John Kirby

Colorado western 204. Chevalonova pomsta

Pět mužů se vrhlo na Mika Chevalona a jeho mladou ženu. Psanci potřebovali čerstvé koně a ty chtěli uloupit na Mikově ranči. Všechno šlo tak rychle, že Mike zřetelně viděl pouze jedinou tvář, předtím než ho omráčili.

Probuzení bylo hrozné. Svou ženu Lou Ann našel zavražděnou a znásilněnou. V té chvíli se Mikovo srdce proměnilo v kámen a ovládla ho jediná myšlenka: pomstít se. Rozhodl se, že je všechny do jednoho najde…

Mike Chevalon už nic necítil. Shrbeně seděl v sedle svého prachem pokrytého morgana a pouze jeho ostražité, modré oči, které zpod okraje stetsonu pozorovaly pohyb na Main Street, svědčily o tom, že ještě žije.

Velké, rudé slunce stálo nad horami na západě.

Na chodnících postávalo několik mužů, kteří ho sledovali. Cítili, že z něj vyzařuje smrtící nebezpečí.

Miku Chevalonovi neunikl ani ten nejmenší detail.

Na pravém chodníku se z houpacího křesla zvedl vysoký muž. Měl velké břicho a na mastné kožené vestě se mu leskla hvězda.

Na levé straně ulice stál saloon Diamond Ace. Mike Chevalon slyšel tiché tóny piana. Olízl si oschlé rty.

Měl za sebou téměř sto mil. Bez zastávky. Bez jídla a jen s několika doušky vody z láhve, kterou nyní měl prázdnou. Teprve teď, při pohledu na saloon, pocítil žízeň. Věděl však, že tam jít nemůže.

Stopy táhnoucí se přes Chiricahua Mountains ho přivedly až do tohoto města. Potom zmizely v prachu stezky vedoucí do Douglasu.

Nebyly starší než tři hodiny a Mike Chevalon doufal, že těch pět mužů je stejně vyřízených jako on.

Ano, poznal by je.

Tvář jednoho z nich zřetelně viděl, než ho udeřil. A pokud by dostal jeho, jména ostatních už by mu prozradil. To bylo jisté jako smrt, která těch pět mužů čekala.

Sledoval černou kočku, kterou kdosi kopnutím poslal z chodníku. Běžela do průchodu mezi železářstvím a kloboučnictvím, tam však prudce odbočila a zmizela pod chodníkem.

Mike Chevalon zřetelně vycítil hrozící nebezpečí. Vytáhl levou nohu ze třmenu.

Ještě spatřil záblesk v přítmí průchodu a pak před ním cosi explodovalo. Kolem uší mu prolétly kousky kůže a třísky. Cosi ostrého mu natrhlo levou líci. Potom seskočil ze sedla a vytáhl ze sedlového pouzdra winchestrovku.

Morgan zařehtal a běžel dál.

Mike Chevalon viděl v průchodu stín. V dalším záblesku se objevila tvář.

Kulka se zaryla do místa, kde ještě před chvílí ležel.

Pak třeskla jeho Winchestrovka.

Viděl, jak muž v průchodu šel do kolen. Mířil nízko, aby ho nezabil. Tvář viděl jen na zlomek vteřiny a nevěděl, zda to je někdo z pěti jezdců, kterým byl v patách.

Ale proč jinak by na něho střílel?

Main Street ožila.

Mike Chevalon vyskočil.

Koutkem oka uviděl, že k němu běží břichatý muž s mosaznou hvězdou. V pravé ruce držel velký revolver.

Mike se o něho nestaral.

Vrhl se stranou, když viděl, jak střelec mezi domy znovu zvedl revolver a namířil na něho.

Kulka rozbila jedno z oken.

Mike okamžitě vyskočil na nohy a rozběhl se k průchodu. Za běhu kličkoval.

Třesklo několik výstřelů, načež se ozvalo tiché cvaknutí, které v ozvěně ran téměř zaniklo. Mike ho však slyšel.

Byl ještě pět yardů od stínu v průchodu, když se střelec vrávoravě zvedl. Otočil se a chtěl běžet pryč.

Mike se rybičkou vrhl na něho. Winchestrovku při tom pustil.

Chytil ho za levou nohavici. Oba šli k zemi.

Zákeřný střelec zařval bolestí, když se skácel. Otočil se a udeřil Mika vystříleným koltem. Hlaveň Mika zasáhla do levého ramene. Ucítil ostrou bolest, která mu projela krkem až do hlavy.

Na pár zlomků vteřiny se mu zatmělo před očima, zabijáka však už nepustil. Držel ho pevně.

Muž zařval a rozmáchl se k druhému úderu, tentokrát ale Mike Chevalon hbitě uhnul. Vyskočil na nohy a chytil raněného za kalhoty. Muž se svalil do prachu a pustil vystřílený kolt.

Mike mu podrazil zdravou nohu, když chtěl vstát, a odkopl mu revolver stranou.

Takřka lhostejným pohybem potom vytáhl svůj vlastní revolver a namířil mu mezi oči.

Zákeřný střelec se vyděsil. Přerývaně oddechoval. Pomalu zavrtěl hlavou a otevřel ústa, aby něco řekl.

„Pusťte kolt!“ ozval se ostrý hlas za Mikem.

Mike se pootočil, raněného však nespouštěl z očí.

Viděl za sebou šerifa. Mířil mu revolverem na záda.

„Zmáčknu to, jestli okamžitě nepustíš kolt,“ řekl muž zákona.

Mikova tvář byla strhaná. Po levé líci se mu táhl krvavý šrám.

„Střílel na mě ze zálohy, šerife,“ ostře odvětil, aniž by sklonil kolt.

„Dobrá a ty ses bránil,“ zabručel šerif. „Je raněný. Už ti nemůže být nebezpečný. Přesto ho chceš oddělat.“

Mikova strhaná tvář se uvolnila. Pomalu sklonil peacemaker a strčil ho do pouzdra.

Šerif na něho stále mířil. Byl ozbrojen obrovským koltem, jaký Mike ještě neviděl. S tím se dal zbořit dům.

Šerif přistoupil k Chevalonovi a zabručel na raněného: „Dělej, vstávej!“

Muž se pokoušel zvednout, ale vždy se mu podlomily nohy. Potom šerif kývl na dva zvědavce v davu, který se shromáždil na Main Street.

„Odneste ho do mé úřadovny. A běžte někdo pro doktora Mellocka.“

Vzali raněného a odnesli ho přes Main Street.

„A tebe chci ve své úřadovně vidět též, cizinče,“ řekl muž s hvězdou. „Postarej se o koně a rozmysli si, co mi řekneš.“ Nečekal na odpověď a vydal se za ostatními.

Mike hleděl za ním.

Cítil, jak rozrušení odeznívá. Byl si jistý tím, že raněný patří mezi pět vrahů.

Nikdo ho teď nemohl zastavit. Ten chlápek mi poví jména ostatních, pomyslel si. A potom je dostanu všechny, jednoho po druhém.

+ + + + +

Šerif se zašklebil.

„Řekni to ještě jednou!“ vyhrkl.

Mike pokrčil rameny.

„Nemám tušení, proč na mě střílel, šerife,“ odvětil s lehkým úsměvem. „Asi si mě s někým spletl.“

Viděl šerifovi na očích, že mu nevěří. Ale to mu bylo jedno. Pomyslel na rozstřílenou hrušku svého sedla. Zákeřný střelec ho málem dostal.

Pootočil hlavu a pohlédl na dřevěný stůl, na který položili raněného. Do úst mu strčili kus kůže. Dva muži ho pevně drželi, zatímco malý doktor ho ošetřoval.

Mike Chevalon neviděl, že jeden z těch pěti, které sledoval, je míšenec. Na to byla příliš velká tma.

„Jestli na něho nepodáš žalobu, nemůžu ho zatknout!“ řekl šerif.

Mike viděl, jak se míšenec Vzepjal a vyplivl kůži z úst. V jeho černých očích se jiskřilo.

Mike v nich viděl strach. Nyní již nepochyboval o tom, že tento muž byl při tom.

Slyšel různé hlasy, ale to vše přehlušilo dunění v uších. Snažil se potlačit myšlenky na Lou Ann, ale nedařilo se mu to. Slyšel ječivě výkřiky a zlomyslný smích jednoho muže. Potom se mu vybavila pohublá tvář. Hleděly na něho šedé oči. Nosní stěny se chvěly jako křídla motýla. A pak přišla děsivá bolest v zátylku a temnota, do níž se řítil…

Ucítil ruku, která ho tahala za rukáv.

„Jak se jmenuješ?!“ řekl šerif.

„Chevalon – Mike Chevalon z Lordsburgu v Novém Mexiku,“ tiše odvětil.

„Lordsburg?“ Šerif, jenž chtěl jít k raněnému, se zarazil a pohlédl na Mika. „Dnes v poledne jsem dostal telegram. Přepadení banky v Lordsburgu. Tři mrtví. Kořist šedesát tisíc dolarů. Pět pachatelů. Jejich popis byl mlhavý, ale na tebe se nehodí.“ Kývl na míšence. „Ani na něho.“ V jeho očích byl číhavý výraz. „Nejsi do toho náhodou namočený?“

Mike zavrtěl hlavou, nedůvěra však z šerifových očích nezmizela.

Ne, bankovní loupež v Lordsburgu ho nezajímala. Bylo mu jedno, kolik dolarů vařbuchtové v Lordsburgu ztratili. Těch pět chlápků však jelo kolem jeho ranče. Vzali si čerstvé koně a potom spatřili Lou Ann, jeho mladou ženu…

Chtělo se mu křičet.

Proč zvuky venku v ohradě nepřeslechl? Proč musel jít ven?

Lou Ann šla za ním a zůstala stát ve dveřích jejich srubu. Muži venku začali okamžitě střílet. Čtyři z nich se rozjeli k němu, zatímco čtvrtý zamířil ke srubu.

Mike slyšel manželčin křik. Chtěl se otočit a přispěchat jí na pomoc, ale pak ho cosi tvrdého trefilo do spánku a ztratil vědomí.

Probuzení bylo zlé, ale ještě horší byl pohled na Lou Ann, která s roztrhanými, zakrvácenými šaty ležela na posteli. Její skelnaté, vytřeštěné oči byly upřené na strop.

Mike nevěděl, jak dlouho seděl před ní a hleděl na ni.

Kdosi ho chytil za ruku a stáhl z postele. Marshal Growler mu tichými slovy pověděl o bankovní loupeží v Lordsburgu. Muselo to být těch pět mužů, kteří Mikovi zničili život. Dokazovali to uštvaní koně v ohradě.

Zatímco se marshal Growler a jeho oddíl hnali dál za bandity, pohřbil Mike svou ženu. U jejího hrobu nebyl schopen jediného slova a probral se teprve, když seděl v sedle svého morgana a jel po stopách vrahů na západ.

Po cestě potkal marshala Growlera.

Jeho oddíl se na hranici Arizony musel obrátit.

Mike neřekl ani slovo a oni se ani nesnažili ho zastavit. Věděli, jak moc miloval svou ženu. To kvůli ní si odepnul hvězdu lordsburgského marshala.

Pohlédl na míšence.

Ne, ten muž nejel ke srubu. Ale byl jedním z těch pěti, kteří byli odpovědní za smrt Lou Ann, a to stačilo.

Obrátil se k šerifovi.

„Znáte ho?“ Kývl na míšence.

„Tvrdí, že se jmenuje Sanchez,“ zabručel šerif. „Prý přijel ze Sonory. A prý ho pronásleduje nějaký gringo, protože se motal kolem jeho ženy. Asi si vás s ním spletl.“

„Tady v Bisbee ho neznáte?“ chraplavě se zeptal Mike.

Šerif zavrtěl hlavou. „Znám skoro všechny Mexikány a míšence ve městě. Ale tohoto ne.“

Mike přikývl.

„Asi si mě opravdu s někým spletl,“ zamumlal. „Je mi líto, že jsem ho postřelil.“

„Jsi zvláštní, Chevalone,“ řekl šerif. „Něco se mi na tobě nezdá. U mě si nestěžuj, až koupíš kulku.“

„Budu si dávat pozor, šerife,“ chladně odvětil Mike. „Necháte si míšence tady?“

Šerif s úsměvem zavrtěl hlavou.

„Toto není hotel. Až s ním doktor bude hotový, vyhodím ho ven.“

Mike už nic neřekl, aby ještě nezvýšil šerifovu nedůvěru. Otočil se a opustil kancelář.

Pomalu kráčel až k velkým vratům nájemní stáje. Jeho morgan stál v chodbičce. Stájník ho už mezitím nakrmil a vyhřebelcoval. Teď právě zašíval hrušku sedla.

Mike mu podal pět dolarů a řekl: „Zbytek si nech, chlapče. Osedlej koně a přivaž ho venku k zábradlí. Možná budu muset ještě v noci vyjet.“

Mladíka peníze potěšily, přesto se však zamračil.

„Váš hřebec je unavený, pane,“ řekl. „Potřeboval by pár hodin odpočinku.“

„I já, chlapče,“ řekl Mike s úsměvem.

Otočil se a zamířil do saloonu na protější straně ulice. Místní si ho prohlíželi, on se však o to nestaral. Se sklenicí whisky v ruce přistoupil k oknu a pohlédl na dveře marshalovy úřadovny.

Věděl, že to nebude dlouho trvat a vyjde odtud míšenec.

Míšence podepíral lékař, když opouštěl šerifovu úřadovnu.

Mike rychle zaplatil whisky a šel ven. Mezitím se již setmělo, všude však svítily lucerny.

Skryl se do stínu verandy.

Nejprve to vypadalo, že doktor chce raněného vzít k sobě, potom se ho však před domem, na němž visel velký bílý štít s jeho jménem, míšenec pustil a opřel se o sloup verandy.

Vůbec poprvé Mike uslyšel míšencův hlas.

„Gracias, doktore, ale to už zvládnu. Rána už tak nebolí.“

„Začne krvácet, když nohu příliš zatížíte,“ odpověděl lékař.

Míšenec doktorovi něco podal a Mike viděl, že to je bankovka. Malý doktor pokrčil rameny a zmizel ve svém domě.

Míšenec se otočil, Mika Chevalona ovšem neviděl, protože ten stál ve stínu. Přesto se zdálo, že je přesvědčený o tom, že ho někdo pozoruje. Musel vědět, proč ho Mike Chevalon šerifovi neprozradil. Vytáhl revolver, který do úřadovny přinesl jeden ze zvědavců, a začal dobíjet náboje.

Mikovi ztvrdly rysy ve tváři.

To ti moc nepomůže, vrahu, pomyslel si.

Čekal. Míšenec kulhal pryč. Neustále se zastavoval a oddechoval. Zraněná noha mu překážela v chůzi.

Mike poznal, že jeho cílem je mexická čtvrť. Pravděpodobně si myslel, že tam před svým pronásledovatelem bude v bezpečí.

Po půlhodině míšenec zaklepal na dveře jedné poměrně slušně vypadající chaty. Po nějaké době se otevřely dveře a kdosi se na něco zeptal španělsky. Míšenec odpověděl a dveře se otevřely. Ve slabém svitu petrolejky Mike viděl siluetu ženy.

Míšenec vešel do chaty a dveře se zase zavřely. O několik vteřin později někdo do okének pověsil přikrývky.

Mike čtvrt hodiny čekal. Neměl naspěch. Věděl, že mu stačí jenom jeden z těch pěti, aby se dozvěděl jména ostatních. A byl si jist, že mu nikdo neunikne. Měl dost času.

Připlížil se k chatě. Musel být opatrný, protože kdyby ho spatřil někdo z Mexičanů, byly by problémy. Mexičané neviděli rádi, když v jejich čtvrti čmuchali gringos. V Bisbee to dozajista nebylo jiné než v Lordsburgu.

Obešel chatu. Pěkně to tam páchlo, všude leželo smetí. Nikdo se neobtěžoval ho odvézt.

Z chaty se ozývaly tiché hlasy. Na zadní stěně žádné okno nebylo. Světlo však ven pronikalo škvírami mezi trámy.

Uviděl dveře. Sáhl na závoru a tasil peacemaker. Mohl jen doufat, že nejsou nějak zajištěné i zevnitř.

Závora nevrzala, když ji pomalu zvedl. Dveře se pohnuly.

Slyšel, jak se míšenec odmlčel, a prudce dveře otevřel. Světlo petrolejky, která se houpala nad malým, kulatým stolem, ho v první chvíli oslepilo.

Míšenec, který seděl u stolu, chtěl z pouzdra vytáhnout kolt, potom však pohlédl do hlavně Chevalonova peacemakeru a strnul.

Mike za sebou zavřel dveře. Mladá žena, která stála u skříně a v rukou držela hrst bankovek, tiše vykřikla. Měla vytřeštěné oči, zračil se v nich strach.

„Ruce na stůl, Sanchezi, nebo jak se vlastně jmenuješ, ty vrahu!“ vyhrkl Mike.

„Já – já nejsem žádný vrah!“ zašeptal míšenec. „Já jsem vaši ženu…“

Mika ovládl hněv. Rychle přistoupil ke stolu, smetl ho stranou a rozmáchl se pažbou koltu.

Míšenec zvedl levou paži, vykryl úder a i s židlí se skácel na podlahu.

Mike namířil peacemaker na jeho zšedlou tvář. Uslyšel tichý výkřik a pak měl v uších opět hukot. Cítil, jak se mu mladá žena pověsila na ruku.

Odstrčil ji a polkl. Uklidnil se.

„Zůstaňte stát tam!“ vyhrkl na ženu.

„Co chcete po Rafaelovi?“ hlesla. „Řekl vám přece, že se smrtí vaší ženy nemá nic společného!“

Mike na ni pohlédl.

Hlavou se mu honily otázky. Viděl v jejích očích zděšení a pochopil, že ve svém rozrušení a nenávisti musí druhým nahánět strach.

Sanchez pomalu vstal. Měl zakrvácenou nohavici. Očividně se mu znovu otevřela rána.

Mike levou rukou ukázal na bankovky, které mladá žena položila na skříň.

„Ale byl při tom!“ vyhrkl. Pohlédl na míšenec „Přepadli jste banku v Lordsburgu, zastřelili tři muže a pak jeli na můj ranč, protože jste chtěli čerstvé koně!“

Míšenec byl bledý jak stěna.

Mladá žena přišla k němu a podepřela ho.

„Můj bratr mi všechno pověděl,“ přidušeně řekla. „Nezabil nikoho z těch tří mužů v Lordsburgu, protože jenom držel koně, a nemá ani nic společného se smrtí vaší ženy!“

„Přesto mě před třemi hodinami chtěl odpravit ze zálohy!“ zasyčel Mike Chevalon.

„Já – já jsem měl strach, seňore!“ zašeptal Sanchez. Vrávoral a když žena zvedla židli a posunula ji k němu, posadil se na ni.

„Chci znát jména ostatních čtyř!“ ostře řekl Mike.

Sanchez zavrtěl hlavou.

„Zabili by mě, seňore!“ hlesl. „Opravdu jsem jen držel koně! Nestřílel jsem! A i na vašem ranči jsem jenom držel koně, když…“

Vyděšeně se odmlčel, když spatřil Chevalonovu strhanou tvář.

Mike k němu přiskočil a chytil ho za košili. Zakroutil límec tak, že Sanchez skoro nemohl dýchat.

„Dělej!“ vyhrkl. „Kdo byl v mém domě, zatímco jsi držel koně?“ Přitiskl mu hlaveň revolveru k bradě.

Žena se mu opět pověsila na ruku, ale Mike ji prudce odstrčil. Zapotácela se a musela se chytit skříně. Bankovky se rozletěly, ale o to se žena nestarala. Vystrašeně hleděla na gringa. Byla přesvědčená, že chce jejího bratra oddělat.

„Jména!“ vyhrkl Mike.

Sanchez lapal po dechu. Vypadalo to, že chce něco říct, z jeho úst se však nevydrala ani hláska.

„Uškrtíte ho!“ vykřikla žena.

Mike poněkud uvolnil sevření. Míšenci se do tváře vrátila barva.

„Rafo!“ hlesla žena. „Řekni mu, co víš! Prosím! Jinak tě zabije!“

„I – oni – mě – zabijí!“ přerývaně řekl Sanchez. „Ne, seňore, nic vám nepovím! Zabijte mě!“

Mika se zmocnila stará nenávist.

Měl před sebou jednoho z vrahů Lou Ann. Mohl mu říct jména ostatních, ale nechtěl to udělat!

Mike zvedl peacemaker. Už ani nevěděl, co dělá. Slyšel křik ženy a pak praskání dřeva.

Potom v míšencových očích spatřil zděšení a příliš pozdě pochopil, že to zděšení se netýká jeho.

Cosi horkého mu proletělo pod levou paží, jíž držel míšenec. Uslyšel tlumený náraz, zatímco peacemaker otáčel k zadním dveřím.

Na zlomek vteřiny spatřil pohublou tvář, ledové, šedé oči a dlouhý nos s velkými nosními dírkami.

Vrhl se stranou a pustil Sancheze, když se ve dveřích zablesklo.

Kulka ho opět minula.

Namířil peacemaker na cíl a zmáčkl spoušť.

Stín zmizel.

Mike rychle vyskočil na nohy. Rozběhl se k zadním dveřím, vyskočil ven a dopadl vedle hromady odpadků. Slyšel kroky, jež se rychle vzdalovaly.

Vstal a oběhl chatu.

Objevily se stíny, které však hned zase zmizely.

Věděl, že bandita s pohublou tváří zmizel. Nemělo smysl ho pronásledovat potmě a v cizím městě.

Ne, musel zpátky k Sanchezovi. Možná už nyní byl ochotný mu prozradit ta jména, když se ukázalo, že ostatní na jeho život neberou žádné ohledy.

V otevřených dveřích se zarazil a pohlédl na mladou ženu, která klečela na podlaze vedle převrženého stolu a držela bratrovu hlavu v náručí. Když vzhlédla, uviděl Mike, že má v očích slzy.

Chvěly sejí rty.

„Jste – jste vinen jeho smrtí, gringo!“ vzlykla a kývla na peníze, které ležely rozházené po podlaze. „Vezměte si je a zmizte!“

Mike zavrtěl hlavou. Nepoznával svůj vlastní hlas, když začal znovu hovořit.

„Velmi jsem svou ženu miloval, seňoro! Byla tím jediným, co pro mě bylo důležité. A váš bratr byl při tom, když ji znásilnili a zavraždili! Ne, necítím k němu žádný soucit. Jsem jenom rád, že jsem ho nemusel zabít sám.“

Otočil se a chtěl odejít.

„Seňore!“ tiše řekla.

Ohlédl se.

„Neznám muže, s kterými jel, seňore,“ zašeptala se skloněnou hlavou. „Vím jen, že se s nimi seznámil v Nacu. Když mi pověděl, že mi brzy přinese hodně peněz, věděla jsem, že dojde k neštěstí…“

Rozvzlykala se a začala mrtvého bratra chovat v náručí. Krev, která mu vytékala z rány na hrudi, jako by neviděla.

Mike reagoval divoce, když mu někdo položil ruku na levé rameno. Vrazil člověku za sebou hlaveň peacemakeru do břicha.

Šerif zahekal a rychle ustoupil. Jeho široká tvář byla zrudlá hněvem.

„Sakra, Chevalone, to tě bude stát hlavu!“ zvolal. „Jsi zatčen! Za vraždu míšence a útok na muže zákona!“

++

Šerif se uklidnil teprve ve své kanceláři, když se posadil za psací stůl a spočítal bankovky, které jeho zástupce posbíral v chatě mladé Mexičanky.

„Pět tisíc,“ řekl.

Vrhl rozhořčený pohled na Mika, který měl ještě stále želízka na rukou a který seděl na židli před jeho psacím stolem.

„Ty jsi věděl, Chevalone, že Sanchez byl jedním z těch bankovních lupičů?“

Mike zavrtěl hlavou. „Nevěděl jsem to, jenom jsem to tušil. A podezření ještě nic neznamená.“

„Poznals muže, který Sancheze zastřelil?“

Mike opět zavrtěl hlavou.

Mladá Mexičanka šerifovi řekla vše, co se stalo v její chatě. Mike Chevalon nemohl zabránit tomu, aby mu pověděla i to, proč Chevalon Sancheze pronásledoval.

Šerif vrhl na Mika nedůvěřivý pohled.

„Nevěřím ti, Chevalone,“ procedil mezi zuby, nikoli ovšem nepřátelsky. „Chápu tě, ale vraha tvé ženy by měl potrestat někdo jiný. Od toho je tu zákon!“

„Zákon se obrátil na státní hranici!“ vyhrkl Mike. „Měl jsem vrahy nechat uniknout?“

„I v Arizoně vládne zákon, Chevalone! Řekni mi, koho podezíráš, a já ty chlápky dopadnu!“

Mike Chevalon pokrčil rameny.

„Sanchez mi to neřekl,“ odpověděl. „Nic nevím. Jenom to, že vrah má pohublou tvář. Víc vám povědět nemůžu, šerife.“

Šerif pohlédl na mladou Mexičanku, která zachytila Mikův letmý pohled.

„Co víte vy, seňoro?“ číhavě se zeptal.

Zavrtěla hlavou.

„Chci odejít,“ tiše řekla.

Šerif přikývl a přikázal svému zástupci, aby Miku Chevalonovi odemkl želízka.

„Vrať mu jeho zbraň,“ dodal. „Je to jeho věc, jestli se chce nechat zastřelit.“

Mike natáhl ruce k zástupci a ten ho zbavil náramků. Dostal zpátky svůj peacemaker a nůž bowie a bez pozdravu zamířil ke dveřím úřadovny.

Tu se však ozval šerifův hlas.

„Chevalone!“ zabručel vysoký muž s velkým břichem. „Jestli vrahy najdeš v mém okrese a potrestáš je na vlastní pěst, ukážu ti, zač je toho loket, rozumíš?“

Mike sevřel rty, otočil se a šel ven.

Zrovna viděl, jak Mexičanka zmizela v postranní uličce.

Pomalu se vydal k nájemní stáji.

Jeho morgan stál u zábradlí, hleděl na něho a tiše frkal. Objevil se stájník.

Mike na něho mávl.

Vytáhl z kapsy vesty dolar a vyhodil ho do vzduchu.

„Znals toho míšence, chlapče?“ zeptal se.

Stájník zavrtěl hlavou.

„Nevěděl jsem, že seňora Moralesová má bratra,“ odvětil.

„Ustájil si tak tri hodiny přede mnou ve tvé stáji někdo koně?“

Stájník přikývl.

„Sanchez a ještě jeden chlápek. Měl pohublou tvář a vypadal jako ďábel. Přišel si pro svého plaváka, když jste se Sanchezem byl v šerifově úřadovně.“

„Jeho jméno neznáš?“

Chlapec zavrtěl hlavou. „Nikdy jsem ho neviděl.“

Mike mu dal dolar a vyšvihl se do sedla.

Sanchezův vrah tedy jezdil na plavákovi. Sanchez měl cayusa, takže chyběli už jen dvě klisny plemene morgan a šedý valach. Tyto koně bandité ukradli v jeho ohradě.

„Starej se o Sanchezova cayusa, chlapče,“ řekl. „To zvíře patří mně. Jestli se tu příští týden neobjevím, je tvé.“

Pak vyjel, aniž by čekal na jeho odpověď. Měl namířeno k mexické čtvrti. Před chatou mladé ženy stál houf lidí, kteří se však rychle rozutekli, když se objevil gringo na tmavém koni.

Mike před chatou seskočil a zaklepal na dveře. Chvíli to trvalo, než mu mladá žena otevřela.

„Vy? Co ode mě ještě chcete?“

V očích měla slzy.

Postrčil ji dovnitř a zavřel za nimi dveře.

„Je mi to líto, seňoro,“ tiše řekl. „Ale bohužel jsem tomu nemohl zabránit.“

Hleděla na něho vytřeštěnýma očima.

„Nemusíte si nic vyčítat, seňore,“ tiše odvětila.

Přistoupil ke skříni a položil na ni několik dolarových bankovek.

„Je mi to líto, seňoro,“ opakoval. Potom se rychle otočil a opustil chatu. Vyšvihl se do hřebcova sedla a pobodl ho do cvalu.

Mířil na jih.

Do Naca to bylo asi deset mil.

Chtěl nocovat někde v divočině. Potřeboval spánekjako sůl. Doufal, že najde stopu muže s propadlými tvářemi – pokud bylo to, co mu žena řekla, pravda. Kdyby zbytek banditů nebyl z Naca, musel by s hledáním začít od znovu…

+ + + + +

Své dvě klisny nalezl na půli cesty mezi Bisbeea Nacem.

Stopy plaváka nenašel a už si skoro myslel, že je na falešné stopě, když tu spatřil obě kobyly.

Již podle reakce svého hřebce poznal, že to jsou jeho zvířata. Neměla sedla ani ohlávky, ale to mu radost nekalilo. Nyní již věděl, že je na správné cestě.

Naco.

Ti čtyři museli být odtud.

Uvědomoval si, že tři z nich může nalézt jen přes muže s pohublou tváří. Jeho jediného na svém ranči viděl dostatečně zřetelně na to, aby ho mohl znovu poznat. To dokázalo i setkání v Bisbee.

Přemýšlel, kde zůstal šedý valach. Nebylo divu, že se nedržel s klisnami, nikdy s nimi nevycházel dobře.

Mike z provazu, který měl v sedlových brašnách, upletl dvě ohlávky a nasadil je klisnám.

Bylo poledne, když dorazil do městečka na mexické hranici.

Sestávalo zhruba ze dvou tuctů budov z nepálených cihel, z nichž polovina byly cantiny. O půl míle dál viděl mexickou vlajku vlající na stožáru. Velké budovy pod ní patřily ke stanici rurales, kteří hlídali hranici.

Mike se svými koňmi vzbudil rozruch, když jel po zaprášené Main Street. Ačkoli klisny byly vyčerpané a pokryté prachem a potem, bylo na nich vidět, že to jsou prvotřídní zvířata.

Přijel k domu, za nímž se nacházela ohrada, jejíž plot byl spletený z větví. Nakřivo visící štít oznamoval, že to je stáj. Na okraji ohrady byl přístřešek. V jeho stínu se tísnil půltucet zvířat.

Mike si je prohlédl a přivřel oči, když spatřil svého šedého valacha.

Z nízké budovy vyšel jeden Mexičan, když Mike zastavil hřebce před ohradou. Kolébavým krokem přišel k Mikovi a s přátelským úsměvem se zeptal: „Chcete se tu zastavit, seňore?“

Mike přikývl. Počkal, až Mexičan přišel k němu, potom ukázal do ohrady a chraplavě se zeptal: „Komu patří ten šedák?“

Mexičan naklonil hlavu.

„Mně, seňore,“ protáhle odvětil. „Přiběhl sem včera. Jeho majitel se zatím neohlásil. Vy toho koně znáte?“

Mike zavrtěl hlavou.

Toho valacha nepotřeboval. Neměl velkou cenu.

„Vaše klisny jsou skvělé,“ řekl Mexičan. „Měl bych pro ně kupce.“

Mike zavrtěl hlavou.

„Nejsou na prodej,“ řekl, zatímco seskočil ze sedla. „Jsou chovné.“ Mexičan přikývl a pohlédl na hřebce.

„Jenom je nechejte v ohradě,“ řekl. „Pošlu sem někoho, kdo se o ně postará.“

„Je tu nějaký rozumný penzion?“ zeptal se Mike.

„Vy chcete v Nacu zůstat?“ V Mexičanových očích se objevila zvědavost.

Mike pokrčil rameny.

„Je to možné,“ řekl. „Potřebuju ale klid, nemíním spát v některé z těch naléváren, kde je přes noc randál.“

Mexičan se usmál.

„Randál je v noci v celém Nacu,“ řekl. „Ale běžte k Mamacitě Rose. U ní se nejlépe najíte.“

Mike přikývl, vytáhl winchestrovku ze sedlového pouzdra, odepnul sedlové brašny a hodil si je přes ramena.

Nechal si popsat cestu k Mamacitě Rose a než odešel, řekl Mexičanovi: „Jestli uvidíte nějakého plaváka – tak patří mně. Má na čele skvrnu ve tvaru hvězdy. Dejte mi vědět, jestli takového koně uvidíte. Lhostejno, zda na něm bude sedět jezdec nebo ne.“

Viděl v mužových očích úlek.

Pravděpodobně nyní pochopil, že jsem tu proto, že někoho hledám, pomyslel si.

To se mu jen hodilo. Věděl, že bandity musí vyprovokovat. Kdyby se sami neprozradili, neměl by šanci je najít – teď, když se zbavili jeho koní. Až na muže s pohublou tváří – ale toho asi nebude možné jen tak přelstít, řekl si.

Věděl, že riskuje život.

Mohli ho oddělat ze zálohy, ještě než by je vůbec spatřil.

To mu však bylo jedno.

Od té doby, co byla Lou Ann mrtvá, jeho život ztratil smysl.

Nyní měl jen jediný cíl: pomstít se vrahům Lou Ann. Chtěl je dostat pokud možno živé a odevzdat zákonu – zákonu, který mu zatím nemohl pomoct, protože vrahové byli neznámí.

Musel je však najít. Za každou cenu. A byl odhodlaný je přivést na šibenici…

+ + + + +

Byl v Nacu už dva dny. Znal všechny bodegy a cantiny. Obyvatelé pohraničního městečka byli na cizince zvyklí, tento vysoký blondýn jim však naháněl strach. Nelíbilo se jim, když někdo klade příliš mnoho otázek.

Každý v Nacu věděl, že Mike Chevalon hledá vysokého muže s pohublou tváří, velkým nosem a studenýma, šedýma očima.

Nikdo takového muže neznal a i kdyby ho znal, zřejmě by to gringovi neřekl.

Večer prvního dne k němu u pultu jedné malé bodegy přistoupil obtloustlý chlapík s mosaznou hvězdou a řekl: „Nemáme rádi, když nám tu někdo čmuchá. Jestli proti někomu něco máte, povězte to mně a já tu záležitost vyjasním.“

Mike si muže zákona změřil pohledem. Nebyl sice tak tělnatý jako šerif z Bisbee, a byl i mnohem menší. Ne, Cole Pritchett, jak se městský marshal z Naca jmenoval, nevypadal tak, že by byl schopný sám vyřídit nějakou záležitost. Z revolveru, který měl na pravém boku, se dozajista už několik měsíců nestřílelo.

Mike Chevalon jen pokrčil rameny a už se raději dál nevyptával. Omezil se na to, že si prohlížel muže ve městě.

Večer druhého dne se v Nacu objevil někdo, ke komu očividně všichni pociťovali respekt.

Mike ho pozoroval z verandy jedné cantiny, když slézal z kozlíku bryčky. Marshal Cole Pritchett se před ním úslužně uklonil.

Mike si prohlížel bílé vlasy toho dlouhána, které ještě zvýrazňovaly jeho snědou pleť. Měl za to, že má tak šedesát let, a byl si jist, že je ještě stále schopný holýma rukama porazit býka.

Zastavil jednoho kluka, který běžel okolo, a zeptal se ho: „Kdo je ten muž?“

Hoch na něho udiveně hleděl.

„To je Big Sam Ellicott, pane,“ řekl s bázní v hlasu.

Big Sam Ellicott se v Nacu zdržel jen půl hodiny. Vyřídil nákupy a potom se s kovbojem, který ho doprovázel, vydal zpátky na svůj ranč.

Mike mezitím zjistil, že Big Sam Ellicott vlastní půdu na západ od Naca – až k Miller Mountains, jejichž hřeben se zvedal patnáct mil od města.

Večer se Mike posadil ke stolu v koutě cantiny a naslouchal rozhovorům. Zdálo se, že příjezd starého Ellicotta do Naca je pro místní malou senzací.

„Je tu takový klid, když tu není Slim,“ řekl jeden z mužů u pultu a rozesmál se. Ostatním to však tak vtipné nepřipadalo.

Mike v průběhu večera zjistil, že Slim je synem Big Sama Ellicotta a že má ve zvyku několikrát za týden ve městě řádit. Už celý týden se neukázal. Někteří si mysleli, že Samova návštěva u soudce Soamese s tím nějak souvisí.

Mike Chevalon vypil svou whisky a opustil cantinu.

Ellicottové ho nezajímali. Bylo mu lhostejné, co bohatý rančerský synek provádí v Nacu.

V penzionu si lehl na postel a pohlédl na strop. Přemýšlel, zda je správné zůstávat v Nacu a čekat na něco, co se možná nestane. Co když ti čtyři bandité už jsou v Mexiku?

Nechtěl na to myslet. Byl přesvědčený, že své muže musí hledat v Nacu.

Možná se ještě mohl zeptat oné mladé ženy v Bisbee. Její bratr jí třeba pověděl něco, co považovala za nedůležité, ale co pro něho mohlo mít význam.

Plavák se neobjevil. Že by se toulal někde po okolí?

Ne, bandité nejeli do Mexika, řekl si. To by totiž nepouštěli koně na svobodu. Zbavili se jich, aby je podle nich nebylo možné usvědčit.

Rozhodl se, že ráno projede okolí města. Byl si jist, že v Nacu o nic nepřijde. Městečkem neprojíždělo mnoho jezdců a většina těch, co se tam objevila, v Nacu nocovala, takže si je mohl prohlédnout ještě večer.

+ + + + +

Seskočil ze sedla svého morgana, když v dolině spatřil chlapce, který se trápil se dvěma neocejchovanými telaty. Jedno z nich chtěl zahnat, ale vždycky se vrátilo k druhému teleti, které měl na lase.

Pak se na jednom kopci na západ odtud objevili tři jezdci. Odvedl morgana za několik vysokých ocotillových keřů a pozoroval, jak se jezdci blíží k mladíkovi.

Když viděl, že muži vytáhli ze sedlových pouzder pušky, přestože museli vidět, že hoch má jen dvanáct nebo třináct let, sevřel rty a rovněž sáhl po winchestrovce.

Jezdci utvořili kruh okolo chlapce.

Mike ze svého stanoviště viděl, že hoch jezdce uviděl až na poslední chvíli.

Pak však reagoval jako do kouta zahnaná puma. Vrhl se k zemi a Mikovi málem vypadli oči z důlků, když hoch bleskově tasil kolt a namířil jej na jezdce.

Třeskl výstřel.

Mike viděl, jak těsně před hochem vytryskl písek. Jeden z mužů vystřelil z pušky a pak nahlas zaklel, když kulka z hochova revolveru hvízdla těsně kolem jeho klobouku.

Další muž na chlapce vrhl laso. Potom pobídl koně a vyvlekl hocha z doliny.

Chlapec pustil revolver na zem, protože se oběma rukama chytil lasa. Křičel. Muži se nahlas smáli.

Mike sevřel rty. Když viděl, že muž s lasem chce znovu pobídnout koně, opřel si winchestrovku o rameno a vypáJiJ.

Jezdcův stetson letěl pryč.

Tři muži strnuli v sedlech. Pohlédli k ocotillům.

„Další kulka bude mířit níž!“ zvolal na ně Mike. „Odhoďte zbraně!“

Váhali.

Mike pečlivě namířil a jeho druhá kulka zasáhla napjaté laso, které se přetrhlo.

To už je přesvědčilo, že mají pustit zbraně.

Hoch vyskočil a přiběhl zpátky do doliny, kde ležel jeho kolt. Vzal ho, chytil ho oběma rukama a namířil jej na urostlého muže na šedákovi.

„Jste na naší půdě, pane Rushi!“ vykřikl hoch. „Nemáte tu co dělat!“

„Drž hubu, ty malý zloději dobytka!“ zabručel muž. Mike jeho slovům dobře rozuměl.

Vyšvihl se do morganova sedla a přijel k jezdcům. Winchestrovku držel u boku.

Zastavil deset yardů od nich a klidným hlasem řekl:“Můžeš svůj revolver zase schovat, chlapče. Mám ty ničemy na mušce.“

Ramenatý muž syčivě vydechl.

„Jestli je tu někdo ničema, pak je to ten usmrkaný zloděj dobytka!“ vyhrkl. „Právě se chystal uloupit ta dvě telata. Navíc je tak hloupý, že se nechal přichytit při činu.“

Mike viděl, jak kluk zrudl.

„Mluv, chlapče,“ řekl.

„Kirk Rush lže, pane!“ zvolal hoch. „Jedno tele je naše! To druhé patří Nakloněnému E, ale běželo za mnou. Snažil jsem se ho zahnat, ale nešlo to!“

Tři jezdci se rozesmáli, ale stačilo, aby Mike mávl winchestrovkou, a opět mlčeli.

„Pozoroval jsem toho hocha,“ klidným hlasem řekl Mike. „Mluví pravdu. Nebo chcete tvrdit, že ta dvě telata patří vám, pane Rushi?“

„Mně nepatří vůbec nic,“ odpověděl urostlý muž. „Je to dobytek Big Sama Ellicotta a já se mám starat o to, aby mu ani jeden kus neuloupili. Ani Apači, ani žádní výrostci.“

„Vezmi si své tele a jeď pryč, chlapče,“ řekl Mike.

„Toto je má půda!“ zvolal hoch. „Zmizet musí Rush, Arriba a Yoder. To oni tu nemají co pohledávat!“

Ramenatý muž si opatrně sundal klobouk z hlavy. Mike spatřil vlnité, zrzavé vlasy. Po čele mu stékaly krůpěje potu.

„Poslouchejte, pane,“ řekl nebezpečně tichým hlasem. „Zdá se, že se v tomto kraji nevyznáte. Je velmi nebezpečné šlapat Big Samu Ellicottovi na paty. Dám vám jednu dobrou radu: Otočte svého koně a jeďte! Pak zapomenu na to, že jste na nás mířil zbraní!“

„Nezasáhl jsem proti Big Samovi, ale proti pár ničemům, kteří se ve třech vrhli na malého chlapce,“ chladně odvětil Mike; „Patří tato půda jeho rodině nebo ne?“

Zrzek přikývl.

„Takže zmizte, Rushi! A pospěšte si!“

Jeden z jezdců poodjel zpátky a na okamžik odvedl Mikovu pozornost. Chlapec tiše vykřikl. Zrzek pohnul levou rukou. Mike neviděl, že Rush má dva kolty. Levý z nich spatřil teprve, když se pohnul. Zmáčkl to až na poslední chvíli.

Kulka škrábla urostlého muže pod levou paží a zanechala na ní šrám, který okamžitě začal krvácet. Rush přestal ovládat ruku a revolver spadl do písku.

Jeho kumpáni chtěli též sáhnout po zbraních, ale byli příliš pomalí. Ještě ani nestačili povytáhnout kolty z pouzder a hleděli do hlavně Mikovy zbraně.

„A teď zmizte!“ ostře řekl k oběma kovbojům. „Rushe si tu ještě chvíli nechám. Tak dělejte, nebo vám mám pomoct?“

Neměli na vybranou. Obrátili své koně a cvalem jeli pryč. Ani se neohlédli.

Mike počkal, až zmizí za kopcem, a kývl na hocha.

„Jak daleko je to odtud k vám?“ zeptal se.

„Míli, pane. Má sestra už na mě čeká.“

„O.K.,“ řekl Mike. „Pan Rush ti pomůže hnát tvé tele domů a omluví se tvé sestře za zpoždění.“

Přijel ke Kirku Rushovi a vytáhl mu z pouzdra kolt. Muž se držel za levé podpaží, které silně krvácelo.

Pohled jeho šedozelených očí byl chladný jako kus ledu.

„Za to zaplatíš!“ zasyčel.

Mike přikývl.

„Za všechno se musí platit,“ lhostejně odvětil. „Teď jste ale s placením na řadě vy, Rushi. Dělejte, žeňte tele k chlapcovu ranči. Cestu jistě znáte, ne?“

+ + + + +

Mike očekával něco víc, když hoch, který se jmenoval Ronny Stratton, řekl: „Jsme tady!“ zaraženě se rozhlížel kolem sebe.

Na Rushově pihovaté tváři se objevil chladný úsměv.

Teprve potom Mike spatřil malé návrší, jehož zeleň se lišila od hnědé barvy údolí.

Strattonové žili v polozemnici, jaké Mike znal z kansaských planin. Dům neviděl, protože k němu jeli ze zadní strany.

Vedle návrší, které bylo střechou domu, se objevila mladá žena. Měla na sobě kostkovanou košili a sukni z hrubé pytloviny. Její tvář byla od hlíny. Vypadalo to, jako by právě pracovala na zahradě.

V rukou však držela pušku.

Muži přijeli blíž.

Mike viděl ve velkých hnědých očích ženy, které mohlo být tak dvacet let, strach.

„Kdo je ten muž vedle Kirka Rushe, Ronny?“ zeptala se pevným hlasem a zvedla hlaveň pušky.

Mladík přijel k ní a seskočil ze sedla.

„Jen klid, Lindo,“ odvětil. „Pan Chevalon mi pomohl, když mě Rush, Arriba a Yoder chtěli odpravit.“

„Nemluv nesmysly, Strattone!“ vyhrkl rozhořčený Kirk Rush. „Chtěli jsme ti jen dát lekci, abys jednou provždy věděl, že nemáš krást dobytek Nakloněného E!“

Chlapec si odplivl.

„Drž hubu, Rushi!“ řekl.

Mike se usmál. Ronny se cítil sebevědomě. Nyní byl doma a nebyl sám.

Mike přijel k ženě a smekl stetson.

„Mike Chevalon, madam,“ představil se. „Není poblíž váš otec?“

Hleděla na něho, jako by mu nerozuměla.

„My už nemáme rodiče, pane Chevalone,“ řekl hoch namísto ní. „Otce zastřelili před dvěma lety v Bisbee a matka zemřela o půl roku později. Jsme sami.“

Mike zavrtěl hlavou. Nechtěl tomu věřit. Děvče a výrostek v kraji, kde si ani dospělý muž nemohl být jistý životem!

„Jenom tu živoří!“ zabručel Rush. „Big Sam jim už několikrát dal dobrou nabídku na koupi, ale pokaždé to odmítli. Zůstanou, dokud je jednoho dne nezmasakrují Apači.“

Hoch se otočil.

„Zatím se nás pokoušeli zmasakrovat jen Big Samovi muži!“ vyhrkl.

Děvče vidělo, že Kirk Rush má poraněnou levou ruku. Sklonilo pušku.

„Sesedněte, Rushi,“ řekla tvrdým hlasem. „Ovážu vás.“

Rush slezl ze sedla.

Mike ho napodobil. Byl opatrný, ale tak nějak dospěl k přesvědčení, že předák Nakloněného E se neodváží mladou ženu napadnout.

Zatímco Linda Strattonová zmizela s Kirkem Rushem v chatě, otočil se Mike k hochovi.

„Z čeho vlastně žijete?“ zeptal se. „Na vašich pozemcích jsem neviděl skoro žádný dobytek.“

Mladík pokrčil rameny.

„Moc toho nepotřebujeme,“ odpověděl. „Na jaře vždycky prodáme tak dvacet kusů dobytka a peníze nám vystačí na celý rok. Jsme skromní. Nejdražší jsou náboje.“

Mike pomyslel na děvče, které ve svých roztrhaných šatech působilo zanedbaně. Vypadalo díky nim starší. Když si jej však prohlížel déle, zjistil, že pod špínou se skrývá krásná tvář a pod hadry ladná postava.

„Až bude Rush hotový, doprovodím ho zpátky na Nakloněné E,“ řekl Mike. Chvíli přemýšlel a potom hochovi popsal muže s pohublou tváří, který se ho v Bisbee pokusil zabít.

Ronny Stratton ho neznal. Ani Sancheze nikdy neviděl.

„Ale jezdím do města jen málokdy,“ řekl Ronny. „A občas se tu objeví jezdci z Nakloněného E, to je všechno.“

Mike přikývl.

„Dělá vám Big Sam problémy?“

Hoch sevřel rty a přikývl.

„Několikrát mě už dokonce zbili,“ tiše řekl. Rozepnul si košili a Mike musel polknout, když spatřil pruhy, jež způsobil bič. „To byl Slim Ellicott,“ zašeptal Ronny. „Byl tady a obtěžoval Lindu. Takže jsem ho kopl do zadku. Rozzuřil se a zbičoval mě.“

Mike o Slimu Ellicottovi slyšel už v Nacu. Musel to být vyložený grázl.

„Další důvod pro to, abych jel k Big Samovi,“ řekl.

Chlapec otevřel oči a zavrtěl hlavou.

„Měl byste se Nakloněnému E vyhnout, pane Chevalone,“ řekl. „Slim Ellicott je nevypočitatelný!“

Mike se usmál. Nechtěl mu říct, že pro návštěvu Nakloněného E má důležitý důvod. Jeho jezdci projížděli kraj křížem krážem. Museli proto bandity spatřit, pokud tam měli doupě. Možná dokonce někteří z kovbojů Nakloněného E patřili k nim. Pak by půl posledního týdne nebyli na ranči.

V nízkých dveřích polozemnice se objevil Kirk Rush. Levé předloktí měl ovázané. Ohlédl se a řekl: „Děkuji, slečno Strattonová.“

Vyšla za ním ven.

„V našem domě neodmítneme pomoct ani banditům,“ odpověděla a Rush zrudl. Přišel ke svému koni a vyšvihl se do sedla.

„Mé zbraně, Chevalone!“ chraplavě řekl.

Mike s úsměvem zavrtěl hlavou.

„Ty dostanete až na Nakloněném E. Pojedeme tam totiž spolu.“

Kývl na Lindu Strattonovou a přátelsky se na ni usmál. Byl překvapený, když viděl, že se červená.

„Díky, pane Chevalone, že jste pomohl Ronnymu,“ tiše řekla.

Mike se nakvašeně otočil. Viděl v jejích očích teplo, které vídal i v očích Lou Ann. Náhle mu přeběhl mráz po zádech. Vyděsilo ho, že při pohledu na děvče zapomněl na svou trpkost.

Zatáhl za hřebcovu uzdu a zvolal na KirkaRushe: „Jeďte!“

Předák Nakloněného E pobídl koně a vydal se po svých vlastních stopách.

Na hřebeni se Mike ještě jednou ohlédl. Viděl malého Ronnyho a jeho malou sestru. Stáli vedle polozemnice a hleděli za nimi. Opět se mu vybavil její úsměv.

Zavrtěl hlavou.

Musel něco vyřídit.

Pomsta, jen to pro něho bylo důležité.

+ + + + +

Po tom, co slyšel o moci Nakloněného E, ho udivilo, když cesta k ranči Big Sama Ellicotta trvala jen tři hodiny. I to byl pravděpodobně důvod, proč Big Sam chtěl půdu Strattonů. Možná se mu nelíbilo, že má tak blízko sousedy.

Ranč Nakloněné E byl jako poloviční město. Rozhodně byl větší než Naco.

Všechny budovy byly dřevěné. Obytné budovy byly z velkých kamenných kvádrů, které Big Sam nepochybně nechal přivézt až z Miller Mountains.

Vedle velkého rančerova domu stály tři nízké stavby, v nichž očividně nocovali kovbojové. Dále zde byly tři stáje a remízy a dva samostatně stojící obytné domy.

Kolem budov se táhla bíle natřená, zhruba šest stop vysoká stěna s dřevěným ochozem.

Ranč Nakloněné E Big Sama Ellicotta byl malou pevností, kterou by nedobyli ani Geronimovi Apači.

Mike projel s Kirkem Rushem vysokou, kamennou branou, pod níž visel štít s kaligraficky vyvedeným písmem.

Nakloněné E. Cejch Ellicottů.

Mike po cestě viděl menší stáda vychrtlého dobytka. Prérie zde na hranici s Mexikem byla pustá. Každé zvíře zřejmě potřebovalo alespoň čtvereční míli na to, aby se napáslo.

Rush zastavil jednu míli před rančem a poprosil Mika, aby mu vrátil zbraně. Nechtěl se vystavovat posměchu svých lidí.

Mike mu podal revolvery i pušku. Nevytáhl z nich náboje. Kirk Rush se mu nelíbil, ale zrzek nevypadal tak, že by byl schopný někomu střelit do zad, přestože by zřejmě dovolil, aby jeho muži stříleli na malého chlapce.

Rush se ho zeptal, proč s ním chce za každou cenu jet na ranč, ale Mike mu odpověděl jen to, že chce Big Samovi položit pár otázek, které se Strattony nemají nic společného.

Rush pokrčil rameny a pak vedle sebe jeli na dvůr, jenž měl více než 50 yardů v průměru.

Vydali se k rančerovu domu.

Kirk Rush zůstal v sedle.

Mike, který chtěl sesednout, raději též zůstal na koni. Viděl, jak se otevřely velké vchodové dveře a ven vyšel muž, který mohl mít tak dvacet let. Měl plavé vlasy, které mu sahaly téměř až po ramena. Jeho světlé, modré oči se upřely na Mika. Náhle je přivřel a Mike měl na chvíli pocit, jako by muž zrudl.

„Kdo to je, Kirku?“ zeptal se panovačným tónem.

To musí být Slim Ellicott, pomyslel si Mike.

Rush pokrčil rameny.

„To tu Arriba nebo Yoder ještě nebyli?“ odpověděl otázkou.

„Nevím,“ řekl mladý muž. „Právě jsem se vrátil s Joem a Tomem. Ještě jsi mi neřekl, kdo to je.“ Levou rukou ukázal na Mika Chevalona, pravou měl těsně nad perletí zdobenou pažbou remingtonu.

„Jmenuje se Mike Chevalon,“ řekl Kirk Rush. „Chce mluvit s Big Samem.“

K Mikovu překvapení se Rush nezmínil o incidentu u Strattonů.

Muž na verandě pohlédl na Mika.

„Co chcete, Chevalone?“ nevlídně se zeptal. „Můžete to říct i mně.“

Mike zavrtěl hlavou. Nevěděl proč, ale ten muž se mu nelíbil. V očích měl výraz zhýralého mladíka, který nedokáže ctít druhé.

„Budu mluvit jen s vaším otcem, Ellicotte,“ chraplavě odvětil. Měl pocit, jako by sebou mladík trhl.

„Zmizte odtud, Chevalone!“ zasyčel. „Můj otec nebude mluvit s každým přivandrovalým pobudou!“ Pravou dlaní sevřel pažbu remingtonu. Ve tváři mu cukalo.

Ten kluk není normální, pomyslel si Mike. Nemínil se tam pouštět do přestřelky. Kývl na Kirka Rushe a otočil svého hřebce. Možná jsem se Rushe měl zeptat na muže s pohublou tváří, pomyslel si.

Slyšel ještě, jak mladík za ním něco řekl předákovi, načež jeho pohled padl na vysokého muže, který byl celý v černém a který vyšel z jedné z nízkých budov. Do tváře mu stínil okraj plochého texaského klobouku. Uviděl jezdce a zvedl hlavu.

Ve svitu slunce se objevila pohublá tvář.

Mike spatřil dlouhý nos a velké nosní dírky.

Muž si bleskově klekl.

Mike uviděl jiskry v jeho chladných, šedých očích a okamžitě s výkřikem kopl hřebce do slabin. Nato vytáhl nohy ze třmenů a vrhl se ze sedla.

Náraz byl tvrdý. Hučelo mu v uších, přesto slyšel třesk výstřelů. Cítil, jak se mu do tváře dostal prach, a několikrát se převalil, aby se dostal z oblaku zvířeného prachu, díky němuž toho moc neviděl.

Tasil peacemaker a pálil hned, když spatřil postavu před oknem noclehárny kovbojů.

Ještě jednou se převalil, pak vyskočil na nohy a znovu vystřelil. Slyšel, jak mu těsně kolem hlavy proletěla kulka. Kdosi za ním řval povely.

Dvůr rázem ožil, Mike však viděl jen muže v černém, který klečel před noclehárnou a obouručně držel kolt.

Z hlavně vyšlehl plamen. O zlomek vteřiny později Mike ucítil prudký náraz do levé nohy. Odvrávoral stranou. Další kulka mu olízla levé rameno. Potom si dřepl a namířil na muže s pohublou tváří a chladnýma, šedýma očima.

Nesmím ho zabít, blesklo mu hlavou. Potřebuju ho živého, aby mi mohl říct jména ostatních!

Namířil mu na pravé nadloktí, v tom okamžiku se však muž zhroutil a tak to koupil naplno.

Mike pohlédl k noclehárně.

Muži v černém spadl texaský klobouk z hlavy. Ležel dva yardy od něho. Ruka s revolverem mu klesla a muž se zkroutil. Pak zůstal ležet.

Mike chtěl vstát, ale tu za sebou uslyšel pronikavý hlas. Ohlédl se a spatřil Slima Ellicotta. Mladík držel v ruce remington. Z jeho hlavně vyšlehl plamen a těsně vedle Mika se do písku zaryla kulka.

Mike obrátil svůj peacemaker. Věděl, co mu hrozí, pokud trefí Big Samova syna, nechtěl se však nechat zabít.

Ozval se dusot kopyt. Ke Slimu Ellicottovi se přihnal jeden jezdec a srazil ho k zemi.

Mike poznal Kirka Rushe. Seskočil ze sedla a vykopl Ellicottovi kolt z ruky.

Mladík zařval, vyskočil na nohy a vrhl se proti předákovi. Chtěl mu vyrvat z pouzdra jeden z jeho koltů. Proti zrzkově síle však nic nezmohl. Kirk Rush mu zasadil jednu jedinou ránu a Slim Ellicott šel k zemi. Skácel se na záda a už se nehýbal.

„Co se to tu děje, sakra?“

Mocný hlas přehlušil vše ostatní.

Kovbojové, kteří se chtěli rozběhnout k Miku Chevalonovi, se zarazili.

Mike pohlédl k velkému domu.

Na verandě stál mohutný rančer.

Big Sam Ellicott se rukama opíral o boky. Jeho bílé vlasy na slunci doslova svítily. Neměl revolver a přesto Mike věděl, že největší nebezpečí mu hrozí právě od něj.

Chvíli panovalo ticho a Big Sam Ellicott musel svou otázku zopakovat, než se dočkal odpovědi.

Odpověděl mu Kirk Rush.

„Ten muž tam,“ řekl a kývl na dřepícího Mika Chevalona, „s tebou chtěl mluvit, bossi. Slim ho vyhnal a když projížděl kolem noclehárny, vyšel ze dveří Johnnie Provo. Okamžitě střílel, když ho spatřil. Bohužel dopadl hůř než cizinec.“

Mike podle předákova hlasu poznal, že ho smrt Johnnieho Prova nezarmoutila.

Rančer opustil verandu a vydal se ke Kirku Rushovi. Vedle omráčeného syna zůstal stát.

„Proč, Rushi?“ vyhrkl Big Sam. „Proč jsi Slima omráčil?“

„Chtěl cizinci střelit do zad, bossi,“ klidným hlasem odvětil Kirk Rush, „a já si říkal, že do toho souboje by se nikdo neměl míchat.“

Rančer, který měl oči stejné barvy jako jeho syn, byl rozčilený.

„Viděls, že Provo tasil jako první?“ zabručel.

„Střílel jako první,“ odpověděl Rush.

„Aha,“ řekl starý muž, když prošel okolo Mika Chevalona, aniž by na něj vůbec pohlédl.

Zastavil se těsně před mrtvým a otočil ho nohou. „Ten chlápek se mi nikdy nelíbil,“ řekl, když spatřil Provovy skelnaté oči. „Ale to ještě nikomu nedává právo na mém ranči zabíjet.“

Slim Ellicott se probral z omráčení. S tichým sténáním vrávoravě vstal. Trvalo to několik vteřin, než pochopil, co se s ním stalo. Když uviděl Mika Chevalona, trhl pravou rukou k pouzdru. Bylo však prázdné. Jeho remington ležel několik yardů od něho v prachu.

Strnul, když viděl, že Mike Chevalon ještě stále drží svůj peacemaker v ruce.

Potom vedle mrtvého Johnnieho Prova spatřil svého otce. Zbledl.

„Rozstřílejte toho zabijáka, chlapci!“ zařval.

Nikdo z kovbojů se nepohnul. Všichni hleděli na Big Sama, který šel k dřepícímu Miku Chevalonovi.

Těsně před ním se zastavil.

„Vstávej, chlape!“ vyhrkl.

Mike zatnul zuby. Levá noha ho nechtěla poslouchat. Nohavici měl od krve. Cítil, že je mokrá a že mu po noze stéká krev, dokázal se však udržet na nohou. Strčil peacemaker do pouzdra.

Big Sam ho propaloval pohledem. Mike v jeho očích viděl mlčenlivé otázky i nevysvětlitelný strach. Vysoký muž si olízl rty a začal hovořit.

„Měl bych tě pověsit na nejbližším stromě!“ řekl.

Mike pokrčil rameny.

„Nemůžete po mně chtít, abych se nechal zastřelit jenom proto, že jsem náhodou na vaší půdě.“

Starý muž na něho mlčky hleděl.

„Pověs ho za vraždu, tati!“ vykřikl Slim Ellicott.

„Co jsi měl proti Provovi?“ chraplavě se zeptal.

Mikovi se hlavou honily myšlenky. Johnnie Provo byl druhý z pěti mužů, kteří po přepadení banky v Lordsburgu navštívili jeho ranč a uloupili tam koně. Chyběli ještě tři.

Náhle dospěl k přesvědčení, že je najde na Nakloněném E.

Otočil hlavu a vrhl ledový pohled na Slima Ellicotta.

„Kde jsi byl před pěti dny, Slime?“ zeptal se tichým, ale důrazným hlasem. Slyšeli to všichni na dvoře.

Mladík byl bledý jako stěna. Chtěl něco říct, ale z hrdla se mu vydralo pouze hekání.

Mike ucítil tvrdou ruku na rameni. Otočila ho tak prudce, že málem spadl na zem.

Pohlédl do rančerových světle modrých očí.

„Ještě jsi neodpověděl na mou otázku!“ zabručel rančer.

„Zeptej se svého syna, Big Same,“ řekl Mike s nenávistí ve tváři. „Vsadím se, že před pěti dny nebyl na ranči. Tak jako Johnnie Provo a dva nebo tři další muži! Johnnie Provo tasil jako první! Bojoval o život, protože věděl, že jsem přišel, abych se pomstil. Nebyl dost rychlý.“ Pohlédl na Slima Ellicotta, který se celý chvěl. „Ani ty jsi nebyl dost rychlý, Slime Ellicotte! Už to raději nezkoušej.“

Dostal ránu do zad a skácel se k zemi. Big Sam stál široce rozkročen nad ním. Jeho tvář byla zrudlá, když řekl: „Dřív bych tě sejmul. Ale časy se změnily. Předám tě zákonu, ačkoli se jmenuju Big Sam Ellicott!“

Pak Miku Chevalonovi vykopl peacemaker z pouzdra, otočil se a řekl ke kovbojům: „Svažte ho a odvezte ho na jeho herce do Naca! Ať ho Pritchett strčí za mříže. Zítra tam přijedu a promluvím se soudcem Soamesem.“

Po jeho slovech se rozhostilo ticho. Rančer svěsil ramena, když se vracel do domu. Několik kroků před verandou se zastavil a pomalu se otočil.

Mike, který se strhanou tváří seděl na zemi a kterým lomcoval hněv, viděl, jak rančer pohlédl na Kirka Rushe.

„Sbal si své věci, Rushi!“ vyhrkl. „Pro někoho, kdo si dovolí udeřit Ellicotta, tady není místo.“

Nečekal na Rushovu reakci a vyšel na verandu.

Chvíli to trvalo, než se muži pohnuli.

Chytili Mika a zvedli ho do sedla jeho hřebce. Ruce mu přivázali k hrušce sedla, nohy mu svázali pod břichem koně.

Mike letmo pohlédl na Kirka Rushe, který vzal uzdu svého koně a šel k jednomu z menších domů.

Slim Ellicott s nimi nejel. Zůstal stát na dvoře a hleděl za ním.

Mika se zmocnila zlost, když pomyslel na to, že Slim Ellicott je možná muž, který zavraždil jeho ženu.

+ + + + +

Big Sam Ellicott byl celý rudý. Široce rozkročen stál nad svým synem, který ležel na zemi, a běsnil. „Ještě jednou: Kde jsi byl před pěti dny?“

„Sakra, už jsem ti to přece řekl, tati!“ zvolal rozzuřený Slim. „Poslals nás do hor hledat dobytek!“

„Za týden jste přihnali tucet kusů!“ zařval rančer. „Jindy to vždycky byly stovky!

Ten tucet jste mohli sehnat za jediný den! Co jste dělali po zbytek týdne? A proč Johnnie Provo střílel na Mika Chevalona?“

Slim Ellicott vzlykal.

„To nevím, tati! Můžeš mě klidně umlátit, nevím to!“

Zadýchaný rančer přikývl.

„Možná bych to měl udělat, Slime!“ řekl. „Nestojíš za nic! Ale jsi můj jediný syn! Já už zjistím, co od tebe a od Prova Chevalon chtěl. A pak ti dám co pro to, synu! Klidně si na tebe vezmu bič!“

„Ano, mlátit a kopat, to je tvoje!“ vykřikl mladík. „Velký Big Sam, kterého všichni poslouchají na slovo! Sakra, já už to nemůžu poslouchat! Už toho mám plné zuby!“

„Aha, tak ty toho máš plné zuby! A co proti tomu chceš udělat? Jsi nýmand, můj synu. Nebýt mě, tak bys nebyl schopný přežít! Z čeho chceš žít, až za tebou nebudu stát?“

„Já tě nepotřebuju!“ vykřikl Slim a vrávoravě vstal. „Nenechám se od tebe bít! Zvládnu to i bez tebe, to mi můžeš věřit!“

Big Sam na to nic neřekl. Upřeně hleděl na svého syna, který byl celý po své zkažené matce. V jeho očích se zračilo pohrdání.

„Zmiz, synu!“ řekl tvrdým hlasem. „Ale předtím mi sem pošli Joa Gradyho a Toma McCoye. Chevalon mluvil o pěti mužích. Měli jste s sebou ještě nějakého kovboje, o kterém nevím?“

Slim odešel, aniž by mu odpověděl.

Venku, ve stínu noclehárny, na něho čekali dva muži. Vyděšeně si ho prohlíželi, když viděli, jak je dobitý.

„Co je, Slime?“ hlesl Joe Grady. „Vyzvonils to starému?“

„Kecy!“ odsekl Slim. „Mizím! Starý mě zmlátil naposledy! Ale chce si ještě promluvit s vámi. Asi si myslí, že mu toho řeknete víc než já. Zůstane při tom, že jsme byli v Miller Mountains a že jsme letos prostě víc dobytka nenašli. Nic nám nemůže dokázat. Sanchez a Johnnie jsou mrtví. Když budeme držet při sobě, nemůže se nám nic stát.“

Tom McCoy, hubený, osmnáctiletý mladík, vtáhl hlavu mezi ramena.

„Sakra, kdybychom jenom…“

„Buď zticha, sakra!“ sykl Slim. „Slovy se to napravit nedá! Jestli někdo z nás jen cekne, jsme namydlení! Myslete na ty tři mrtvé v Lordsburgu!“

Tom McCoy sevřel rty. Ano, i on v bance střílel a možná právě jeho kulka zabila některého z pokladníků…

,3udeme mlčet, Slime,“ řekl Joe Grady. „Nejsme šílenci, abychom si sami uvázali oprátku. Postarej se o to, aby starý nechal toho Chevalona pověsit, ať máme klid!“

„Jak to může udělat, když chce zmizet?“ chraplavě se zeptal Tom McCoy.

Pohlédli na Slima.

„O.K.,“ řekl. „Ještě tu zůstanu. Ale až bude Chevalon viset, už mě tu nic neudrží. Pak se starý o sebe může starat sám.“

Trhli sebou, protože uslyšeli bručivý hlas Big Sama.

Jako zpráskaní psi se Joe Grady a Tom McCoy vydali po dvoře k domu, na jehož verandě stál Big Sam Ellicott.

+ + + + +

Mike svíral mříže cely. Křičel na Cola Pritchetta, marshala města Naco: „To nemůžete rozhodnout sám, Pritchette! Požaduji, abyste dal vědět šerifovi v Bisbee.“

„Šerif Orchard má jiné starosti než se starat o nějakého zabijáka,“ odsekl muž zákona.

„Johnnie Provo tasil jako první! Je pro to dost svědků! Zeptejte se Kirka Rushe! Kromě toho je Provo bankovní lupič, který před pěti dny v Lordsburgu v Novém Mexiku zavraždil při přepadení tři lidi! Šerif Orchard to ví!“

Tlustý marshal se usmál.

„Jedno se vám musí nechat, Chevalone,“ vesele řekl. „Umíte si vymýšlet. Ale to vám tady v Nacu nepomůže. Uděláme s vámi krátký proces.“

Mike Chevalon zasténal a sevřel rty. Náhle věděl, že nemá smysl Pritchetta přesvědčovat. Marshal a soudce Dyke Soames, který ho navštívil v cele, měli příliš velký respekt před Big Samem Ellicottem, který ovládal město. Bylo jasné, že váženému rančerovi věří víc než nějakému tulákovi.

Otočil se a přikulhal k pryčně, nad kterou bylo zamřížované okénko. Zmocňovala se ho únava. Skryl si tvář do dlaní.

Tepalo mu v levém stehně.

Doktor vytáhl kulku a ovázal mu i šrám na rameni. Tvrdil, že pokud se nebude moc hýbat, neměly by nastat komplikace.

Mike si o svá zranění nedělal starosti. Věděl, že brzy se nebude hýbat vůbec, protože bude viset.

Proklínal tu zatracenou situaci, kdy se ocitl tváří v tvář Johnniemu Provovi. Nyní byl mrtev a už nemohl vypovídat.

Pomyslel na Big Samova syna. Byl přesvědčený o tom, že Slim Ellicott byl jedním z těch pěti banditů. Co ho přimělo k tomu, aby přepadl banku? pomyslel si. Jeho otec je bohatý. Jednoho dne zdědí obrovské dobytkářské království a stane se nejbohatším mužem kraje.

Dělaly se mu mžitky před očima, když se mu vybavilo zakrvácené tělo Lou Ann. Nejraději by křičel, ale z hrdla se mu nevydrala ani hláska.

V uších mu zněla soudcova slova. Co to řekl? Věc je jasná. Sejde se porota a vyřkne ortel. Smiř se s tím, že napozítří za úsvitu zemřeš.

Mike se smrti nebál.

Nebál se jí od chvíle, kdy ztratil Lou Ann.

Nesnesl však pomyšlení na to, že vrahové Lou Ann uniknou trestu. Kdo by jim pak dokázal jejich odporný zločin, kdyby mě pověsili?

Vyskočil, přikulhal k mříži a začal jí cloumat.

„Pusť mě, Pritchette!“ řval.

Dveře vězení se otevřely.

Objevil se v nich tlustý marshal s brokovnicí v rukou.

„Jestli se neuklidníš, tak to zmáčknu, Chevalone,“ chladně řekl. „To nám ušetří celý ten cirkus se soudem.“

Mike na něho pohlédl a v té chvíli pochopil, že proti Big Samu Ellicottovi a jeho zlotřilému synovi nemá šanci – a že ji nikdy neměl.

+ + + + +

Půlku noci se neklidně převaloval na pryčně, než usnul. A pak ho ve spánku trápily zlé sny.

Neustále viděl zakrvácenou Lou Ann. Hýbala se a natahovala k němu ruce, ale pokaždé, když se k ní chtěl rozběhnout, se ten obraz rozplynul. Potom se nad ním objevily velké hnědé oči, které nepatřily Lou Ann. Pokoušel se je zahnat, ale nedařilo se mu to.

Slyšel podivné zvuky a nějakou dobu mu trvalo, než se probral a uvědomil si, že to škrábání na venkovní zdi není zvuk ze snu, ale skutečnost.

Nejistě se posadil.

Stále mu tepalo v levém stehně, když se postavil na pryčnu a vyhlédl zamřížovaným okénkem ven.

Viděl laso, které někdo omotal okolo dvou tyčí zamřížovaného okna. Napjalo se. Kdosi něco tiše řekl a pak Mike uslyšel praskání, když tyče byly vytrhávány z omítky.

Chtěl je chytit, ale v tom okamžiku vyletěly a s řinčením dopadly na zem.

Ještě stále byl strnulý. Jenom pomalu mu docházelo, že venku je někdo, kdo mu chce dopomoct k útěku.

Trhl sebou.

Byla to past? Že by se někdo nemohl dočkat? Chtěl někdo zabránit tomu, aby při přelíčení řekl něco, co by mohlo vzbudit rozruch?

Chtěli ho zastřelit na útěku?

Náhle se před oknem objevila malá tvář.

Mike uviděl vytřeštěné oči Ronnyho Strattona a neubránil se povzdechu.

„Pane Chevalone!“ zašeptal hoch.

„Pst!“ Mike se zvedl. „Tiše, chlapče!“ zašeptal. Potom sevřel zbývající dvě tyče a neslyšně se vytáhl nahoru. Mohl se o zeď opírat jen pravou nohou, protože levá ho velmi bolela, jakmile ji namáhal. Pak se dostal na parapet okna a pomalu jím prolezl.

Mladík zmizel a Mike už si myslel, že utekl. Pak však Ronny přivedl tmavého koně.

Mike málem vykřikl překvapením, když poznal svého morgana. Zvíře bylo osedlané, ale v sedlovém pouzdře nebyla Winchestrovka.

Mike slezl dolů a přikulhal ke svému hřebci, který tiše odfrkával. Zvíře se neklidně pohybovalo, když na něj chtěl Mike vylézt zprava, protože nemohl zatížit levou nohu. Po chvíli ho ovšem uklidnil.

Hoch již seděl na svém poníkovi. Kývl na Mika a vydal se přes dvůr a tmavým průchodem do uličky, jež vedla do otevřené krajiny.

Mike obdivoval chlapcův klid. Teprve když byli 200 yardů od posledních domků, pobídl Ronny Stratton svého poníka do lehkého cvalu.

Mike popustil morganovi uzdu a hřebec byl v mžiku vedle poníka.

„Jak jsi věděl, že jsem…“

Hoch mu skočil do řeči.

„Kirk Rush se u nás stavil a pověděl nám, co se stalo na Nakloněném E,“ zvolal. „Tvrdil, že vás zítra pověsí, přestože jste střílel v sebeobraně!“

Mika to překvapilo, ale pak začal myslet na něco jiného. Vybavila se mu strhaná tvář Slima Ellicotta a dospěl k přesvědčení, že to je třetí z banditů.

Zastavil koně. Levým stehnem mu projela ostrá bolest. Když si na něj instinktivně sáhl, ucítil, že nohavice je od krve.

Ronny se otočil a vrátil se k němu.

„Co chcete dělat, pane Chevalone?“ zeptal se a Mike v jeho hlasu slyšel strach.

„Jedu pro Slima Ellicotta,“ chraplavě odvětil.

Ronny vytřeštil oči.

Pak však uviděl zakrvácenou nohavici, ukázal na ni a vyhrkl: „Krvácíte, pane Chevalone! Neudržíte se v sedle, jestli vás někdo neováže. Má sestra to umí. Prosím, jeďte k nám!“

Mike pomyslel na velké, hnědé oči Lindy Strattonové a pomalu přikývl. Opět otočil hřebce a mlčky se vydal na sever, k ranči sourozenců Strattonových.

Po chvíli si uvědomil, že jeho nenávist vůči Slimu Ellicottovi téměř vyprchala. Chtěl myslet na Lou Ann, ale potom pochopil, že život jí už nic nevrátí – ani smrt jejích vrahů.

+ + + + +

Slim Ellicott mlčky seděl v rohu marshalovy úřadovny, zatímco Big Sam běsnil.

Cole Pritchett zjistil, že Mike Chevalon utekl, teprve ráno, když mu chtěl přinést snídani.

Všichni věděli, že Chevalonovi musel někdo pomoct zvenčí. Slim Ellicott se domníval, že to byl Kirk Rush, ale neodvážil se to svému otci říct.

Kromě toho měl jiné starosti.

Mike Chevalon byl jediný muž, který mu mohl být nebezpečný. V Lordsburgu byli maskovaní, takže je nikdo nemohl poznat. Viděl je jen Chevalon – nebo aspoň Johnnieho Prova.

Slim Ellicott zbledl, když pomyslel na mladou ženu, která se tak energicky bránila. Nechtěl jí ublížit, což platilo i o Joeovi Gradym, Tomu McCoyovi a míšenci, kterého Provo přivedl z Mexika. Jenže Provo měl na ni chuť a hecoval Slima tak dlouho, až se vrhl na omráčenou ženu a znásilnil ji. Potom vyběhl ze srubu. O něco později ho následoval Johnnie Provo.

Odpudivý muž, kterého znal z Cananee v Sonoře, měl krev na rukou. Utřel si ji, když ho na to Slim upozornil. Řekl, že ženě tekla krev z nosu.

Ta žena nás viděla, pomyslel si Slim. Popsala nás svému manželovi a ten se vydal za námi. Okamžitě začal bojovat s Johnniem Provem, když vyšel z noclehárny. Ale proč se nevrhl na mě, když mě viděl na verandě? pomyslel si.

„Svolám oddíl,“ řekl Cole Pritchett.

„Nesmysl!“ Big Sam to odmítl. „Oddíl už je připravený. Budu ho hledat já se svými lidmi! Zastřelil přece jednoho muže na mém ranči.“

Marshal Pritchett se posadil na židli za svým psacím stolem.

„Kdo vlastně byl ten Johnnie Provo, Big Same?“ zeptal se pohnutým hlasem. „Nikdo ve městě ho neznal.“

„Přijel z Mexika,“ odpověděl Big Sam a svraštil čelo. „Asi tak před týdnem. Najal ho Slim. Neměl jsem ho rád, ale to ještě nikoho neopravňuje k jeho vraždě.“

Cole Pritchett přikývl.

Ano, Big Sam hájil své muže. Za to ovšem požadoval, aby byli kdykoli připravení obětovat za něj život.

Zakrátko se objevil soudce Dyke Soames s rozsudkem smrti pro Mika Chevalona. Big Sam Ellicott si lejstro s uspokojením pročetl, složil jej a zasunul do vnitřní kapsy své vesty.

„Pojď, Slime!“ zabručel a těžkými kroky odešel z úřadovny.

Na prašné Main Street na něho čekalo dvanáct jezdců. Byli mezi nimi i Joe Grady a Tom McCoy. Big Sam jim hrozil výslechem a bičováním, když mu neřeknou pravdu, ale trvali na tom, že skutečně nenašli více než dvanáct kusů dobytka.

Viděli, že rančer si je nedůvěřivě prohlíží, nic však neřekl, protože jim nemohl dokázat lež.

O něco později řekl usmívající se Joe Grady ke Slimovi: „Víš, co si starý myslí? Že jsme zbytek dobytka přihnali do Mexika a tam prodali!“

Slim se na něho usmál. Ano, v případě nouze mohli ještě vyrukovat s touto verzí. Nebylo by těžké najít v Cananee pár svědků, kteří by za třicet stříbrných odpřísáhli, že v dotyčnou dobu gringos táhli s dobytkem Sonorou.

Slim mrkl na Joea Gradyho, když se vyšvihl do sedla svého koně.

Big Sam jim stručně řekl, že mají vyřídit toho ksindla, který zastřelil Johnnieho Prova.

„Rozsudek smrti od soudce Soamese mám v kapse,“ tvrdě řekl a poklepal si na levou stranu hrudě.

Počkali, až Big Sam nasedne, a pak v čele s ním vyjeli. Vznášel se za nimi zvířený prach.

Obyvatelé Naca hleděli za nimi. Někteří byli zamyšlení, protože nezapomněli na to, že Mike Chevalon byl vždycky klidný a slušný člověk.

Hledal někoho, kdo podle vyprávění kovbojů z Nakloněného E musel být Johnnie Provo, jehož v Nacu nikdo neznal.

Většina z nich však tyto myšlenky rychle vyhnala z hlavy. Co jim bylo do toho, co Big Sam Ellicott dělá na své půdě? Byli rádi, že nemusejí být svědky lynče.

+ + + + +

Linda Strattonová rozuměla ranám víc než veterinář v Nacu.

Mike cítil chladivý účinek masti, kterou mu potřela ránu na noze. A když ji pak ovázala, už tepání necítil.

Rameno na tom bylo lépe, šrám nebyl příliš hluboký. Mohl pohybovat rukou.

Vstal z úzkého lůžka, na němž spával Ronny. Hoch spal ve velkém obývacím pokoji, který byl zároveň kuchyní. Krom toho tam byla ještě jedna malá místnost, v níž spávala Linda. Neměla okna a bylo tam chladno a vlhko. Linda musela mít dobrou kondici, když v takovém prostředí vydržela zdravá.

„Díky,“ řekl. „Myslím, že rána se hojí.“

Pousmála se. V jejích velkých hnědých očích byl soucit. Nechtěl jí říct, proč na Big Samově ranči zabil Johnnieho Prova, ale potom to udělal. Byl to této mladé ženě a jejímu malému bratrovi, který mu pomohl, dlužný.

Linda Strattonová byla vyděšená, když jí Mike pověděl o vraždě své ženy.

Vstal a zatížil levou nohu.

„Ne,“ řekla Linda. „Nesmíte ji zatížit, jinak rána znovu začne krvácet.“

Hovořila stejně jako doktor v Nacu.

Usmál se.

„V sedle to snad nebude tak hrozné,“ řekl.

Vytřeštila oči.

„Vy chcete jet pryč?“ nechápavě se zeptala.

Přikývl.

„Nemůžu zůstat tady, Lindo,“ tiše řekl. „Marshal nebo Big Sam mě budou hledat a nechci do toho zatáhnout vás.“

Zavrtěla hlavou.

„Když Big Samovi povíte, co Johnnie Provo udělal vaší ženě, přestane vás pronásledovat,“ přesvědčeně řekla.

Pohlédl na ni.

„Neřekl jsem vám všechno, Lindo,“ tiše odvětil. „Já – myslím, že jeden z těch pěti mužů, kteří přepadli můj ranč, byl Slim Ellicott. Chci dostat všechny, Lindo, a Big Sam by mě zabil, kdybych si chtěl posvítit na jeho syna. Ne, Lindo. Už jste mi s Ronnym pomohli dost. Všechno ostatní musím vyřídit sám. To, že se zákonem v Nacu nemůžu počítat, už jsem zjistil. Teď vím, kde mám hledat. Nemám naspěch. Big Sam mě nenajde a až si bude myslet, že jsem zmizel, znovu se objevím a pokusím se dopadnout ty zabijáky.“

Odmlčel se a vděčně přikývl, když mu Ronny podal svůj revolver.

„Přivezu ti ho zpátky, Ronny, slibuju,“ řekl s úsměvem.

„Máme ještě winchestrovku,“ odvětil hoch. „Rád bych jel s vámi, pane Chevalone, ale nemůžu Lindu nechat samotnou.“

„To je v pořádku,“ řekl Mike a přikulhal ke dveřím polozemnice.

Ronny vyváděl z ohrady jeho morgana.

Mike chtěl jít za ním, ale tu ho někdo chytil za ruku. Ohlédl se.

Stála za ním Linda Strattonová. Její velké oči se leskly.

„To – to s vaší ženou je mi líto, pane Chevalone,“ zašeptala. „Ale neměl byste se utopit v nenávisti. Život jde dál a nenávistí byste si ho jen otrávil.“

Pohlédl na její malou, mozolnatou ruku, kterou ho držela za paži, a ucítil, jak skrze ni proudí pokoj a náklonnost.

Otočil se k ní.

„Jste velmi krásná, Lindo,“ tiše řekl. „Žena jako vy by neměla tak tvrdě pracovat.“ Kývl hlavou na nízkou polozemnici. „Měla byste od života očekávat víc.“

Sklonila hlavu. Viděl, jak zrudla.

„Jsem s tím, co mi dal život, spokojená, pokud mám Ronnyho,“ řekla chvějícím se hlasem.

Chtěl zvednout ruku a pohladit ji po tváři, ale potom pomyslel na to, co ho čeká, a jeho rysy ztvrdly.

„Máte pravdu,“ hořce řekl. „Toto je víc, než ze života měla Lou Ann.“

Prudce se otočil a kulhavými kroky se vydal k morganovi, kterého Ronny vyvedl z ohrady.

„Musíte si obstarat pušku, pane Chevalone,“ řekl chlapec. „Jestli vás dostihnou Big Samovi muži, jste bez pušky ztracený. Myslím, že vám dám i svou winchestrovku.“

Mike zavrtěl hlavou.

„Ne, hochu,“ odvětil s vřelým úsměvem. „Musíš chránit svou sestru. Dávej na ni pozor, ano? Je to moc milé a hezké děvče.“

Ronny se usmál.

„To říká každý, ale Linda tomu nechce věřit.“

„Říkej jí to častěji,“ řekl Mike. „Děvčata něco takového slýchají moc ráda.“

„Zapamatuju si to, pane Chevalone.“

Mike se vytáhl do sedla. Čekal, že mu začne tepat v ráně, ale nic necítil.

Udělal jedno kolečko a pak pobodl koně do lehkého cvalu. Zamířil na sever. Na kopci ještě jednou zastavil. Linda a Ronny Strattonovi stáli u svého příbytku. Viděl, že na něho mávají, a zamával jim.

+ + + + +

„Lindo!“

Linda sebou trhla, když se venku před chatou ozval hlas jejího bratra. Pak uslyšela dunění a vyběhla ven.

Půda se jí chvěla pod nohama.

Viděla, že Ronny stojí u ohrady a hledí ke kopcům na jihu.

Vytřeštila oči, když spatřila jezdce, kteří se hnali k jejich polozemnici. Vznášel se za nimi oblak zvířeného prachu.

Jezdce na čele poznala už z dálky. Bílé vlasy Big Sama Ellicotta v ranním slunci doslova svítily.

Ronny držel v rukou winchestrovku. Linda skrze stále silnější dusot kopyt slyšela tiché cvaknutí. Ronny nabil winchestrovku.

„Ne, Ronny!“ zvolala a rozběhla se k němu.

Chlapcova tvář byla strhaná, když mu Linda vytrhla winchestrovku z rukou.

„Pusť mě!“ vykřikl. „Big Sam tu nemá co pohledávat! Koupí kulku, jestli okamžitě nezmizí!“

Linda hodila winchestrovku do ohrady a chytila bratra za košili, když chtěl prolézt pod tyčí a jít pro karabinu.

„Zůstaneš tady, Ronny!“ řekla. „Proti Big Samovým jezdcům nic nesvedeš! Nesmíme jim dát záminku, aby na nás stříleli!“

Ronny měl v očích slzy rozhořčení. Pohlédl na jezdce a pochopil, že Linda má pravdu.

Těsně před nimi zastavili.

Zvedl se prach, který je zahalil.

Big Sam na svém grošákovi s postříbřeným postrojem vypadal jako vojevůdce. Jeho panovačný hlas přehlušil dupání a řehtání koní.

„Prohledejte dům!“ zvolal. „Možná jeho koně schovali někde jinde!“

Linda vyděšeně přihlížela, jak Slim Ellicott a další tři jezdci seskočili ze sedel a vydali se k jejich příbytku.

Sukně vlála za ní, když proběhla kolem nich a postavila se před dveře. Roztáhla ruce.

„V našem domě nemáte co pohledávat!“ zvolala.

Big Sam Ellicott přijel k ní. Předtím dal pokyn Joeu Gradymu a dalšímu muži, ať se postarají o chlapce.

Linda vykřikla, když viděla, že Ronny podlezl pod tyčí ohrady a vrhl se k winchestrovce.

Grady byl rychlejší. Seskočil ze sedla svého koně a strhl hocha stranou.

Ronny chytil winchestrovku za hlaveň a pokusil se jí Gradyho udeřit. Kovboj se však měl na pozoru a včas se přikrčil. Pak dal chlapci pohlavek.

Ronny se svalil na záda a Winchestrovka vystřelila. Ronny vykřikl, když mu Grady šlápl na ruku, v níž držel karabinu. Potom ho kovboj chytil za límec a zvedl ho.

Ronny ho kopl do holeně.

Joe Grady zařval bolesti a zrudl. Rozmáchl se a udeřil chlapce tak, že se skácel na zem a zůstal bezvládně ležet.

Joe Grady zaklel, zvedl winchestrovku a hodil ji jednomu z mužů.

Linda vykřikla a chtěla k bratrovi.

Rančer otočil grošáka tak, že zatarasil děvčeti cestu k ohradě.

V jejích velkých hnědých očích byl strach, když zvedla hlavu a spatřila Big Samovu strhanou tvář.

„Prohledejte dům, Slime!“

Big Samův hlas byl chladný jako kus ledu. Nespouštěl Lindu Strattonovou z očí.

Linda slyšela, jak za ní Slim Ellicott a tři další jezdci vtrhli do polozemnice. Sevřela rty, když se o něco později ozvalo řinčení nádobí a rachot převraceného nábytku.

Viděla Big Samovi na očích, že je schopen všeho. Chtěl rozhodnout a to, že Mike Chevalon byl u nich, mu dalo záminku k tomu, aby je vyhnal z kraje.

Big Sam se k ní sklonil. V jeho očích byly chladné jiskry.

„Už vás mám plné zuby, vy zatracení burani!“ vyhrkl. „Teď už vás tu trpět nebudu. Nedovolím, aby se v mém kraji ukrýval vrah, kterého někdo vysvobodil z vězení! Zmizte odtud a už se tu nikdy neukazujte, jestli nechcete zakusit můj bič!“

Linda Strattonová na něho nevěřícně hleděla.

„Vrah?“ zeptala se tichým, chraplavým hlasem. „Vy mluvíte o panu Chevalonovi jako o vrahovi? Co je potom váš syn, pane Ellicotte? Víte, že Johnnie Provo, kterého zastřelil na vašem ranči, se čtyřmi dalšími muži v Lordsburgu vyloupil banku a zavraždil při tom tři muže? Víte, že těchto pět ničemů při útěku přepadlo ranč pana Ghevalona a znásilnili a zavraždili tam jeho ženu? A víte, že jedním z těchto pěti mužů byl váš syn?“

Big Sam Ellicott zbledl. Odfrkl si a znělo to, jako by lapal po dechu. Chvěly se mu rty, když tiše řekl: „To je lež, ty malá couro! To ti řekl ten zabiják, abys mu pomohla!“

„Ó ne, pane Ellicotte!“ zvolala Linda. „Já se v lidech vyznám a vím, kdo je lhář a kdo ne!“

„Slim by nikdy ženu…“

„Aha?“ skočila mu do řeči. „Je to Ellicott a myslí si, že si může dovolit všechno, protože za ním stojí jeho mocný otec! Váš nevinný syn byl už i u mě a obtěžoval mě! Pak zbil Ronnyho, který tomu chtěl zabránit! A odjel odtud teprve, když jsem na něho namířila pušku!“

„Lžeš!“ vykřikl Big Sam. „Podívej se na sebe, ty špinavá krávo! Tebe by se žádný muž ani nedotkl!“

Linda sevřela rty. Z polozemnice se ozývalo praskání dřeva, pak se otevřely dveře a Slim zvolal: „Není tady, tati!“

Big Sam hleděl do šklebící se tváře svého syna. V uších měl dívčina slova. Cosi mu napovídalo, že to není lež. Zavrtěl však hlavou.

„Zapalte tu chatrč!“ tvrdě řekl. Potom pohlédl na Lindu Strattonovou. „Posaďte se na své koně a zmizte odtud! Jestli vás tu ještě někdy uvidím, nechám vás vyhnat jako vlky!“

Linda Strattonová přikývla.

„Ano, to uděláte, pane Ellicotte,“ zašeptala. „To je vám podobné. Neměl byste se divit, že váš syn je takový grázl. Bodejť s takovým otcem!“

Viděla, jak zvedl pravou ruku. Zpoza opasku vytáhl bič.

Hrdě zvedla hlavu a nehýbala se. Pevně mu hleděla do očí.

Big Sam se rozmáchl, ale nedokázal ji uhodit.

„Zmizte!“ vyhrkl. Potom se ohlédl a zařval: „Proč ta zatracená chatrč ještě nehoří, sakra?!“

Kovbojové vyčkávali. Někteří si mysleli, že to mínil jen jako výhružku. Big Samovi neunikly nesouhlasné pohledy některých mužů, nemusel však svůj pokyn opakovat, protože jeho syn už držel v rukou hořící pochodeň a šel s ní k polozemnici.

Linda prošla kolem grošáka, otevřela branku ohrady a přistoupila ke svému bratrovi, který se právě posbíral ze země. Objala ho a pevně ho držela. Hochovi teprve postupně docházelo, co se děje. Linda měla co dělat, aby ho zadržela, protože se chtěl vrhnout na útočníky.

„Přines naše sedla, Ronny,“ řekla uplakaným hlasem. „Jednoho dne Bůh pana Ellicotta za všechno potrestá.“

Ronnymu se jiskřilo v očích.

„A když to neudělá Bůh, tak to udělám já!“ řekl tiše, ale znělo to jako přísaha.

Z domu vyšel šklebící se Slim a o něco později dveřmi začaly šlehat plameny.

Jezdci ucouvli. Byli zachmuření, pouze Slim Ellicott a Joe Grady měli z ohně radost. Tom McCoy stál mezi ostatními jezdci a byl nervózní. Měl sto chutí otočit koně a uprchnout, potom však zachytil Slimův krátký, vražedný pohled a nebyl schopen se pohnout.

Ronny Stratton osedlal svého poníka a hnědou klisnu své sestry, načež nasedli. Slim se potměšile zasmál, když si Linda musela vykasat sukni, aby mohla vylézt do sedla. Viděl její otrhané punčochy.

Big Sam vrhl na svého syna zamyšlený pohled, načež zabručel: „Zmizte, bastardi!“

Ze zeminy na střeše příbytku stoupal kouř. Praskání plamenů v polozemnici bylo venku zřetelně slyšet a slévalo se do jakéhosi hukotu. Potom se střecha s žuchnutím propadla. Chvíli to vypadalo, že zemina oheň zadusila, pak však náhle vyšlehly yardové plameny, které svým žárem jezdce zahnaly dál.

Linda se předklonila a sáhla po uzdě Ronnyho poníka. Chlapec strnule seděl v sedle. Ohlédl se, když Linda otočila svého koně a zamířila na sever. Vypadalo to, že si nechce nechat ujít jediný detail.

Linda se neohlížela. Hukot plamenů se mísil s tvrdým hlasem Big Sama Ellicotta.

„Máš stopy, Yumo? Dobrá, jeďme za tím vrahem! Budeme ho hnát a najdeme ho, i kdybychom po něm museli pátrat celé týdny!“

Linda Strattonová už nedokázala zadržet slzy. Tekly jí po tváři.

Bylo to zvláštní. Neplakala kvůli ztracenému domovu. Plakala kvůli muži, kterého Big Sam Ellicott pronásledoval.

+ + + + +

Mike zastavil svého hřebce a naslouchal. Byl si jistý, že slyšel výstřel. Sevřel rty.

Byl možná tak dvě míle od ranče. Rána mohla padnout jedině tam. Pomyslel na to, že má jen chlapcův revolver. Byla by to sebevražda, kdyby jel zpátky.

Pak se mu však vybavily hnědé oči Lindy Strattonové a jiskry v očích jejího bratra, když ho vysvobodil z vězení.

Otočil svého morgana a kopl ho patami. Odpočaté zvíře vyrazilo cvalem po svých stopách. Pokoušel se naslouchat i přes dusot svého hřebce. Už se však nestřílelo. Rychle oddechoval a cítil, jak mu buší srdce. Potom dorazil ke kopcům, za nimiž se rozkládalo údolí s polozemnicí sourozenců Strattonových. Zastavil a seskočil ze sedla. Přikrčen pak vyběhl na temeno jednoho kopce a tam se vrhl k zemi.

Vyděsil se, když před domem spatřil velkou skupinu jezdců. Linda stála u Big Sama Ellicotta a zdálo se, že s ním hovoří.

Mike zbledl, když v ohradě uviděl tělo. Zastřelili Ronnyho, pomyslel si v první chvíli.

Pak spatřil Slima. Mladík šel do příbytku s pochodní v ruce. Linda prošla kolem Big Samova grošáka a otevřela branku ohrady. Tělo na zemi se pohnulo.

Spadl mu kámen ze srdce, když viděl, jak Linda pomáhá chlapci na nohy. Patrně ho předtím jen omráčili.

Potom se z domu opět vynořil Slim Ellicott. Ze dveří šlehaly plameny.

Ronny Stratton začal sedlat svého poníka a Lindinu hnědou klisnu.

Ellicott je chce vyhnat, pomyslel si.

Lomcoval jím vztek. Věděl, že to je jeho vina. Big Sam tak tvrdě jednal pravděpodobně jenom proto, že podle stop poznal, že při útěku z vězení mu pomáhal Ronny.

Linda a Ronny nasedli na koně. Viděl, jak Linda vzala poníkovu uzdu a pak vyjela z ohrady.

Střecha domu se propadla, do vzduchu se vznesl černý dým. Nato z polozemnice vyšlehly plameny.

Houf jezdců se pohnul. Mike viděl, jak na kopec, na němž ležel, ukazuje malý muž s červenou čelenkou, a pochopil, že je načase zmizet.

Ještě jednou pohlédl na Lindu a Ronnyho, kteří mířili ke stezce z Naca do Bisbee. Aspoň že je Big Sam nezabil. Všechno se dá nahradit – jen lidský život ne.

Přikrčen přiběhl ke svému morganovi.

Zvíře frkalo, když se vyšvihl do sedla.

„Máme se na co těšit, starouši,“ zamumlal Mike. „V příštích několika dnech ti nedopřeju odpočinek.“

Pobídl hřebce do ostrého cvalu. Věděl, že k výběžkům hor nedorazí dřív, než se pronásledovatelé objeví na kopcích za ním. Věděl, že ho uvidí a pak vypukne štvanice.

Chvíli přemýšlel, zda by se neměl pokusit jet do Bisbee a promluvit tam s šerifem Orchardem. Potom však jen zavrtěl hlavou.

Big Sam měl dlouhé prsty. Nikdo by mu nevěřil, kdyby tvrdil, že Slim Ellicott, syn bohatého a mocného Big Sama Ellicotta, s několika kumpány přepadl banku v Lordsburgu. Pro Big Sama by bylo snadné sehnat pár svědků, kteří by odpřísáhli, že Slim byl v dotyčnou dobu někde úplně jinde.

Uslyšel za sebou třesk a ohlédl se.

Big Samova smečka se dostala na kopec. Muži ho spatřili a jeden z nich vystřelil, přestože vzdálenost byla příliš velká. Viděl obláček kouře, který se rozplynul ve zvířeném prachu.

Muži pobídli své koně a Mike měl pocit, že vidí jejich zrudlé, zpocené tváře.

Nechal je stáhnout náskok, když však přidal do kroku, opět se jim vzdálil.

Big Sam Ellicot si podle všeho uvědomil, že nesmí uštvat koně, pokud uprchlíka chtějí dostihnout.

Krajina byla stále nepřehlednější. Mike zatnul zuby. Necítil se ve své kůži, protože Big Samovi muži se tam vyznali lépe. Musel dobře rozdělit hřebcovy síly, jinak neměl šanci.

Rychle se setmělo, Mike ovšem jel i potmě.

Neustále se zastavoval a naslouchal. Dusot pronásledovatelů už ale neslyšel.

Váhal, zda se má utábořit, potom se však rozhodl to udělat, aby pokud možno co nejvíc šetřil koně. Slyšel zurčení vody. Hřebec ho přivedl ke studánce a začal pít.

Mike sklouzl ze sedla, uvolnil podbřišník a sundal ze hřbetu koně sedlo a sedlovou pokrývku. Pak začal morgana hřebelcoval. Na některých místech byl mokrý od potu.

Když se postaral o hřebce a znovu ho osedlal, nabral do láhve čirou pramenitou vodu, přivázal ji k hrušce sedla a posadil se ke skále. Chtěl se vyspat.

Věděl, že hřebec by ho varoval, kdyby se nepřátelé blížili. Ještě stále nic neslyšel. Jelikož v noci se v horách zvuky rozléhaly daleko, předpokládal, že Big Samova smečka táboří někde blízko.

+ + + + +

Probudilo ho tiché frkání jeho koně.

Okamžitě se probral. Pohled na oblohu svědčil o tom, že spal asi čtyři hodiny. Půlnoc již dávno odbila.

Naslouchal.

Ticho.

Nebyly slyšet ani zvuky nočních zvířat.

Tím hůř.

Mike zřetelně cítil nebezpečí. Hřebcův neklid dokazoval, že poblíž někdo musí být.

Z pouzdra vytáhl revolver.

Nehybně tam seděl, hlavu měl skloněnou. Vypadalo to, jako by spal.

Teprve po několika minutách uslyšel tichý šramot. Znělo to, jako by někdo házel písek na skálu.

Potom se opět rozhostilo ticho.

Mike zpod okraje klobouku pohlédl za morgana.

Lehce sebou trhl, když za jednou skalou spatřil stín. Nic neslyšel.

Okamžitě pomyslel na malého muže na cayusovi, který měl na hlavě červenou čelenku.

Tak tiše se mohl pohybovat jen indián.

Mike se nehýbal. Neměl jinou možnost. Musel počkat na indiána. Věděl, že se musí dostat na dostřel jeho revolveru.

Zježily se mu chlupy na krku, když pomyslel na to, že Big Samovi muži ho možná obklíčili.

Tomu však nevěřil. Něčeho takového by si byl všiml.

Morgan zařehtal a trhl hlavou.

Indián to pravděpodobně chápal jako signál k útoku, věřil, že uprchlík se právě probudil.

Morgan odtančil stranou a trhl hlavou.

Těsně kolem něho se mihnul stín, který zamířil k Mikovi. Ve svitu hvězd se zaleskla široká čepel nože.

Mike se vrhl stranou.

Nůž s cinknutím narazil do kamene.

Útočník udeřil ramenem do Mika a ten ho instinktivně praštil pažbou revolveru do boku. Indián vykřikl a otočil se.

Mike jen těsně unikl jeho noži. Roztrhl mu košili těsně nad opaskem. Natáhl kohoutek koltu a zlomek vteřiny předtím, než mu indián mohl vrazit nůž do břicha, stiskl spoušť.

Třesk mu zněl v uších.

Indián se skácel na zem a Mike se bleskově odvalil stranou, než mohl dopadnout na něj.

Nůž se zapíchl do země.

Slyšel sténání indiána, který se snažil vytáhnout nůž ze země. Potom ochabl a zůstal ležet.

Mike chvíli oddechoval. V uších mu hučelo. Indiánovy skelnaté oči svědčily o tom, že je mrtvý. Mike vrávoravě vstal.

Slyšel tiché dunění.

Netrvalo mu to dlouho a poznal, že to je dusot. Přiběhl k frkajícímu hřebci a utáhl mu podbřišník. Nato se vyšvihl do sedla a vyrazil na západ.

Slyšel volání.

Big Samova smečka nemohla být daleko. Bez indiána, který pro Big Sama dozajista pracoval jako stopař, však jejich šance značně klesly.

+ + + + +

Big Sam Ellicott zuřil, když před stájí slezl ze znaveného koně.

To, že hon na Mika Chevalona může odvolat, věděl už té noci, kdy se Chevalonovi podařilo zabít míšence Yumu.

Ještě další tři dny honili prchajícího vraha, ale už ho nespatřili. Dostali se do hloubi Miller Mountains a přestože se tam ten muž vlastně nemohl vyznat, vodil je za nos.

Zpáteční cesta byla pro Big Sama Ellicotta martýriem. Snažil se vypudit z hlavy myšlenky na dívčina slova, ale nešlo to.

Za ty tři dny, co projížděli Miller Mountains, viděl Big Sam více než sto kusů dobytka s cejchem Nakloněného E. Slim, Grady, McCoy a onen podezřele působící Provo by ten dobytek museli vidět, kdyby v horách byli celý týden, jak tvrdili.

Big Sam nevrle zavrtěl hlavou. Ne, to nebylo možné! Tak to nesmělo být!

Slim byl divoký mladík, který často neznal míru. Ale přepadnout banku nebo znásilnit a zavraždit ženu? Ne, to by nikdy neudělal!

Big Sam vešel do svého pokoje a oblečený padl do postele. Zkřížil si ruce za hlavou a pohlédl ke stropu.

„Víte, pane Ellicotte, že váš syn je jedním z těch pěti mužů?“

V uších mu zněl vysoký hlas Lindy Strattonové. Zacpal si je, aby ho neslyšel.

Marně. Slova mu zněla hlavou a dělalo se mu špatně, když si uvědomil, že na Lindina slova nemůže nic namítnout. Že jsou pravdivá!

Slim, Joe Grady, Tom McCoy a Johnnie Provo, pomyslel si. Kdo byl pátý muž?

Grady byl tvrdý chlapík. Big Sam si cenil toho, že dřel jako mezek. Na druhou stranu to však byl sadista. Rád mučil zvířata a mlátil slabší.

Tom McCoy byl slušný člověk. Do toho by nikdy neřekl, že by byl schopen takové bestiality.

Big Sam se náhle posadil.

Hučelo mu v hlavě, když si uvědomil, že začíná dívčina slova považovat za pravdu.

Co to řekla? Slim ji obtěžoval a potom zbil jejího bratra?

Big Sam si náhle uvědomil, že svého syna vůbec nezná. Ano, v posledních letech se o něho moc nestaral. Myslel si, že už je dost starý na to, aby věděl, co má dělat. Mýlil se. Pochopil, že Slim se dostal na šikmou plochu, aniž by si toho byl všiml.

Jenže Slim byl jeho jediný syn. Byl to dědic dobytkářského impéria, které budoval dvacet let! Co se s rančem stane, až ho jednoho dne převezme Slim?

Big Sam cítil, jak se mu udělalo špatně.

Vzpomněl si na cizince, který na dvoře jeho ranče zastřelil Johnnieho Prova. Provo tasil jako první, tím si byl Big Sam jistý. Kirk Rush určitě nelhal. Proč by také lhal ve prospěch Chevalona po tom všem, co mu ten chlápek předtím udělal? Big Sam pomyslel na to, co mu Hugo Arriba a Cliff Yoder pověděli o incidentu s mladým Strattonem.

Náhle věděl, že udělal chybu, když vyhnal Kirka Rushe. Rozzuřen vyskočil z postele.

Musím znát pravdu, pomyslel si. Musím vědět, zda je můj syn bankovní lupič, násilník a vrah žen.

Energickými kroky přišel ke dveřím a otevřel je.

Spatřil černošku, která pomáhala kuchaři a uklízela v domě. Hleděla na něho vytřeštěnýma očima, jako by viděla ducha.

„Chci mluvit se Slimem, Almo!“ zabručel. „Přiveď ho sem. Očekávám ho ve své pracovně. Ale hned, je ti to jasné?“

Černoška rychle přikývla.

„Ano, pane! Hned, pane!“

Otočila se a s vlajícími sukněmi běžela přes velkou halu k širokým vchodovým dveřím.

Big Sam Ellicott se pomalu šoural, když kráčel ke své pracovně. Jindy byly jeho kroky slyšet v celém domě. Teď se však vlekl jako starý, unavený muž.

+ + + + +

Slim pohlédl na otce, který seděl shrbený za svým psacím stolem a hleděl na něho krví podlitýma očima.

Starý vypadá špatně, pomyslel si. Jízda ho vyřídila.

„Chtěls se mnou mluvit, tati?“

Rančerovy modré oči byly unavené. Neodpověděl. Ani kývnutím nedal najevo, že si je vědom jeho přítomnosti.

„To děvče mi povědělo spoustu věcí, Slime,“ tiše řekl Big Sam.

„Jaké děvče?“ Slim na něho upřeně hleděl.

„Ta Linda Strattonová. Je to pravda, chlapče, že jsi ji obtěžoval?“

Slim zrudl.

„Ta zatracená coura lže!“ vykřikl. „Asi si myslela, že se k nám vetře do rodiny…“

Big Sam ho umlčel prudkým pohybem ruky. Slima polil studený pot, když poznal, že otec mu nevěří.

„Pověděla mi toho ještě víc,“ dodal Big Sam. „O Miku Chevalonovi.“

„Co ta může vědět?“ vyhrkl Slim. „Vlezla s ním do postele?“

Big Sam praštil pěstí do stolu.

„Drž tu svou nevymáchanou hubu!“ zařval. „Není každý takový ksindl jako ty!“

Byl celý rudý, vypadalo to, jako by nemohl popadnout dech.

Slim zbledl. Hleděl na otce a přemýšlel. Co s ním je? A pak mu přeběhl mráz po zádech. Ví otec víc, než si myslím, uvažoval. Dozvěděl se, co se stalo v Lordsburgu a na Chevalonově ranči?

Linda Strattonová, pomyslel si náhle a polil ho studený pot. Chevalon jí všechno pověděl a ona to starému řekla, když ji vyháněl z jejího ranče! Sakra, proč jsem tenkrát nezůstal poblíž otce? Pak bych mohl zabránit tomu, aby mu řekla věci, které se neměl dozvědět!

Big Sam se naklonil.

„Řekni mi pravdu, synu!“ zašeptal. „Byls s Provem a ostatními v Lordsburgu a přepadls tam banku?“

Slim zavrtěl hlavou.

„Sakra, jestli chceš věřit couře, tak prosím!“ vykřikl. „Říkám ti, že s tím nemáme nic společného! Byli jsme v Miller Mountains! To je všechno! Čert ví, co Johnnie Provo s tím Chevalonem měl! Možná se znali z dřívějška.“

Big Samovi poklesla ramena.

„Běž, Slime,“ tiše řekl. „Prosil jsem tě, abys mi řekl pravdu…“

Slim pozpátku kráčel ke dveřím. Cítil, jak ho otec propaluje očima. Zmocňovala se ho panika, ale pak si řekl, že mu nikdo nemůže dokázat, že byl v Lordsburgu.

Ve stínu noclehárny mužstva na něho čekal Joe Grady.

„Co od tebe Big Sam chtěl?“ zeptal se.

„To co předtím!“ sykl Slim. „Linda Strattonová mu řekla něco, co asi slyšela od Chevalona. Starý je nedůvěřivý. Nevěří mi. Ale neví, jak by mohl dokázat, že banku v Lordsburgu jsme přepadli my.“

„Sakra!“ Joe Grady přidušeně zaklel. „Přestává se mi to líbit. Měli jsme vzít prachy a zmizet v Mexiku.“

Slim zavrtěl hlavou.

„To můžeme udělat vždycky. Možná má Chevalon dost a už se neukáže. Pak se na to rychle zapomene.“

Joe Grady na něho číhavě hleděl.

„Myslím, že je načase, abys mně a Tomovi řekl, kam jste schovali kořist,“ řekl nebezpečně tichým hlasem.

Slim se na něho usmál.

„V chatě, to přece víš. Ale nepohrávej si s myšlenkou, že by ses jí mohl zmocnit. To by nás všechny stálo krk.“

„To platí i pro tebe, Slime,“ chladně odvětil Joe Grady.

Slim pokrčil rameny, načež se zeptal: „Kde je vlastně Tom? Od té doby, co jsme se vrátili na ranč, jsem ho neviděl.“

Joe Grady pozvedl obočí a prudce se otočil, načež se vydal k noclehárně. Otevřel dveře a vešel dovnitř. Vládlo tam přítmí. Několik mužů, kteří s nimi byli celý den v sedle, chrápalo na svých pryčnách.

Joe Grady zbledl, když přišel k lůžku Toma McCoye. Hned viděl, že tam nejsou McCoyovy osobní věci. Otočil se a běžel ke dveřím, kde na něho čekal Slim Ellicott.

„Zdrhl!“ sykl Grady a rozběhl se ke stáji, kde černoch Harris hřebelcoval vyčerpané koně.

„Kde je McCoyův hnědák?“ zvolal na něho Slim.

Černoch pokrčil rameny.

„Ten blázen ho ani neodsedlal, pane Slime,“ řekl. „Odjel před půlhodinou. Asi chce svého koně uštvat.“

Joe Grady chtěl běžet ke svému koni, ale Slim ho chytil za rukáv.

„Jen klid, Joe!“ hlesl. Obrátil se k černochovi a řekl: „Osedlej nám dva čerstvé koně, Harrisi. Viděli jsme v Miller Mountains spoustu dobytka. Starý má pravdu. Asi jsme byli trochu lehkovážní. Joe a já teď ta zvířata přiženeme.“

Harris jen přikývl. Nedalo se poznat, co si myslí. Koně, kterého právě hřebelcoval, nechal stát a šel ke stáním. Po chvíli odtud vyvedl dva odpočaté koně.

Slim Ellicott odvedl Joa Gradyho ze stáje.

„Ten kluk dostal strach,“ tiše řekl.

Grady přikývl. „Tušil jsem to!“ zašeptal. „Je příliš měkký. Ještě že s ním Big Sam nemluvil o samotě. Musíme zajistit, aby nemohl žvanit.“

Slim si olízl oschlé rty. Věděl, co Joeova slova znamenají. Neměli však na vybranou. Buďto Tom McCoy nebo my, pomyslel si. A bude lepší, když přežijeme my.

„Jeho hnědák je unavený,“ tiše řekl, „doženeme ho brzy. Určitě už je za hranicí.“

Vydali se ke kuchyni a vzali si tam potraviny. Kuchaři pověděli to samé co Harrisovi. Jenom se na ně usmál. Přestože měli sto chutí hned vyrazit za McCoyem, chovali se naoko lhostejně.

+ + + + +

Mike Chevalon zastavil svého morgana vedle vypálené polozemnice. Ze stop poznal, že Linda a Ronny se nevrátili.

Doufal, že se zastaví v Bisbee a promluví s šerifem. Bylo možné, že v kraji už nezůstanou, Big Sam Ellicott jim však alespoň musel zaplatit odškodné.

Mike spatřil v trávě před ohradou cosi lesklého. Přijel tam, vyklonil se ze sedla a zvedl Ronnyho winchestrovku. Prohlédl si ji a spokojeně přikývl, když ze zásobníku vytáhl čtrnáct nábojnic. Pak morgana poplácal po krku.

Zvíře bylo skvělé. Převyšovalo Big Samovi koně o třídu a díky tomu mohl Mike odpočívat.

Když to Big Samova smečka vzdala, stal se ze štvance lovec. Vydal se na stezku pomsty.

Jel po stopách Big Samových jezdců. Teprve, když se dostal do otevřené krajiny, odbočil k vypálenému domu sourozenců Strattonových. Předpokládal, že se vrátili, aby zachránili to, co zbylo z jejich majetku.

Mýlil se, ale jízda se skutečně vyplatila, protože tam našel winchestrovku.

Znovu se vytáhl do sedla. Měl čas. Věděl, že Big Sam a jeho syn si nejdřív budou muset odpočinout po celodenní jízdě horami.

Rozhodl se, že si na ně někde počíhá. Chtěl si prostudovat krajinu. Věřil, že Slim Ellicott a jeho druhové budou chtít uprchnout do Mexika, až poznají, že to nevzdal.

Ranč objel ze západu. Večer mezi kopci spatřil obláček prachu. Nejprve se chtěl ukrýt, ale pak si řekl, že musí vědět, kdo to je, aby mu nemohl vpadnout do zad.

Pobídl morgana a hřebec vyrazil.

Viděl, že prach se vzdaluje od ranče. Mířil k Miller Mountains na západě. Přemýšlel, kdo to tam jede. Soudě podle velikosti oblaku prachu to mohl být jen jediný jezdec.

Po několika mílích zastavil morgana. Všiml si, že jezdec se nevrací. Do tmy by ho nedostihl.

Ne, nemá smysl ho dál pronásledovat, pomyslel si.

Pomalu otočil morgana a už se chtěl vydat na východ, když tu spatřil druhý obláček prachu, který se v záři zapadajícího slunce narudle třpytil.

Sevřel rty. Viděl, že tento obláček je větší. Očividně šlo o vícero jezdců. A jeli podstatně rychleji než muž, kterého sledoval dosud. Přemýšlel, zda jezdci vidí prach, který sám zvířil. Nejel rychle. Možná se zvířený prach rozplynul předtím, než vyjel na hřeben. Vydal se k sousednímu návrší, pak kousek sjel po svahu a seskočil ze sedla. Winchestrovku vzal s sebou a opatrně vyšel na vrchol kopce.

Oblak zvířeného prachu se rychle zvětšoval. Čekal ještě půl hodiny a potom je spatřili. Byli to dva jezdci, kteří ostře hnali koně. Mike pohlédl na západ. Jezdce, který mířil k horám, už nebylo vidět. Pronásledovali ho?

Sevřel pažbu winchestrovky a přivřel oči. Hleděl na muže, kteří cválali zhruba 200 yardů pod ním. Jeho tvář se podobala masce. Jedním z těch dvou jezdců byl Slim Ellicott.

Mike si byl naprosto jistý. Odplazil se zpátky a přiběhl ke svému morganovi. Vyšvihl se do sedla a chtěl pobídnout koně, když tu si uvědomil, že by ho mohl prozradit prach. Zachoval klid. Pomalu si ujasňoval situaci. Důležité pro něho bylo jen jedno: to, že nyní byl mezi rančem a Slimem Ellicottem.

Nikdo kromě onoho druhého jezdce by nyní mladému vrahovi nepomohl, kdyby mu Mike položil rozhodující otázku. A možná že i Slim patřil k jezdcům, kteří přepadli jeho ranč a zavraždili Lou Ann…

+ + + + +

Slim Ellicott a Joe Grady hned věděli, že Tom McCoy míří k chatě v Miller Mountains, když půl míle západně od ranče narazili na stopy jeho hnědáka.

„Sakra, on chce vzít prachy a zmizet s nimi v Mexiku!“ zařval Joe Grady.

Slim jen přikývl a pobídl koně. Stopy Toma McCoye byly jasně vidět, ale ani je nepotřebovali. Skutečnost, že McCoy nejede přímo k hranici, jim stačila.

Pro Slima nebyly peníze ani zdaleka tak důležité jako pro Joea Gradyho. Pro syna bohatého rančera kořist dokonce znamenala nebezpečí. Podle bankovek by mu mohli dokázat, že byl v Lordsburgu.

Slim Ellicott zůstával několik délek za Joem Gradym, který nemyslel na nic jiného než na peníze, kterých se chtěl McCoy zmocnit. Slimových zamyšlených pohledů si Grady nevšímal.

Rančerův syn přemýšlel o tom, že Joe Grady je rozběsněný a že Toma McCoy bez milosti zastřelí, až ho dostihnou.

Co kdybych potom Gradyho oddělal, pomyslel si. Pak bych byl jediným z pětice, která v Lordsburgu přepadla banku.

55 000 dolarů, které leží v sedlových brašnách pod podlahou chaty, spálím. Potom nebude existovat žádný důkaz! Ano, ty peníze musí zmizet. A aby mohly zmizet, musím zabít Joa Gradyho!

Slim sáhl pravou rukou po perleťové pažbě svého remingtonu. Trhl sebou, když se Joe Grady náhle otočil v sedle a vykřikl: „Tam vepředu! Vidíš ten obláček prachu? Tam je ten ksindl!“

Joe Grady znovu pobídl koně. Nevšiml si vyděšeného výrazu ve Slimových očích. Zmocnila se ho lovecká horečka.

Slim rovněž pobídl koně a nyní jel cvalem vedle Joea Gradyho. Nesměl vzbudit jeho nedůvěru. Slunce již stálo nízko nad horami. Bylo krvavě rudé.

„Nemá smysl tak štvát koně!“ zvolal Slim. „Doženeme ho ještě před setměním! A do rána se k chatě nedostane. Jeho hnědák je vyřízený, Joe!“

Gradyho tvář byla strhaná. Chvíli mu to trvalo, než pochopil, že Slim má pravdu. Proto zvolnil do lehkého klusu. Zvířeti odlétávaly od huby chuchvalce pěny.

„Budeme u chaty před ním,“ vyhrkl. „Potmě dál nepojede. V noci ho objedeme a ráno ho přivítáme v chatě!“ Zašklebil se a rozesmál se tak, že Slimovi přeběhl mráz po zádech. Slim pomyslel na to, jak chladnokrevně Joe Grady v bance zastřelil oba pokladníky. Grady a Johnnie Provo měli na svědomí tři pokladníky. Tom McCoy též střílel, ale byl tak vyděšený, že netrefil. Slim jasně slyšel, jak kulky z jeho revolveru provrtaly čalounění pokladny.

Slim byl jediný, kdo v bance nestřílel a byl by z celé té záležitosti vyšel z čistým štítem, kdyby se nestala ta věc s Chevalonovou ženou.

Zase tu myšlenku zaplašil. Už bylo příliš pozdě. Musel tu věc jednou provždy smést ze stolu.

+ + + + +

Velký oblak prachu zmizel ještě před západem slunce. Slim zřejmě poznal, že toho muže do tmy nedoženou, pomyslel si Mike.

I on zpomalil.

Dusot jeho morgana byl potmě slyšet daleko.

Zastavil a naslouchal. Měl pocit, že daleko před ním se ozývá dusot kopyt, ale jistý si tím nebyl. Pak se rozhodl, že si odpočine a pojede dál až za ranních červánků, kdy bude moct sledovat stopy.

Myšlenka na to, že Slim Ellicott by mu mohl uniknout, ho sice trýznila, ale potom si řekl, že syn Big Sama Ellicotta přece jenom tak neopustí ranč.

Odsedlal morgana a v klidu ho vytřel. Zvíře spokojeně odfrkávalo. Mike byl rád, že ho má. Nebýt hřebce, tak by teď pravděpodobně už byl mrtvý.

Dlouho nemohl usnout. Hlavou se opřel o sedlo a hleděl na zářící hvězdy. Děsivý obraz Lou Ann už nebyl tak zřetelný jako před několika dny. Neustále se mu vybavovaly velké, hnědé oči Lindy Strattonové.

Kousal se do spodního rtu. Vždyť jsem přece Lou Ann miloval. Znamenala pro mě všechno. Je možné, abych po její hrozné smrti myslel na jinou ženu?

Cítil se jako zrádce.

Tvoji vrahové musejí být potrestáni, Lou Ann, pomyslel si. Dodržím svůj slib.

Jasně však cítil, že jeho nenávist už není tak silná jako před několika dny, než poznal Lindu Strattonovou. Varovala ho, aby se neutopil v nenávisti.

Jeho nenávist postupně vyhasínala, ale ne kvůli jejím slovům. Bylo to kvůli jejím velkým hnědým očím.

Život jde dál, řekla mu.

Předtím nevěřil, že bez Lou Ann může být nějaký život, teď to však bylo jinak. Věděl, že na Lou Ann nikdy nezapomene. Vzali mu ji – děsivým způsobem – a musel se s tím smířit, tak jako se jiní lidé museli smířit s tím, když někdo zemřel při nehodě nebo kvůli nemoci.

Usnul a vůbec poprvé od onoho hrozného dne spal klidně.

+ + + + +

Tom McCoy věděl, že se již nemůže vrátit. Štvanice na Mika Chevalona, jehož ženu Slim Ellicott a Johnnie Provo znásilnili, pro něj byla poslední kapkou.

Po cestě pozoroval Big Sama Ellicota. Starý muž nebyl hloupý a Tom si dobře všiml, že o všem přemýšlí. Dívka ze Strattonova ranče s ním dlouho hovořila a Tom tušil, že mu pověděla to, co slyšela od Mika Chevalona. Viděl mu to na očích.

Krátce po návratu na ranč opět vyrazil. Nejprve chtěl jet do Mexika, ale pak si uvědomil, že pro gringa bez centu v kapse by to tam bylo těžké.

A protože za přepadení banky by musel zaplatit, kdyby ho dopadli, věřil, že má nárok na svůj podíl na kořisti.

Jeho hnědák byl vysílený. Čtyřdenní štvanice se na něm nemohla nepodepsat. Tom si však nechtěl vzít jiného koně, aby ho nepovažovali za zloděje. Proto jel pomalu a doufal, že Joe Grady a Slim Ellicott si jeho odjezdu všimnou až večer.

Za setmění tábořil mezi kaktusy. Byl velmi unavený, ale přesto se celou hodinu staral o hnědáka. Pověsil mu pod hlavu pytlík s ovsem a dal mu svou poslední vodu. Věděl, že u chaty je studánka. Tam se mohl zásobit na cestu do Mexika.

Snažil se spát, ale trápily ho temné myšlenky. Neustále naslouchal, zda neuslyší dusot pronásledovatelů.

Jednou měl pocit, že ho slyší, ale zvuk se pak ztratil kdesi v dáli.

Několikrát zadřímal, ale vždy se hned probral. V uších měl výstřely, které padly v bance v Lordsburgu – a výkřiky ženy, kterou na Chevalonově ranči znásilnili Slim Ellicott a Johnnie Provo…

Vyrazil ještě před svítáním. Prchal.

Ne před zákonem, ani před Slimem Ellicottem a Joem Gradym, kteří by ho zabili, kdyby ho dostihli, protože si jistě mysleli, žeje zrádce.

Ne, prchal před svými vlastními myšlenkami.

Hovořil se svým koněm, protože nedokázal snést ticho, a přesto cítil, že výčitkám svědomí neunikne.

Rozplakal se.

Jel s ostatními, protože mu slibovali dobrodružství. Chtěli vařbuchtům v Lordsburgu nahnat strach a obrat je o pár dolarů.

O zabíjení nikdo z nich nemluvil.

Promnul si oči, když před sebou spatřil chatu, jež stála ve stínu skalní stěny.

Věděl, kde Johnnie Provo a Slim Ellicott ukryli kořist z přepadení. Zjistil to náhodou, protože si ho nevšimli, když ve vedlejší místnosti, v níž měli zásoby, hledal střelivo. Mysleli si, že je venku s Joem Gradym.

Pomyslel na míšence Sancheze, který dostal pět tisíc dolarů a zůstal v Bisbee, protože tam měl sestru.

Jestli si někdo zaslouží z toho vyváznout, pak on, řekl si. Sanchez jenom držel koně a ani na Chevalonově ranči neudělal nic, za co by ho mohli pověsit. Ukradl Chevalonovi jednoho koně. To bylo všechno.

Jak rád by teď byl na Sanchezově místě. Jenže se zúčastnil střelby v bance a možná zabil některého z pokladníků…

Pohlédl na zem před chatou. Stopy, které viděl, byly všechny nejméně týden staré. Nikdo tam tedy nebyl od té doby, co se vrátili z přepadení a pak na svých vlastních koních jeli zpátky na Nakloněné E. Chevalonovi koně po cestě na ranč odehnali.

Zastavil před chatou.

Nechtěl se tam zdržovat déle, než bylo nezbytně nutné. Pokud Slim Ellicott a Joe Grady vyrazili ještě večer, mohli být nebezpečně blízko.

Okenice chaty byly zavřené. Sáhl na vysokou dveřní zárubeň a našel klíč na obvyklém místě. Chvějícími se prsty odemkl.

Chtěl si vzít 18 000 dolarů, protože po Provově smrti zbývali už jen tři podílníci kořisti.

Otevřel dveře a pohlédl dovnitř. Dveřmi pronikalo světlo do místnosti. Viděl hrubý stůl s šesti židlemi. Pak spatřil navažský koberec před trojpatrovou postelí na levé straně. Slunce svítilo jen na jeho část. Barvy byly pestré.

Pod kobercem byla prkenná podlaha, pod kterou Provo se Slimem ukryli kořist.

Vešel do chaty, rychle prošel kolem stolu a odstrčil koberec. Z pochvy na opasku vytáhl nůž bowie. Strčil čepel do škvíry mezi dvěma prkny a zatlačil. Jedno z prken se okamžitě uvolnilo.

Druhou rukou sáhl pod něj a nadzvedl jej. Tiše vydechl, když spatřil sedlové brašny. Jednu z nich vytáhl a otevřel.

Po zádech mu přeběhl mráz, když viděl bankovky, kvůli nimž museli zemřít tři muži. Vlastně čtyři, když se počítal i Johnnie Provo.

Chvěly se mu prsty, když vytáhl jeden svazek.

Už chtěl začít počítat, když tu se ozval tichý šramot. Šramot, který vznikne, když vytáhnete revolver z pouzdra.

Strnul.

Hlavou se mu honily myšlenky.

Ten vzdálený dusot, vyděšeně si pomyslel.

Předjeli mě a nastražili mi past!

Věděl, že se musí otočit a tasit revolver, pokud chce přežít, nebyl však schopný sebemenšího pohybu.

„Podívejme!“ ozval se zlomyslný hlas Joa Gradyho. „Kdo by si to byl pomyslel! Chce vzít kořist a utéct do Mexika!“

Bankovky mu vypadly z prstů a rozsypaly se na podlaze. Slyšel, jak se za ním blíží kroky.

„Ty proklatý malý zrádče!“ sykl Grady. „Otoč se, McCoyi, ať ti můžu střelit do té tvé zatracené tlamy!“

Tom McCoy nedokázal potlačit třas. Podlamovala se mu kolena, když pomalu vstal a otočil se.

Pohlédl do strhané tváře Jóa Gradyho. Hlaveň jeho pětačtyřicítky mu mířila na hlavu. Tom v bance v Lordsburgu viděl, s jakou nemilosrdností Grady umí zabíjet.

„Já – já jsem si jenom chtěl vzít svůj podíl,“ přerývaně zašeptal., Je to tak, Grady! Jenom osmnáct tisíc!“

Odmlčel se, když za Gradym spatřil siluetu Slima Ellicotta, který též držel v ruce kolt.

„Slime! Řekni mu, že bych s vaším podílem nikdy nepláchl!“ vykřikl.

„Nejde o tvůj podíl, Tome,“ chladně odvětil Slim. „Jde o to, že jsi nás dva zkompromitoval, když jsi zdrhl. Co si pomyslí Big Sam, když zmizíš? Přemýšlels o tom, když ses rozhodl utéct do Mexika? Řekne si, že Tom McCoy dostal strach a bojí se, že mu dokážou, že se zúčastnil přepadení banky v Lordsburgu!“

Tom McCoy vytřeštil oči. Jenom chraplavě šeptal, když řekl: „Na to jsem nepomyslel, Slime. To ne. Já – já se s vámi vrátím zpátky! Nedám na sobě nic znát, slibuju!“

„Ano, nedáš na sobě nic znát,“ ledovým hlasem řekl Joe Grady. „Budeš totiž mrtvý, McCoyi! Už se nevrátíš a nikdo nebude vědět, že se tvé kosti bělají pod kamením někde v Miller Mountains!“

„Ne!“

Tom McCoy vykřikl a zvedl ruce v obranném gestu.

Chtěl se vrhnout na Joea Gradyho, ale v tom okamžiku z hlavně Gradyho pětačtyřicítky vyšlehl plamen. Ve stejném zlomku vteřiny ho zasáhla tvrdá rána do hrudi a ztratil vědomí…

+ + + + +

Mike před chatou spatřil vysíleného hnědáka a okamžitě se skryl za několika kaktusy.

Pak se s winchestrovkou v rukou ze strany připlížil k chatě. Dveře byly otevřené. Slyšel tiché hlasy. To ho udivilo.

Bylo v chatě víc mužů?

Že by to byl Slim Ellicott a jeho kumpán, za nimiž celý den jel?

Za ranního šera našel stopu jednoho koně, která byla velmi čerstvá, a nyní již věděl, že tuto stopu za sebou zanechal hnědák stojící před chatou.

Dorazil ke srubu a kolem zavřených okenic se kradl ke dveřím. Těsně vedle nich se zastavil.

„…a nikdo nebude vědět, že se tvé kosti bělají pod kamením někde v Miller Mountains!“ řekl chladný hlas, který nepatřil Slimu Ellicottovi.

„Ne!“ ozval se vysoký hlas, načež třeskl výstřel následovaný žuchnutím něčeho těžkého na podlahu.

„Parchant!“ vyhrkl muž, kterého slyšel jako prvního. „Věříš tomu, že chtěl jenom zmizet se svým podílem, Slime?“

Chvíli panovalo ticho a Mike pevně svíral winchestrovku. Věděl, že bude moudřejší počkat venku, dokud Slim Ellicott a jeho kumpán nevyjdou ven. Fakt, že dostihl vrahy Lou Ann, ho však rozrušoval tak, že zapomněl na veškerou opatrnost.

Ještě slyšel, jak Slim řekl: „Ano, věřím Tomovi. Ale tobě ne, Joe!“

Mike vyrazil.

Přiběhl ke dveřím a vrhl se dovnitř.

Třeskl výstřel.

Polil ho studený pot. Nepočítal s tím, že ti muži budou reagovat tak rychle. Slyšel tiché sténání a Slimův chraplavý smích. Došlo mu, že kulka nemířila na něj.

Převalil se a zády narazil do stěny. Okamžitě zvedl hlaveň winchestrovky.

Slim stál uprostřed místnosti, do níž pronikal sluneční svit, který jako by interiér srubu rozděloval na dvě poloviny. V pravé ruce držel revolver. Z hlavně stoupal dým.

Mike vypálil – neměl jinou možnost.

Kulka z winchestrovky zasáhla Slima do pravého ramene a otočila ho. Ztěžka dopadl na stůl, strhl s sebou dvě židle a svalil se na podlahu.

Mike bleskově vyskočil. Viděl Slimovy holínky. Pákou posunul náboj ze zásobníku do komory a namířil na siluetu u stolu.

V přítmí se zablesklo.

Dostal tvrdou ránu do hrudi, která mu vyrazila dech.

Zatmělo se mu před očima. Podlomila se mu kolena a levou nohou mu projela ostrá bolest, když dopadl na podlahu. Další kulka mu srazila z hlavy stetson. Zůstal mu po ní šrám na hlavě.

Instinktivně vypálil podruhé.

Slim Ellicott vykřikl.

Mike, který nyní klečel, hleděl na muže, jenž se svíjel na podlaze. Uviděl revolver, který ležel vedle Ellicotta, nejistě vstal a odkopl revolver pod pryčnu.

Slim ještě stále řval.

Mike, jehož oči si postupně přivykly na přítmí v chatě, viděl, že se Slim drží za zakrvácenou pravou ruku.

Namířil mu winchestrovkou na hlavu. Ozvalo se cvaknutí, když stáhl páku.

Slim se odmlčel.

Hleděl na něho vytřeštěnýma očima.

„Ne!“ vyhrkl. „Nestřílejte, Chevalone! Já jsem to nechtěl! Přinutil mě k tomu Provo! To on omráčil vaši ženu!“

Mike nahlas zasténal. Najednou se mu vybavil ten hrozný obraz.

Viděl Lou Ann na rozházené posteli. Zmocnil se ho nekontrolovatelný hněv. Zvedl winchestrovku a namířil na zabijáka, který měl na svědomí Lou Ann.

„Odporně jste ji zavraždili, Ellicotte!“

Nepoznával svůj hlas. Zdálo se, že ho znovu ovládlo to, co bylo silnější než rozum. Přesto si všiml překvapení ve Slimově tváři.

„Zavraždili?“ zašeptal mladík. „Můj Bože, Chevalone, přísahám vám, že žila, když jsem opouštěl váš dům! Zůstal s ní Johnnie Provo a…“ Odmlčel se. „Krev!“ vykřikl náhle. „Provo měl na ruce krev a tvrdil, že vaší ženě teče z nosu!“

Slim zapomněl na krvácející ránu na pravém předloktí a začal se plazit k Chevalonovi. Ve tváři se mu zračila hrůza.

„Já jsem to nebyl, Chevalone!“ vykřikl přeskakujícím hlasem. „Musel to být Provo! Byl ve vašem domě jako poslední.“

Mike slyšel ta slova, ale nevnímal je. Přitiskl ukazováček ke spoušti. Přes mušku hleděl na zpocené čelo Slima Ellicotta a hlavou mu znělo: Zabij jejího vraha!

Náhle měl pocit, že na tom zpoceném čele vidí velké hnědé oči. Cosi se v něm zlomilo, prst mu sklouzl ze spouště winchestrovky a nekonečně pomalu sklonil hlaveň.

Slim Ellicott na něho hleděl jako do kouta zahnané zvíře. Viděl, že nenávist v jeho očích vyhasla, a zavětřil svou šanci.

S divokým výkřikem vyskočil a vrhl se proti Mikovi. Levým ramenem mu narazil do hrudi, kterou mu okamžitě projela ostrá bolest. Krvácející pravou rukou odstrčil Ellicott stranou hlaveň winchestrovky. Kulka kdesi narazila na plech, zarachotilo to.

Mike instinktivně otočil winchestrovku a rozmáchl se pažbou, když Ellicott chtěl proběhnout kolem.

Zasáhl mladíka do zátylku a Slim se skácel na zem. Nehybně a s rozhozenýma rukama ležel na podlaze.

Mike cítil, jak se o něj pokoušejí mdloby. Pustil winchestrovku a sáhl si na hruď. Nemohl popadnout dech.

Potom ucítil krev a cosi tvrdého pod kůží vedle hrudní kosti. Náhle držel v ruce zakrvácenou kulku. Pohlédl na svou hruď a uviděl, že Slimova kulka ho zasáhla doprostřed hrudní kosti. Měl neskutečné štěstí, že kulka nesklouzla, ale zůstala vězet pod kůží.

Bolest v hrudi nepolevovala. Hrudní kost je asi zlomená, pomyslel si.

Vytáhl se na židli a ztěžka se na ni posadil. Hekavě oddechoval a dělalo se mu špatně. Chvíli to trvalo, než mžitky před očima zmizely.

Pohlédl na oba mrtvé muže na podlaze. Jeden byl mladý blondýn, jehož tvář znetvořila kulka. Druhý to koupil do levé strany hrudi. Mike toho muže viděl na Nakloněném E, když zastřelil Johnnieho Prova.

Vystopoval je všechny. Čtyři z nich teď byli mrtví, jenom jeden ještě žil.

Otočil se k omráčenému Slimu Ellicottovi. Mladík přiznal, že znásilnil Lou Ann, ale tvrdil, že ji zavraždil Johnnie Provo. Mohl mu věřit?

Náhle si uvědomil, že je mu to jedno.

Lou Ann už život vrátit nemohl.

Chvíli přihlížel, jak Ellicottovi vytéká z rány na paži krev. Pak mu došlo, že mladík vykrvácí, pokud ho neováže.

Bodalo ho v hrudi, když ztěžka vstal. Utrhl Ellicottovi levý rukáv a ovázal mu jím ruku. Krvácení ustalo. Rána na rameni už mu přestala krvácet předtím.

Slim se nehýbal. Ztráta krve ho zřejmě velmi oslabila. Na zátylku měl bouli.

Mike přišel k oběma mrtvým a vzal jejich zbraně. Když stál vedle mladíka se světlými vlasy, všiml si díry v podlaze a bankovek kolem.

Vytáhl sedlové brašny a strčil do nich rozsypané dolarovky. Jelikož u Sanchezovy sestry zástupce šerifa Orcharda našel 5 000 dolarů, muselo v sedlových brašnách být 55 000.

Hodil sedlové brašny ke Slimovi, sklonil se a svázal ho. Už nechtěl riskovat.

Nejistými kroky vyšel ven a zahvízdal. Zpoza kaktusů přiběhl jeho morgan.

Někde museli být i koně Slima Ellicotta a druhého mrtvého. Hodil zbraně do křoví a ztěžka se vytáhl do sedla.

Oba koně nalezl po deseti minutách. Slim Ellicott a jeho kumpán je skryli v houští pod strmou skalní stěnou.

Přivedl je k chatě.

Byla to těžká práce, když zvedal mrtvé do sedel koní a přivazoval je. Sedlové brašny s kořistí přivázal za morganovo sedlo.

Pak se vrátil do chaty a nalil Slimovi na tvář vodu z láhve. Nějakou dobu to trvalo, než se probral. Nejdřív nevěděl, kde je, ale potom uviděl Mika Chevalona a náhle se v jeho očích objevil strach.

Mike ho zvedl na nohy a dostrkal k ryzákovi.

„Tak nasedej!“ přikázal chraplavým hlasem.

Musel Slimovi pomoct. Sám by to nezvládl.

Laso s uzdami tří dalších koní přivázal k hrušce svého sedla. Neohlížel se. Dveře nechal otevřené. Bylo mu jedno, zda chatu někdo vyloupí.

+ + + + +

Uviděli ho, ještě než dorazil do brány Nakloněného E. Seběhli se tam kovbojové z celého ranče a upřeně na něho hleděli.

Dívali se na syna svého rančera, který seděl na ryzákovi jako hromádka neštěstí. Ruce měl svázané, na pravé paži měl zaschlou krev.

Nikdo se nepokoušel Mika Chevalona zastavit. Vedl za sebou tři koně a mířil k rančerovu domu.

Z nocleháren vyšli i poslední kovbojové. Big Samovi muži se shromáždili na dvoře, aby byli svědky konce celé tragédie. Napravo od stáje stál černoch Harris. Ruce měl zkřížené na prsou.

Mike se rozhlédl po přítomných. Jejich tváře byly tvrdé, ale nikdo z nich nesáhl po koltu. Utvořili před ním uličku vedoucí až k domu. Mike přivřel oči, když spatřil dva koně před verandou. Jejich uzdy byly omotané okolo zábradlí.

Něco tu nehraje, vyděšeně si pomyslel. Ti muži se chovají divně. A kde je Big Sam?

V tom okamžiku se otevřely dveře domu.

Mike uviděl vysokého chlapíka s velkým břichem. Hlava s vybledlým sombrerem zůstala ve stínu verandy, lesknoucí se mosazná hvězda na hrudi toho muže se však nedala přehlédnout.

Šerif Orchard z Bisbee, pomyslel si. Co tu dělá?

Z domu vyšel druhý muž a ustoupil ze dveří dalšímu.

Mike poznal Colea Pritchetta, marshala z Naca, a Big Sama Ellicotta.

Stáli na kraji verandy a do tváří jim svítilo slunce.

Mike však hleděl jen na bělovlasého rančera, který jako by zestárl o celé roky. Světle modré oči otupěle hleděly za něj.

Mike za sebou ucítil pohyb. Laso, které bylo dosud napjaté, se uvolnilo.

Ohlédl se.

Slim kopl svého ryzáka patami a rozjel se k verandě. Byl celý rudý.

„Tati!“ vyhrkl. „Myslí si, že jsem zavraždil jeho ženu! Ale já jsem to nebyl! Přísahám! Zůstal tam Johnnie Provo…“

Big Sam zavrtěl hlavou a chvějící se rukou ukázal na mrtvé za Slimem.

„Ty po mně ještě chceš, abych ti věřil, synu?“ odvětil hlasem, který jako by nepatřil do říše živých.

„Zeptej se ostatních!“ vykřikl Slim. „Zeptej se Joa Gradyho a Toma McCoye…“ V jeho očích byl výraz šílenství, když se uštvaně rozhlížel. Pak jeho pohled padl na oba mrtvé a pochopil, že jeho slova už nikdo nepotvrdí. Byl poslední z pěti mužů, kteří v Lordsburgu přepadli banku.

„Já jsem to nebyl!“ zvolal. „A v bance jsem nestřílel! To udělali druzí! Ty chlapy oddělali Grady a Provo! Musíte mi věřit! Já jsem jenom…“

Plačtivě vykřikl a než mohli ostatní něco udělat, spadl ze sedla do prachu dvora.

Šerif Orchard sešel z verandy a zastavil se před Mikovým morganem. Mike jeho zkoumavý pohled klidně opětoval.

„Už při našem prvním setkání jsi mi mohl říct to, co teď vím od slečny Strattonové,“ tiše řekl. „Varoval jsem tě, Chevalone, abys nejednal na vlastní pěst.“ Kývl na oba mrtvé. „Za to zaplatíš, Chevalone.“

Mike zavrtěl hlavou. Z jeho tvář se nedalo nic vyčíst.

„Mýlíte se, šerife,“ chraplavě odvětil. „Ty dva jsem nezastřelil já.“

Slim ta slova slyšel. Ohlédl se a zvolal: „McCoye zastřelil Grady! Chtěl jsem tomu zabránit, ale už bylo pozdě! Když chtěl Grady oddělat i mě, musel jsem střílet!“

Mezi kovboji nastal neklid. Když se Mike otočil, viděl, že někteří z nich odešli do nocleháren. Po chvíli vyšli ven. Nesli si rance a kráčeli k ohradě u stáje.

Nespouštěl Big Sama Ellicotta z očí, ani tehdy ne, když k šerifu Orchardovi řekl: „Pověděla vám slečna Strattonová i to, jak Big Sam Ellicott vypálil její dům a jak ji a jejího bratra vyhnal z jejich půdy?“

„Ano, Chevalone,“ řekl Orchard. „Pan Ellicott nahradí škody. Již podepsal směnku. A Strattonové se na svou půdu mohou vrátit.“

Big Sam ještě jednou chladně pohlédl na svého syna, který vrávoravě vstal z prachu, pak se otočil a shrben a unavenými kroky šel dovnitř.

„Tati!“ vykřikl Slim. Chtěl běžet za otcem, ale šerif Orchard mu vstoupil do cesty a položil mu ruku na rameno.

„Jste zatčen, Slime Ellicote, za bankovní loupež, znásilnění a vícenásobnou vraždu!“

Slim křičel na svého otce. Chtěl se Orchardovi vytrhnout, ale šerif ho nepustil.

Orchard se otočil ke Colu Pritchettovi.

„Postarejte se o toho muže, marshale,“ řekl a kývl na Slima.

Pritchett sešel z verandy a přistoupil k mladíkovi. Měl skloněnou hlavu a nepodíval se Mikovi do očí. Chevalon slyšel slova, která pronesl šerif, jako by skrze vatu. A nerozuměl jim.

Pak kdesi třeskl tlumený výstřel a Mike viděl, jak muži strnuli.

Šerif Orchard se rychle otočil a vyběhl na verandu. Rychle zmizel ve dveřích a když o dvě minuty později zase vyšel ven, byla jeho tvář popelavá.

„Big Sam si vpálil kulku do hlavy,“ řekl pohnutým hlasem. Jeho oči byly tvrdé jako skála, když pohlédl na bledého Slima.

Mike to nevnímal.

Dělaly se mu mžitky před Očima a hučelo mu v hlavě. Bolest v hrudi náhle zmizela. Cítil se lehký a ani nevěděl, že se svezl ze sedla a dopadl na zem…

Šerif Orchard byl hned u něj. Sklonil se k němu a prohlédl ránu na hrudi. Tiše si zahvízdl.

Pak vstal a mávl na černého stájníka Harrise.

„Zapřáhni koně,“ řekl. „Chevalon musí k doktorovi. Ale pospěš si!“

Jeden z kovbojů přistoupil k marshalovi.

„Co teď bude s Nakloněným E, marshale?“ zeptal se chraplavým hlasem.

Šerif vytáhl kus papíru.

„Máte nového bosse,“ nahlas řekl. „Tady, toto napsal Big Sam Ellicott předtím, než se zastřelil. Odkázal Nakloněné E svému předáku Kirku Rushovi.“

Kovbojům to chvíli trvalo, než to pochopili. Jejich překvapení bylo příliš velké. Pak se jeden z nich rozběhl k ohradě, kde právě půl tuctu jeho druhů sedlalo koně. Tito muži chtěli z ranče odjet.

Šerif Orchard viděl, ze si to rozmysleli, když slyšeli tu novinu.

Spokojeně zabručel a zeptal se jednoho muže: „Kde je ten Rush?“

„Big Sam ho před týdnem vyhnal,“ odvětil usmívající se kovboj.

Nyní byl pro změnu zaražený Orchard.

Potom řekl: „Měli byste sednout na koně a jet ho hledat. Mezitím vše úředně zařídím v Bisbee. Povězte Rushovi, až ho najdete, že ho očekávám.“

Slim řval jako šílenec, když ho marshal Pritchett chtěl zvednout do sedla jeho ryzáka.

„Nemůžete mi Nakloněné E ukrást!“ křičel. „Ranč patří mně, jenom mně!“

Svázali ho a naložili na vůz vedle Mika Chevalona.

Pak se oba muži zákona vydali i s vozem do Naca.

+ + + + +

Krajina byla ještě stále monotónně hnědá jako před osmi měsíci. Mike zastavil svého hřebce na vrcholu kopce a pohlédl do údolí. Sevřel rty, když na místě, kde kdysi stávala polozemnice, spatřil černou skvrnu.

V Bisbee mu řekli, že Strattonové se vrátili na svou půdu.

Takže to není pravda, pomyslel si.

Hnala ho tam naděje a teď takové zklamání. Duchem nepřítomen pohladil balíček v naolejovaném papíře, který se mu houpal na sedle.

Kopl morgana patami do slabin a hřebec se vydal k černé skvrně v údolí.

V půli cesty Mike zvedl hlavu.

Zastínil si oči, když uviděl obláček prachu, před nímž cválal jezdec. Bezděky pobídl koně a ten začal též cválat.

Pak poznal poníka a spadl mu kámen ze srdce.

„Ronny!“ zvolal a popustil hřebci uzdu.

Zastavili až těsně u sebe.

Seskočili ze sedel a když Mike spatřil hochovu rozzářenou, smějící se tvář, věděl, že všechno zlé už je minulostí.

Objali se tak, že spadli do prachu a pak se posadili a pošťuchovali se. Ronny měl v očích slzy radosti.

Dlouho nedokázali nic říct.

Potom Mike ukázal na popel a řekl: „Myslel jsem si, že jste odjeli.“

Ronny zavrtěl hlavou.

„Linda nechtěla zůstat v tomto údolí,“ odvětil. „Muži z Nakloněného E nám za kopcem postavili srub. Je krásný, Miku. Krom toho – Linda by odtud neodjela. Pořád mi říkala, že tu je proto, abys věděl, kde ji máš hledat.“

Mike byl rád, že jeho sen se naplnil. Nikdy nezapomněl na Lindiny velké hnědé oči. Dřel na svém ranči u Lordsburgu jako mezek, aby zjistil, zda jsou jeho city pravé, a když už to nemohl vydržet, rozhodl se, že pojede do Naca a na něco se Lindy zeptá.

Bok po boku jeli na západ, proti zapadajícímu slunci.

A pak před sebou spatřili srub.

Ronny se chtěl rozjet cvalem, ale potom vycítil, že se s Mikem něco děje. Pochopil. Usmál se a držel se zpátky, když Mike zastavil před srubem.

„Rone…“ Linda vyšla z domu a zastavila se. Nebyla schopna slova. Hleděla na vysokého světlovlasého muže, který smekl klobouk a pomalu slezl ze sedla.

Ve tváři se jí objevil ruměnec. Nedokázala ho ani pozdravit.

Mike dal klobouk na hrušku sedla a začal rozvazovat šňůrku, kterou přivázal dárek k sedlu. Potom ztratil trpělivost, vytáhl nůž a šňůrku přeřízl. Roztrhl papír a vytáhl světlé šaty. Pak je přinesl Lindě, která byla celá červená.

Vzala si je, polkla a potom uhnula mu pohledem.

„Vždycky jsem chtěl, abys měla světlé šaty, Lindo,“ tiše řekl, „až se tě zeptám, zda se chceš stát mou ženou.“

Linda na něho asi minutu nevěřícně hleděla a šaty si tiskla k hrudi. Potom se otočila a vběhla do srubu.

Mike hleděl za ní.

Udělal jsem něco špatně, pomyslel si.

Cítil, jak mu někdo tahá za rukáv, a pomalu se otočil.

„Člověče,“ řekl chlapec s úsměvem, „ty peníze sis mohl ušetřit. Linda si kvůli tobě koupila světlé šaty už v Bisbee…“