přestože mu o tom Pulaski nic neřekl.

Ginny Thompsonová svého bratra nenáviděla.

„Mitch o vás nemluvil,“ lhostejně odvětil.

„To jsem si mohla myslet. Zřejmě věří, že jsem zavinila to, že otec a jeho squaw přišli o život.“

Slovo squaw pronesla s nenávistí v hlase.

Shannon nyní věděl, co cítí. Pravděpodobně nedokázala strávit to, že její otec se oženil s Apačkou.

„Byla jeho domněnka správná?“ zeptal se Shannon s lehkým úsměvem.

Zajiskřilo se jí v očích. Viděl, že má na jazyku ostrou odpověď, ale zase se vzpamatovala. Její úsměv však působil poněkud nepřirozeně.

„Neměli bychom se hádat, pane Shannone,“ tiše řekla.

Udělala krok směrem k němu. Opět jí sjel výstřih a tak bylo vidět levé ňadro. Musela si toho všimnout, ale nesnažila se ňadra zakrýt.

Chytila ho za nadloktí a on cítil, jak se mu nehty zaryla do košile. Zatnul svaly, takže musela mít pocit, že zmáčkla kámen.

V jejích tmavých očích byly jiskry.

„Jste silný muž, pane Shannone,“ hlesla. „Pokud vím, tak Marta Stonemana ještě nikdo neporazil.“

Shannon pokrčil rameny. „Všichni mu útočili na hlavu, a tu má nezranitelnou,“ řekl.

Cítil vůni jejích čerstvě umytých vlasů, které jí ve vlnách visely pod ramena. Stála těsně před ním. Dotýkala se ho špičkami ňader. Polil ho horký pot.

„Na co ještě čekáš, silný muži?“ vzdychla.

Těsně před sebou viděl její svůdné rty.

Byla to coura, samozřejmě. Ale byla tak vzrušující.

Když ji Shannon políbil a ucítil její lačný jazyk, pomyslel na to, že mu to vynese spoustu těžkostí, žár jejího těla mu však nedovolil přemýšlet.

Zasténala, když ji chytil za ňadro. Shannonovi se zdálo, jako by dlouho čekala na muže, jako byl on. Přestože mu rozum napovídal, že je jeho nepřítelem, přitahovala ho. Líbila se mu její vůně, její dotek ho doslova rozohnil.

Nepustila se ho, když klesli na lenošku.

Shannon cítil, že ji tlačí náboje v poutcích revolverového opasku, ale to jí nevadilo. Chvějícíma se rukama se svlékla a pak zasténala.

Myšlenku na Taylora Croydona odsunul do ústraní. Přesto mu neunikl šramot u dveří. Zvedl hlavu a spatřil vyděšenou tvář černocha, který byl bledý jako stěna – pokud černoch vůbec může být bledý. Rychle za sebou zase zavřel.

Shannon nechtěl, aby o jeho milostných dobrodružstvích někdo věděl. Chtěl vstát, ale Ginny Thompsonová ho pevně držela.

„Pokračuj, Shannone!“ vzdychla. „Nepřestávej! Potřebuju tě! Pokračuj!“

Chytila ho kolem pasu a očividně by jí bylo jedno, kdyby ji takto překvapil Taylor Croydon. Ovládal ji chtíč a pro jeho uspokojení byla ochotná udělat všechno.

Shannon slyšel kroky a hlasy.

„Ano, pane Croydone,“ řekl Jonas.

„Sakra, neřvi tu jako na lesy!“ zvolal kdosi. „Bolí mě hlava! Ten Shannon už je tady?“

Shannon rychle vstal.

Tentokrát už se nenechal od Ginny zastavit. Viděl jiskry v jejích očích, náhle však pochopila, že tam každým okamžikem může přijít Taylor Croydon.

Shannon si natáhl kalhoty a právě si je zapínal, když se otevřely dveře a objevila se mohutná černochova záda. Jonase dostrkal dovnitř malý, korpulentní muž. Černoch měl vytřeštěné oči a Shannon viděl, jak se mu ve tváři objevila úleva, když zjistil, že se slečna Thompsonová a Shannon už oblékli.

Ginny Thompsonová zůstala ležet na pohovce. Měla zrudlé líce, a pokud Taylor Croydon nebyl slepý, musel poznat, co se tam dělo.

Croydon si jí však vůbec nevšímal.

Přišel k Shannonovi a změřil si ho pohledem.

„Pan Shannon?“

Shannon přikývl.

„Jsem Taylor Croydon,“ představil se železniční boss. „Pozval jsem si vás, protože jsem slyšel, že jste měl nějakou rozepři se Stonemany.“

Shannon nic neřekl. Croydon si ho opět prohlížel. V jeho sádelnaté tváři se objevil škleb.

„Vy asi nerad mluvíte, co?“ Teprve teď pohlédl na Ginnu Thompsonovou. „Pobavil se s tebou?“

„Pokusil se,“ odvětila s úsměvem. „Ale nic moc z toho nebylo.“

„Ženy chtějí slyšet lichotky, můj milý,“ žoviálně řekl. „Když budete pořád jako kus ledu, tak u nich nikdy úspěch mít nebudete.“

„Nepřišel jsem proto, abych sváděl vaši ženu, pane Croydone,“ řekl Shannon. Měl co dělat, aby zachoval vážnou tvář.

Croydon se bavil.

„Slyšelas to, Ginno?“ vyprskl. „Je to kus ledu.“ Opět si ho prohlížel. „Každý se ji pokouší svádět. Nebo není váš typ?“

Shannon se ptal, jak se tento muž mohl dostat do vedení Southern Pacific. Jak vůbec může být schopen řídit společnost, když nepozná, co se děje s jeho přítelkyní?

Pravděpodobně to však byly dvě rozdílné věci. Shannon znal muže, kteří byli slepí, pokud šlo o ženy, které milovali.

„Nejsem tu proto, abych se s vámi bavil o vaší ženě, pane Croydone,“ nevrle řekl. „Pulaski mi vzkázal, že se mnou chcete mluvit. Povězte mi, o co jde. Nemám moc času. Možná jste už slyšel, že Matt Stoneman vytáhl Mitche Thompsona z vězení a mě při tom omráčil. Jsem tomu chlapci zavázaný, protože mi zachránil život.“

Croydon vrhl na Ginnu, která vstala, krátký pohled. Levou rukou si nyní držela výstřih.

„Je možné, že jste se Stonemany měl co do činění už v Gilské poušti?“ číhavě se zeptal.

„Proč si to myslíte?“ chladně odtušil Shannon.

„No, přijel jste do Gila Bendu bez koně a beze zbraní a hned jste si to šel rozdat se Stonemany.“

„Nešel,“ řekl Shannon.

Croydon mávl rukou.

„Nechoďme okolo horké kaše, pane Shannone,“ řekl a teď jeho hlas zněl chladně. „Dosadil jsem Stonemanyjako správce Thompsonova ranče v Desert Valley po tom, co Apači zavraždili Mitchovy a Ginniny rodiče. Železnice za pár dnů dorazí do Desert Valley a Stonemanové se náhle začali chovat, jako by byli jeho majiteli. Chci, aby odtud zmizeli. Pro tento úkol jsem si vybral vás, protože jste dokázal, že se s nimi umíte vypořádat.“

„Společnosti, jako ta vaše, mají obvykle pistolníky, kteří řeší takové problémy,“ řekl Shannon.

Croydon přikývl.

„To máme, jenomže moji muži se Stonemanů bojí. Potřebují vůdce, o kterém ví, že na Stonemany má.“

Shannon jen s velkým vypětím dokázal potlačit svůj hněv vůči Croydonovi. Věděl, že tlouštíka podcenil. Croydon svých cílů dosahoval za pomoci úplatků, podvodů a léček. A dozajista se mu nedalo nic dokázat, o to se nepochybně postaral.

Shannon by mu nejraději jednu vrazil, ale to by mu moc nepomohlo. Kdyby si naopak získal jeho důvěru, mohl by nalézt důkaz toho, že za vraždou manželů Thompsonových stál Croydon.

„Kolik?“ chladně se zeptal.

„Deset tisíc dolarů,“ okamžitě odpověděl Croydon. „Každý den otálení stojí společnost hromadu peněz. Máte tři dny na to, abyste Stonemany vyhnal, Shannone. Potom vám za každý den strhnu z odměny tisíc dolarů.“

Shannon pokrčil rameny.

„O.K.,“ řekl „Pak chci za hodinu vidět vaše muže před vagonem.“

Ještě jednou letmo pohlédl na Ginnu, otočil se a šel ke dveřím.

Venku se zhluboka nadechl.

V myšlenkách byl u Mitche Thompsona a Lary Staffordové, kteří byli v rukou Stonemanů. Mohl jen doufat, že jsou ještě naživu.

+ + + + +

Bylo to osm mužů.

Shannon si je dobře prohlédl. Jednoho z nich znal. Jmenoval se Rhett Tygart. Muž, který měl poměrně rychlý kolt a bezcílně se toulal Západem.

Shannon se s ním setkal v Utahu, kde dělal osobního strážce majiteli jednoho dolu.

Zdálo se, že Tygart je vůdcem smečky. Croydon ho již informoval a Tygart neměl nic proti tomu, že Shannon bude novým bossem. Dobře věděl, že na Shannona nemá.

Okamžitě vyjeli.

Tygart se celou dobu držel vedle Shannona a stále žvanil.

Shannon si prohlédl ostatní a pochopil, že možná bude lepší proti Stonemanům bojovat bez nich. Těchto chlápků se Stonemanové bát nemuseli. Většina z nich by utekla už po prvním výstřelu.

Kolem poledne před sebou spatřili oblak prachu, který se k nim blížil.

Shannon přikázal zastavit a krýt se. Byl přesvědčen o tom, že jezdci, kteří jeli směrem ke Gila Bendu, je viděli.

Shannon poodjel stranou.

„Hej!“ zvolal Tygart. „Kam chceš jet, Shannone?“

„Je možné, že to jsou Stonemanové, Rhette,“ odpověděl Shannon, když ještě jednou zastavil svého šedáka. „Nepusťte je dál. Pokusím se je objet a jet na Thompsonův ranč pro Mitche.“

„K čertu, Croydon nám nedal rozkaz starat se o toho zatraceného míšence, ale o Stonemany!“ zvolal Tygart.

„Nic jiného po vás ani nechci,“ chladně odpověděl Shannon. „Když se budete krýt, nic se vám nestane. To, co budu dělat já, je moje věc, jasné?“

Nečekal na Tygartovu odpověď a pobídl valacha, který se neustále snažil po něm chňapnout. Očividně mu nevadilo, že ho Shannon krotil políčky do nozder.

Nejel příliš rychle, protože chtěl zabránit tomu, aby zvířený prach Stonemanům prozradil, že se někdo oddělil od ostatních.

Pod jedním hřebenem seskočil ze sedla a zbytek šel pěšky.

Okamžitě je poznal.

Byli to čtyři jezdci. Matt Stoneman byl mezi nimi. Jezdec vedle něho musel být starý Stoneman. Měl jako jediný šedý vous.

Jeden z nich tedy zůstal na ranči.

Shannon si oddechl.

To znamenalo, že Mitch Thompson a Lara Staffordová jsou ještě naživu.

Pohlédl ke skalám, za nimiž se skrývali Croydonovi pistolníci. Byl si jistý tím, že Stonemanové viděli prach, který Shannonovi muži zvířili. Jinak by neměli pušky položené na sedlech.

Shannon se stáhl. Nechtěl čekat, až se strhne přestřelka. Teď mohla být důležitá každá vteřina.

Bylo možné, že Stonemanové některého z pistolníků polapí a zmáčknou. Až by se dozvěděli, že Shannon byl s nimi a že jede na ranč, okamžitě by se obrátili, protože by jim došlo, co má Shannon v úmyslu.

Přesto jel opatrně.

Půda byla vyschlá.

I při pomalé jízdě se zpod kopyt koně zvedal prach, který však stoupal jen tři nebo čtyři stopy vysoko.

Shannon si posunul stetson do čela. Slunce pálilo. Na okamžik pomyslel na Ginnu Thompsonovou a jejího nevlastního bratra. Přemýšlel, proč mu Mitch o své sestře nic neřekl.

Ginna Thompsonová ho okouzlila. Musel si to přiznat. Rozvášnila ho a vzrušovala ho.

Usmál se.

Někdy jindy ještě bude příležitost, o tom byl přesvědčen. Měl nevyřízené účty s Taylorem Croydonem, a to znamenalo, že se s Ginnou Thompsonovou ještě setká. Byla to žena, která nedokázala žít bez mužů.

Tu uslyšel tiché výstřely.

Byly to výstřely z pušky.

Pobídl vraníka. Pokud Stonemanové bojují s Croydonovými pistolníky, nemohou se rozhlížet po krajině.

Šedák zrychlil. Shannon si od Tygarta nechal popsat cestu na Thompsonův ranč, nevěděl však, kolik mil již urazil.

Myšlenka na Laru Staffordovou ho zneklidnila.

Stonemanové žili jako zvířata. Co s ní provedli? Musela pro ně být jednou velkou výzvou.

+ + + + +

Lara Staffordová se s vytřeštěnýma očima opírala o horkou stěnu kůlny Necítila, že má na zádech spálenou kůži, bylo jí jedno, že je nahá.

Saul Stoneman si olízl oschlé rty. Stál jenom dva yardy od ní. Ve vousu měl sliny, v očích se mu jiskřilo.

Lara hleděla za něho, na Mitche Thompsona.

Mladík jí však nemohl pomoct.

Ležel uprostřed dvora ranče. Ruce a nohy mu přivázali ke kolíkům, které zatloukli do země, nemohl se ani pohnout. Jen několik yardů od něho byla studna a na její zídce stálo vědro s vodou.

„Nech ji na pokoji, Stonemane!“ chraplavě zvolal Mitch.

Saul Stoneman se ohlédl. Nejraději by mu prohnal kulkou hlavu, ale otec mu to zakázal.

Pohlédl na čtyři kůly, které byly zaražené do země jen yard od Mitche, a na řemeny, jež k nim byly přivázané.

Nesměl zabít ani děvče, ale o tom, že se jí nesmí dotknout, otec nic neříkal.

Saul Stoneman ji zbavil pout a strhl jí šaty z těla.

Lara se mu dokázala vytrhnout.

Prchala před ním, ale on jí vždy dokázal odříznout cestu, až ji pak nahnal do kouta u kůlny.

Nyní se jeho šedé oči, v nichž se zračilo šílenství, upřely na nahou dívku. Hleděl na malá, pevná ňadra a chvěly se mu ruce, když po ní sáhl.

Lara Staffordová mu chtěla uhnout, ale Saul Stoneman byl rychlejší. Chytil ji za vlasy.

Lara vykřikla. Klesla na kolena a tlačila ho dlaněmi do hrudi.

Odstrčil jí ruce a vrhl se na ni.

„Stonemane!“ zvolal Mitch. „Tvůj otec tě ubičuje k smrtí, když mu řeknu, co jsi s ní udělal!“

Saul Stoneman sebou na chvíli trhl. Slyšel ta slova, ale jeho chtíč byl příliš velký na to, aby ho zastavila.

Lara vzlykala a chvěla se.

Saul Stoneman zařval a rozepnul si opasek.

Neslyšel, že Mitch náhle přestal křičet.

Pak na něho dopadl stín. Nevšiml si toho. Registroval jen to, že Lara náhle strnula a pohlédla mu přes rameno.

Stáhl si kalhoty.

„Vstaň, Stonemane!“ ozval se tvrdý hlas za ním.

Saul Stoneman si v první chvíli myslel, že to promluvil Mitch Thompson, potom však jednotlivé střípky mozaiky zapadly dohromady.

Stín. Udivený pohled dívky. Cizí hlas.

Vykřikl a otočil se.

Sáhl si na bok, když spatřil vysokého muže, jenže revolverový opasek předtím pověsil na kliku dveří domu.

„Shannone!“ vyhrkl.

Vysoký muž stál široce rozkročen před ním. Jeho snědá, zjizvená tvář připomínala kamennou masku.

„Takže mé jméno znáš, Stonemane,“ chladně řekl. „Byls to ty, kdo zastřelil Loua Stafforda a poranil mě?“

Saul zavrtěl hlavou.

„Já – já jsem nestřílel. Starého Stafforda odpravil Ike a Jacob…“

Odmlčel se, protože mu došlo, že prozradil své bratry.

Kalhoty se mu svezly pod kolena. Ačkoli bylo vedro, měl na sobě dlouhé, cihlově červené spodní kalhoty. Byly špinavé. Rychle se sehnul a natáhl si je.

Shannon pozvedl remington, když spatřil strnulý pohled muže, který co do velikosti v ničem nezaostával za svým bratrem Mattem.

Saulovi se hlavou honily myšlenky.

Nějakou dobu mu to trvalo, než pochopil, v jaké je situaci. Jeho otec by ho zabil, kdyby se nechal přelstít.

Revolver v Shannonově ruce ignoroval. Zapnul si kalhoty a s výkřikem se vrhl vpřed.

Shannona překvapilo, že se odvážil zaútočit, přestože na něho mířil remingtonem. Jen tak tak mu uhnul.

Saul provrávoral kolem.

Shannon ho praštil pažbou do pravého spánku.

Saul Stoneman vykřikl. Padl na tvář, ale hned se převalil a byl na nohou, ještě než mu Shannon mohl přidat.

Shannona to nepřekvapilo. Už na Matta rány neúčinkovaly. Když Saul opět stál na nohou, chtěl ucouvnout, ale to již dostal ránu do ramene. Odhodila ho dozadu.

Shannon zavrávoral a pokoušel se udržet rovnováhu, přičemž zády narazil do stěny kůlny. Na okamžik měl vyražený dech. Cítil bolest, která se mu šířila z boku, a pak před sebou spatřil pěst.

Nepovedlo se mu zcela uhnout.

Saul Stoneman mu pěstí škrábl o levé ucho. Shannon měl pocit, že mu ho utrhl.

Obrův výkřik ho probral. Instinktivně se vrhl na zem.

Slyšel rachot, který se mísil se Saulovým výkřikem. Obr prorazil pěstí zeď.

Shannon se na zemi převalil a zvedl se na kolena.

Viděl, že obr stojí u stěny kůlny. Pravou pěst měl zbrocenou krví, jeho zarostlá tvář byla zkřivena bolestí.

„Já tě oddělám, Shannone!“ zvolal. „Já tě oddělám!“

Pak vyrazil proti Shannonovi.

Shannona pálil levý spánek a viděl hvězdičky před očima.

Saul Stoneman se blížil.

Ještě tři yardy.

Tu mu do levého ucha pronikl vzdálený hlas.

„Střílej, Shannone! Zastřel toho hajzla!“

Teprve teď si uvědomil, že v pravé ruce drží remington. Zvedl jej.

Saula Stonemana viděl jen nejasně. Věděl, že musí střílet, jinak ho obr umlátí.

Rána z remingtonu zněla jako prásknutí bičem ze vzdálenosti sto yardů.

Shannonovi hučelo v uších. Pokusil se promnout si oči a pak uviděl, že Saul ještě stále stojí na nohou. Byl široce rozkročen a měl zvednuté pěsti.

Minul jsem, blesklo Shannonovi hlavou.

Opět zvedl remington.

Zbraň mu třeskla v ruce.

Tentokrát viděl, že kulka zasáhla Saula Stonemana do hrudi.

Bylo to, jako by olovo obra probudilo k životu. Těžkými kroky se blížil k Shannonovi.

Shannon viděl, jak se Stoneman rozmáchl pěstí. Vrhl se na zem.

Slunce se skrylo za mohutnou postavou, která se pak skácela na Shannona.

Cítil, že má pravou ruku s remingtonem zaklíněnou. Snažil se ji vytáhnout, ale pak si všiml, že se Saul Stoneman už nehýbe.

Rychle oddechoval. Potom na tváři ucítil drobnou ruku.

„Shannone!“ zašeptala Lara Staffordová. „Shannone, řekni něco!“

+ + + + +

Chytil ji za ruku a nechal si pomoct.

Saul Stoneman se převalil na záda, když zpod něho Shannon vytáhl nohy.

Zadýchán stál vedle Lary, která si neuvědomovala, že je nahá. Díval se na obra a na jeho košili viděl dvě krvavé skvrny.

Trefil Saula oběma kulkami, ten však měl ještě stále sílu zaútočit.

Shannon tomu nechtěl věřit. Uvědomil si, že ještě pořád drží v ruce remington. Mechanicky dobil bubínek a strčil zbraň do pouzdra.

Saul Stoneman byl mrtev.

Shannon viděl, že už nedýchá. Jeho oči byly prázdné.

Lara ho chytila za ruku.

„Och, Shannone!“ hlesla.

Položil jí ruku na rameno a přitáhl ji k sobě. Chvěla se. Věděl, že to bude trvat dlouho, než se z toho vzpamatuje.

Potom jeho pohled ulpěl na Mitchi Thompsonovi, který byl svázaný a ležel na slunci. Pustil Laru a šel k němu. Nožem, který koupil v železářství, ho zbavil pout.

Mitch měl popraskané rty. Vrávoral, když vstal a kráčel ke studni. Vylil si vodu na hlavu a pak vědro spustil dolů.

Shannon ho nechal být.

Když se Mitch napil, řekl: „Lara se musí obléct, Mitchi. Máte v domě něco po tvé matce?“

Mitch přikývl. Stydlivě pohlédl na Laru, která si náhle uvědomila, že je nahá. V její krásné, snědé tváři se objevil ruměnec. Ucouvla za Shannona.

Mitch rychle pohlédl jinam. Vrávoravě se vydal k domu a po několika minutách přinesl jelenicový oděv.

Lara se do něj v kůlně převlékla. Chvíli to trvalo, než se zase ukázala.

Shannon a Mitch mezitím odvlekli mrtvého Saula za kůlnu, k níž byla přistavená remíza.

Shannon tam spatřil vůz.

Povoz, na němž Lou Staffford vezl své zlato ze Sierra Sonoyty.

Shannon sevřel rty.

Proč mu Lou nic neřekl o Stonemanech? Možná by teď byl naživu, kdyby to udělal. Něco ho muselo vést k tomu, že mu neřekl pravdu. Shannon nyní každopádně věděl, proč Lou nechtěl do Sonoyty. Předpokládal, že tam na něho číhají Stonemanové. Jeho úskok mu však nepomohl.

Shannon vylezl na vůz.

Zlato zůstalo na korbě.

Mitch si hvízdl, když Shannon zvedl plachtu. Okamžitě vytušil, co je ve dvou tuctech kožených váčků, které ležely na voze.

„Tak proto vás Stonemanové přepadli?“ zeptal se.

Shannon přikývl.

„Jsi bohatý muž, Shannone.“

Shannon zavrtěl hlavou.

„To zlato patří Laře,“ řekl. „Chtěl jsem jenom pomoct jejímu otci dostat zlato z hor.“

Koutkem oka zachytil pohyb u kůlny a ohlédl se.

Kráčela k nim Lara. Jelenicový oděv jí padl jako ulitý. Na některých místech byl dokonce příliš těsný. Mitchova matka musela být drobná žena.

Mitch polkl, když viděl Lařina malá, pevná ňadra. Dobře byly vidět i tvary jejích stehen.

Když stanula před vozem, sklonila hlavu a Shannon cítil, že ji něco trápí.

Seskočil dolů.

„Teď musíme přemýšlet, co dál,“ chraplavě řekl. „Jel jsem sem s osmi pistolníky z Croydonovy gardy. Pokusili se Stonemany zastavit. Je možné, že se Sam Stoneman brzy vrátí. To už bychom tu neměli být.“

Mitch na Shannona hleděl s otevřenými ústy. V očích se mu objevilo nepřátelství.

„Ty jsi byl u Croydona?“ zasyčel.

„Jen klid, Mitchi,“ odpověděl Shannon. „Pulaski a Croydon se chtějí Stonemanů zbavit, protože jsou neposlušní a protože už svou práci v Desert Valley odvedli. Croydon mě najal, abych Stonemany vyhnal. Neví, že jsem informován o pozadí vraždy tvých rodičů. Potřeboval j sem Croydonovy muže, abych mohl tebe a Laru osvobodit. To ale neznamená, že stojím na Croydonově straně, chlapče. Slibuju ti, že bude pykat, pokud dokážeme, že za vraždou tvých rodičů stál on.“

Mitchovi to chvíli trvalo, než se uklidnil.

Shannon ho chápal. Byl nedůvěřivý. Pravděpodobně měl s upřímností bělochů své zkušenosti. Nebylo divu, že Shannonovi nevěřil.

„Shannone?“ zašeptala Lara.

Pohlédl na ni.

„Ano?“

„Táta…“ Zakoktala se a zdálo se, že hledá slova.

„Lou Stonemany znal, že ano?“

Vytřeštila oči a přikývla.

„Co se stalo s Abem Stonemanem?“ zeptal se Shannon. „Milovalas ho?“

„Jak –jak to víš?“ vyhrkla.

„Kdosi v Gila Bendu mi pověděl o Stonemanech, Laro. Řekl, že Abe se do tebe zamiloval. A pak zmizel.“

Lara sklonila hlavu.

Potom začala přerývaně vyprávět.

Ano, milovala Abea Stonemana. Byl to první muž v jejím životě. Svedl ji na taneční zábavě v Sonoytě. To pro ni bylo poprvé a ona to považovala za lásku. Úpěnlivě prosila svého otce, aby Abea vzal k nim do hor, kde Lou objevil naleziště zlata.

Zprvu to vypadalo, jako by se Lou s rozhodnutím své dcery smířil, potom však, když Abe Stoneman uviděl zlato, se jeho chování začalo den ode dne měnit.

Lara cítila, že Abe nemyslí na nic jiného než na zlato. Už s ní ani nespal.

Pak se její otec a Abe pohádali. Lou byl zřejmě připraven lépe než Abe Stoneman, protože měl pod kabátem revolver a pěti ranami Abea zastřelil, když ho chtěl oddělat puškou.

„Táta Abea zahrabal v dole,“ řekla nakonec.

Shannon přikývl. Teď věděl i to, proč chtěl Lou za každou cenu důl vyhodit do vzduchu.

„Pak už tedy ze sedmi Stonemanů zbyli jen čtyři,“ řekl Shannon.

Lara zvedla hlavu.

„Pověděla jsem Stonemanům, že jsi Abea zastřelil ty,“ tiše řekla.

Shannon na ni chvíli hleděl, načež se usmál.

„V sebeobraně jsem musel zastřelit Saula, Laro,“ vlídně řekl. „To už je potom jedno, jestli mám na svědomí i Abea nebo ne.“

Mitch seskočil z vozu.

„Co chceš dělat, Shannone?“ chraplavě se zeptal.

„Sam Stoneman se v každém případě vrátí,“ řekl. „Do té doby musíme zlato dostat pryč. Neznáš nějaké místo, kde by ho nenašli?“

Mitch krátce přemýšlel, načež přikývl.

„Tři míle odtud je jedna rokle. Je velmi úzká a táta si myslel, že se do ní nedá dostat. Ale já tam našel stezku, protože mě ten kaňon odjakživa fascinoval. Nevěřím, že ji Stonemanové najdou.“

„Dobrá,“ řekl Shannon. „Přiveď z ohrady koně. Shodíme vůz do kaňonu.“

+ + + + +

Sam a jeho synové reagovali jako pumy zahnané do kouta.

Polovina Croydonova mužstva byla vyřazená už po několika minutách. Druhá polovina se chtěla vzdát, Stonemanové je však všechny postříleli.

Rhett Tygart se klidil hned po tom, co Shannon zmizel za kopcem. Zmocnila se ho neblahá předtucha.

Vyděšeně sledoval nerovný boj.

Jacob Stoneman utrpěl šrám na ruce, ale to také bylo všechno. Stonemanové se na pistolníky vrhli jako tornádo.

Bledý Rhett Tygart přihlížel, jak Stonemanové odpravili Blendera, Worthama a Turnbyho, přestože měli zvednuté ruce.

Potom Ike Stoneman přivlekl jednoho muže, který byl zbrocený krví. Tygart poznal, že to je Clint Morris. Morris ještě žil, a když Tygart viděl, jak se ho Stonemanové vyptávají, rychle zmizel. Jel zpátky do Gila Bendu, jako by mu hořelo za patami. Jen doufal, že Morris Stonemanům poví o Shannonovi, aby se zabijáci obrátili a jeli zpět do Desert Valley.

Smrtelně raněný Clint Morris už téměř nebyl při vědomí, když ho Ike Stoneman hodil k nohám svého otce. Jen nezřetelně viděl čtyři mohutné postavy.

„Kdo vám přikázal tu na nás číhat?“ zabručel starý Stoneman.

„Pan Croydon,“ hlesl raněný. „Měli – jsme – s Shannonem – jet – do – Desert Valley…“

„S Shannonem?“

Stonemanové na sebe pohlédli.

„Viděli jste mezi mrtvými Shannona?“ zařval Sam na své syny.

Zavrtěli hlavami.

Sam Stoneman běsnil. Chtěl raněného rozstřílet na cimprcampr, ale v té chvíli Matt spatřil oblak prachu, který se vzdaloval směrem ke Gila Bendu.

„Tam jede, ten hajzl!“ vykřikl.

Sam Stoneman se uklidnil. Byl jediný, kdo si v té chvíli zachoval chladnou hlavu.

„To není Shannon,“ řekl tak pevným hlasem, že jeho synové na něho pohlédli.

„Proč ne?“ zeptal se Jacob, který si čistil šrám na ruce.

„Ten ksindl se pokusí osvobodit děvče a toho apačského bastarda,“ zabručel starý muž.

„Sakra, táta má pravdu!“ zvolal Matt. „Musíme zpátky na ranč!“ Chtěl ke svému koni, ale starý muž ho zastavil.

„Zpátky jenom my, Matte,“ řekl panovačným hlasem. „Nastal čas odtud zmizet. Matte, ty pojedeš do Gila Bendu a odděláš Croydona a Pulaskiho, rozumíš?“

„A co Ginna?“

Sam na něho pohlédl.

„Tu tam nechej!“

„Ale tati! Řekls přece, že já a Jacob…“

„Slyšels, co jsem ti přikázal!“ zařval Sam. „Ženské znamenají jenom trable. Tu couru u nás nechci, rozumíš? Pro mě za mě ji odkrouhni, ale neukazuj se s ní umě!“

Pak se otočil a šel ke koním.

Ike ho okamžitě následoval.

Jacob tam ještě stál a hleděl na Matta.

„Můžeš jí říct, že jí napíšeme,“ zašeptal.

„Až zjistí, kde žijeme, pojede za námi.“

Matt mlčel. Nebyl si tím tak jistý. Nevěřil té černovlasé bestii, která si ho tak omotala okolo prstu. Už mnohokrát ji podezíral z toho, že jeho a Jacoba jen využívá. Proč by jinak žila s tím tlustým parchantem Croydonem? Tvrdila jim sice, že je pro Croydona cosi jako dcera, ale tomu už Matt nevěřil.

Hleděl za Jacobem, který běžel za otcem a bratrem.

Pak se i on vydal ke koním.

O Clinta Morrise se nestaral. Viděl, že na obloze už se objevili supi. Ve tváři se mu objevil úsměv. Supi nás budou v Desert Valley postrádat, pomyslel si. Starali jsme se jim o potravu.

Zamířil na sever, ke Gila Bendu.

Neměl strach. S takovými, jako je Croydon a Pulaski, se vypořádám vždycky, pomyslel si. Otec a bratři to s Shannonem budou mít těžší.

Matt pomyslel na Saula.

Byl přesvědčený o tom, že jeho mladší bratr už není naživu. Sám ho vždycky porazil. Na Shannona rozhodně nemá. Aje příliš hloupý na to, aby včas utekl.

Dál na svého mladšího bratra nemyslel.

Celé hodiny uvažoval o Ginně Thompsonové, té bestii, která dokázala muže připravit o rozum. Ještě nevěděl, co s ní udělá, až odpraví Croydona a Pulaskiho. Nechtěl však, aby z toho vyšla jen tak.

Možná se s ní pobavím a pak ji oddělám, pomyslel si.

+ + + + +

Shannon zaklel.

Mitch Thompson mu popsal cestu ke kaňonu.

Koně hekali a těžký vůz jim na kamenité půdě dával zabrat.

Shannon před oba tažné koně zapřáhl svého šedáka a ryzáka Lary Staffordové, jinak by povozem nepohnuli. Lara jela na malé klisně, na níž Matt Stoneman přivezl Mitche Thompsona na ranč.

Táhli už celé hodiny. Slunce již dávno překročilo nadhlavník a sklánělo se k západu. Shannon se neustále ohlížel. Byl si jist, že Stonemanové se brzy objeví.

„Jak daleko ještě?“ zadýchán se zeptal. Často musel povoz tlačit, když ho koně neutáhli.

Mitch ukázal na západ.

„Ta skaliska,“ vyhrkl. „Tam je kaňon.“

Když Lara za nimi vykřikla, věděl Shannon, co to znamená.

Ohlédl se.

Na hřebeni se objevily siluety tří jezdců.

Přivřel oči. Chvíli přemýšlel nad tím, proč jsou jen tři, pak vykřikl na Mitche: „Dělej, postarejte se o vůz! Laro, seskoč zkoně! Pokusím se je zastavit!“

Lara Staffordová okamžitě sesedla.

Shannon vytáhl z šedákova sedlového pouzdra winchestrovku a běžel k malé klisně.

Mitch křičel a bičoval koně, kteří táhli těžký vůz po stezce poseté kameny.

Tři jezdci se vydali ze svahu dolů. Teprve nyní se vznesl prach. Stonemanové do té doby museli jet krokem. Pravděpodobně si říkali, že Shannon jim s povozem neunikne.

Shannon vyskočil do sedla klisny.

„Zmiz s Larou v kaňonu!“ zvolal na Mitche. Viděl jeho zpocenou tvář a lesknoucí se oči a pochopil, že mladík chce proti Stonemanům bojovat. Jenom by mu však překážel.

Shannon pobídl klisnu a dojel ke skalám, které stály na úpatí kamenitého svahu. Tam se mohl ukrýt.

Stonemanové zřejmě předtím šetřili koně, protože nyní byli mnohem rychlejší, než Shannon předpokládal.

Uslyšel tiché výstřely a přikrčil se.

Malá klisna sebou trhla. Udělala ještě několik kroků a pak se zhroutila.

Shannon jen na poslední chvíli stačil vytáhnout holínku ze třmenu a vrhnout se stranou, aby ho nezasáhla bijící kopyta.

Okamžitě vyskočil na nohy a přikrčen se rozběhl ke skalám, které byly ještě přibližně sto yardů daleko.

Krátce se ohlédl přes rameno a viděl, že Stonemanové se rozdělili. Už ho pronásledoval jen jeden z nich. Sam a jeden z jeho synů odbočili a drželi se mimo dostřel Shannonovy winchestrovky.

Shannon věděl, co má Sam Stoneman za lubem.

Chtěl se zmocnit Mitche a Lary a použít je jako rukojmí.

Dusot za Shannonem byl stále silnější. Náhle mu došlo, že ke skalám už to nestihl.

Vedle něj se do země zarývaly kulky.

Vrhl se na zem a převalil se. Potom vypálil z winchestrovky. Druhá kulka zasáhla pronásledovatelova hřebce. Koni se podlomily přední nohy a zřítil se k zemi.

Jezdec byl katapultován ze sedla.

Shannon viděl, jak Stonemanova puška letí vzduchem. Obr se skácel do písku. Zahalil ho prach, v němž se zablesklo. Stoneman naslepo střílel z revolveru.

Kulky Shannona neohrozily.

Pak se obr vynořil z prachu.

Shannon hned viděl, že chce ke své pušce, která ležela asi dvacet yardů od něho. Zvedl si winchestrovku k rameni a začal střílet. Viděl, jak jedna z kulek Stonemana zasáhla.

Muž se vrhl k zemi a připlazil se za skalku, kde byl před Shannonovými kulkami v bezpečí.

Shannon zaklel.

Viděl, že druhý Stonemanův syn se oddělil od otce a obloukem se vydal na pomoc svému bratrovi.

Musel odtud pryč.

Proti dvěma neměl šanci, protože se neměl kde krýt.

Vyskočil a rozběhl se ke skalám. Postřelený muž zařval, ale vzdálenost byla příliš velká. Shannon se ohlédl a viděl, že jeho kulka se zaryla do země za ním.

Potom dorazil ke skalám.

Okamžitě se kryl a rychle nabil winchestrovku.

Druhý Stoneman zastavil svého koně u skalky, za níž ležel jeho postřelený bratr.

Shannon nevěděl, jak těžce je poraněný. Mohl jen doufat, že se nebude moct zúčastnit štvanice.

Druhý Stoneman se pokusil přimět svého koně, aby si lehl.

Shannon ho předešel a winchestrovkou koně zastřelil. Zvíře se skácelo vedle Stonemana.

Shannon slyšel jeho výkřik, pak mu však zmizel, protože se vrhl na zem.

To museli být Ike a Jacob Stonemanové.

Shannona udivilo, že s nimi není Matt. Že by ho nechali na ranči, aby tam pohřbil svého bratra Saula?

Shannon se přikrčil, když se jedna z kulek odrazila od skály.

Pokusil se rozhlédnout, ale ve výhledu mu bránil kopec. Měl pocit, že slyší vzdálené výstřely.

Jeho pocit, že udělal chybu, když opustil Mitche Thompsona a Laru Staffordovou, sílil. Mitch by na starého Stonemana neměl, pokud by se mu nepovedlo se jít po tajné stezce dolů.

Opět před ním třeskla puška.

Shannon nemohl zvednout hlavu, protože výstřely byly zatraceně přesné. Jednou ho odštěpky skály málem zasáhly do obličeje.

Musel se stáhnout, protože tušil, že palba má druhému Stonemanovi umožnit připlížit se blíž.

Přikrčen běžel od balvanu k balvanu.

Chtěl se vydat do svahu, ale tam se na úseku dlouhém přes čtyřicet yardů neměl kde krýt.

Ne, nezbývalo mu nic jiného, než bojovat tady mezi skalami.

Objevil průrvu ve skále, která byla dost velká na to, aby do ní mohl vlézt. Vklouzl do ní a kráčel zhruba dvacet yardů. Pak uviděl, že muž, který kryt palbou běžel ke skalám, ho ztratil.

Shannon se usmál. Přišel čas Stonemanům ukázat, zač je toho loket. Dosud vždy oni terorizovali druhé. Teď se karta obrátila. Tři z nich již byli mrtví. Pravděpodobně ještě nepochopili, do čeho se to namočili, když zavraždili Loua Stafforda a jeho, Shannona, nechali beze zbraní a bez vody ležet uprostřed pouště.

+ + + + +

Mitch Thompson bičoval koně.

Viděl špičatou skálu, která nebyla ani sto yardů daleko. Musel k ní.

Lara křičela něco, čemu nerozuměl. Přeběhla na druhou stranu vozu, jak jí Mitch přikázal, aby ji neohrožovaly kulky Stonemanů.

Zvířata měla pěnu u huby, povoz jel rychle. Okovaná kola rachotila po kamení. Osy skřípaly a Mitch se modlil, aby kola vydržela až ke kaňonu.

„Mitchi!“ vykřikla Lara a Mitch prudce otočil hlavu.

Vlasy se mu hrůzou postavily na hlavě, když spatřil šedivého jezdce, který už byl jen dvě stě yardů od vozu.

Mitch měl pocit, že vidí jeho chladné šedé oči. Polil ho horký pot a zoufalými výkřiky pobídl koně.

Rychle se blížili ke skále.

Mitch ji objel a na chvíli zmizeli pronásledovateli z dohledu.

Lara se zastavila a vytřeštěnýma očima hleděla do černé propasti, která zela před nimi. Byla jako ochromená, protože neviděla žádnou cestu, po níž by mohli Samu Stonemanovi uniknout.

Mitch Thompson otočil koně.

Povoz na chvíli stál jen na dvou kolech, pak zvednutá část opět dopadla na zem.

Mitch chytil šedáka a ryzáka za postroje. Jen s vypětím všech sil dokázal řehtající koně udržet. Tlačil na ně a koně ustupovali. Pomalu sunuli povoz k hraně kaňonu.

Mitch zařval.

Laře to chvíli trvalo, než ho pochopila.

Přiběhla k němu a vytáhla z ryzákova sedlového pouzdra pušku. Pak se otočila, a když spatřila Sama Stonemana, začala bez míření střílet.

Jedna z kulek škrábla Samova koně, protože zvíře zařehtalo a uhnulo stranou. Starý muž měl co dělat, aby koně udržel pod kontrolou. Potom seskočil ze sedla.

Bez ohledu na Lařiny výstřely se rozběhl ke skalní jehle.

Mitch rychle odpřahal koně. Nedokázal je poslat do propasti i s povozem. Po chvíli je vypřáhl. Chtěli běžet pryč, ale Mitch je udržel.

Pak zatlačil na vůz a zadní kola pomalu přejela přes hranu propasti.

Mitch si pomyslel, že se vůz zaklínil, a chtěl koně přivést zpět k propasti, aby ho natlačili dolů, zvířata ho však neposlechla a splašila se.

Mitch už je nedokázal zastavit.

Šedák zařehtal a Vzepjal se. Kopytem Mitche trefil do hrudi a odhodil ho.

Koně běželi pryč. Mitch ležel na zemi a lapal po dechu.

Náhle u něho byla Lara. Cítil, jak se ho dotkla.

Pokoušel se vstát. Bolela ho hruď. Viděl Lařinu slzami zalitou tvář, pak jí pohlédl přes rameno a po zádech mu přeběhl mráz.

Sam Stoneman stál jenom deset kroků od něho.

Jeho snědá tvář s šedivým plnovousem v té chvíli vypadala ďábelsky. Mířil na Mitche a Laru, kteří se ze strachu objali.

„Vy zatracení bastardi!“ nenávistně vyhrkl Stoneman a těžkými kroky se vydal k nim.

Zvedl hlaveň pušky a namířil Mitchu Thompsonovi na tvář.

„Ty jsi zabil Saula, ty špinavý Apači?“

Mitch sevřel rty. Nezavrtěl hlavou. Věděl, že tak jako tak nemá šanci. Byl na konci. Věděl, jak je Sam Stoneman nemilosrdný, musel přihlížet, s jakou chladnokrevností zavraždil jeho rodiče.

Lara se Mitche pevně držela.

„On to neudělal!“ vykřikla. „Saul mě chtěl znásilnit, ale náhle se tam objevil Shannon a zastřelil ho!“

Samu Stonemanovi bylo jedno, kdo zabil jeho syna. Mitch mu to viděl na očích. Byl odhodlán odpravit jeho i Laru.

Mitch zavřel oči.

Viděl otce a matku, které na ranči zavraždili Stonemanové. Věděl, že se s nimi setká na onom světě, a náhle neměl strach.

Otevřel oči, chtěl pohlédnout na svého vraha.

Slyšel skřípění, ale v první chvíli nevěděl, co to znamená.

Sam Stoneman sebou trhl.

Vtáhl hlavu mezi ramena, jako by očekával kulku.

Skřípění bylo stále hlasitější.

Mitch pohlédl za Stonemana a uviděl, jak se těžký vůz pomalu naklání přes hranu propasti.

„Vůz!“ vyhrkl.

Sam Stoneman se otočil a málem mu oči vypadly z důlků. Chvíli tam strnule stál, potom se rozběhl. Pušku pustil na zem.

Zařval, když se vůz posunul dál k propasti. Do hlubiny padalo kamení.

Sam Stoneman přiběhl k vozu.

Skřípění neustávalo. Dolů se řítily další a další kameny.

Starý Stoneman to ignoroval. Jako opice vylezl po levém předním kole na povoz, spatřil plachtu a strhl ji. Přidušeně vykřikl, když uviděl kožené váčky se zlatem.

Sáhl po nich.

Náhle měl pocit, jako by se mu houpala půda pod nohama.

Skřípění pod korbou vozu bylo stále hlasitější.

A pak se ozvala rána.

Sam Stoneman ztratil rovnováhu, když se povoz prudce naklonil. Spadl na kožené váčky a křečovitě se jich chytil.

Začal křičet.

Vůz se nakláněl stále víc.

Sam Stoneman se chtěl postavit, ale už to nezvládl.

Hrana se s ohlušujícím rachotem utrhla.

Sam Stoneman se svezl po korbě a narazil na zadní stěnu. Spadly na něho kožené váčky.

Začal řvát, když pochopil, že ho zlatá horečka přivedla do záhuby. Ještě než se povoz roztříštil o dno kaňonu, zešílel.

Lara se ještě stále držela Mitche a plakala.

Mitch viděl, jak se vůz zřítil dolů, a slyšel Stonemanův řev.

Věděl, že to nemůže přežít. Propast byla více než dvě stě stop hluboká.

Pak se náhle rozhostilo ticho.

Z kaňonu stoupal prach.

Mitch si náhle uvědomil, že ho Lara objímá. Lara tiskla svou slzami zalitou tváře k jeho rameni.

Několik minut tam nehybně seděli přemoženi svými pocity.

Pak se ozvaly tiché výstřely, které je vrátily do reality.

Mitch ji opatrně pustil a vstal.

„Shannon!“ chraplavě vyhrkl. „Ike a Jacob ho obklíčili!“

Chtěl běžet k pušce, kterou Sam Stoneman pustil na zem, ale Lara ho chytila za ruku.

„Zůstaň, Mitchi!“ zoufale zvolala. „Zabijí tě! Shannon řekl…“

Mitch se jí vytrhl.

Přiběhl k pušce, zvedl ji a pohlédl na koně.

Šedák a ryzák stáli zhruba sto yardů odtud vedle saguára a hleděli na něho.

„Mitchi!“ vykřikla Lara.

Trhl sebou.

Zastavil se a pohlédl na ni.

Viděl, že má strach, a nedokázal ji tam nechat samotnou. Opět uslyšel střelbu.

Vrátil se k Laře.

„Pojedeme tam spolu,“ chraplavě řekl. „Musíme Shannonovi pomoct, jestli ho Stonemanové zabijí, zemřeme i my.“

+ + + + +

Matt Stoneman nemínil čekat až do tmy. Neměl strach z nikoho. V Gila Bendu se nenašel jediný muž, který by se odvážil mu postavit.

Přemýšlel, jak to provést.

Bylo mu jasné, že první je na řadě Leon Pulaski.

Pak Taylor Croydon.

Usmál se, když pomyslel na to, že Croydon už je možná varován. Ale co mu to pomůže? Jeho pistolníci už jsou až na jediného všichni mrtví. Shannona vyřídil jeho otec a dělníci jsou daleko, na stavbě železnice.

Ne, Matt neviděl žádný problém.

Přijel k saloonu Railroad. Měl žízeň.

Usmál se, když viděl, že malý stájník bleskově zmizel ve stáji. Huckberry měl ze Stonemanů hrůzu, Ike mu totiž kdysi dal co proto.

Přivázal koně k zábradlí před saloonem a vyšel po schodech na chodník. Pohledy lidí na Main Street ho nezajímaly. Naopak, vychutnával si pozornost. Cítil jejich strach a před saloonem si odplivl, aby ukázal, co si o nich myslí.

V saloonu se zdržovalo tucet mužů.

Matt se zašklebil, když viděl, jak utichli, jak se kysele tváří. Záměrně chvíli stál u dveří, aby nikdo nemohl odejít. Chtěl při své velké akci mít pár diváků.

„Ahoj, Reddy!“ zvolal na barmana. „Jednu rundu platím já!“

Několik mužů se chtělo klidit, ale Matt je zastavil.

„Kampak?“ zeptal se s úsměvem.

„Já – já – má žena…“

Matt Stoneman se nahlas rozesmál. „Máš strach ze své ženy?“ zvolal. „Napiješ se s náma, nebo sem zítra tvá stará může dojít posbírat tvé kosti.“

Muž vtáhl hlavu mezi ramena a vrátil se zpátky k pultu, když ho Matt pustil.

Reddy nalil chvějícíma se rukama do sklenic.

Matt na přítomných viděl, že všichni tuší, co se odehrálo na cestě do Desert Valley.

Pulaski se vlastně musí co nevidět objevit, pomyslel si. Vždyť ho platí Southern Pacific.

Matt Stoneman vypil svou whisky a podal Reddymu prázdnou sklenici.

„Nalij mi ještě, než to tu vypukne,“ řekl s úsměvem.

„Co tu vypukne?“ zeptal se vyděšený Reddy.

Matt Stoneman mu vytrhl láhev z ruky a zvedl si ji ke rtům. Několikrát se napil, načež ještě zpola plnou láhví mrštil do regálu se sklenicemi.

Ozvalo se ohlušující’ řinčení.

„Toto!“ zvolal Matt Stoneman.

Náhle měl v ruce revolver a začal střílet na láhve, které stály na policích za pultem.

Místností létaly střepy.

Do detonace výstřelů se ozval Mattův smích.

Muži ustoupili od pultu a pohlédli na obra, který běsnil jako utržený z řetězu. Někteří z nich vyběhli ven.

Reddy zbledl.

Vyděšeně hleděl na rozbité láhve. Ve vzduchu se linula vůně whisky.

„Ne!“ vyhrkl barman. „Přestaň, Matte!“

Stoneman se rozesmál a střílel dál.

Málem přehlédl, jak Reddy sáhl pod pult. Vykřikl, když viděl, jak zvedl brokovnici. Teprve v poslední chvíli zmáčkl spoušť.

Kulka Reddyho zasáhla do ramene. Instinktivně vystřelil a sekané olovo se zarylo do stropu.

Marta Stonemana zasypaly třísky a prach. Rozzuřeně hleděl na Reddyho.

Barman se opíral o pult a levou rukou si držel krvácející pravé rameno.

„Měl bych tě oddělat, ty zákeřný pse!“ vyhrkl Matt Stoneman.

Reddy nic neřekl. Tušil, jak blízko je smrti.

Náhle spatřil pohyb u dveří, a když se obr náhle otočil, věděl, že svým pohledem vzal Leonu Pulaskimu šanci Matta Stonemana porazit.

Leon Pulaski, který stál s koltem v ruce u dveří, sice dokázal vystřelit, ale kulka Matta těsně minula.

Obr vypálil z revolveru.

Kulka Leona Pulaskiho zasáhla do hrudi a odhodila ho na chodník. Bylo slyšet, jak dopadl.

Muži, kteří zůstali v saloonu, ucouvli ke stěně. Byli bledí a dobře věděli, jaké jim hrozí nebezpečí.

Matt Stoneman se přestal ovládat.

Zašklebil se na ty zbabělé muže a vyšel ven.

Leon Pulaski ležel na chodníku s rozhozenýma rukama. Jeho prázdné oči byly upřeny na střechu verandy.

Matt Stoneman viděl, že lidé zmizeli ve svých domech.

Úsměv na jeho tváři se ještě rozšířil.

Pocit moci byl opojný.

Široce rozkročen tam stál a klidně dobíjel revolver. Potom pohlédl na Main Street, na jejímž konci stály stany Southern Pacific. Za nimi byl vidět salonní vagon, který obýval Taylor Croydon.

Matt Stoneman pomyslel na Ginnu Thompsonovou a nedokázal potlačit chtíč.

Do ticha duněly jeho kroky, když kráčel městečkem.

Tu jeho pozornost zaujal oblak dýmu. Slyšel syčení a funění lokomotivy a náhle si uvědomil, že Taylor Croydon před ním chce uprchnout.

Zrychlil.

Už lokomotivu i viděl.

Zaskřípaly brzdy.

Matt Stoneman se rozběhl. Slyšel řinčení řetězů, když k lokomotivě připojovali vagon.

Dorazil ke stanům.

Lokomotiva byla už jen třicet yardů od něho. Na stanovišti strojvůdce se objevila černá tvář, která hleděla na vagon.

Matt Stoneman zvedl kolt a vypálil.

Černá tvář zmizela, ozval se výkřik.

Tu zařinčelo sklo.

Matt spatřil hlaveň pušky, která se vysunula z rozbitého předního okna vagonu.

Vrhl se stranou a v pádu vystřelil.

Puška vypadla z okna. Chtěla po ní sáhnout černá ruka, ale druhá Stonemanova kulka Jonase přiměla, aby se stáhl zpátky do vagonu.

Obr okamžitě vyskočil na nohy a vyběhl na plošinu vagonu. Ani nezkoušel, zda jsou dveře odemknuté či zamknuté, prostě a jednoduše je vyrazil.

Dveře vletěly do místnosti a narazily do křesla.

Matt Stoneman vtrhl dovnitř.

Viděl, že na podlaze leží krví zbrocený černoch. Už se nehýbal.

I druhé dveře Matt vyrazil.

V místnosti se zablesklo a kolem tváře mu proletělo něco žhavého. To ho rozzuřilo ještě víc.

Třikrát vypálil na korpulentního Croydona, který v pravé ruce držel derringer a pokoušel se vystřelit i z druhé hlavně.

Croydon zalapal po dechu. Zdálo se, že chce něco říct, ale pak se skácel na koberec a zůstal ležet.

Matt se ohlédl, protože uslyšel tichý, přidušený výkřik. V jeho zarostlé tváři se objevil úsměv.

Ginna Thompsonová na sobě měla modré sametové šaty s velkým výstřihem.

Chtivě si olízl rty.

„Ahoj, kotě,“ řekl chraplavým hlasem.

„Matte…“ zašeptala. „Co – co to má znamenat? Proč jsi Croydona zabil?“

Matt Stoneman přišel k ní a chytil ji za nadloktí. Sevřel ho tak silně, že tiše vykřikla.

„To víš velice dobře, ty mrcho!“ zvolal. „Poštval na nás Shannona a své pistolníky. Ale Stonemanové se umějí bránit! Pistolníci jsou mrtví a Shannona už si vezmou na starost táta, Ike a Jacob.“

„Matte!“ zašeptala. „Víš, co k tobě cítím! Půjdu s tebou…“

Neunikl mu strach v jejím hlase. Zašklebil se a strčil jí levou ruku do výstřihu. Pak jí roztrhl šaty.

Ginny Thompsonová se při tom málem skácela na podlahu. Zmocnil se jí strach. Vždycky věděla, že si zahrává s ohněm, když flirtovala s Mattem a Jacobem Stonemanovými, ale vždy si myslela, že to zvládne.

Chytil ji za ňadra.

Bolelo to.

Strčil do ní tak prudce, že spadla na širokou postel. Brutálně z ní strhl šaty a zatímco se svlékal, vyhrkl: „Sundej si spodní prádlo, ty couro, nebo ti pomůžu!“

Ginna si chvějícími se prsty svlékla spodní prádlo. Pohlédla na mrtvého Taylora Croydona a strachem se jí sevřelo hrdlo. Věděla, co s ní Matt Stoneman udělá, až se jí zmocní.

Hlavou se jí honily myšlenky, přesto nevěděla, co proti němu může udělat.

+ + + + +

Shannon se nehýbal. Číhavě pozoroval, jak jeden z bratrů Stonemanových běží od skály ke skále. Pořád při tom pozoroval místo, kde se podle něho zdržoval Shannon.

Výstřely vzadu v kaňonu utichly.

Že by Sam Stoneman Mitche a Laru přemohl? Shannon se obával, že to tak je. A to pro něho znamenalo, že nesmí déle váhat. Čas pracoval proti němu.

Počkal, až Stoneman zmizí za skalou, a přikrčen se rozběhl k muži, kterého postřelil.

Když uslyšel výkřik, vrhl se k zemi.

Třeskly výstřely.

Těsně nad ním se kulka odrazila od skály. Hvízdla mu nad hlavou a vmetla mu písek do očí.

„Dávej pozor, Jacobe!“ zvolal obr, který běžel k Shannonovu úkrytu.

Takže ten, koho Shannon postřelil, byl Jacob. To jeho kulka ho škrábla na spánku.

Shannon se plížil dál. Neodvažoval se vstát. Stonemanové byli dobří střelci.

Pak se ozvaly další rány. Tentokrát z jiného směru. Jacob Stoneman pálil na Shannonův úkryt, aby se tam jeho bratr mohl dostat z druhé strany.

Shannon sjel do malého dolíku. Roztrhl si při tom rukáv o ocotillo a tiše zaklel. Nyní byl za rozpukanou skalou. Odvážil se vyhlédnout.

Ike Stoneman právě běžel po volném prostranství a už byl velmi blízko. Shannon proto vystřelil. Ike Stoneman se uprostřed běhu skácel na zem, ale pokud si Shannon myslel, že ho vyřadil, tak se mýlil. Obr se několikrát převalil a potom zmizel za balvanem. Krátce nato vypálil z pušky. Shannon se musel stáhnout.

Okamžitě běžel dál.

Divil se, proč Jacob nestřílí. Vlastně ho musel vidět, když pálil na Ikea.

Ike změnil směr. Pravděpodobně pochopil, co má Shannon v úmyslu, a chtěl být u svého poraněného bratra dřív.

Shannon vyskočil a běžel dál.

Byl to závod s časem.

Proč se neukázal Sam Stoneman?

Shannon chvíli uvažoval o tom, že Mitch Thompson a Lara ho možná vyřídili, ale tomu nevěřil. Sam Stoneman byl na Mitche příliš prohnaný.

„Ksakru, kde je ten bastard?“ zařval Jacob Stoneman.

Shannona překvapilo, jak blízko se ten hlas ozval.

Měl před sebou písčité prostranství. Jen asi padesát yardů od něho ležel Ikeův mrtvý kůň.

Shannon právě zvedl pušku, když se za skalkou objevila vousatá tvář Jacoba Stonemana.

Muž nehleděl na něho, díval se někam jinam.

Shannon pohlédl tím směrem a polil ho studený pot.

Spatřil Mitche Thompsona.

Mladík seděl v sedle šedého valacha. Za ním seděla Lara, která se ho pevně držela.

Mitch zvíře zastavil a opřel si pažbu pušky o rameno.

Jacob vstal.

Shannon uviděl jeho pušku a vypálil na Jacoba zároveň s Mitchem. Jacob Stoneman vykřikl, pustil pušku a zmizel za skalkou.

Shannon se rozběhl přes prostranství.

Okamžitě střílel, když se nalevo od něho objevil stín. Ucítil tvrdý náraz do levého nadloktí, který ho odhodil na zem. Převalil se a zvedl pušku.

Už však střílet nemusel.

Ike Stoneman ležel v písku a nehýbal se. Jeho karabina ležela několik yardů od něho.

Shannon s hekáním vstal. Cítil, jak mu po ruce teče krev, věděl však, že to není vážné. Ikeova kulka ho jen škrábla, to bylo vše.

Topornými kroky přišel k Ikeovi a otočil ho na záda. Na levé polovině hrudi měl košili zbrocenou krví. Shannon ho trefil do srdce.

Měl těžké nohy, když se otočil a šel ke skalce, za níž ležel Jacob Stoneman.

Mitch a Lara se svezli ze hřbetu šedáka a čekali na něho. Mitch mířil na Jacoba, který se opíral o skalku, ale Jacob Stoneman už pro ně neznamenal nebezpečí. Zemřel, právě když k němu Shannon dorazil.

Shannon přišel k oběma mladým lidem.

„Co je se Samem Stonemanem?“ chraplavě se zeptal.

Mitch mu pověděl, co se stalo v rokli, a Lara se znovu rozplakala.

Shannon se usmál, když viděl, jak ji Mitch něžně uklidňuje.

Vydali se zpátky do rokle.

Slunce se sklánělo k obzoru.

Shannon pochytal ostatní koně a pak se vydali zpátky k Thompsonovu ranči.

Mysleli na to, že ještě jeden příslušník klanu Stonemanů je naživu. Čeká na ně Matt na ranči?

+ + + + +

Rhett Tygart by se nejraději otočil a jel pryč, když před saloonem Railroad viděl černý vůz Peta Gorrnana.

Hned věděl, že přijel pozdě.

Stonemanové dorazili do Gila Bendu a pomstili se Tayloru Croydonovi za jeho zradu.

Rhett Tygart pohlédl na tucet mužů, kteří za ním zastavili koně. Byli to železniční dělníci. Měli sice pušky, ale boj se Stonemany by nikdo z nich nepřežil.

Rhett Tygart tiše zaklel.

Sakra, vždyť Croydona a Pulaskiho varoval! Proč ho neposlechli?

Kromě funebráka na ulici, která byla osvětlena jen půlměsícem a lampou před saloonem Railroad, nikdo nebyl.

Rhett Tygart pomalu přijel blíž. Za létacími dveřmi saloonu viděl barmana. Tiše zvolili: „Hej, Reddy!“

Barman vyklouzl ven a rozhlédl se po Main Street. Když viděl, že vzduch je čistý, přijel na okraj chodníku.

„Co se stalo, Reddy?“ chraplavě se zeptal Tygart. Ukázal na rakev. „Pulaski?“ zeptal se.

Reddy přikývl.

„Matt Stoneman je ve městě,“ zašeptal a kývl na své ovázané rameno. „Nejdřív mi roztřískal saloon a postřelil mě, pak zabil Pulaskiho a šel ke Croydonovi, který chtěl právě odjet. Strojvůdce, Jonas a Croydon jsou asi mrtví.“

„Jak asi?“ zeptal se Rhett Tygart. „Vy to nevíte?“

Reddy pokrčil rameny.

„Matt je ještě ve vagoně,“ zamumlal. „Však víš, Ginna Thompsonová…“

Rhett Tygart sevřel rty.

Ano, věděl své, tak jako každý v Gila Bendu.

Sám už Croydona několikrát přesvědčoval o tom, že Ginna je coura, která se tahá se Stonemany, ale Croydon se vždy jen usmál a řekl, že ví, co dělá.

To má z toho, pomyslel si Tygart.

„A kde jsou ostatní Stonemanové?“ zeptal se.

Reddy na něho pohlédl.

„Nejsou tady,“ odvětil. „Matt přijel sám.“

Rhett Tygart si olízl rty. Poslal starý Stoneman do Gila Bendu jen Matta, zatímco sám jel na Thompsonův ranč? Pokud to tak bylo, měl nyní šanci.

„Matt je ještě ve vagoně?“ vyhrkl.

Reddy přikývl.

Rhett Tygart se otočil v sedle a dal mužům za sebou znamení, aby jeli za ním. Dojeli za nájemní stáj.

Tygart jim stručně vysvětlil, o co jde. Při tom jim nic neřekl o Stonemanové nebezpečnosti, protože nechtěl, aby utekli.

„Obklíčíme vagon,“ řekl. „Když se pokusí vyjít ven, zastřelíme ho. Nebudeme znát slitování.“

„A když nevyjde?“ zeptal se jeden z mužů.

„Počkáme do rozbřesku. Pak ho odtud dostaneme. Dávejte pozor na to, abyste se kryli. Kingsley, ty přivez ze skladiště dynamit. Jestli se nevzdá, vyhodíme ho do vzduchu.“

Rhett Tygart hleděl za nimi, když odešli na své pozice.

Pomyslel na to, co by se stalo, kdyby se v Gila Bendu objevil Sam Stoneman se svými ostatními syny. Potom však tyto myšlenky zaplašil. Sam Stoneman nejdřív musel vyřadit Shannona a Rhett Tygart už několikrát zažil, co to znamená.

O něco později si dřepl vedle Kingsleyho za hromadu pražců a pohlédl na vagon.

Mezi těžkými závěsy ven pronikalo světlo.

Rhett Tygart by rád věděl, co Matt Stoneman provádí s Ginnou Thompsonovou.

+ + + + +

Shannon jel hned dál, když zjistil, že Matt Stoneman není na ranči.

Stonemanové se nezdržovali a ani nepohřbili Saula.

Mitch a Lara tam nechtěli zůstat, takže je Shannon vzal s sebou.

Byli poměrně vyčerpaní, když před sebou za ranního šera spatřili první domy Gila Bendu.

Shannon cítil neklid, který ve městě panoval. Obyvatelé Gila Bendu vlastně touto dobou ještě měli spát, přestože se však nikde nesvítilo, Shannon viděl všude pohyb.

V oknech se odhrnovaly závěsy, muži mizeli ve dveřích a před marshalovou úřadovnou stálo několik postav.

Na tři jezdce mířily pušky a revolvery.

Shannon zastavil svého šedáka před úřadovnou.

Na chodníku spatřil plešatého doktora a lehce se usmál.

„Chcete vytáhnout Pulaskiho z postele, doktore?“ zeptal se.

Doktor sevřel svou pušku a přistoupil k okraji chodníku.

„Marshal Pulaski je mrtvý,“ chraplavě odpověděl. „Tygart řekl, že Sam Stoneman a jeho synové Ike a Jacob jeli za vámi. Je to pravda?“

Shannon přikývl a ukázal na chlapce a děvče za sebou.

„Drželi Mitche a děvče na ranči. Stonemanů už se nikdo nemusí bát. Starý, Saul, Jacob a Ike jsou mrtví. Kde je Matt?“

Muži zneklidněli. Očividně Shannonovi nevěřili.

„Na něco jsem se vás ptal, doktore!“ ostře řekl Shannon.

„Bože, vy sám jste ty zabijáky…“

„Kde je Matt Stoneman, sakra!“

„Ve – ve vagoně pana Croydona, Shannone.“ Doktor začal z rozčilení koktat. „Rhett Tygart si ze stavby přivedl tacet dělníků. Obklíčili vagon a čekají na to, až Matt Stoneman vyjde ven. Rhett Tygart chce vagon vyhodit do vzduchu.“

„I s Croydonem a Ginnou Thompsonovou?“ Shannon pozvedl obočí.

„Matt Stoneman pravděpodobně pana Croydona a Jonase zastřelil,“ vyhrkl doktor.

Shannon už déle nečekal.

„Postarejte se o ty dva, doktore!“ zvolal a kývl na Mitche a Laru. Potom se vydal po Main Street.

V šeru se vynořily obrysy vagonu.

Náhle třeskly výstřely.

Bylo to, jako by se střílelo snad ze sta pušek.

Shannon slyšel Tygartův hlas: „Střílejte, chlapi! Nenechte ho uniknout!“

Shannon přijel k hromadě pražců, za kterou dřepěl Rhett Tygart. Seskočil a přikrčil se.

Tygart na něho hleděl jako na zjevení.

„Shannone!“ hlesl. „Co…“

„Matt Stoneman je poslední z celého klanu,“ tvrdě řekl Shannon. „Dostali jste ho?“

Tygart zavrtěl hlavou.

„Uskočil zpátky do vagonu,“ vyhrkl. „Jeden z mužů začal střílet příliš brzy.“

Z vagonu se ozvalo řinčení skla.

Třeskl výstřel a jeden dělník vykřikl, že to koupil.

Shannon uslyšel dusot kopyt. Když se otočil, spatřil Mitche Thompsona.

„Mitchi!“ zvolal. „Slez z koně…“

Jeho hlas zanikl v třesku výstřelů, které zazněly z okna vagonu. Ryzák se skácel k zemi. Mitch letěl vzduchem, ale dokázal pád ztlumit a pak se dostal za hromadu pražců.

Shannon si oddechl, když viděl, že není raněný.

Matt Stoneman zvolal do ticha, které se rozhostilo po výstřelech: „Pojďte si pro mě, vy ksindlové! Oddělám vás jednoho po druhém!“

„Stonemane, nemáš šanci!“ vykřikl Shannon.

Chvíli panovalo ticho.

Pak Matt Stoneman nevěřícně zvolal.

„Shannone?“

„Mám tě pozdravovat od tvého otce a tvých bratrů, Matte!“ zvolal Shannon. „Čekají na tebe v pekle!“

Matt Stoneman vykřikl.

„Lžeš, pse!“

„Copak bych tu jinak byl? A Mitch Thompson?“ opáčil Shannon.

Odpovědí mu byla série výstřelů. Matt Stoneman vystřílel celý zásobník, všichni se však kryli, takže nikdo nebyl zraněn.

„Kingsley!“ sykl Rhett Tygart. „Jsou nálože připravené?“

Shannon pohlédl na Tygarta.

„Co Ginna Thompsonová?“ zeptal se.

Tygart se zašklebil.

„Celou noc si to rozdávala se Stonemanem,“ pohrdavě řekl. „Nemíním na tu couru brát ohledy.“

Sannon viděl, jak Mitch strnul. Chytil ho za rameno, aby ho uklidnil.

„Co tam se Stonemanem dělala?“ chraplavě se zeptal Mitch.

Tygart se tiše zasmál a úkosem na něho pohlédl.

„Je mi to líto, chlapče,“ tiše řekl, „ale tvá nevlastní sestra za to nestojí. Ten, kdo nechá zabít vlastního otce…“

Shannon musel Mitche pevně držet. Tygartova slova jím zacloumala. Pravděpodobně ho již napadlo, že za vším stojí Ginna.

Mitch se chtěl vytrhnout.

„Pusťte mě, Shannone!“ zvolal. „Já ji oddělám! Nenáviděla tátu, protože si…“

Shannon ho praštil pažbou koltu do hlavy.

Mitch se skácel na zem.

„Sakra, Tygarte,“ vyhrkl Shannon. „To jste si mohl ušetřit.“

Tygart pokrčil rameny.

„Nejdřív jsem si myslel, že Stonemany proti Thompsonům poštval Croydon,“ zamumlal Shannnon.

„Croydon? Zbláznil ses, Shannone? To by si nikdo v Southern Pacific nedovolil!“

Shannon na něho pohlédl úkosem. Měl trochu jiné zkušenosti, když šlo o zisk.

„Zůstaňte tady, Kingsley,“ ostře řekl Shannon, když se muž s náložemi dynamitu chtěl zvednout. „Nesmíte je použít, dokud je ve vagoně žena.“

Tygart na něho pohlédl.

„A jak ho chceš dostat ven?“ rozzuřeně se zeptal.

„V případě potřeby můžeme počkat, až ho k tomu přiměje hlad,“ odpověděl Shannon. „Nebo chceš kvůli tomu hajzlovi obětovat něčí život?“

Tygart sevřel rty a mlčel.

Věděl, že Shannon má pravdu.

V tom okamžiku několik mužů vykřiklo.

Shannon pohlédl na plošinu vagonu.

Otevřely se tam dveře.

„Nestřílejte!“ zvolal Shannon.

Všichni slyšeli Stonemanův chraplavý smích.

„Tak se mi to líbí, Shannone!“ zařval zabiják.

Mužům se zatajil dech, když se ve dveřích objevila žena. Byla nahá. Kolem krku ji držela chlupatá ruka, u spánku měla hlaveň revolveru.

„Kde jsi, Shannone?“ zvolal Matt Stoneman. „Ukaž se, nebo ji oddělám!“

Shannon pomalu vstal.

Tygart ho chtěl zadržet, ale Shannon jeho ruku odstrčil. Dal si remington do pouzdra a vystoupil zpoza hromady pražců.

„Jsem tady, Stonemane,“ řekl Shannon nahlas. „Pusť ji!“

Matt Stoneman se rozesmál.

Shannon viděl, jak přestal mířit na Ginnu a namířil na něho. Vrhl se stranou. Kulka mu prolétla nad levým ramenem.

Dopadl do prachu a viděl, že se žena vrhla z plošiny.

Matt Stoneman se ji pokusil chytit, ale v tom okamžiku ho zasáhla Shannonova kulka.

Obr strnul. V ruce ještě stále držel revolver.

Ginna Thompsonová dopadla na zem, vstala a rychle běžela pryč.

Stoneman měl košili od krve. Začal vrávorat a pak se skácel do vagonu.

Muži okolo vagonu byli ochromení. Chvíli to trvalo, než se první z nich zvedli. Nikdo z nich se neodvážil jít k vozu.

Shannon viděl, že na druhém konci vagonu stojí Ginna Thompsonová. Pomalu k ní došel a za chůze si svlékl kabát. Dorazil k ní a hodil jí ho přes ramena.

„Díky, Shannone,“ zamumlala.

Jeho pohled zůstal chladný.

„Zmizte z Gila Bendu, Ginno,“ řekl tvrdým tónem. „Neměla byste tu být, až se Mitch probere. Nevím, jestli bych ho dokázal zadržet.“

Nečekal na její odpověď a šel zpátky k hromadě pražců, za níž ležel Mitch Thompson.

Usmál se, když vedle něho uviděl Laru, která ho hladila po tváři.

Rozhodl se, že v Gila Bendu ještě pár dnů zůstane a pomůže jim. Museli dostat zlato z kaňonu. S ním už Mitch s Larou mohou něco dokázat.