John Kirby

Colorado western 210. Město vrahů

Na Indian Creeku vypuklo peklo. Zoufalí farmáři bojovali o svou existenci. Bohatý a nemilosrdný bankéř Ronald van Cleve je chtěl zničit. Rozzuření farmáři zahnaní do úzkých viděli pouze jediné východisko. Uchýlili se na stezku zla a dostali se do začarovaného kruhu násilí, z něhož nebylo úniku. Zabijáci ze Cedar City neznali slitování…

Paní van Cleveová právě postavila mísu s polévkou na stůl, když tu se dveře jídelny otevřely a praštily do stěny. Sklenice a talíře ve vitríně zacinkaly.

Oba muži, kteří seděli u stolu, se ohlédli.

Ronald van Cleve vyskočil. Židle za ním se převrhla.

„Co si to…“

„Držte hubu, van Cleve!“ zasyčel jeden ze tří mužů, kteří vešli dovnitř, zastřeným hlasem. „Ruce vzhůru a marš ke zdi! Ale rychle, rozumíte?!“

Ronald van Cleve zbledl.

Upřeně hleděl na maskované chlápky, kteří vtrhli do jeho domu a ohrožovali jeho rodinu revolvery.

Jeden přistoupil k němu a dloubl mu hlavní do boku. Přikrčil se a tiše zasténal.

„Bude to?“ vyhrkl maskovaný muž.

Ronald van Cleve poslechl. Celý se chvěl. Pomyslel na 100 000 dolarů, které byly v trezoru v bance, a pochopil, že přišli právě kvůli nim.

Oba další bandité odvedli paní van Cleveovou a Ricka, jejího syna, od stolu ke stěně.

„Klíč od trezoru, van Cleve!“ vyhrkl muž, který mířil na bankéře.

Ronald van Cleve sevřel rty.

Dostal ránu pažbou a zasténal.

„Nebudeme čekat dlouho!“ procedil bandita mezi zuby. „Můžeme sejf vyhodit do vzduchu a udělat z vašeho domu hromadu trosek!“

„Nedávej jim ten klíč, tati!“ zvolal Rick van Cleve.

V následujícím okamžiku dostal ránu do hlavy, která ho omráčila. Už nevěděl, že se svezl po stěně na koberec.

Paní van Cleveová tiše vykřikla a chtěla jít ke svému synovi, jenže třetí bandita, hubený, malý chlápek, na ni namířil kolt.

Paní van Cleveová viděla, jak se štíhlá ruka vrukavici chvěje. Náhle si uvědomila, že ten muž má strach. Ale možná právě proto byl nebezpečný.

„Dej jim ten klíč, Rone,“ přidušeně řekla svému manželovi.

Ronald van Cleve si sáhl do kapsy vesty a vytáhl z ní klíč.

„To vám neprojde!“ procedil mezi zuby. „Magruder vás bude pronásledovat, dokud vás nedostane! A potom budete viset, o to už se postarám.“

„Jestli budete dál žvanit, van Cleve, koupíte kulku! Pak už se o nic nepostaráte.“

Bandita mu vytrhl klíč z ruky a podal ho útlému muži, který držel v šachu paní van Cleveovou.

Ten se mlčky otočil a zmizel.

Jeho kumpáni si vyměnili krátké pohledy.

Ronald van Cleve se chtěl vrhnout stranou, když viděl, jak jeden z nich pohnul rukou. Reagoval však pozdě. Pažba koltu ho udeřila do spánku.

Cítil, jak mu po líci stéká krev. Jeho žena tiše vykřikla. Po dalším úderu se mu zatmělo před očima. Skácel se dozadu, zátylkem narazil do stěny a omdlel.

Pani van Cleveová vyděšeně hleděla na svého manžela, který měl hlavu od krve.

Viděla, jak druhý bandita svého komplice zadržel, když chtěl ležícího van Cleveho znovu udeřit.

„Zbláznil ses?!“ vykřikl. „Vždyť ho odděláš!“

Nejprve to vypadalo tak, že se mu jeho kumpán chce vytrhnout. V jeho očích, jejichž vražedný výraz paní van Cleveovou tak děsil, se jiskřilo.

Bandité na sebe několik vteřin hleděli, načež ten, který předtím udeřil bankéře, ustoupil. Kývl na dveře.

„Podívej se, jestli je sejf otevřený!“ zasyčel.

Komplic váhal.

Paní van Cleveová měla pocit, že se bojí, že jeho kumpán možná za jeho nepřítomnosti bankéře přece jen zavraždí. Potom však vyklouzl z místnosti.

„Mohu se postarat o svého muže?“ hlesla paní van Cleveová.

Bandita zavrtěl hlavou. Tvrdý pohled jeho jiskřících se očí jí naháněl husí kůži.

„To škrábnutí už přežije,“ opáčil.

Paní van Cleveová se snažila vrýt si do paměti jeho oděv. Měl na sobě zaprášené, hnědé boty s vyšlapanými podrážkami. Otrhané kalhoty měl zastrčené do nich.

Bandita si všiml, že si ho prohlíží.

„Dělejte, otočte se!“ vyhrkl.

Okamžitě ho poslechla. Měla za to, že by jejího muže v zuřivosti umlátil, kdyby ho jeho kumpán nezadržel.

Na krku cítila jeho horký dech. Strhl jí ruce za záda a svázal jí zápěstí řemínkem. Utáhl jej tak, že tiše vykřikla.

Pak ji chytil za vlasy a zaklonil jí hlavu. Cítila, jak jí cosi strčil do úst. Udělalo se ji špatně. Téměř se nemohla nadechnout.

Postrčil ji ke stěně. Podlomily se jí nohy a klesla na kolena tak prudce, že to zabolelo.

Slyšela chvatné, vzdalující se kroky. Chvíli se neodvažovala pohnout, pouze vyděšeně hleděla na rozbitou hlavu svého muže.

Z ulice se ozval dusot vícero koní, který se rychle vzdaloval.

Rick van Cleve zasténal a pohnul se.

„Ricku!“ zvolala jeho Žena, když se jí konečně podařilo vyplivnout roubík. „Ricku, vstávej! Musíme pomoct tátovi!“

Mladík se pomalu posbíral ze země. Chvíli mu to trvalo, než pochopil, co se stalo. Vytřeštěnýma očima hleděl na svou matku, která se spoutanýma rukama seděla na podlaze vedle otce.

„Mami!“ vykřikl a začalji rozvazovat.

„Běž, Ricku!“ zašeptala. „Přiveď doktora a marshala!“

Rick van Cleve vyběhl z pokoje a ustaraná paní van Cleveová se sklonila ke svému muži.

Zhluboka si oddechla, když poznala, že rána na hlavě není tak zlá, jak vypadala. Opatrně mu setřela krev ze tváře a vlasů.

+ + + + +

Ronald van Cleve odstrčil ruce doktora Marvina Stonea a vyhrkl na vysokého muže, který stál před ním: „Sto tisíc dolarů, Magrudere! A vy říkáte, že mám být rád, že jsem naživu? Víte, co pro mě ta ztráta znamená? Jestli ty peníze nezískám zpátky, tak se můžu rovnou pověsit! Co chcete podniknout?“

„Vyšlu svého zástupce se stíhacím oddílem.“

„Cliffa Burnse?“ pohrdavě vyhrkl bankéř. „Proč nepojedete sám?“

Marshal tu výčitku ignoroval a změnil téma.

„Myslel jsem si, že projekt Indian Creek bude stát půl milionu, van Cleve,“ řekl klidným hlasem. „Kromě toho předpokládám, že jste proti přepadením pojištěný.“ Ronald van Cleve vyskočil na nohy. Jeho tvář byla strhaná.

„Cedar City vám platí zatraceně vysokou mzdu, marshale!“ zvolal. „Naším pojištěním proti přepadení byste měl být vy! Pokud ty chlápky nechytíte, můžete se poroučet, to vám garantuji!“

„Rone!“ řekla paní van Cleveová. Pohlédl na ni.

„Ty se do toho nepleť, Kath!“ vyhrkl. Vytřeštil oči, když viděl, jak doktor Stone zavřel tašku a šel ke dveřím. „Hej, doktore! Co má hlava?“

Stone se u dveří zastavil a pokrčil rameny. „Dejte mi vědět, až se uklidníte, van Cleve,“ chladně odvětil. „Nemám chuť poslouchat váš řev.“ Otočil se a odešel. Zrudlý bankéř chvíli hleděl za ním, načež se opět otočil k Johnu Magruderovi. „Takže vy myslíte, že váš zástupce má dostatečnou autoritu na to, aby vedl oddíl?“

Magruder přikývl. „Burns je lepší stopař než já.“

„A co chcete mezitím podniknout vy?“ jízlivě se zeptal bankéř.

„Budu trochu přemýšlet, van Cleve. Například by mě zajímalo, kdo všechno mohl vědět o tom, že ve vašem sejfu je dnes sto tisíc dolarů.“

Bankéř přivřel oči a vyhrkl: „Co tím chcete říct, Magrudere?“

John Magruder zavrtěl hlavou. „Odpověď na tuto otázku by mohla pomoci zúžit okruh pachatelů, van Cleve. Pokud vím, zamykáte všechny dveře. Až na úzká dvířka v průjezdu do dvora. Bandité dobře věděli, jak se dostat do vašeho domu. To mi připadá podezřelé.“

Ronald van Cleve na něho udiveně hleděl. Nad tím dosud nepřemýšlel. Byla to pravda. Ti muži se tam pohybovali tak, jako by se v domě dobře vyznali.

Olízl si rty. Věděl, že marshal John Magruder ho nemá rád. Stejně jako mnozí další v Cedar City. Nesouhlasili s projektem Indan Creek, který prosazoval spolu s Chadem Loganem. Díky tomuto plánu mělo být využito údolí Cedar Break.

Van Cleve však nesouhlas místních ignoroval.

Přehrada, kterou nechal stavět, ležela na Loganově půdě a nikdo neměl právní možnost projektu zabránit. To, že mnozí malí farmáři na dolním toku Indian Creeku přijdou o vodu, ho nezajímalo. Nabídl jim, že jejich půdu koupí za rozumnou cenu. Byla to jejich věc, že většina z nich odmítla.

Marshalovy poznámky ho zneklidněly. Magruder mohl mít pravdu. Možná, že za přepadením stojí farmáři z Indian Creeku, pomyslel si.

Pokoušel se vybavit si postavy a pohyby banditů, ale nevzpomínal si na nic určitého.

„Každý ví, že za pár dnů dorazí první dělníci a stroje, Magrudere,“ řekl. „To si spočítá každý, že tu mám větší obnos, abych mohl zaplatit za stroje.“

Magruder se obrátil k paní van Cleveové.

„Nevšimla jste si něčeho, madam?“ Popsala mu oděv banditů. „Jeden z nich byl velmi hubený a malý. Musel to ještě být chlapec,“ řekla nakonec.

John Magruder pokrčil rameny. To mu moc nepomohlo.

„Ještě se tu stavím, van Cleve,“ řekl k bankéři a odešel z jídelny. Ještě krátce pohlédl do účtárny. Pokladní, kterého van Cleve zavolal, právě uklízel nepořádek, který po sobě bandité zanechali.

John Magruder na něho kývl a přes přepážkovou halu opustil banku.

Venku zůstal stát na chodníku.

Okolo stáli lidé a vzrušeně debatovali o přepadení.

Magruder viděl ve svitu luceren jejich rozčilené tváře.

Určitě to van Cleveovi přejí, pomyslel si. Zároveň doufal, že se jeho podezření nepotvrdí.

Měl na Indian Creeku mnoho přátel.

Bylo by to pro něho hodně těžké, kdyby někoho z nich musel zatknout.

+ + + + +

Zástupce Cliff Burns se o Ricka van Clevea, který přijel k němu a začal mávat revolverem, nestaral. Svezl se ze sedla a k mužům, kteří zastavili za ním, řekl: „Tady si odpočineme.“

„Sakra, Burnsi, proč nejedete dál?“ vykřikl bankéřův syn. „Dobře víte, že na Sheridanovu farmu to jsou ještě dvě míle! Jsem si jistý, že tam najdeme uštvané koně a možná i otcovy peníze!“

Cliff Burns na něho pohlédl.

„Ty ještě vidíš stopy?“ chraplavě se zeptal.

„Nepotřebuju žádné stopy, sakra! Když najdeme zlato, budeme mít i pachatele.“

„Rick má pravdu, Cliffe,“ řekl další muž. „Jeďme na Sheridanovu farmu. Pokud tam nic nenajdeme, můžeme se sem ráno vrátit a pokračovat ve stopování.“

Cliff Burns se ohlédl. Na většině mužů viděl, že se jim ta noční jízda pranic nelíbí. A Bart Mitchell, který právě hovořil, chtěl bankéřovu synovi dozajista ukázat, že Sheridanové s bankovní loupeží nemají nic společného.

„O.K.,“ zabručel. „Ale nestěžuj si, když zítra ráno už žádné stopy nenajdeme, van Cleve!“

Rick van Cleve otočil svého plaváka a přebrodil Indian Creek.

Cliff Burns pokrčil rameny, vytáhl se do sedla a zamířil za ním a za ostatními jezdci.

Jednu chvíli měl pocit, že slyší jakési frkání, ale pak si řekl, že se mu to určitě jen zdálo.

Přebrodil mělký potok. Hladina se ve svitu měsíce třpytila.

Stačilo, kdyby se otočil a jel pouze pár yardů proti proudu. Možná by pak spatřil stopy čtyř zpocených, unavených koní, kteří stáli v jedné dolině. Byli tam s nimi tři vystrašení mladí lidé…

+ + + + +

„Uf, to bylo o vlas!“ Charly Vance, malý, tmavovlasý chlapík, si oddechl.

Usmál se na mladíka a děvče vedle sebe.

„Budou se divit, až na farmě narazí na Slima a nikde nenajdou vyčerpané koně ani dolary.“ Tiše se smál.

Dívka zavrtěla hlavou. Chvěly se jí ruce, nedokázala to potlačit. Chtěla něco říct, ale nesvedla to.

„Musíme jet potokem,“ řekl Charly Vance. „Burns je prohnaný. Zítra ráno by nás dopadl, kdyby ho ten trouba van Cleve nepřiměl jet jinam.“

„Pojď, Lindo,“ řekl vysoký mladík, který držel dva z koní.

Jimmy McNeal při přepadení v Cedar City hlídal koně, zatímco jeho sestra se Slimem Sheridanem a Charlym Vancem vtrhli do banky a uloupili peníze ze sejfu.

Linda McNealová se probrala.

Náhle vůbec nechápala, proč se nechala přemluvit k něčemu takovému. Měla strach. Věděla, že za to jednou budou muset pykat – přestože je k tomu činu dohnalo zoufalství.

Ucítila, že bratr ji chytil za ruku, a přikývla.

„Už jdu, Jimmy,“ tiše řekla. Vyšvihli se do sedel. Jimmy McNeal za sebou vedl Sheridanova koně. Slim Sheridan odtud šel pěšky na farmu svých rodičů. Věřili, že už leží v posteli a že muži z oddílu ho najdou rozespalého, až dorazí na farmu.

Charly Vance se zachechtal. „Sto tisíc dolarů! No řekněte, mysleli jste si, že je tak snadné se k nim dostat?“ Linda McNealová se ohlédla. „Jenom jsme si je půjčili, Charly!“ ostře řekla. „Víš, na čem jsme se dohodli! Van Cleve je dostane zpátky, až se vzdá přehrady na Indian Creeku!“

Hloupá huso, pomyslel si Charly. Jak jenom může být tak naivní? Nikdo nás nepoznal. Pokud se nám povedlo zahladit stopy, nikdo nám nemůže nic dokázat. Musíme jen dávat pozor, abychom příliš nerozhazovali peníze. Mlčel.

Spolu se Slimem přemluvili Lindu McNealovou jen díky tomu, že Slima napadlo to, že to vlastně bude „půjčka“ a ne loupež. Namluvili jí, že van Cleve přehradu nebude moct postavit, když mu budou chybět peníze.

Více než jednu míli jeli korytem potoka, který byl pro kraj osadníků a rančerů klíčový. Na jednom skalnatém místě z něj vyjeli a po dalších dvou hodinách jízdy se utábořili v kaňonu, který kdysi indiáni z kmene Walapai používali jako posvátné pohřebiště.

Tam zvířata vytřeli do sucha.

Ráno chtěli jet zpátky na své farmy.

Charly Vance žil sám na horním toku Indian Creeku, u hranice pozemků Chada Logana.

Linda McNealová a její bratr Jimmy byli jeho sousedé. I oni byli sami, jejich rodiče před dvěma lety přišli o život v bouřce.

+ + + + +

Carter Sheridan rozzuřeně mával brokovnicí.

„Parchanti jedni!“ zařval. „To nestačí, že nám chcete sebrat vodu? To teď máme ještě jít do vězení? Burnsi, držte van Clevea zpátky! Jestli udělá ještě jeden krok, odprásknu ho!“

„Uklidněte se, pane Sheridane,“ řekl Cliff Burns. „Bylo by lepší, kdybyste nám pověděl, kde je váš syn Slim a…“

„Tady jsem, Burnsi,“ ozval se vysoký hlas od dveří.

Slim Sheridan vyšel ven. Vypadalo to, že si právě oblékl kalhoty. Zrovna si zastrkával noční košili za opasek.

V Burnsově tváři se objevilo překvapení. I on v duchu počítal s tím, že tam mladíka nenajdou.

Rick van Cleve strnul. Vypadal zklamaně. Udělal jeden krok ke Slimovi a pohlédl na něj. Mladík se usmál.

„Vidíš, jak se šklebí, Burnsi?!“ vykřikl. „Byl při tom! Dám za to ruku do ohně!“

Slim Sheridan se otočil k Burnsovi.

„O čem ten idiot mluví?“ chladně se zeptal. To, jak za zády rukou vytáhl zpoza opasku revolver, téměř nebylo vidět.

Cliff Burns chtěl chytit Ricka za ruku, ale byl od něj příliš daleko.

Najednou i van Cleve tasil kolt. Bankéřův syn vykřikl a vypálil. Kulka hvízdla těsně kolem Sheridana a zaryla se do stěny srubu.

Burns zvolal: „Přestaňte!“

Už však bylo pozdě.

Slim Sheridan zmáčkl spoušť.

Burns strnul, když viděl, jak sebou van Cleve trhl. Ještě chvíli se mladík držel na nohou, ale pak se skácel na zem.

Slimovi svítil měsíc do tváře. Ještě stále v ruce držel kolt. Z jeho hlavně stoupal kouř.

„Střílel jako první,“ vyhrkl. „Byla to sebeobrana!“

Nikdo na to nic neřekl.

Všichni věděli, že má pravdu.

Ale pomůže mu to? pomysleli si.

Ronald van Cleve byl mocný muž a bylo jasné, že to, že někdo zastřelil jeho syna, nenechá jen tak.

Carter Sheridan se probral jako první. Namířil na muže z oddílu brokovnici a zvolal na Burnse: „Zmizte i se svou smečkou, zástupce! Za to můžete vy! Proč jste toho šílence neudržel na uzdě?“

Potom dal Cliff Burns dvěma mužům znamení.

Vzali mrtvého van Clevea a naložili ho na jeho plaváka.

Burns stál se svěšenými rameny před Carterem Sheridanem a jeho synem.

„Povím Magruderovi, co se tu stalo, Sheridane,“ řekl pohnutým hlasem. „Raději ale Slima v příštích týdnech nepouštějte do města.“

Nečekal na odpověď, pomalu se otočil a těžkými kroky se vydal ke své hnědé klisně.

„Jedeme zpátky do Cedar City,“ řekl ke svým mužům.

„A bankovní lupiči?“ zeptal se jeden z nich.

Cliff Burns pokrčil rameny.

„Ráno už tak jako tak žádné stopy nenajdeme,“ rezignovaně odvětil. Při tom přemýšlel o tom, proč měl Slim Sheridan u sebe kolt, přestože právě vylezl z postele. Nebo to tak jen vypadalo?

+ + + + +

Vylezli na nízkou skalku a pohlédli dolů.

Linda McNealová viděla v Charlyho tmavých očích zlost.

„Nejraději bych toho parchanta van Clevea navštívil ještě jednou!“ vyhrkl.

Neodpověděla mu.

Viděla dělníky, kteří právě začali upravovat stěny rokle, jíž protékal Indian Creek. Tam měla stát hráz. Po jejím vybudování by Indian Creek tekl jinudy, údolím Cedar Break, které vedlo přes pozemky Chada Logana. Třicet mil na jih odtud se měl vlévat do Virgin River.

Linda pomyslela na to, jak van Cleve a Logan o přehradě básnili. Tvrdili, že starým korytem poteče i nadále dost vody. Že díky přehradě budou osadníci v bezpečí před každoročními povodněmi a že i za suchých let budou mít rezervu.

Nebyli však ochotni to farmářům zaručit písemně – a tak lidé na Indian Creeku poznali, o co jde.

Pak van Cleve začal skupovat jednotlivé farmy. Většina farmářů to vzdala, protože věděla, že proti lidem, jako je van Cleve a Logan, nemají šanci.

Sheridanové, Charly Vance a sourozenci McNealové se ovšem vzdát nechtěli. Narodili se tam a přísahali si, že o svou půdu budou bojovat.

„To je zvláštní,“ řekl Slim Sheridan. „Myslel jsem si, že už přivezli stroje. Ale nic nevidím.“

„Možná na ně van Cleveovi chybí peníze,“ odvětil usmívající se Vance.

Linda na ně pohlédla. Nebyla z toho, do čeho se pustili, nijak šťastná.

Charly Vance už nebyl ten veselý mladík, jakého znala. Od smrti svého děda, kdy na farmě zůstal sám, zvážněl a stal se netrpělivým, prchlivým člověkem. Často se hádal s Loganovými jezdci, když se na jeho pozemky zatoulal Loganův dobytek.

Vlastně ještě stále nechápala, proč k tomu všemu došlo. Chad Logan měl zatím pro svůj dobytek v Cedar Break Valley vždy dost vody, protože prameny Walapai Tanks nevysychaly ani v horkých létech.

Změnilo se to teprve, když banku v Cedar City převzal Ronald van Cleve. Chad Logan chtěl náhle dvakrát tolik dobytka, než měl.

Každý ve městě již věděl, že ho o tom přesvědčil van Cleve.

Chad Logan se dosud držel zpátky. Starý rančer, jenž měl za ženu indiánku z kmene Pimů a jehož dcera se provdala za jeho dlouholetého předáka, nechal vyjednávání s farmáři a malými rančery na Indian Creeku na van Cleveovi.

Linda si dobře vzpomínala na svůj rozhovor s Loganem a jeho předákem a švagrem Willisem Hollym.

Chad Logan si ji trpělivě vyslechl, ale pak zabručel, že už svůj plán měnit nebude.

Odjela z jeho ranče rozzuřená.

Ještě dlouho o Loganovi přemýšlela.

A potom získala pocit, že Chad Logan už není pánem svých rozhodnutí.

„Linda už zase dumá,“ řekl usmívající se Charly. „Slyšelas, co navrhl Slim?“

Vzhlédla a zavrtěla hlavou.

„Měli bychom si za van Cleveovy peníze koupit dynamit a každou noc vyhodit do vzduchu to, co chlápci dole přes den postaví.“

Pohlédla na Charlyho.

„To přece nemá žádný smysl,“ tiše řekla. „Proti Loganovi a van Cleveovi nic nesvedeme. Logan staví hráz na svých pozemcích. Pokud se pokusíme ji zničit, porušíme zákon a potom nás už nic nezachrání.“

Charly se rozesmál.

„A co přepadení?“ vyhrkl.

Sklonila hlavu. Její hlas zněl zoufale, když odpověděla: „To byla chyba, Charly. Měli jsme vědět, že ani to van Clevea nezastaví. Dobře víte, proč jsem se nechala přemluvit.“

„Ano,“ řekl Charly. „Ale co, když van Cleve bude stavět dál? Jak mu je chceš potom vrátit?“

„Nevím, Charly,“ odvětila. „Měli jsme to promyslet lépe.“

„Promyslet! Promyslet!“ vykřikl Charly. „Van Cleve nás chce připravit o vodu a my mu za to ještě máme být vděční? Když v Indian Creeku nepoteče voda, bude naše půda bezcenná! Za to van Cleve zaplatil, Lindo! Apodle mě ještě příliš málo! Měli jsme toho vzít víc!“

Upřeně na něho hleděla.

„Zapomínáš, že Slim zastřelil mladého van Clevea, Charly,“ tiše řekla.

Slim Sheridan se ohlédl.

„To byla sebeobrana!“ zvolal. „Marshal Magruder to sám jasně řekl, když si vyslechl očité svědky!“

„Já přece netvrdím, že jsi ho zavraždil, Slime,“ uklidňovala ho. „Ale myslíš, že van Cleve to nechá být? Teď udělá všechno pro to, aby Sheridany vyhnal z údolí.“

„Pak oddělám i starého!“ sykl Slim.

„Nech toho!“

Jimmy McNeal vstal a pohlédl na zarostlou dolinu, v níž nechali koně.

„Co je?“ zeptal se Charly Vance.

„Myslím, že jsem něco slyšel,“ zašeptal Jimmy.

„Slyšíš trávu růst, co?“ odvětil smějící se Charly Vance a vstal. Náhle sebou trhl. Viděl, že na keře se chtěl posadit jakýsi ptáček, ale pak zase vzlétl a odletěl.

Ostatní si všimli toho, jak sebou Charly trhl.

Slim Sheridan sáhl po koltu.

„Tak dělej, chlapče,“ ozval se tvrdý hlas napravo od nich. „Tas a je po tobě!“

+ + + + +

Najednou byli tam. Linda zbledla, když spatřila tváře mužů, z nichž většinu nikdy neviděla. Jenom jednoho z nich znala. Jmenoval se Sego Howard a už několik týdnů pracoval pro Ronalda van Clevea. „Tak jsme je koneěně lapili!“ řekl Howard a usmál se. Mávl na ostatní a ti se vydali ke čtyřem přátelům. Linda vstala.

„Co od nás chcete, Howarde?“ vykřikla. „Jsme na Vanceově půdě a nikdo nám nemůže zakázat pozorovat to dílo zkázy, které nás má připravit o vodu!“ Howardův úsměv se rozšířil. „Nejde o to, co tu pozorujete,“ odvětil. „Pan van Cleve chce zpátky své peníze – a chce vidět vraha svého syna na šibenici!“ Slim Sheridan zbledl. Stál tam mírně předkloněn. Linda mu rychle položila ruku na pravé předloktí, aby nemohl tasit revolver.

„Jen na to čekají, Slime!“ zvolala. Potom se otočila k Howardovi. Jiskřilo se jí v očích. „Marshal zjistil, že Slim střílel v sebeobraně, Howarde. Rick van Cleve vypálil jako první!“

Howard nespouštěl Sheridana z očí. „Odkdy chodí spávat s revolverem?“ číhavě se zeptal.

„Od té doby, co tu jsou grázlové jako van Cleve a vy!“ vykřikl rozzuřený Slim. Howardovi ztuhl úsměv na rtech. Mávl a ostatní se vydali ke skalce. Charly Vance se pokusil uprchnout, ale jeden z mužů ho praštil pažbou do krku.

Charly se svalil na zem. Muž, který ho srazil k zemi, na něho namířil pušku. Sego Howard se opět usmál. „No, ještě někdo to chce zkusit?“ Slim Sheridan mu plivl pod nohy.

Howard mu dal facku, tak silnou, že Slim šel k zemi. Ještě v pádu chtěl tasit kolt, ale Howard mu jej odkopl.

Dva muži Slima zvedli a dva další se věnovali bledému Jimmymu McNealovi, který hleděl na svou sestru. Howard natáhl ruku k Lindě. „Smím, slečno McNealová?“ řekl. Přišla k němu a seskočila ze skalky. Měla pevně sevřené rty, když viděla, jak Charlyho vlečou pískem k dolině, kde stáli jejich koně. Zastavili se pod jedním cedrem.

Linda vykřikla, když jeden z mužů začal uvazovat oprátku.

„Co chcete dělat, Howarde!“ vyděšeně zvolala. „Jestli proti nám něco máte, pak nás odvezte k marshalovi!“ Sego Howard zavrtěl hlavou. „Myslím, že znám účinnější metody, než jaké používá marshal,“ chladně odvětil. „Mně nikdo nebude vykládat, že Slim Sheridan zastřelil van Clevea v sebeobraně. Jednou jsem Ricka viděl střílet. Byl to trouba. Na deset yardů netrefil ani vrata od stáje. Chladnokrevně jsi ho odpravil, Sheridane, aby Burns odjel a nehledal u vás kořist.“

„To je lež!“ zařval Slim Sheridan. „Jsem si jistý, že to tak bylo,“ řekl Sego Howard. „A to je rozhodující, rozumíte?“ Muž, který předtím uvázal smyčku, nyní přehodil laso přes větev cedru.

Slim Sheridan se bránil, oba muži, kteří ho drželi, měli co dělat, aby se jim nevytrhl.

Linda a Jimmy tam vyděšeně stáli. Charly byl ještě stále v bezvědomí. Krvácel na hlavě.

Linda ještě stále věřila, že Sego Howard jen blufuje. Byla přesvědčená o tom, že se neodváží Slima Sheridana zlynčovat, protože pak by ho marshal Magruder nechal zatknout za vraždu.

Dali Slimovi smyčku na krk a když ji dva muži utáhli, přestal se bránit. Oči mu málem vylezly z důlků.

Lindě přeběhl mráz po zádech, když viděla jeho úpěnlivý pohled.

„Nu,“ spokojeně řekl Howard. „Teď se můžeme v klidu pobavit o penězích, které jste uloupili z banky pana van Clevea.“

„Zbláznil jste se, Howarde?!“ zašeptala. „Dobře víte, že Slim Sheridan ležel v posteli, když Burns přijel s oddílem na farmu. Jeho lidé nenašli ani unavené koně, ani peníze!“

„A co ty a Charly Vance, děvče?“ řekl Howard. „Jeden z banditů prý byl velmi štíhlý a já si dokážu představit, že jsi to mohla být ty.“

„Povím marshalu Magruderovi…,“ začala Linda, ale nedořekla to, protože Sego Howard se náhle zašklebil.

„Sakra!“ zařval. „Mám Sheridana pověsit? Ty peníze máte vy! Tím jsem si jistý…“

Tentokrát se odmlčel on. Jeden z jeho mužů totiž vykřikl.

Sego Howard reagoval tak rychle, že Linda ani neviděla, jak tasil kolt z pouzdra. Do ticha třeskl výstřel.

Vykřikla.

Viděla, že Charlyho hlídač leží na zemi.

Charly se vrhl do křoví, když Howard vystřelil. Vznesl se prach, ale Charly už byl pryč.

Sego Howard zavolal několik pokynů na své muže. Někteří z nich přiběhli ke koním a vyšvihli se do sedel. Charlyho hlídač se posbíral ze země. Rozhlížel se po své pušce, ale tu měl Charly.

„Nenechte toho bastarda utéct!“ zařval Howard. Jeho tvář byla strhaná.

Lindě bylo jasné, že jím cloumá hněv.

„Ne!“ vykřikla, když mávl rukou.

Chytili ji a zkroutili jí paže za záda.

Dva muži vysadili bránícího se Slima na hřbet koně. Laso se napjalo. Pak kdosi praštil koně klackem, zvíře zařehtalo a vyrazilo.

Slim byl stržen ze sedla.

Linda skryla tvář do dlaní. Rozechvěla se a ochromila ji hrůza. Dělalo se jí špatně, pokoušely se o ni mdloby.

Probrala se teprve, když uslyšela Jimmyho výkřik. Vytřeštěnýma očima sledovala, jak dva muži zvedli Jimmyho do sedla jednoho koně. Další spustili Slima, který měl podivně zakloněnou hlavu, ze stromu a stáhli z něho smyčku.

Linda kopala kolem sebe. Muži, kteří ji drželi, kleli, ale nepustili ji.

Musela přihlížet, jak věší jejího bratra.

Tentokrát oči nezavřela. Skrze slzy sledovala Jimmyho poslední chvilky.

To už na ni bylo příliš. Začala se řítit do temnoty a už necítila, jak padá na zem.

Howardova tvář byla zkřivena hněvem.

Jeho muži se vrátili bez Charlyho, který to tam znal jako své boty a bez potíží jim unikl.

Před Howardem leželo bezmocné děvče.

Zaklel. Pevně počítal s tím, že mu prozradí, kde je ukrytá kořist, když uvidí, že chce pověsit jejího bratra. Začaly ho trápit pochybnosti ohledně toho, zda Ronald van Cleve měl se svým podezřením pravdu. Pak však ty myšlenky zahnal. Díval se, jakjeho lidé z mladíka stáhli smyčku. Jimmy McNeal měl stejně rychlou smrt jako Slim Sheridan.

Při pomyšlení na marshala Johna Magrudera se mu stáhl žaludek. Věděl, že Magruder bude vyšetřovat jeho a ne van Clevea, v jehož službách byl. A že van Cleve se od něj bude distancovat, aby ho nestrhl s sebou.

Pohlédl na své muže, kteří stáli okolo. „Vezmeme oba mrtvé s sebou a zahrabeme je někde, kde je nikdo nenajde,“ chraplavě řekl. „Nato, co se tu stalo, zapomeňte, rozumíte? Myslete na to, že jste všichni vyřízení, jestli se někdo z vás jen prořekne. A s van Cleveovou pomocí nepočítejte, ten bude myslet jen na to, aby zachránil sám sebe.“

Viděl na nich, že to chápou. Pár z nich určitě raději zmizí, pomyslel si. A to je jen dobře. Možná bych je všechny mohl zaplatit a poslat k čertu.

Trvalo jim to téměř hodinu, než zahladili stopy. Pak Howard podpálil cedr, aby na něm marshal nenašel stopy lasa.

Děvče odnesli zpátky na skalku, načež odjeli. Mrtvé vzali s sebou. Mířili k Indian Creeku. Dva z nich za ostatními zametali stopy. Za nimi k nebi stoupal dým. Byl vidět daleko, ale Sego Howard věděl, že než tam někdo dorazí, bude již se svými muži dávno pryč.

+ + + + +

Linda McNealová ve tváři ucítila studenou vodu. Tiše zasténala. Kdosi k ní promlouval, nevěděla však, co říká.

Potom jí dal ruku pod krk a nadzvedl jí hlavu.

Pokusila se otevřít oči, ale zase je rychle zavřela, protože pohlédla do nízko stojícího slunce.

Ve vzduchu byl cítit kouř. Kdosi jí lil vodu do úst. Polkla a zabolelo to. Jimmy!

Najednou se jí vše znovu vybavilo. Viděla svého bratra, jak visí. Vykřikla a začala sebou házet. „Jen klid!“ ozval se hluboký hlas. „Uklidněte se, slečno!“ Ochabla a rozvzlykala se. Držely ji silné ruce a přestože se vzpínala, zmocnil se jí pocit bezpečí.

Opět otevřela oči. Těsně před sebou viděla tvář toho muže.

Byla jí sympatická. Pod pomačkaným stetsonem byly blond vlasy a vážné, modré oči v opálené tváři.

„Kdo – kdo jste?“ zašeptala. „Jmenuju se Sam Kelton,“ odpověděl. „Viděl jsem plameny a jel jsem sem. Pak jsem vás našel. Co se tu stalo? Shodil vás kůň, když se lekl ohně?“

Odstrčila jeho ruku a posadila se. Vytřeštěnýma očima hleděla na cedr, z něhož šlehaly plameny. Keře kolem již shořely.

Rozhlížela se. Nikde nikdo, žádní lidé ani koně.

„Ne!“ zašeptala. „Jimmy…“ Pomohl jí na nohy. Chtěl ji podržet, když se zapotácela, ale odstrčila ho. Viděl, že hledí na hořící cedr. Ještě stále přemýšlel o tom, jak se tam dostala. Nebyl si jistý tím, že spadla z koně, protože široko daleko žádný nebyl.

„Kde jsou?“ zamumlala.

Pohlédl na ni.

„Koho máte na mysli, slečno?“

Ohlédla se na něj.

„To jste nikoho neviděl?“ zvolala.

Zavrtěl hlavou.

Přiběhla k okraji skalky a seskočila dolů.

Sam Kelton ji pozoroval a teprve, když se rozběhla k hořícímu cedru, se vydal za ní. Žár poblíž stromu byl nesnesitelný.

Sam Kelton ji zadržel. Chtěla ho odstrčit, ale on ji pevně držel.

„Pojďte, slečno!“ vyhrkl. „Co je s tím stromem?“

„Jimmy,“ zašeptala. „Oni ho pověsili…“

Sam Kelton ta slova slyšel, ale nechápal je.

„Kdo pověsil Jimmyho?“ zeptal se.

„Sego Howard. Pověsil Slima Sheridana a Jimmyho na tomto cedru!“ Pravou rukou ukázala na hořící strom.

Sam Kelton si ji zkoumavě prohlížel. Připadalo mu to, že přišla o rozum.

„Pojďte, slečno,“ tiše řekl a odvedl ji od stromu. „Pojďte se mnou do našeho tábora. Tam mi můžete v klidu povědět, co se stalo.“

Nechala se pomalu vést, jako by byla náměsíčná.

Sam Kelton prošel okolo skalky a dostal se k houští, které požár přečkalo. Tam měl koně. Zvíře neklidně tančilo. Sam Kelton předpokládal, že ho znervózňuje kouř, Tu však za jedním z keřů spatřil stín.

Pustil dívku a pohlédl na mladého muže, který na něho mířil revolverem.

„Nikam ji neodvedete, pane,“ řekl mladík nenávistným hlasem.

Sam Kelton dal ruce od těla.

„Nejsem ozbrojený, hochu,“ řekl. „Klidně můžeš svůj revolver zase schovat.“

„K čertu s vaším hochem!“ vyhrkl Charly. „Je mi jedno, jestli máte zbraň nebo ne! Oddělám vás, jestli uděláte jediný špatný pohyb!“

„Charly,“ zašeptala Linda. „On mě našel. Nepatří k Howardovým lidem.“

„Ne!“ vyhrkl Charly. „Zato patří k těm ničemům tam dole, co pro van Clevea a Chada Logana stavějí přehradu!“

Linda pohlédla na Keltona. Byla bledá, oči měla matné.

„Je to pravda, pane Keltone?“

Sam Kelton přikývl. „Jsem inženýr. Právě…“ Odmlčel se, když viděl, jak se výraz jejích očí změnil a jak Charly Vance zvedl kolt.

„Zmizte, chlape!“ vyhrkl Charly. „A povězte těm dole, že každý, kdo vstoupí na mou půdu, odteď musí počítat s kulkou!“

Sam Kelton povytáhl obočí.

„Vy jste Charly Vance, že ano?“ řekl.

„Ano a patří mi půda, na které stojíte! Vylezte na koně a zmizte! Máte na to přesně minutu, pak budu střílet!“

Sam Kelton pohlédl na dívku, jejíž tvář byla zalitá slzami. Rád by věděl, co se tam stalo, chápal ovšem, že mu nevěří. V Cedar City už cosi slyšel o sporech s farmáři kvůli plánované přehradě, ale nijak se o to nestaral. Jeho úkolem bylo postavit přehradu, nic víc.

Dívčino zoufalství ho dojalo. Vyšvihl se na hřbet svého koně a zamířil do Cedar Break Valley. Při tom se pokoušel zapomenout na její tvář.

Nepodařilo se mu to. Její velké oči plné zoufalství měl stále před sebou.

+ + + + +

Linda McNealová tklivě plakala. Charly si klekl k ní. Nevěděl, jak ji má uklidnit. Byl stejně rozrušený jako ona, i on viděl, jak Sego Howard a jeho muži odjíždějí korytem Indian Creeku pryč.

Slim Sheridan a Jimmy McNeal byli mrtví – zavraždili je van Cleveovi pochopové.

„Van Cleve toho bude litovat!“ vyhrkl náhle. „Pojedu do Cedar City a odpravím ho!“ Zvedla hlavu.

„To nám nepomůže, Charly!“ řekla. „Já vím, sakra!“ vykřikl a vyskočil. ‚Ale mně to pomůže, rozumíš? Je mi jedno, co se se mnou stane, hlavně když ten zabiják bude mrtvý! Vím, že nemáme šanci, Lindo. Vaši farmu sama neudržíš. Sheridanové se vzdají, až uslyší o Slimově smrti. Potom budu sám a nezbude mi, než odtud potají zmizet. Ale než to udělám, Lindo, zabiju Ronalda van Clevea. A pak zmizíme i s jeho penězi!“ Vrhla na něho krátký pohled. Dřív, když ještě byli děti, spolu mluvili o tom, že se jednou vezmou. Ale později Linda pochopila, že Charly pro ni není ten pravý. Nevěděla, co si o tom Charly myslí nyní. Jeho slova ji vyděsila.

„Co udělali se Slimem a Jimmym, Charly?“ tiše se zeptala.

Pokrčil rameny a na ni nepohlédl. „Mám jet po jejich stopách?“

„Ano, udělej to, Charly. Já pojedu do Cedar City a promluvím s marshalem Magruderem.“

Charly si zlostně odplivl. „Slibuješ si od toho něco?“

„Magruder je poctivý člověk,“ řekla. „Bude po tobě chtít důkazy,“ vyhrkl. „Bude se ptát, kde jsou těla. Je mi to líto, ale Magruder řekne, že bez těl proti Howardovi a van Cleveovi nemůže nic podniknout. A že pan van Cleve je ctihodný muž. Jak můžeš někoho takového podezírat?“

„Přestaň, Charly!“ zvolala Linda. „Spravedlnost přece musí existovat!“ Rozesmál se.

„O tom už jsme přece mluvili předtím, než jsme přepadli van Cleveovu banku a uloupili jeho peníze. Spravedlnost je jen pro mocné, Lindo! Ti nám smějí uloupit vodu a připravit nás o živobytí. Jak jinak se můžeme bránit, když ne kulkami? Buďto van Cleve, nebo my!“

Na to se nedalo nic říct. Pomyslela na Slima a na svého bratra Jimmyho, které zavraždil Sego Howard. Nechtělo se jí věřit, že by ten zločin měl zůstat nepotrestán. Rozhodla se, že si promluví s marshalem Magruderem. Jestli mi řekne to, co mi právě pověděl Charly, pomyslela si, vezmu zbraň a navštívím Ronalda van Clevea…

+ + + + +

„Podívejte se na to, pane Logane!“ řekl Sam Kelton k rančerovi a kývl na trhlinu, kterou ve stěně rokle vytvořil výbuch dynamitu. „Všechno to je porézní pískovec. To je ten nejhorší možný materiál. Rozpočet, který vám dali lidé z Hammerstein & Waters, můžete zahodit. Méně než tři miliony ta přehrada stát nebude. Jedině, že byste riskoval, že se za velké vody protrhne.“

Chad Logan se opřel o hrušku sedla. Jeho vrásčitá tvář byla šedá.

„Nemýlíte se, pane Keltone?“ chraplavě se zeptal. „Hammerstein & Waters je uznávaná, dobrá firma, která má se stavbami přehrad velké zkušenosti.“

Sam Kelton přikývl.

„Rozpočet by byl v pořádku, kdyby jeho předpoklady nebyly mylné,“ chladně odvětil. „Geologové od Hammerstein & Waters to zmršili. Museli přece vědět, že to je pískovec. Šest mil na jih odtud je ideální místo pro stavbu hráze, ale půda tam patří Charlymu Vanceovi, že ano?“

Chad Logan mu neodpověděl.

Ještě stále hleděl na díru ve skalní stěně. Potom otočil koně a vydal se pryč.

Sam Kelton hleděl za ním.

„Pěkně ho to sebralo,“ zamumlal Bill O’Malley, Keltonův předák. „Máme si sbalit věci?“

Sam Kelton zavrtěl hlavou.

„Nejdřív si vyslechneme, co chce van Cleve,“ odvětil. „Kdyby bylo po mém, nechal bych toho. Něco tu není v pořádku, Bille. Přehrada postavená podle plánu Hammerstein & Waters by sebrala vodu farmářům na Indian Creeku. Přitom to vůbec není nutné. Kdyby přehrada byla postavena na Vanceově půdě, posloužila by všem. V Indian Creek je dost vody na to, aby zavlažovala půdu farmářů i údolí Cedar Break. Měli se dohodnout s Vancem.“

„Můžeš si promluvit s van Clevem, Same,“ řekl Bill O’Malley a poškrábal se na hlavě.

Sam Kelton pokrčil rameny.

„Mám pocit, že na to už je pozdě,“ zamumlal. „Van Cleve je vydřiduch. Podle toho, jak ho znám, se pokusí farmáře obrat o všechno.“

„To by nebylo poprvé,“ řekl usmívající se Bill O’Malley. „Svět je plný grázlů a ti jsou ochotní udělat cokoli, jen aby si mohli urvat víc.“

„To se mi moc nelíbí, Bille,“ řekl Sam Kelton.

Irčan se rozesmál. „Ani mně ne,“ odvětil. „Ale myslíš, že lidi dokážeš změnit?“

Kelton s ním přišel ke koním.

„Ať se lidi sbalí, Bille,“ řekl, když se vyšvihl do sedla. „Nebudeme pokračovat, dokud nám van Cleve nedá souhlas. Bylo by šílené, kdyby utratil tři miliony za přehradu, když ji o šest mil dál může postavit za pět set tisíc.“

„Pět set tisíc a pět centů,“ řekl Bill O’Malley.

„Pět centů?“

„Za kulku, kterou odpraví Charlyho Vance, aby se mohl zmocnit jeho půdy,“ řekl O ‚Malley sarkasticky, ale Kelton měl pocit, že ta slova myslel naprosto vážně.

+ + + + +

John Magruder od přepadení banky, při kterém bylo uloupeno sto tisíc dolarů, spal špatně.

Smrt Ricka van Clevea spustila proces, jehož průběh nemohl nikdo kontrolovat. To dobře věděl.

Několikrát se s van Clevem bavil. Bankéř toho řekl jen málo, ale Magruder cítil, že van Cleve jeho slova a rady ignoruje. Něco plánoval a John Magruder nevěděl co.

Marshal si byl vědom toho, že v údolí Cedar Break už jsou první stavební oddíly, které mají připravit stavbu přehrady. Přemýšlel, co proti tomu Sheridanové, Charly Vance a sourozenci McNealové podniknou. Vance mu dal jasně najev, že nebude nečinně přihlížet, jak mu berou vodu.

Marshal skřípal zuby, když pomyslel na přestřelku na Sheridanové farmě. Nebýt smrti Ricka van Clevea, byla by ještě možná dohoda. Teď však už ne.

Ronald van Cleve byl odhodlaný smrt svého syna pomstít, tím si byl Magruder jistý.

Seděl ve své kanceláři a nemohl nic dělat. To ho rozčilovalo vůbec nejvíc.

Před půlhodinou poslal Cliffa Burnse domů, protože beztak nemohl spát. Zahloubán do svých myšlenek zkontroloval bubínek koltu, strčil zbraň do pouzdra a vstal. Chtěl jít na Burnsovu poslední obchůzku.

Tu uslyšel tichý šramot od dveří vězení. Věděl, že dveře do dvora jsou odemknuté a otevřené, protože v celách nikdo není. Chtěl tam vyvětrat.

Položil ruku na pažbu koltu a ustoupil stranou, aby ho neznámý hned neviděl. Dveře úřadovny se pomalu otevřely. Hned revolver pustil, když poznal, kdo to je.

„Ahoj, Lindo,“ řekl s úsměvem. „Odkdy se sem musíš potají plížit?“

Linda sebou trhla. Když však viděla, že marshal je v úřadovně sám, rychle vklouzla dovnitř a zavřela za sebou.

„Jste sám, marshale?“ zeptala se. Přišla k oknu a pohlédla na ulici.

„Hej, čeho se bojíš?“ zeptal se překvapený Magruder. Ohlédla se.

„Čeho? To přece víte sám, marshale!“ Zavrtěl hlavou.

„Van Cleve se neodváží ti ve městě něco udělat,“ řekl.

„Ne!“ vyhrkla. „Na to má své lidi!“Nedokázala zabránit tomu, že jí do očí vhrkly slzy. Otočila se, aby to Magruder neviděl, ale marshal přišel k ní a otočil ji k sobě.

„No tak,“ zamumlal, „neviděl jsem tě plakat od smrti tvých rodičů. Něco…“ Vytrhla se mu a o krok ucouvla. Výraz v jejích očích ho vyděsil. Takto ji ještě neviděl. Nikdy by si nebyl pomyslel, že je Linda schopná nenávidět.

„Vaše péče přišla pozdě, marshale!“ vykřikla na něho. „Jimmy je mrtvý! A Slim Sheridan též! Sego Howard je nechal pověsit na cedru na Eagle’s Lookout!“

Magruder strnul.

Trvalo mu to skoro minutu, než plně pochopil, co řekla.

Bylo to neuvěřitelné. Sego Howard byl van Cleveův člověk. Jednal na bankéřův pokyn?

„To není možné!“ zašeptal.

„Je to tak, marshale!“ zvolala. „Viděla jsem to na vlastní oči! Charly Vance jim unikl, jinak by pověsili i jeho!“

„Ale – ale jak to Howard mohl udělat? Co…“

„Slima pověsili, protože zastřelil Ricka van Clevea, a Jimmy musel zemřít proto, že Howard ode mě chtěl vědět, kde jsou peníze z banky!“

Magruder přivřel oči.

Zkoumavě na ni hleděl. Jako by mezi nimi vyrostla neviditelná zeď.

„To jsi mu neprozradila, že ne?“ tiše se zeptal.

Strnula, pomalu si utřela slzy ze tváře a kousla se do spodního rtu.

Několik vteřin na sebe hleděli.

Potom Linda sklonila hlavu.

„Takže tomu věříte,“ chladně řekla.

Magruder k ní přistoupil. Když se mu opět chtěla vytrhnout, nepustil ji.

„Podívej se na mě, Lindo!“ ostře řekl. „Víš, že tvůj otec byl mým přítelem a že jsem tě vždycky měl rád jako své dítě. V posledních dnech jsem si lámal hlavu nad tím, co se děje v Cedar City a na Indian Creeku. A napadly mě věci, které se mi vůbec nelíbí! Charly Vance a Slim Sheridan se před přepadením potulovali okolo banky. Myslíš, že jsem si toho nevšiml? A pak samotné přepadení. Jen zasvěcení mohli vědět, kterými dveřmi se dá dostat do van Cleveova domu.“

„Pokudjste nás podezíral, proč jste nás potom rovnou nezatkl a neuvěznil?“ vyhrkla.

Zachmuřen přikývl.

„Měl jsem to udělat. Potom by možná hodně věcí bylo jinak,“ odvětil. „Ale věděl jsem, že jste dostatečně prohnaní na to, abyste to provedli tak, že vám nikdo nebude moct nic dokázat. Jistě jste ty peníze ukryli někde, kde je nikdo nenajde ani za tisíc let. Co jste si vlastně mysleli, Lindo? Charly a Slim jsou prchliví, ale ty?“

„My jsme to neudělali,“ odpověděla.

Povzdechl si. Věděl, že nemá smysl ji dál přesvědčovat.

„Kde jsou Jimmy a Slim?“ tiše se zeptal.

„Sego Howard odvezl jejich těla a strom, na kterém je pověsil, zapálil.“

Nevěřícně na ni hleděl.

„Víte, co mi řekl Charly, když jsem mu pověděla, že pojedu za vámi a oznámím vraždu Jimmyho a Slima?“ vykřikla. „Že se budete ptát, kde jsou mrtvoly! Že řeknete, že bez mrtvol nic nemůžete podniknout! Och, doufala jsem, že pochopíte, že něco takového bych si nikdy nevymyslela. Jenže Charly měl pravdu! Bylo to ode mě hloupé sem jezdit a očekávat od vás pomoc!“

Přikrčila se, vytrhla se mu a než jí v tom mohl zabránit, přiskočila ke dveřím vězení, otevřela je a vyběhla na dvůr.

„Lindo!“ volal. „Sakra, Lindo, zůstaň tady!“

Její stín zmizel v temnotě. Když dorazil na dvůr, už ji neviděl. O něco později uslyšel dusot kopyt, který se pomalu vzdaloval.

Zaklel a vrátil se do úřadovny.

Pociťoval hanbu, když přemýšlel o jejích slovech. Ano, měl sto chuti jí říct, že potřebuj e těla mladíků, aby proti Segovi Howardovi mohl něco podniknout.

Zastavil se u psacího stolu a praštil do něj pěstí tak, že ho to zabolelo až v rameni.

K čertu, pomyslel si. I kdyby ohledně přepadení lhala, to s Jimmym a Slimem by si nikdy nevymyslela.

Vstal a upravil si revolverové pouzdro. Byl rozhodnutý zatknout Howarda. Tím by Ronaldu van Cleveovi hodil rukavici. Věděl, že i rafinovaný van Cleve jednou udělá chybu – a pak past sklapne.

+ + + + +

Rozzuřený Ronald van Cleve chodil po své kanceláři sem a tam. Nedokázal strávit inženýrova slova. Tři miliony! Ty peníze by nikdy nesehnal a i kdyby, tak by přehrada začala vydělávat až po deseti letech. To každopádně řekl Chadu Loganovi, který mlčky seděl v křesle před psacím stolem a poslouchal jeho rozhovor se Samem Keltonem.

Kelton si měřil bankéře pohledem. Od chvíle, kdy nalezl onu dívku, hodně přemýšlel. Po příjezdu do města mluvil s několika lidmi.

Většina z nich se hned odmlčela, když přišla na přetřes přehrada. Někteří ovšem van Clevea označili za vydřiducha, pro kterého je zisk naprosto vším.

Kelton slyšel i o smrti bankéřova syna a o bankovní loupeži. S van Clevem však o tom nemluvil, protože mu do toho nic nebylo.

„Pan Kelton mi pověděl několik zajímavých věcí, Rone,“ řekl do ticha Chad Logan.

Van Cleve se zarazil a pohlédl na rančera.

„Ano? A to?“

„No, řekl, že jsme si pro přehradu vybrali špatné místo.“

„My?“ Van Cleve povytáhl obočí, načež se otočil ke Keltonovi, který seděl na židli u psacího stolu a hrál si s tužkou. „Tu rokli nám doporučili lidé z Hammerstein & Waters. Že je podloží nevhodné, měli vědět. Každopádně do svého dobrozdání napsali, že jiné místo nepřichází do úvahy, protože pak by přehrada byla příliš malá.“

„Pan Kelton mluvil o místě šest mil na jih odtud,“ číhavě řekl Chad Logan.

Van Cleve pohlédl na inženýra.

„Nesmysl!“ vyhrkl. „Dobře víte, Keltone, že půda na jih od rokle už nepatří panu Loganovi. Patří jistému Charlymu Vanceovi a s tím se já o ničem dohadovat nebudu.“

Jeho hlas zněl ostře, jako by o tom nechtěl nic slyšet, Sam Kelton si však dál vedl svou.

„Jsem jenom inženýr, kterého zajímá tento projekt, pane van Cleve,“ klidně řekl. „Slyšel jsem, že došlo k nějakým rozepřím mezi vámi a lidmi na Indian Creeku. Pokud vím, tak farmáři se obávají, že je chcete připravit o vodu. Tam, kde jste naplánoval přehradu, způsobíte velký zásah do přírody a musíte sám přiznat, že obavy těch lidí jsou opodstatněné. Místo, které navrhuji já a které leží na pozemcích Charlyho Vance, takové podezření nevyvolává. Mohl byste mít dost vody pro údolí Cedar Break a ve starém korytě Indian Creeku by stále tekla voda – možná trochu méně, ale zato by na jaře nedocházelo k povodním. V horkých létech by bylo dost vody pro všechny.“

Kelton hovořil chvatně, protože si všiml, že bankéř ho nechce poslouchat.

Van Cleve zrudl a pohlédl na Chada Logana. Kelton měl pocit, že Logan ten pohled nedokáže snést.

„Možná jste slyšel i to, že s lidmi u potoka se nedá mluvit!“ vyhrkl bankéř. „Namísto toho, aby se mnou spolupracovali, byli od začátku proti mně!“

Sam Kelton pokrčil rameny.

„Myslím, že to je pochopitelné, když jde o majetek…“

„To, co si myslíte, mě nezajímá,“ skočil mu van Cleve do řeči. „Na vaše mínění jsem se vás neptal, pane Keltone.“

Sam Kelton vstal. Nijak bankéři jeho slova nezazlíval. V podstatě měl pravdu.

„Nemíním se míchat do vašich záležitostí, pane van Cleve,“ řekl klidným hlasem. „Mohu vám jen nabídnout svou pomoc. Myslím, že až lidem projekt vysvětlím, budou s ním souhlasit. Ani pan Vance určitě nebude mít nic proti tomu, když se přehrada postaví na jeho pozemcích. Přinese mu to velké výhody.“

Van Cleve ho umlčel energickým gestem.

„Vaše pomoc je mi lhostejná, pane Keltone,“ rozčileně řekl. „Pokud nejste schopen provést práce tak, jak je naplánovali Hammerstein & Waters, pak se vraťte do San Francisca. Najdu si jinou firmu.“

Sam Kelton se zašklebil. Ten van Cleve musel přijít o rozum, pomyslel si. Nebo sleduje jiné cíle, které neznám.

Přišel ke dveřím a řekl: „Musím se s vámi rozloučit, pane Logane – pane van Cleve.“

Ještě ani nechytil kliku, když tu se zvenčí ozval nějaký hluk. Znělo to jako rvačka.

Van Cleve zbledl. Rychle přišel ke Keltonovi, vzal za kliku a otevřel. Právě viděl, jak John Magruder praštil Sega Howarda pěstí do brady. Howard odletěl na stěnu chodby.

+ + + + +

„Co to má znamenat, Magrudere?“ vyhrkl van Cleve.

John Magruder se na něho zašklebil.

„Chtěl jsem vás navštívit, van Cleve. Jelikož jsem přes dveře slyšel pár zajímavých věcí, chvíli jsem počkal. Potom se objevil pan Howard a myslel si, že má právo mě napadnout. Bohužel pro něj se poněkud přecenil.“

Van Cleve při těch slovech zbledl. Tímto tónem s ním Magruder ještě nemluvil.

Hlavou se mu honily myšlenky. Stalo se něco, o čem marshal věděl a on sám ještě ne?

Sego Howard klečel na zemi a mával kolem sebe rukama, ačkoli poblíž nikdo nebyl. Potom se probral a s klením vstal.

Položil ruku na pažbu koltu a rozzuřeně pohlédl na marshala.

John Magruder náhle tasil revolver.

Howard vytřeštil oči a stáhl ruku ze zbraně, jako by se o ni popálil.

„Jsi zatčen, Howarde,“ řekl marshal.

„Nashledanou, pane Keltone,“ řekl van Cleve k inženýrovi, který stál na prahu. Marshal nespouštěl Howarda z očí, když řekl: „Běžte do mé kanceláře, pane Keltone. Chci si s vámi promluvit.“

Van Cleve udělal jeden krok k marshalovi.

„Magrudere! Vy jste…“ , Jenom žádné urážky, van Cleve!“ skočil mu marshal do řeči. Počkal, až Kelton projde kolem a zmizí ve vchodových dveřích, načež vytáhl Howardovi kolt z pouzdra a strčil si ho za opasek.

Potom Howarda s peacemakerem v ruce přivedl do bankéřovy kanceláře. Kývnutím pozdravil Chada Logana, který vstal z křesla. Očividně se necítil ve své kůži.

Van Cleve za sebou zavřel dveře. „Magrudere, musím…“ Marshal ho mávnutím umlčel. „Víš, proč jsem tě zatkl, že, Howarde?“ řekl k pistolníkovi.

Sego Howard už se vzpamatoval. Usmíval se.

„Nemám tušení, marshale,“ odvětil. „Asi jste si mě s někým spletl.“

„Aha? Takže to jsi nebyl ty, kdo pověsil Slima Sheridana a Jimmyho McNeala?“

Howard předstíral úžas. Magruder to však neviděl, protože hleděl na van Clevea, který byl očividně překvapený. Že by o tom nevěděl?

Chad Logan zbledl. Stáhl hlavu mezi ramena a vyděšeně pohlédl na Howarda.

„Jsou dva očití svědkové, Howarde,“

tvrdým hlasem řekl marshal. „Z toho se nevykroutíš.“

„Nevím, o čem to mluvíte, marshale,“ zabručel Howard. „Slima Sheridana a Jimmyho McNeala jsem neviděl od přepadení banky pana van Clevea.“

„To se ještě ukáže,“ řekl Magruder. „Budeš za mřížemi, dokud nedokončím vyšetřování. A slibuju ti, že budu velmi důkladný.“

„Poslouchejte, Magrudere!“ vyhrkl van Cleve. „Co to má být? Kdo jsou ti svědkové, o kterých mluvíte? A kde jsou ti dva mladíci? Leží u funebráka?“

John Magruder se té otázky obával, ale byl odhodlaný Howarda nepustit.

„Howard těla odvezl a někam schoval, van Cleve,“ přidušeně řekl. „Být vámi, tak od něj dám ruce pryč. Snadno by na vás mohlo padnout podezření, že ty vraždy jste si u něj objednal vy, abyste pomstil smrt svého syna!“ Van Cleve zrudl.

„To už zacházíte příliš daleko, Magrudere!“ zasyčel. „To vás bude stát džob! Za dva dny je tu advokát ze St. George. Rovnou si začněte balit věci.“

Magruder sevřel rty. Věděl, že překročil své kompetence, ale teď už pro něj nebylo návratu.

Chad Logan chtěl projít kolem něho, ale marshalův krátký pohled ho zastavil. „I s tebou chci mluvit, Chade!“ řekl. „Chci, abys se mnou šel do mé kanceláře. Dělej, Howarde! Do toho! A žádné hlouposti. Mám velmi nervózní ukazováček.“ Sego Howard si vyměnil pohled s van Clevem. Marshalovi to neuniklo.

Věděl, že jedná správně, byl si však vědom i toho, že ve van Cleveovi má rafinovaného protivníka.

„Nenechte se Magruderovými výhružkami zastrašit, Howarde,“ řekl van Cleve, když marshal vedl pistolníka kolem něj.

„Nemá proti vám nic v ruce. Udělám všechno pro to, abych vás co možná nejrychleji dostal na svobodu.“

„Pokud předtím nenajdu těla,“ řekl marshal.

„Ani to by nedokazovalo, že je oddělal Howard!“ procedil van Cleve mezi zuby.

Magruder mu neodpověděl.

Vyvedl Howarda ven a pak ho strkal směrem k úřadovně.

Za zády slyšel, jak spolu van Cleve a Logan tiše hovoří.

S Chadem si musím promluvit, pomyslel si. Od té doby, co sem přijel van Cleve, se změnil.

Sám by proti farmářům na Indian Creeku nikdy nic nepodnikl, o tom byl John Magruder přesvědčen. A nebyl to ani člověk, který by se kvůli vyhlídce na velký zisk zapletl do zločinu.

Muselo za tím být něco jiného.

A Magruder byl odhodlaný to vypátrat.

+ + + + +

Sego Howard sprostě nadával, když se za ním zavřely dveře cely.

John Magruder se o jeho křik nestaral. Zavřel dveře vězení a otočil se k Samu Keltonovi a Chadu Loganovi, kteří stáli u jeho psacího stolu a čekali.

„Co je vlastně s tou přehradou na Vanceových pozemcích?“ zeptal se Magruder inženýra.

Sam Kelton mu to vysvětlil.

„Divím se,“ řekl nakonec, „že lidé z Hammerstein & Waters van Cleveovi neřekli, že to místo se pro stavbu přehrady nehodí.“

Magruder pohlédl na Chada Logana. „Co na to říkáš, Chade?“ zeptal se.

Logan pokrčil rameny.

„S Vancem se nedá mluvit, to dobře víš, Johne.“

Marshal praštil pěstí do stolu.

„Jistě, od té doby, co ho s van Clevem chceš připravit o vodu, sakra!“ zabručel.

Chad Logan marshalovi uhnul pohledem.

Sam Kelton cítil, že marshal chce s rančerem mluvit mezi čtyřma očima. Kývl na Magrudera a řekl: „Asi už mě nepotřebujete, marshale.“

„Zůstanete v Cedar City i v následujících dnech?“

„Ano. Musím telegrafovat do San Francisca. Pan van Cleve uzavřel s mou firmou smlouvu. Nemůžu se z toho vyvléct jen tak.“

John Magruder hleděl za ním, když šel pryč, načež se otočil k Chadu Loganovi.

Rančer chtěl též odejít, ale marshal se mu postavil do cesty.

„A teď mluv, Chade,“ chraplavě řekl. „Něco se s tebou stalo. Znám tě dost dlouho. Ten nápad s přehradou není ze tvé hlavy, to dobře vím. Sám by ses do konfrontace s farmáři z Indian Creeku nepouštěl. A především bys nepřipustil, aby někdo jako Sego Howard pověsil ty kluky.“

Chad Logan vtáhl hlavu mezi ramena.

Jeho hlas zněl chraplavě, když se Magrudera zeptal: „To nebyl bluf? Howard je opravdu pověsil?“

„Linda McNealová byla u toho!“ vyhrkl Magruder. „Chade, sakra, prober se! To sis nevšiml, do čeho ses to namočil?“

Logan zavrtěl hlavou.

„Já s tím nemám nic společného, Johne,“ zamumlal.

Marshal na něho upřeně hleděl. Cítil, že rančer mu nic neřekne.

„O.K., pak běž, Chade!“ vyhrkl. „Sám musíš vědět, kolik toho tvé svědomí snese.“

Chad se na něho nepodíval, když ztěžka kráčel ke dveřím. Bez pozdravu odešel.

Magruder chvíli hleděl za ním, načež se posadil ke stolu.

Slyšel, jak Sego Howard v cele běsní.

Pomyslel na Lindu. Doufal, že v zoufalství neudělá nějakou hloupost.

Věděl, že musí nalézt těla obou mladíků, pokud chce Howardovi dokázat, že vraždil. Howard nebyl sám. V posledních dnech měl kolem sebe půl tuctu kumpánů. Možná některý z nich promluví, když ho skřípnu, pomyslel si.

Vstal a šel ke stojanu s puškami. Vzal parkerovku a vyšel ven. Cliff Burns měl smůlu. Musel ho jít probudit. Někdo totiž musel hlídat Howarda – kdyby se ho náhodou některý z jeho mužů pokusil vysvobodit.

+ + + + +

Magruder věděl, kde má Howardovy kumpány hledat.

Saloon Mika Notta na konci Main Street vždy přitahoval typy, jako byl Sego Howard.

Domníval se, že Mike Nott dřív býval desperátem. V Cedar City se však ničím neprovinil, takže neměl důvod se jím nějak zvlášť zabývat.

Nott věděl, že si ve své putyce nemůže dovolit přestřelky, protože jinak by ji Magruder promptně zavřel. Takže se sám staral o to, aby hosté své spory řešili mimo jeho podnik.

Když John Magruder otevřel dveře, Nott se zarazil. Právě vytahoval zátku z láhve od whisky. V jeho světlých, malých očích se zračilo překvapení. Marshal tam skoro nechodil. A rozhodně ne v tak pozdní hodinu.

John Magruder byl poněkud udivený. Nepočítal s tím, že tam bude tolik lidí, lidí, o kterých by si nikdy nebyl pomyslel, že chodí do Nottova pajzlu.

Možná to bylo tím, že Mike Nott už několik měsíců zaměstnával dvě dívky. Magruder už o tom slyšel, ale jeho zvědavost zatím nebyla tak velká, že by se tam na ně zašel podívat. Často je potkával přes den ve městě a protože věděly, jak snadno se při svém povolání dostanou do řečí, chovaly se velmi zdrženlivě.

Připadaly mu spíš nenápadné.

Nyní byly namalované a měly na sobě svůdné šaty. Jejich hluboké výstřihy neodolatelně přitahovaly pohledy mužů.

Ta blonďatá seděla na klíně Billu Murphymu, který okamžitě zrudl, když na něho Magruder pohlédl. Murphy měl pět dětí a jeho žena byla známá tím, že doma nosí kalhoty.

Magruder se pousmál. To by do Murphyho nikdy neřekl, že chodí k Nottovi.

Murphy dívku okamžitě odstrčil, položil na stůl několik mincí a klidil se.

Mike Nott vyšel zpoza baru a usmál se na Magrudera.

„Dobrý večer, marshale. Čemu vděčím za takovou čest?“

„Dej mi sklenici whisky, Miku,“ odpověděl Magruder. Rozhlédl se po saloonu, ale Howardovy kumpány nikde neviděl.

Mike Nott se opět stáhl za pult. Byl nedůvěřivý, to Magruder dobře cítil. Přítomnost muže zákona se mu vůbec nezamlouvala.

Nalil plnou sklenici a posunul ji k Magruderovi, který přistoupil k baru a kývl na muže vedle. Většinou to byli cizinci, kteří Cedar City projížděli.

Náhle se k marshalovi přitočila ona vnadná blondýna.

„Dobrý den, pane Magrudere,“ řekla s úsměvem. „Co kdybyste mě pozval na drink, když už jste mi odehnal hosta?“

Marshal se usmál a pokynul Nottovi, aby nalil další sklenici.

„To je Murphyho věc,“ odvětil. „Nemíním to prozradit jeho ženě.“

„To je od vás hezké, marshale. Jinak, jmenuju se Ellis. Škoda, že sem chodíte tak málo.“

„Netušil jsem, že tu uvidím tolik hezkých věcí,“ odvětil.

Usmála se a on si musel přiznat, že je mu sympatická. Postrádala chladnou věcnost jiných dívek ze saloonů, které znal. Její úsměv byl upřímný a veselý.

Chtěl ještě něco říct, když tu zachytil pohyb u dveří vedoucích do zadní místnosti. Trhl rukou k revolveru.

Mike Nott, který k Ellis posunul whisky, si ničeho nevšiml, ale dívce Magruderova reakce neunikla. Chytila ho za levou ruku a přiblížila svou líbeznou tvář k jeho uchu.

Nott se usmál a diskrétně se stáhl. Očividně se mu zamlouvalo, že Ellis má u marshala úspěch.

„V herně jsou Steen a Cavanaugh,“ zašeptala. „Čekají na Sega Howarda.“

John Magruder na ni pohlédl. Nevěděl, proč mu pomáhá. Že by s nimi byla jedna ruka a chtěla mě nalákat do pasti? pomyslel si.

Opět ho pustila a tiše se zasmála.

„Díky za whisky, marshale,“ zamumlala. „Doufám, že to není poslední.“

„Přijde na to, co mě čeká v herně, slečno Ellis,“ odvětil stejně tak tiše a hodil do sebe whisky.

Postavil sklenici na pult, přišel ke dveřím herny a s pravou rukou na pažbě peacemakeru do nich kopl. Koutkem oka při tom ještě zaregistroval Nottův vyděšený pohled. Dopadlo na něj světlo, které do saloonu pronikalo z herny.

Steen a Cavanaugh seděli u stolu se zeleným suknem. Nad ním visela lampa, jejíž svit však byl omezen pouze na stůl. Tváře obou mužů byly skryty ve stínu. Předstírali, že je marshal vyrušil při hře.

Jeden z nich se tiše zachechtal.

„Dobrý den, marshale! Chcete si zahrát?“

Magruder ještě chvíli počkal, než si jeho oči navykly na přítmí v místnosti. Tváře obou mužů již byly nejasně vidět Nevěděl, kdo z nich je Steen a kdo Cavanaugh.

Muž vpravo chtěl sáhnout pod stůl, ale Magruderův hlas ho zarazil.

„Nechte ruce na stole, pane!“

„He!“ překvapeně vyhrkl muž. „To je přepadení, marshale?“

„Přepadení nejsou můj obor,“ chladně odvětil Magruder.

Chlápek vlevo měl náladu na žerty.

„Slyšels ho, Cavanaughu?“ zeptal se a zachechtal se. „Myslím, že se s námi chce hádat.“

„Čekáte na Sega Howarda?“ zeptal se Magruder, který na Steenova slova nedbal.

„Sakra, marshale,“ řekl Steen. „Jak to víte?“

„Od něj, Steene,“ odvětil Magruder. „Howard vám vyřizuje, že nemůže přijít. Sedí ve vězení pro podezření z vraždy.“

Steenovi ztuhl úsměv na rtech.

Marshal viděl, jak zatnul pěsti. Karty, které držel, se zlomily.

„A jelikož jste byli při tom, když byl zavražděn Slim Sheridan a Jimmy McNeal, budete Howardovi dělat společnost.“

Magruderův hlas zněl lhostejně a možná právě to Steena oklamalo.

Myslel si, že Magrudera překvapí.

Náhle odskočil od stolu a převrhl židli. Zároveň trhl pravou rukou k pouzdru a tasil kolt.

John Magruder se vrhl stranou.

Steenova kulka ho minula a zaryla se do stěny za ním. Nato tasil a zvolal: „Odhoďte zbraň!“

Při tom se vrhl na podlahu.

Steen uskočil a když Magruder viděl, že se nemíní vzdát, nezbylo mu nic jiného, než střílet.

Steen vykřikl. Kulka ho odhodila a kolt mu vypadl z ruky.

Marshal namířil na Cavanaugha, ale ten do boje očividně nemínil zasáhnout. Využil příležitostí a uprchl. Magruder cítil průvan. Na druhé straně herny se otevřely dveře a marshal v záblesku výstřelu spatřil siluetu přikrčeného muže, který běžel na dvůr.

Vyskočil na nohy a ve dveřích do saloonu uviděl vyděšenou Ellis.

„Přiveďte ke Steenovi doktora!“ zařval a rozběhl se k zadním dveřím.

Do stěny vedle něj se zaryla kulka.

Záblesk Cavanaugha prozradil.

Marshal se vrhl do písku a odplazil se ze světla, které ven pronikalo z herny.

Ozval se dutý náraz. Znělo to, jako by Cavanaugh trefil prázdnou bednu.

Magruder se posbíral ze země a přikrčen vyrazil k otevřené remíze. Hlasy v saloonu utichly..

Nad plotem se objevil stín.

Marshal mohl střílet, ale chtěl Cavanaugha živého. Nevěděl, jak těžce je Steen raněný.

Rozběhl se a s pevně sevřenými rty přeskočil plot.

Cavanaugh právě zmizel za rohem.

Magruder zaklel. Ztěžka oddechoval. Nevzpomínal si, kdy naposledy někoho honil. Cedar City bylo klidné město, kde marshalovi a jeho zástupci jen občas dělali trable opilí kovbojové.

Magruder nezastavil, když dorazil k rohu Main Street.

Okamžitě spatřil Cavanaugha. Běžel k nájemní stáji. Určitě chtěl nasednout na koně a jet pryč.

Všude se rozsvěcovaly lampy a otevírala okna.

Main Street ožila. Střelba tam byla něco neobvyklého. Kdosi se ho zeptal, co se děje.

Magruder neodpověděl. Zadýchán přiběhl k nájemní stáji a přitiskl se k zasouvacím vratům, která byla poněkud pootevřena.

Naslouchal.

Zvířata byla neklidná. Jedno kopalo do přepážky ve stání, šelestila tam sláma. A pak uslyšel Cavanaughovu nadávku.

Přikrčil se a vklouzl dovnitř.

Tu se před ním objevil velký stín.

Magruder se vrhl stranou a zátylkem narazil do stěny. Přidušeně zasténal. Jeden z koní ho kopl do levé paže. Děsivě to bolelo. Kde byl Cavanaugh?

Magruder zvedl peacemaker.

Rty měl pevně sevřené. Nechtěl se nechat zastřelit, ale ani ho nechtěl zabít.

Reakce těch dvou nasvědčovala tomu, že Linda McNealová mluvila pravdu. Steen s Cavanaughem nebyli dost chladnokrevní na to, aby jeho bluf prohlédli.

Kůň ještě stále tančil v chodbičce. Marshal zřetelně viděl jeho stín. Zřejmě zvíře vyděsil.

Levou paží mu projela bolest, když se chtěl opřít.

Tu uslyšel tiché skřípění a otočil se.

Cavanaugh byl u vrat!

Otevřel je víc, aby jimi mohl provést koně.

John Magruder vypálil. Kulka proletěla těsně kolem stínu u dveří.

V uších ještě měl ozvěnu výstřelu, když se ozvala další rána. Tentokrát z pušky.

Kdo to střílel?

Marshal tušil, že už to nikdy nezjistí.

Klekl si ke Cavanaughovi a pomalu ho otočil na záda.

Byl mrtev. Jeho oči byly skelnaté, pravou polovinu obličeje měl od krve. Kulka z pušky ho na místě zabila.

Magruder vstal a pohlédl ke své úřadovně.

V otevřených dveřích stál Cliff Burns s puškou, kterou mu marshal nechal, když zástupce přišel do úřadovny.

Před bankou stál na chodníku Ronald van Cleve. Jeho tvář byla strnulá. Když na něho Magruder pohlédl, rychle se otočil a zmizel v bance.

Marshal se pomalu vydal k Nottovu saloonu. V půli cesty potkal doktora, kterého doprovázelo několik mužů.

Stačil jediný pohled do Stoneových očí na to, aby poznal, že ani Steen už není naživu.

Muži se zastavili před Magruderem.

„Co to má znamenat, Johne?“ zeptal se Marvin Stone. „Je to pravda, že Howard a jeho muži zavraždili Slima Sheridana a Jimmyho McNeala?“

Magruder přikývl a když jim řekl, co. mu pověděla Linda McNealová, muži se vyděšeně odmlčeli. Většina z nich mlčky odešla a s marshalem zůstal jen doktor Stone. Krátce pohlédl k bance.

„Doufám, Johne, že budeš moct dokázat, že k tomu dal příkaz,“ přidušeně řekl.

Magruder přikývl.

„I já v to doufám, Marvine. Ale bude to zatraceně těžké.“

+ + + + +

Charly Vance si olízl rty.

Pozoroval, jak se doktor loučí s marshalem a jak potom Magruder hovoří s Burnsem, který krátce na to zmizel. Pravděpodobně šel pro funebráka.

O něco později se Magruder objevil znovu a Charly Vance se rychle stáhl. Magruder podle všeho hledal střelce, který odpravil Cavanaugha.

Když doktor vyšel z Nottova saloonu, poznal Charly, že i druhý muž, kterého trefil, je mrtvý. Většina lidí si myslela, že ho zastřelil marshal Magruder.

Charly se stáhl do tmavé uličky a zpoza kůlny potom pozoroval, jak si Magruder prohlíží místo, odkud se střílelo.

Pousmál se. Nábojnice tam nenechal, měl je v kapse. Chtěl je hodit do potoka.

Přemýšlel, zda má zastřelit i Sega Howarda. Dozaj ista by to nebylo nijak těžké, protože okno cely nebylo vysoko.

Věděl však, že marshal je prohnaný a ledacos mu dojde, takže se rozhodl, že z města raději odjede.

Pomyslel nato, žeještě stále nenašel těla Slima Sheridana a Jimmyho McNeala.

Sledoval Sega Howarda a ostatní, ale neodvážil se k nim přiblížit.

Potom náhle spatřil tři jezdce a rozhodl se jet za nimi, protože mezi nimi viděl Sega Howarda.

Ještě teď se divil, kde zůstali ostatní.

Ve městě zjistil, že Magruder zatkl Sega Howarda. Viděl, jak Chad Logan a inženýr Sam Kelton jdou do marshalovy úřadovny.

Když ji zase opustili, šel Magruder domů k Burnsovi a poslal ho do úřadovny, načež se vydal do Nottova saloonu, kam chodili Howardovi kumpáni.

Charlyho překvapilo, když se ze saloonu ozvala střelba.

Potom se objevil jeden chlápek, který před marshalem uprchl do nájemní stáje.

Charly si na něho počíhal.

A pak vystřelil, protože právě tento muž utáhl Jimmymu smyčku kolem krku.

Předpokládal, že se ve městě setká s Lindou. Musela navštívit Magrudera, proč jinak by zatkl Howarda?

Vyšvihl se do sedla koně a vyjel. Chvíli přemýšlel, zda by neměl projet kolem Sheridanovy farmy, potom však za Indian Creekem odbočil a vydal se k farmě McNealových.

Linda již Sheridánům dozajista přivezla zprávu o Slimově smrti. Uměl si představit, jakto jeho rodiče zasáhlo. Nevěřil, že po Slimově smrti budou mít odvahu dál vzdorovat van Cleveovi.

Dělalo se mu špatně. Věděl, že Linda a on nemají šanci. Proti přesile se bránit nemohli.

Chad Logan se dosud držel zpátky, ale Charly si byl jistý, že se svými kovboji zakročí, pokud to po něm van Cleve bude chtít.

Pomyslel na Lindu.

Už to bylo dlouho, co s ní byl sám. Většinou u toho byl i Jimmy, když se setkali. Ale i když byli sami, nenašel odvahu se jí zeptat, zda se chce stát jeho ženou.

Cítil, že to mezi nimi už není takové jako dřív.

Bál se toho, že mu řekne, že ho už nechce.

Co jí teď zbývalo?

Na Indian Creeku zůstat nemohla.

Se sto tisíci dolary z van Cleveovy banky mohli někde začít od znova, jenže Charly si byl jistý, že Linda by se těch peněz nikdy ani nedotkla.

Nevěděl, co má dělat. Jeho život byl zničen, to v hloubi duše cítil. Vydal se na cestu, z níž už nebylo návratu. A ani se nechtěl vrátit, dokud byl Ronald van Cleve naživu.

+ + + + +

Linda McNealová odložila winchestrovku, když na ni Charly zavolal. Pustila ho dovnitř a když zavřela dveře, vytáhla knot petrolejky na malém, kulatém stole.

Pohlédla na něho.

„Už jsi je našel?“ zeptala se pohnutým hlasem.

Zavrtěl hlavou.

Pověděl jí, co se stalo od chvíle, kdy se rozdělili. S vytřeštěnýma očima si vyslechla to, že Magruder přece jen Sega Howarda zatknul. Potom se vyděsila, když Charly nenávistným hlasem řekl: „Nejraději bych oddělal i Howarda!“

„Ne, Charly!“ zašeptala. „Už se zabíjením přestaň! Nedosáhneš tím ničeho jiného, než že nakonec obviní i tebe! Marshal Magruder Howarda zatkl. To přece znamená, že mi uvěřil!“

„Marshal tě zná a ví, že nelžeš!“ sykl. „Ale počkej, až ze St. George přijede soudce! Bude se ptát na důkazy a pak Howarda pustí na svobodu!“

Linda mlčela. Věděla, že Charly má pravdu. Hleděla do jeho strhané tváře a nedokázala zakrýt úlek nad tím, jak se změnil. Pohlédla jinam.

„Sheridanové to chtějí vzdát,“ řekla po chvíli. „Carter Sheridan je zlomený člověk. Slimova matka pořád sedí doma a hledí do dáli, jako by přišla o rozum.

Dala – dala jsem jim třicet tisíc dolarů z van Cleveových peněz. Chtějí…“

„Cože?“ vyhrkl. Vyskočil a chytil ji za ruce. „Zbláznila ses? Jak jsi jim mohla dát tolik peněz? Co s nimi budou dělat?“

Nevěřícně na něho pohlédla.

Myslela si, že se rozzuřil proto, že teď hrozilo, že Magruder může zjistit, kdo přepadl van Cleveovu banku.

Potom však poznala, že mu jde o peníze. Chtěl je všechny pro sebe.

Přeběhl jí mráz po zádech.

„Oni je potřebují, Charly!“ opáčila. „Van Cleve je vinen Slimovou smrtí. Za to musí zaplatit!“

„Proč jsi rovnou nedala polovinu jim a druhou své rodině?“ vykřikl. „Od nás přece nikoho nezavraždili!“

„Charly!“ tiše vykřikla.

Odstrčil ji od sebe a prudce se otočil. Pěstí udeřil do stěny.

„Charly,“ řekla ještě jednou. „Já ty peníze nechci. Nejraději bych jela za Magruderem a…“

Otočil se a přivřel oči.

Linda se vyděsila.

„Takže tak to je!“ zasyčel. „Spočítala sis, že jako ženě se ti nic nemůže stát! Magruder nad tebou bude držet ochrannou ruku. A všechno se svede na toho grázla Charlyho Vance! 20 let v Yumě pro Charlyho Vance!“

„Charly!“ zoufale zvolala. „Víš, že jsem to tak nemyslela! Jsem v tom namočená stejně jako ty! Společně…“

Už ji neposlouchal.

Otevřel dveře a vyběhl ven. Běžela za ním.

„Charly!“ zvolala. „Nejezdi!“ Ze dvora se ozval dusot. Charly hnal výkřiky koně. Linda cítila zvířený prach. Do očí jí vhrkly slzy. Cítila se nekonečně osamělá.

+ + + + +

John Magruder zastavil svého buckskina a vyklonil se ze sedla. Tiše zaklel.

Na skalnaté půdě stopy téměř nebyly vidět a on věděl, že za chvíli nebude vidět vůbec nic.

Byla to náhoda, že narazil na otisky kopyt tří koní. Howardovo zvíře mělo v pravé zadní podkově rýhu. Teď už se však nedalo nic rozeznat.

Pomalu jel dál. Rozhlížel se po skalách, které oddělovaly půdu farmářů na Indian Creeku od údolí Cedar Break Chada Logana.

Tam se dvě těla mohla snadno ztratit. Sego Howard neponechal nic náhodě.

Magruder viděl ohořelý cedr. Hledal na jeho větvích stopy, ale bylo to zbytečné.

Tu na obloze spatřil tři supy. Mohli být tak míli odtud.

Zmocnilo se ho zvláštní rozrušení. Že by ho zavedli k mrtvým? To Howard a jeho kumpáni byli tak ledabylí, že mrtvoly jen někde shodili do rokle a nezaházeli je kamením?

Pobídl svého buckskina. Byl to horský kůň a cítil se tam jako ryba ve vodě. Kráčel naprosto jisté a marshalovi jen stačilo udat směr. Cestu si našel sám.

Slunce již překročilo nadhlavník, když buckskin tiše zafrkal.

Magruder okamžitě sklouzl ze sedla a pohlédl směrem, kam buckskin větřil. Zatím nebylo nic vidět. Dál šel pěšky a buckskina vedl za sebou.

Náhle se ozvalo řehtání koně. Okamžitě buckskina plácl po zadku a odehnal ho za skálu, když předtím ze sedlového pouzdra vytáhl winchestrovku.

Přikrčen se plížil dál.

Když vzhlédl, zjistil, že již téměř dorazil k místu, nad kterým plachtili supové.

Musel přelézt vysoké skalní bradlo. Přemýšlel o tom, jak se tam kůň, kterého slyšel řehtat, mohl dostat.

A pak ho spatřil.

Okamžitě toho hnědáka poznal.

Patřil Charlymu Vanceovi.

Magruder zůstal opatrný. Pomyslel na nočního střelce, který odpravil Cavanaugha. Charly uměl střílet skvěle.

Hnědák na něho hleděl.

Magruder se o něj nestaral. Slyšel tichý rachot kamení. Opatrně obešel jednu skalní jehlu a zastavil se.

Jen dva kroky před ním bylo ke skalnímu výčnělku přivázané laso. Bylo napjaté a jeho konec, který mizel v propasti, se lehce pohyboval.

Magruder se k němu posadil.

Nevěděl, jak Charly zareaguje, až ho tam uvidí. Nechtěl ho vystrašit.

Každopádně se zdálo, že našel těla svých přátel.

Trvalo to čtvrt hodiny, než se na okraji propasti objevily Charlyho černé vlasy. Jeho tvář byla pokryta potem. Ztěžka oddechoval a marshala si všiml teprve, když se zpola vytáhl přes hranu.

Magruder viděl, jak strnul a zbledl.

„Ahoj, Charly,“ řekl klidným hlasem. „Našels Slima a Jimmyho?“ Pomalu vstal. „Vylez. Pomůžu ti je vytáhnout.“

Charly Vance ztěžka oddechoval. Nehýbal se. Marshal měl pocit, že chce sáhnout po koltu. Potřeboval však obě ruce, aby se mohl udržet hrany okraje.

V Charlyho očích se objevila panika, když k němu Magruder přišel.

Než mohl udělat nějakou hloupost, Magruder ho chytil a vytáhl nahoru.

„Je dobře, že jsi je našel, Charly,“ řekl s úsměvem. „To Segovi Howardovi a možná i van Cleveovi zlomí vaz. S tvým a Lindiným svědectvím bude soudce muset Howarda odsoudit k trestu smrti. A když Howard bude vědět, že ho čeká šibenice, možná promluví a obviní z toho van Clevea.“

Charly tam přikrčeně stál a nedůvěřivě na něho hleděl.

Marshal na sobě nedal nic znát.

Dokonce se k mladíkovi otočil zády a přišel k okraji propasti.

„Přivázals je k lasu?“ zeptal se přes rameno.

Charly přikývl. Byl bledý jako stěna.

„Vypadají – vypadají hrozně, marshale,“ zašeptal.

Magruder se otočil a položil mu ruku na rameno.

„Je mi to líto, chlapče,“ tiše řekl. „Musí to být hrozné přijít takovým způsobem o přátele.“

Charly sevřel rty. Stáhlo se mu hrdlo. Rychle řekl: „Vytáhněme je, marshale!“

Trvalo jim to půl hodiny.

Magruderovi se obrátil žaludek, když mrtvým pohlédl do tváře. Vzal z buckskinova sedla srolované deky a přinesl i Charlyho přikrývky. Potom do nich zabalil obě těla a odvlekl je k Charlyho hnědákovi.

Nechal mladíka na pokoji, když vyjeli. Viděl, jak je rozrušený, a chápal to.

Slunce už stálo nízko nad západním obzorem, když dorazili k Indian Creeku.

„Sheridanové už o tom vědí?“ zeptal se chlapce.

Charly přikývl.

„Linda jim to řekla. Rezignovali, marshale. Bez Slima už nechtějí dál bojovat o svou půdu. Paní Sheridanová zešílela.“

„Můj Bože,“ zašeptal Magruder.

Otočil koně a zamířil k SheridanovS farmě.

„Kam chcete jet, marshale?“ zeptal se vyděšený Charly.

„Nemůžeme Cartera a jeho ženu nechat na jejich farmě samotné,“ odpověděl Magruder. „Vezmeme je do Cedar City.“

Marshal v Charlyho očích viděl uštvaný výraz. Nedovedl si jeho chování vysvětlit. Má strach, že se u Sheridanů dozvím něco, co nesmím vědět? pomyslel si.

„Co chcete dělat s Jimmym a Slimem, marshale?“ chraplavě se zeptal Charly.

„Musíme je odvézt k funebrákovi do města, chlapče,“ odpověděl Magruder. „Potom je pohřbí.“

Mladík přikývl.

„Povím o tom Lindě. Pojedu od Sheridanových rovnou dál.“

Magruder o jeho slovech nijak nepřemýšlel.

Teprve když dorazili na farmu a hoch ze sedla svého hnědáka sundal Jimmyho McNeala, hned zase vyskočil a jel pryč, ještě než z domu vyšel Carter Sheridan, začal marshal dumat o jeho chování.

+ + + + +

Carter Sheridan měl matné oči.

Magruder viděl, že je opilý.

Starý muž zůstal stát na prahu dveří a pohlédl na marshala. Rozechvěla se mu ramena, když na dvoře spatřil mrtvolu a na hřbetě Magruderova buckskina druhou.

Marshal seskočil ze sedla.

Teprve teď uviděl naložený vůz, který stál v přítmí remízy.

„Vy chcete odjet, Cartere?“ zeptal se.

Starý farmář přikývl.

„Můžeš mi pomoct sem přivést Claru, Johne,“ ztěžka řekl. „Nechce vstát ze židle.“

Magruder vešel dovnitř. Žena seděla na židli a ruce měla přitisknuté k břichu, jako by trpěla bolestmi.

Nereagovala, když se jí dotkl.

Pomaluji zvedl.

„Odvezu vás do města, Claro,“ tiše řekl.

Nebránila se a marshal ji přivedl ke kozlíku vozu, který měl Carter Sheridan v remíze.

Starý muž zapřáhl koně, zatímco Magruder naložil mrtvé na korbu.

Potom s vozem vyjel na dvůr, seskočil a přivázal ke korbě buckskina. Pak opět nasedl a vzal Sheridanovi uzdy z rukou.

Starý farmář objal svou ženu, která začala tiše vzlykat, kolem ramen.

Magruderovi bylo hrozně, když je viděl plakat. Ani jednou se však neohlédl.

+ + + + +

Charly u domu McNealových okamžitě spatřil koně. Věděl, že McNealovým nepatří.

Zastavil svého hnědáka, seskočil ze sedla a ze sedlového pouzdra vytáhl pušku. Koně tam nechal stát a rozběhl se k farmě.

Linda nezatemnila okna.

Charlyho zabolelo u srdce, když v okně u dveří spatřil stín muže.

Kdo tam touto dobou může být?

Plížil se dál.

Lindin hlas zněl klidně. Nezdálo se, že by se cítila ohrožená.

Charly pohlédl dovnitř.

Zachmuřil se, když toho muže poznal. Byl to inženýr, který měl na Loganově půdě postavit přehradu.

Co dělá tady, sakra, pomyslel si. A Linda mu ještě uvařila kávu a večeři!

Zmocňoval se ho hněv. Vzpomněl si na to, že tomu muži vyhrožoval, že ho zastřelí, jestli se ukáže na jeho půdě. Toto sice byla Lindina půda, ale to nehrálo roli.

Přišel ke dveřím a ještě jednou se zhluboka nadechl.

Potom otevřel a vtrhl dovnitř.

Muž a Linda se otočili.

Linda na něho hleděla vytřeštěnýma očima, než však mohla něco říct, Charly vykřikl: „Varoval jsem vás! Řekl jsem vám, že se na Indian Creeku nemáte ukazovat! A vy jste mě neposlechl!“

„Jsem neozbrojený, pane Vance,“ řekl klidným hlasem, v němž nebyla ani stopa strachu. „Chtěl jsem vás navštívit na vaší farmě, ale nebyl jste doma. Po cestě zpátky jsem jel kolem McNealových, takže jsem slečně Lindě pověděl to, o čem jsem vlastně chtěl mluvit s vámi.“

Charly Vance svou pušku nesklonil.

Linda v jeho pohledu viděla nedůvěru a žárlivost a rychle řekla: „Pan Kelton nestojí na van Cleveově straně, Charly. Pověděl mi zajímavé věci o přehradě…“

„To mě nezajímá!“ zasyčel Charly. „Buďto odtud okamžitě zmizí, nebo mu proženu kulku hlavou!“

Přišla k němu.

„Van Cleve přehradu nemůže postavit, Charly!“ řekla naléhavým tónem. „Skály v rokli pod Eagle’s Lookout jsou příliš porézní. Museli by tam dát mohutné vzpěry, které by stály obrovské peníze. Chápeš, co to znamená? Přehrada by podle pana Keltona stála tři miliony dolarů! Tolik peněz van Cleve nikdy nesežene! Přehrada stát nebude, Charly!“

Charly na ni hleděl, jako by to nechápal. Tvrdý výraz v jeho jiskřících se očích se nezměnil.

„No a?“ vyhrkl. „Co nám to teď pomůže? Myslíš, že van Cleve se vzdá? Jsme sami, Lindo! Nechápeš? Ostatní jsou pryč. Sheridanové s marshalem odjeli do města. Van Cleve možná ani nechtěl přehradu postavit, ale jenom vyděsit farmáře, aby od nich pak levně koupil půdu.“

Sam Kelton přistoupil k Lindě.

„Pan Vance má možná pravdu, slečno McNealová,“ tiše řekl. „Dlouho jsem přemýšlel nad rozbory geologů z Hammersmith & Waters. Nemůžu pochopit, jak mohli udělat takovou chybu. Navíc když na vašich pozemcích, pane Vance, je místo, které by pro stavbu hráze bylo přímo ideální. Pan van Cleve se nikdy nepokusil s vámi vyjednávat?“

Charly pohlédl na inženýra a pomalu zavrtěl hlavou.

„Ten ksindl!“ zašeptal. „Ten zatracený ksindl! A Chad Logan o tom určitě věděl! Já je oddělám – oba!“

„Charly, uklidni se!“ řekla Linda.

Zavrtěl hlavou.

„Našel jsem Slima a Jimmyho, Lindo,“ chraplavě řekl. „Nikdy na ten pohled nezapomenu. I Magruder narazil na stopy. Přijel tam, když jsem těla vytahoval z propasti. Vzal je do Cedar City k funebrákovi. Zítra je pohřbí.“

Než se Linda nadála, Charly Vance se otočil a vyběhl ven.

Nešla za ním.

Věděla, že by ho nezastavila.

Tiše plakala a když ji Sam objal, přitiskla tvář k jeho hrudi.

Charly věřil, že toho dne přišel o všechno, co pro něj něco znamenalo.

+ + + + +

Ronald van Cleve chodil po své kanceláři j ako tygr v kleci.

Viděl, jak marshal Magruder odjíždí z města, a věděl, že určitě bude hledat těla obou mladíků, které pověsil Sego Howard.

Van Cleve Howardovi nedal pokyn, aby zabil i Jimmyho McNeala, a už vůbec ne tak barbarským způsobem. Howard je měl zmáčknout, aby mu prozradili, kam schovali uloupené peníze. Tím, že to udělali tito mladí lidé, si byl jistý.

To, že při tom zahynul Slim Sheridan, ho naplňovalo uspokojením. Rickova smrt pro něho byla tvrdou ranou. Pro něho vše budoval, on se měl stát neomezeným vládcem jeho impéria.

Rychle ty chmurné myšlenky zaplašil.

Nechtěl myslet ani na svou manželku Kathleen. Den po Rickově pohřbu odjela do Denveru a van Cleve věděl, že už se k němu nikdy nevrátí. Ale to mu bylo jedno. Jejich manželství bylo beztak v troskách.

Přemýšlel, kde jsou ostatní Howardovi muži.

Steen a Cavanaugh byli mrtví.

Nikdo jim nepomohl, když po nich šel marshal.

Rád by si promluvil s Howardem, aby se dozvěděl, co se stalo, věděl však, že by to jen vzbudilo podezření.

Sego Howard pro něho znamenal nebezpečí. Kdyby Magruder objevil těla obou chlapců, soudce by Howarda dozajista shledal vinným, pokud by proti němu vypovídali Linda McNealová a Charly Vance. O tom, že byli při tom, když Howard nechal pověsit oba mladíky, už se mezitím dozvěděl.

Bylo by lepší, kdyby zemřel i Sego Howard, pomyslel si bankéř. Ale jak se k němu dostat? Nemůžu přece jít do marshalovy úřadovny a požádat Burnse, aby mě k němu pustil.

Netrpělivě čekal, až se setmi.

Neustále vyhlížel z balkónu svého domu na Main Street, zda už se marshal nevrátil. Ale Magruder nikde.

Z psacího stolu vytáhl šuplík a z něj vzal revolver ráže 36. Potěžkal ho v dlani. Vlastně nemohlo být těžké kolt Howardovi hodit dovnitř oknem. To, jak se pistolník dostane ven, už je jeho věc, pomyslel si.

Zašklebil se.

Magruderovi těla moc nepomohou, když bude Howard na svobodě.

Zhasl lampu na psacím stole a ještě jednou zkontroloval všechny dveře v bance jako každý večer.

Potom úzkými dveřmi vedoucími do průchodu do dvora opustil dům. V kapse saka měl malý kolt.

Na rohu Main Street se zastavil.

Na ulici bylo mnoho lidí. Byl časný večer a ve městě byl tucet Loganových kovbojů.

Van Cleve kráčel podél chodníku a u hotelu City přešel ulici.

Vešel do hotelu a zamířil do baru, kam chodil každý večer na drink. V poslední době tam pobýval déle než předtím, ale tomu se nikdo nedivil, protože všichni věděli, že ho opustila žena.

„Whisky sour, pane van Cleve?“ zeptal se barman.

Van Cleve přikývl.

„Něco nového o marshalovi, Jacku?“

Barman pokrčil rameny.

„Pokud vím, ještě se nevrátil,“ řekl. „Slyšel jste něco o tom, kdo zastřelil Cavanaugha?“

Van Cleve přivřel oči.

Neunikl mu podtón barmanova hlasu. Všichni věděli, že Steen a Cavanaugh patřili k Howardovým lidem. A Howard, kterého zatkl Magruder, byl van Cleveův člověk.

„Nevím, co měli s marshalem,“ zamumlal. „Možná měli na triku něco, o čem jsme s Howardem nevěděli.“

Barman mu uhnul pohledem.

Van Cleve cítil, že přemýšlí o pověstech, které se toho dne vyrojily ve městě.

Sego Howard prý pověsil Slima Sheridana a Jimmyho McNeala. A každý v Cedar City věděl, co to znamená, pokud se to potvrdí. Pak by byl kompromitován i Ronald van Cleve. Sego Howard koneckonců neměl žádný osobní důvod, proč by ty dva mladíky vraždil. Jejich smrt posloužila jenom jedinému člověku a tím byl bankéř van Cleve.

Rychle vypil whisky a položil na pult dolar.

„Tak zase zítra, Jacku,“ řekl.

„Zítra, pane van Cleve,“ zdvořile řekl Jack, ale van Cleveovi neunikl zkoumavý pohled v jeho tmavých očích.

Když opustil hotel a sešel na ulici, spatřil povoz, který jel kolem, a okamžitě chytil příležitost za pačesy. V zákrytu za vozem nepozorovaně vklouzl do malé uličky.

Ukryl se do stínu hotelu a chvíli pozoroval Main Street, aby se přesvědčil, že ho nikdo neviděl.

Po několika minutách si byl jistý.

Rychle kráčel dál a dorazil k uličce, v níž byla prádelna Číňana Piao Lina. Byl tam cítit louh a k nebi stoupala pára.

Vana Cleve vyčkal na vhodný okamžik a prošel kolem. Viděl v prádelně stín, ale nic víc.

Potom už to byla hračka dostat se na dvůr marshalovy úřadovny.

Ztěžka oddechoval. Ne kvůli tělesnému, nýbrž duševnímu vypětí. Cítil, jak mu za límec stéká pot.

Z vězení tam pronikaly hlasy. Slyšel cinkání příborů. Sego Howard jedl.

Upřeně hleděl na zamřížované okénko cely.

Vrzly dveře.

Van Cleve se kradl na dvůr a dával při tom pozor na to, aby se nedostal na světlo, které ven pronikalo z okna cely. Potom se přitiskl ke stěně a počkal, až se mu uklidní dech.

Okno bylo šest stop nad zemí. Van Cleve nemohl nahlédnout dovnitř. Ještě chvíli naslouchal, ale kromě škrábání lžíce nebo vidličky na plechové misce nic neslyšel.

„Howarde!“ tiše zvolal.

Škrábání utichlo. Van Cleve zavolal ještě jednou.

V okénku se objevil stín.

„Pane van Cleve?“ zeptal se vězeň.

„Ano, to jsem já! Je tam Burns?“

„Ne, je v kanceláři!“ sykl Howard. „Kdy přijede obhájce, van Cleve?“

Bankéř si olízl rty. Howardův hlas zněl výhružně.

„Magruder hledá těla těch dvou chlapců,“ řekl van Cleve. „Až je najde, jste vyřízený. Potom už vám žádný obhájce nepomůže.“

„Pak jste vyřízený i vy, van Cleve!“ vyhrkl Howard. „Sakra, dostaňte mě odtud! Nemám chuť tu čekat, až mi Magruder dá smyčku na krk!“

Van Cleve vytáhl z kapsy kabátu malý revolver a podal mu jej přes okno.

Howard si ho okamžitě vzal.

„Pokuste se přemoct Burnese, Howarde,“ zašeptal van Cleve. „Až se dostanete ven, najdete za bankou koně. V sedlových brašnách je jídlo a 5 tisíc dolarů. Jeďte, dokud kůň bude moct. Nechci, aby vás Magruder chytil!“

Z cely se ozvalo chechtání.

„To nechci ani já, van Cleve,“ odvětil Sego Howard.

Van Cleve uslyšel šramot vycházející z vězení a raději se klidil.

Doufám, že Sego Howard ještě chvíli počká, pomyslel si. Musím ještě něco připravit…

+ + + + +

Cliff Burns byl neklidný.

Neustále vstával ze židle a pozoroval z okna Main Street.

Nedokázal si ten pocit vysvětlit, ale chtěl, moc chtěl, aby se Magruder konečně vrátil.

Viděl, že van Cleve šel do hotelu City. Zřejmě tam popíjel svůj každovečerní drink. Zatím se na Main Street neobjevil, ale možná se vrátil do banky, právě když jsem dával Howardovi jídlo, pomyslel si Burns.

Sego Howard pomalu začínal ztrácet trpělivost. Několikrát ho požádal, aby si směl promluvit s van Clevem, ale Burns to odmítl.

„Počkejte, dokud se nevrátí Magruder,“ zabručel. „To nemůžu rozhodnout já.“

Howard ho proklínal.

Věděl, že předešlého večera byli zabiti jeho dva kumpáni Steen a Cavanaugh. Když mu to Burns pověděl, byl Howardovou jedinou reakcí lehký úsměv.

Z vězení se ozývalo cinkání příborů.

Burns se otočil a přišel ke dveřím, které vedly k celám.

„Už jsem dojedl, Burnsi!“ zvolal Howard.

„Nekřič tolik, Howarde.“

Vězeň stál u mříže a levou rukou mu podával misku s příborem.

„Pěkná flákota,“ řekl a zašklebil se.

„Nemusels to jíst,“ odsekl Burns. „Postav talíř na zem, Howarde.“

Vězňův úsměv se rozšířil.

„Máš strach, Burnsi?“ zeptal se.

Burns přikývl. „Ten, kdo věší mladé lidi, může zabít i staré, Howarde.“

Pistolník se sklonil a postavil talíř na podlahu.

„Ustup,“ řekl Burns.

Sego Howard se nepohnul.

„Víš, co mi můžeš, Burnsi,“ vyhrkl. „Počkej, až budu venku. Pak ti to vrátím.“

„Jestli se dostaneš ven, tak jenom proto, aby tě odvedli na šibenici,“ zabručel Burns. Přistoupil blíž a sklonil se pro talíř.

Zůstal ostražitý a ucukl, když Howard prostrčil levou ruku skrze tyče mříže. Přesto však nereagoval dostatečně rychle.

Howard ho chytil za vestu a přitáhl ho k sobě.

Burns se chtěl bránit, ale nešlo to. Praštil se čelem o mříže tak tvrdě, že se mu zatmělo před očima.

„No, co teď?“ jízlivě se zeptal Howard.

Burnsovi to chvíli trvalo, než se probral. Chtěl se vytrhnout, ale tu strnul. Spíš překvapeně než zděšeně hleděl do hlavně malého revolveru, který Howard držel v pravé ruce.

Několik vteřin se ozývalo jen oddechování obou mužů.

Potom se Cliff Burns vzpamatoval.

„A co teď, Howarde?“ vyhrkl. „Klíč je v kanceláři. Můžeš mě oddělat, ale ven se nedostaneš!“

Viděl, jak se Howard zašklebil, načež ho praštil pažbou do čela. Vykřikl a chtěl se mu vytrhnout, ale vězeň byl silnější. Druhý úder ho omráčil.

+ + + + +

Sego Howard rozhořčeně hleděl na malého zástupce, který ležel před mříží. Burns měl otevřené oči a když do nich Howard pohlédl, poznal, že v nich už není život.

Vyděsil se.

Zavraždil jsem ho!

Udělalo se mu špatně, když pomyslel na to, že Magruder by ho tam mohl najít s mrtvým zástupcem.

Rychle se sklonil a přitáhl Burnse blíž k mříži. Chvějícími se prsty mu prohledal kapsy.

Starý zástupce u sebe neměl žádnou zbraň. To jediné, co Howard našel, byl kapesní nůž.

Otevřel ho a okamžitě se s ním pustil do zámku cely. Občas to tiše cvaklo, ale když se potom rozběhl proti dveřím cely, vydržely.

Jeho tvář byla zalita potem. Věděl, že už nemá moc času. Každou chvíli tam mohl někdo přijít.

Pohlédl na revolver, který mu přihrál van Cleve.

Jak moc můžou být venku slyšet výstřely? pomyslel si.

Dveře do dvora byly též zamčené. Klíč visel na velkém svazku společně s klíči od obou cel.

Věděl, že nemá na vybranou.

Musel zámek ustřelit.

Sevřel rty, o dva kroky ustoupil a namířil kolt na zámek. Zmáčkl to, třikrát za sebou. Třesk zněl v uzavřené místnosti jako dunění.

Vší silou se rozběhl proti dveřím.

V zámku to cvaklo, načež se dveře pootevřely a narazily do těla starého zástupce. Odstrčil Burnse stranou a vběhl do kanceláře, kde se svítilo. Za oknem viděl nějakou tvář.

Vystřelil.

Zařinčelo sklo a střepy vyletěly na chodník před úřadovnou. Tvář zmizela. Kdosi křičel slova, kterým Howard nerozuměl.

Zmocňovala se ho panika. Nikde na stěně žádný svazek klíčů neviděl. Potom pomyslel na psací stůl a otevřel šuplíky.

Byl tam!

Chňapl po něm a rozběhl se zpátky do vězení. Chvíli si pohrával s myšlenkou, že by si mohl vzít nějakou další zbraň, ale pak běžel dál.

Musel odtud pryč.

Dlouhými kroky proběhl chodbou. Přede dveřmi chvějícími se prsty hledal ten správný klíč.

Potom dveře konečně otevřel. Na dvoře byla tma. Vyběhl ven.

Z Main Street se ozývaly výkřiky.

Bylo jasné, že to nebude trvat dlouho a lidé se dostanou do úřadovny a najdou mrtvého Burnse.

Elegantně přeskočil plot a dostal se na dvůr, který byl plný harampádí. U zadní stěny domu viděl průjezd, který musel vést na Main Street. Čas od času se tam zablesklo.

Rozběhl se tam, skryl se ve stínu domu a opatrně nahlédl do průjezdu.

Z Main Street se ozývaly hlasy.

A pak se rázem rozhostilo ticho, načež lidé začali volat:

„Vězeň uprchl!“

„Zavraždil Burnse!“

„Sakra, kde je marshal?“

Sego Howard se křečovitě zašklebil.

Lidé běželi kolem průjezdu k marshalově úřadovně. Většina byla vyzbrojena puškami.

Plížil se dál. Musel odtud zmizet, protože bylo jasné, že brzy začnou prohledávat dvůr vězení a okolní dvory.

Van Cleveova banka stála na druhé straně Main Street. Pokud by se mu povedlo tam dorazit a vyšvihnout se do sedla koně, kterého mu tam nechal van Cleve, už by ho nikdo nezastavil. K hranici Nevady to bylo pouhopouhých 50 mil.

Dorazil k rohu domu a skryl se za několik beden, které tam byly naskládané.

„Marshal!“ zařval kdosi. „Magruder sem jede s Sheridanovými!“

Howardovi po zádech přeběhl mráz.

Pomyslel na Steena a Cavanaugha. Ti s koltem nebyli o nic pomalejší než on a přesto proti Magruderovi neměli šanci.

Odsunul bedny tak, že mohl vlézt pod chodník.

Slyšel rachot povozu a kroky na chodníku.

Potom se objevil vůz. Vedle něj běželi lidé, kteří cosi volali na Magrudera. Marshal seděl na kozlíku s Sheridanovými; jeho buckskin byl přivázaný ke korbě.

Magruder ještě jednou pobídl oba tažné koně.

Vůz projel kolem Howarda. Hleděl za ním a když na korbě spatřil dvě těla zabalená v dekách, zmocnila se hrůza.

Magruder našel mrtvé mladíky!

Howard netušil, jak to mohl dokázat. Jeli daleko do divočiny a tam mrtvoly shodili do nepřístupné propasti.

Musím odtud pryč, blesklo mu hlavou.

I když mi nemůžou dokázat, že jsem pověsil Sheridana a malého McNeala, vražda Burnse by mě dozajista dostala na šibenici.

Odplazil se zpátky a vstal. Pak se Proplížil kolem beden a pohlédl na chodník u Main Street. Magruder právě seskočil z kozlíku a šel do úřadovny. Stál před ní dav lidí. Nikdo z nich nehleděl směrem k němu.

Odhodlal se a vyšel na ulici.

Přinutil se jít pomalu. Teprve na druhé straně ulice běžel. Zadýchán se přitiskl ke stěně jednoho domu.

Několik vteřin váhal, načež šel dál.

Banka stála šikmo naproti marshalovy úřadovny. Stačilo mu jen proběhnout dva dvory a byl by za bankou.

Pomyslel na Ronalda van Clevea.

Na Main Street nebyl. Každopádně ho tam neviděl. A to se mu moc nelíbilo.

Nebylo by lepší, kdyby van Cleve byl v davu, aby dal lidem najevo, že s mým útěkem nemá nic společného?

Zavrtěl hlavou. Musel myslet na důležitější věci. Šlo mu o život a každá minuta mohla rozhodnout.

Proběhl úzkou postranní uličkou a odbočil do úzkého průchodu mezi dvěma drátěnými ploty.

Na jeho konci spatřil zadní stěnu banky.

Viděl dva yardy vysokou branku v plotu, který ohraničoval dvůr banky. Byla otevřená. Vklouzl dovnitř a zadýchán se rozhlédl.

Kde van Cleve nechal koně?

Měl pocit, že napravo, pod přístřeškem, kde van Cleve měl dvě bryčky, se něco pohnulo.

Přikrčen se rozběhl tím směrem.

Hlasy na Main Street byly slyšet stále zřetelněji. Rozeznával Magruderův bas.

Pak dorazil do remízy.

Kde je kůň?

V temnotě se opět něco pohnulo.

Sego Howard spatřil stín.

Stín člověka!

Vytáhl kolt, ale v tom okamžiku jen tři yardy od něj zaduněla rána. Vyšlehl loket dlouhý plamen a náhle měl pocit, že se mu tělo roztrhlo na kusy.

Přestaly ho poslouchat nohy a skácel se na záda. V pravé ruce cítil kolt, ale nic neviděl a nevěděl, na co by měl střílet.

Potom mu někdo kolt vytrhl z ruky.

Van Cleve! Howard si byl jistý, že to tam na něho číhal bankéř.

Chtěl křičet, ale z hrdla se mu nevydral jediný tón. Trpěl neuvěřitelnými bolestmi.

Jako by z dálky k jeho uším doléhaly hlasy. Přestože měl pocit, že se k němu blíží, byly stále tišší.

Potom ucítil pohyb na zátylku. Kdosi mu zvedl hlavu.

Slyšel Magruderův hlas, jako by skrze tlustou stěnu. Slovům nerozuměl. Chvěly se mu rty. Chtěl marshalovi říct, že vrahem je van Cleve, ale nešlo to.

A pak už neslyšel vůbec nic.

Spatřil jasné světlo a bolesti rázem přešly.

+ + + + +

John Magruder viděl světla a muže před úřadovnou a pobídl koně.

Zmocnila se ho temná předtucha.

Sevřel rty, když poznal, že muži, kteří ho spatřili, k němu běží s puškami v rukou.

„Marshal!“ zvolal kdosi před úřadovnou. „Magruder sem jede s Sheridany!“

Potom dorazili k němu. Mluvili jeden přes druhého, ale Magruder okamžitě pochopil, co se stalo. Sego Howard utekl z vězení a zavraždil při tom Cliffa Burnse.

Magruder ještě jednou pobídl koně.

Před úřadovnou seskočil z kozlíku a vběhl dovnitř. Dveře vězení byly otevřené. Viděl Marvina Stonea, který tam klečel. Doktor vzhlédl, když tam přišel marshal. Jeho tvář se podobala masce.

John Magruder uviděl Burnsův zakrvácený spánek a zmocnil se ho takový hněv jako ještě nikdy.

Cliff Burns byl už mnoho let jeho nejlepším přítelem. Často se hádali, ale to nevadilo. Vždy se na sebe mohli spolehnout.

„Do spánku,“ tiše řekl doktor Stone. „Úder do spánku tvrdým předmětem.“

„Cliffovým revolverem?“ zeptal se Magruder pohnutým hlasem, protože si všiml zástupcova prázdného revolverového pouzdra.

Stone zavrtěl hlavou.

„Ten leží na psacím stole. Howard musel mít vražedný nástroj u sebe. Pravděpodobně malý kolt.“

John se prudce otočil a vyběhl ven. Sego Howard ještě musí být ve městě, pomyslel si.

Sheridanovi sklesle seděli na kozlíku svého vozu.

Magruder chtěl na jednoho z mužů zavolat, aby se postaral o Sheridanovy a dal vědět funebrákovi, když tu se z druhé strany ulice ozvala střelba.

V mžiku se probral z šoku a rozběhl se směrem, kde se střílelo.

Mířil k tmavému průchodu u van Cleveova domu. Za sebou slyšel hlasy a kroky. Ostatní běželi za ním a někteří nesli pochodně a lucerny. Díky tomu byl průchod osvětlen.

Koutkem oka viděl, že úzké dveře van Cleveova domu jsou jen přivřené.

Potom přiběhl na dvůr.

Za ním se srotil dav. Kdosi přistoupil k němu a posvítil lucernou na dvůr.

U remízy stál Ronald van Cleve. Jeho tvář byla ve svitu lucerny bledá. V rukou držel brokovnici, z jejíchž hlavní stoupal dým.

Pomalu přistoupil k Segovi Howardovi, který ležel na zemi, a klekl si k němu.

Sekané olovo ho strašlivě zřídilo. Jeho oděv byl roztrhaný a zakrvácený.

Magruder chytil Howarda pravou rukou pod zátylkem a pozvedl mu hlavu.

„Proč vás van Cleve zastřelil?“ zeptal se. Jeho hlas zněl tiše, ale slyšeli ho všichni.

Howard křečovitě pohyboval rty.

Magruder se k němu sklonil a přiblížil mu ucho ke rtům. Ničemu však nerozuměl. Howard mlčel.

Marshal cítil, jak se pistolník chvěje.

A pak bylo po všem.

Howard strnul a Magruder poznal, že je mrtvý.

Marshal pomalu vstal.

Ostatní přistoupili blíž a utvořili půlkruh okolo marshala a mrtvého vraha Cliffa Burnse. Byl otevřený směrem k Ronaldu van Cleveovi, který stál s brokovnicí v rukou před remízou.

Bankéř byl sám. V mihotavém svitu luceren a pochodní vrhal bizarní stíny.

Magruder na něj upřeně hleděl.

Na dvoře panovalo ticho. Bylo slyšet jen syčení loučí.

Van Cleve zrudl.

„Co na mě tak civíte?“ vykřikl náhle. „Zabránil jsem vrahovi v útěku!“

Nikdo mu neodpověděl. Vyděšeně couval, když Magruder kráčel k němu, až zády narazil do sloupu remízy.

Dva kroky před van Clevem se marshal zastavil.

„Sego Howard mohl utéct jen proto, že mu někdo do cely přihrál zbraň,“ chladně řekl. „Teď u sebe nic nemá. Takže je možné, že jste mu ji vzal vy?“

Všiml si záblesku ve van Cleveových malých očích.

„Zbláznil jste se, Magrudere?!“ vyhrkl. „Prohledejte mě, sakra! Riskoval jsem život, abych toho chlápka zastavil, a vy mě podezíráte z…“

John Magruder ho umlčel prudkým gestem.

„Sego Howard byl váš člověk, van Cleve,“ řekl. „Našel jsem těla obou mladíků. Pověsili je Howard a jeho kumpáni. Je možné, že jste se chtěl zbavit nepohodlného svědka. Měl jste strach, že Howard promluví, až bude stát pod šibenicí?“

Van Cleve hekal.

„To – to si nenechám líbit!“ vyhrkl. „Budu si stěžovat, Magrudere! Nenechám se pomlouvat od takového kreténa, jako jste vy!“

„Dělejte, jak chcete, van Cleve,“ odvětil marshal. „Ale budete muset soudci vysvětlit, co dělali Howard a jeho ničemové na pozemcích Charlyho Vance.“

„Jak to mám vědět?!“ vykřikl van Cleve. „Měl za úkol chránit staveniště před přepadeními, to je všechno! Copak můžu za to, že jednal na vlastní pěst?“

Magruder se kousl do spodního rtu a nakvašeně se otočil. Lomcoval jím hněv. Věděl, že van Cleveovi nemůže nic dokázat. Jediný muž, který ho mohl usvědčit, byl mrtev. A zastřelil ho van Cleve.

Ostatní šli za ním. Na dvoře nikdo nezůstal. Magruder se neotáčel. Těžkými kroky přešel Main Street.

Vůz ještě stál před marshalovou úřadovnou, ale Sheridanovi už na kozlíku neseděli. Funebrák Roan Meeker právě odvážel druhé tělo.

Marshal pohlédl na Main Street.

Před Nottovým saloonem viděl blonďatou Ellis. Hleděla na něj. Chvíli pociťoval nutkání jít za ní a zapomenout na vše nad sklenkou whisky. Potom to ale zavrhl a se skloněnou hlavou vešel do své úřadovny.

Cliff Burns už tam nebyl.

Meeker ho zřejmě již odvezl.

Zavřel za sebou dveře. Doléhal tam mumraj z ulice. Lidé pravděpodobně očekávali, že jim poví, jak našel oba mrtvé mladíky, on však neměl chuť se s nimi bavit.

Hlavou se mu honily myšlenky.

Uvažoval o Lindě McNealové a CharlymVanceovi.

Byli tak jako on přesvědčeni o tom, že Howard zavraždil Slima Sheridana a Jimmyho McNeala na van Cleveův pokyn. Co Charly udělá, když van Cleveovi nebudu moct nic dokázat, pomyslel si.

Přemýšlel o přepadení van Cleveovi banky.

Byl si jist tím, že to provedli Linda, Charly a Slim. Jimmy pravděpodobně hlídal koně.

Udělali tím velkou chybu, postavili se mimo zákon.

John Magruder se kousal do spodního rtu.

Jsem i já vinen tím, že to zašlo tak daleko? Neměl jsem se o to starat víc? Věděl jsem přece o zoufalství lidí na Indian Creeku, když vyšlo najevo, co má van Cleve v úmyslu.

Opět se ho zmocnil hněv, když pomyslel na to, že van Cleve by z toho mohl vyváznout bez trestu.

Vstal.

Pomyslel na zbraň, kterou Howard rozstřelil zámek cely. Ne, Howard by ji nikdy neodhodil. Van Cleve mu ji musel vzít, když ho zastřelil brokovnicí.

Zhasl lampu na stole.

Lidé venku na Main Street už se rozcházeli. Po cestě domů probírali, co se stalo.

Magruder vyšel ven a tiše za sebou zavřel dveře.

Z chodníku se ozvaly kroky.

Ohlédl se.

Kráčel k němu doktor Marvin Stone se svou černou taškou v ruce. Doktor byl bledý jako stěna. Marshal to viděl, ačkoli na verandě moc světlo nebylo.

„Šel jsem se podívat na ty dva chlapce, Johne,“ zamumlal. „Můj Bože, jak to někdo mohl udělat. Jimmymu zrovna bylo šestnáct.“

Magruder na to nic neřekl. Upřeně hleděl k potemnělé bance. Pak se obrátil k lékaři.

„Doprovodíš mě tam, Marvine?“ chraplavě se zeptal.

„Ty chceš zmáčknout van Clevea?“ Doktor na něho vrhl překvapený pohled.

Magruder zavrtěl hlavou.

„Chci jenom najít zbraň, kterou u sebe musel mít Sego Howard.“

„Na to už je možná pozdě, Johne,“ zamumlal Stone. „Měls to udělat, když tě k tomu vyzval van Cleve.“

„Van Cleve není hlupák, Marvine. Pokud zbraň Howardovi vzal, tak si ji nenechal.“

Doktor svraštil čelo a přikývl.

„Ty myslíš, že ji zahodil?“

„To je možné,“ zamumlal Magruder a vzal lucernu, která visela na skobě u dveří.

Doktor šel za ním. Jeho pozorným očím neuniklo vlnění závěsů v patře banky. A marshal si toho všiml též. Stone se trpce usmál, když viděl, jak Magruder instinktivně trhl pravou rukou k revolveru.

V průchodu marshal rozsvítil lucernu. Rozlilo se tam mihotavé světlo.

Před remízou se Magruder zastavil.

Půda tam byla rozdupaná, jednotlivé stopy se nedaly rozeznat.

„Tady stál van Cleve,“ tiše řekl lékař.

Magruder přikývl.

Přišel do remízy, sklonil se a posvítil pod obě bryčky.

Něco se tam lesklo. V první chvíli si myslel, že to je ráfek zadního kola. Když se tam však podíval pozorněji, objevil těsně u zadního kola malý revolver.

Klekl si, podplazil se pod vůz a zvedl jej. Potom vstal.

Ve svitu lucerny zbraň ukázal lékaři.

Doktor si tiše zahvízdl. Na pažbě byla zřetelně vidět krev.

„Teď už jen stačí dokázat, že to je jeho kolt,“ chraplavě řekl.

Magruder přikývl.

„I kdyby nebyl jeho,“ odvětil, „takje nahraný. Kdo mu uvěří, že Sego Howard hodil svůj revolver pod bryčku dobrovolně?“

„Ty ho chceš teď zatknout?“

Magruder zavrtěl hlavou.

„Nejdřív si musím promluvit s Chadem Loganem,“ řekl. „Nevíš, jestli je ještě ve městě?“

„Myslím, že ano,“ odpověděl Stone. „Asi bude v hotelu City.“

+ + + + +

John Magruder byl unavený. Jízda mu dala zabrat.

Rád by si lehl, ale věděl, že by tak jako tak nemohl spát. Neustále musel myslet na Charlyho Vance. Nevěřil, že jel s Lindou do města na pohřeb Slima Sheridana a Jimmyho McNeala.

Výraz v jeho očích se mu nelíbil. Charty Vance byl zoufalý. Možná již poznal, že přepadení van Cleveovy banky byla chyba. Velká chyba.

Marshal ty myšlenky zaplašil, když stanul před hotelem City. Odhodlaně otevřel dveře.

Muž za recepčním pultem zvedl hlavu.

„Ech, marshale,“ řekl. „Co pro vás mohu udělat?“

Magruder kývl k baru, z něhož se ozývaly hlasy.

„Je tam pan Logan, Keetsi?“

Keets zavrtěl hlavou.

„Pan Logan se po celý večer vůbec neukázal,“ odvětil. „Je ve svém pokoji. Pokoj číslo šestnáct.“

Magruder se mlčky otočil a vydal se ke schodům, jež vedly do patra.

„Ale pan Logan už určitě spí, marshale!“ zvolal za ním Keets.

„Probudí se, až zaklepu,“ odpověděl Magruder.

Koberec na schodišti tlumil jeho kroky. Na chodbě tlumeně svítily malé lampy.

Přede dveřmi s číslem 16 se Magruder zastavil a zaklepal na ně.

Okamžitě se ozval šramot.

„Kdo je tam?“ chraplavě řekl Logan.

„To jsem já, Chade,“ tiše odvětil marshal. „John Magruder.“

Dveře se otevřely.

Chad Logan stál na prahu. Byl bledý ve tváři a oblečený. Pustil marshala dovnitř a tiše za sebou zavřel.

„Čekal jsem tě, Johne,“ řekl. „Našels ty chlapce?“

Magruder na něho pohlédl.

Chad Logan již nebyl ten tvrdý muž, kterého znal z dřívějška. Události posledních dnů jím očividně otřásly. Měl matné oči, jako by byl opilý. Jindy tak pevná ramena nyní byla svěšená. Kolem úst měl vrásky, které tam Magruder předtím neviděl.

„Howard je pověsil,“ tiše odpověděl. „Vypadají hrozně. Zítra ráno se na ně můžeš podívat, jestli chceš.“ Nečekal na Loganovu odpověď a dodal: „To tě vůbec nezajímá, co se děje na ulici?“

Rančerovy se chvěly rty.

„Keets mi to pověděl,“ zašeptal. „Johne, já…“ Polkl, nemohl hovořit dál.

„Proto jsem tady, Chade,“ klidně řekl Magruder. „Pověz mi, proč ses zapletl s van Clevem.“

Logan na něho upřeně hleděl. V očích měl podivný výraz.

„O.K., Johne,“ chladně řekl. „Rozhodl jsem se s tím skoncovat. Já…“ Opět polkl, načež zvedl hlavu. „Van Cleve mě vydíral, Johne. Ví o mé minulosti. Když jsem sem přijel, měl jsem za sebou ledacos, Johne. Stíhali mě za vraždu, protože jsem se zúčastnil přepadení dostavníku, při kterém dva lidé přišli o život. Když van Cleve přijel do Cedar City, okamžitě mě poznal, protože byl jedním z cestujících a svědků přepadení. Tehdy jsem ho okradl.“

Magruder na něho upřeně hleděl a nevěřil svým uším. Až do chvíle, kdy van Cleve přišel s projektem přehrady, Chada Logana považoval za čestného a poctivého muže.

„Myslel jsem si, že van Cleve mě okamžitě udá,“ řekl Logan, „ale k mému úžasu nic nepodnikl, přestože mi hned při našem prvním setkání v Cedar City dal najevo, že mě poznal. Nevěděl jsem, co si o tom mám myslet, až jednoho dne přijel ke mně a pověděl mi o svém plánu. Chtěl se zmocnit půdy na Indian Creeku. Řekl jsem mu, že lidé tam své usedlosti nikdy neprodají. Ale potom začal mluvit o přehradě na mých pozemcích. Přísahám, že jsem s tím zprvu nesouhlasil, jenže pak jsem pomyslel na svou dceru. Nechtěl jsem, aby se dozvěděla, že její otec je vrah.“

John Magruder mlčel. Věděl, že jeho povinností je tohoto zlomeného muže zatknout.

Hleděli si do očí, načež se Logan otočil a šel k oknu.

„Všechno jsem sepsal, Johne,“ tiše řekl Logan. „Willis Holly, můj zeť, zdědí ranč jen pod podmínkou, že v údolí Cedar Break žádná přehrada stát nebude. Nevím, jaké rozkazy dal van Cleve Howardovi a ostatním, Johne. To musíš zjistit sám. A teď mě, prosím, nech o samotě, ano?“

Magruder váhal, ale potom přišel ke dveřím a opustil pokoj.

Právě byl na schodech, když padl výstřel.

Chad Logan si svůj trest zvolil sám.

+ + + + +

Linda McNealová už nedokázala plakat.

Marshal viděl, jak podepírá Claru Sheridanovou, zatímco Carter Sheridan hodil na rakev se svým synem lopatu hlíny.

Na hřbitově Cedar City se sešlo skoro celé město.

Poněkud opodál stáli Marie a Willis Hollyovi, kteří do Cedar City dorazili teprve před půlhodinou. Magruder ještě v noci vyslal jednoho z Loganových kovbojů na ranč, aby o všem pověděl rančerově dceři a zeti.

Chad Logan ležel u Roana Meekera, který už pro rančera a zabijáka Sega Howarda neměl rakve.

Jediný, kdo se pohřbu nezúčastnil, byli Mike Nott, jeho dívky a Ronald van Cleve.

To, že van Cleve nepřišel, vyvolalo nejrůznější dohady.

Marshal ráno nespouštěl banku z očí, ale van Cleve se neobjevil. Takjako ostatní měl kvůli pohřbu zavřeno.

Musel vědět, že mu hoří půda pod nohama.

Magruder si byl jistý, že už se dozvěděl, co se stalo v hotelu. A to, že jsem Logana krátce před sebevraždou navštívil, pro něj musí znamenat jen to, že Chad Logan mluvil, pomyslel si.

Reverend hovořil jímavě. Všichni pochopili narážky na van Clevea, který svým egoistickým projektem přehrady dohnal lidi na Indian Creeku k zoufalství. Linda však chápala i jeho slova o tom, že ani ta největší nouze nemůže ospravedlnit protizákonné jednání. Magrudera ta řeč překvapila. Že by se mladí lidé reverendovi svěřili?

Linda přivedla starou paní k okraji hrobu.

Claře Sheridanové se podlamovaly nohy.

Magruder už k ní chtěl přistoupit, protože viděl, že Linda ji sama neudrží, to však již zasáhl Sam Kelton. Vzal starou paní pod paži a hodil do hrobu hrst hlíny.

Magruder pomalu kráčel zpátky. Mladý inženýr přijel do městavnoci s Lindou. Chtěla vidět svého bratra, ale Magruder jí to nedovolil, protože Roan Meeker těla ještě nepřipravil.

Zeptal se Lindy na Charlyho a dívka mu pověděla o tom, jak Charly uprchl z jejího domu. Marshal věděl, jak osaměle se mladík musí cítit, teď, když ztratil i Lindu.

Pohlédl k městu.

Ze hřbitova, na němž rostlo tucet palo verde, byl výhled na celou Main Street.

Magruder měl pocit, že na chodníku před svou úřadovnou vidí nějaký pohyb. Přivřel oči, protože se díval proti slunci.

Kovbojové z Loganova ranče na něho krátce pohlédli, když přišel ke svému koni a vyšvihl se do sedla. Někteří lidé se divili, proč nejde pěšky, když je to tak blízko, ale Magruder chtěl mít svého buckskina po ruce pro případ, že by se přihodilo něco neočekávaného. Pomalu jel k městu.

Lidé na hřbitově už začali zpívat. Reverend předzpěvoval.

Magruder je dobře slyšel.

Ve městě panovalo ticho.

Marshal cítil, že něco je ve vzduchu. Mlaskl a buckskin začal pomalu klusat.

Marshal se rozhlédl po fasádě banky. Nedokázal si představit, že by van Cleve ztratil nervy a utekl, ale možné bylo všechno.

Minul první postranní uličku. Už ji téměř měl za sebou, když tu prudce zatáhl za uzdu. Hřebec nevrle zařehtal, protože na takové jednání od svého jezdce nebyl zvyklý.

Magruder uslyšel nějaký hluk a okamžitě poznal, že vychází z penzionu Pepeho Garcii.

Otočil buckskina a vjel do uličky.

Dveře penzionu byly otevřené.

Položil ruku na pažbu peacemakeru, protože věděl, že Pepe Garcia a jeho žena Elena jsou na hřbitově.

Tu překvapený marshal zastavil.

Díval se na zrudlého Ronalda van Clevea, který z penzionu vyšel na chodník.

Náhle zvedl pravou ruku k Magruderovi.

„Tady, Magrudere!“ vykřikl. „Víte, co to je?“

Marshal viděl svazek bankovek.

„Co jste dělal v Garciově domě, van Cleve?“ rozzuřeně se zeptal.

„Udělal jsem to namísto vás!“ vykřikl bankéř. „Toto je část peněz, které byly uloupeny z mé banky, Magrudere! A víte, kde jsem je našel? U Sheridanových! Potřebujete nějaké další důkazy? Požaduji, abyste Lindu McNealovou a Charlyho Vance zatknul kvůli přepadení banky!“

Marshal seskočil ze sedla a vyšel na chodník. Chvějící se rukou chytil ustupujícího van Clevea za límec saka.

„Jste ksindl, van Cleve!“ vyhrkl. „Mizerný vyděrač a vydřiduch, který jde přes mrtvoly! Máte na svědomí spoustu lidí, van Cleve! Jimmyho McNeala, Slima Sheridana, Cliffa Burase, Sega Howarda a teď i Chada Logana!“

„Logan byl vrah, marshale!“ hlesl van Cleve. „Zapomněl se vám vyzpovídat?“

Magruder ho přitiskl ke stěně.

„Nezapomněl, van Cleve! Aspoň na konci měl odvahu doznat své činy. Ale vy jste mnohem daremnější, než kdy byl Chad Logan!“

Ronald van Cleve zvedl ruku s penězi.

„Toto je důležité, Magrudere!“ vykřikl. „Toto a nic víc! Výhružkami mě nevyděsíte. Se smrtí lidí, o kterých jste mi povídal, nemám nic společného. Laskavě mě nechte na pokoji a raději se starejte o bankovní lupiče, kteří jsou ještě stále na svobodě!“

„Jste zatčen, van Cleve!“ odpověděl Magruder.

Bankéř ztěžka oddechoval. Oči mu málem vylezly z důlků.

„Zbláznil jste se, Magrudere?“ vyhrkl. „Neslyšel jste, co jsem vám právě řekl? Proč mě chcete zatknout, he?“

„Za napomáhání k vraždě,“ chladně řekl marshal. „Našel jsem revolver, kterým Sego Howard zavraždil Cliffa Burnse. Ležel pod bryčkou ve vaší remíze. Pažba je od krve, van Cleve.“

Bankéř zbledl.

„To – to vám nikdo neuvěří, Magrudere,“ zašeptal. „Každý ve městě ví, že stojíte na straně bankovních lupičů. Chcete na mě svést vinu, ale to se vám nepodaří!“

„Doktor Marvin Stone byl při tom, když jsem našel ten kolt, van Cleve,“ řekl Magruder. „Pokud vás nemohu dostat za mříže kvůli vydírání Chada Logana a vraždě Sega Howarda, pak za napomáhání v útěku vězně ano.“

Van Cleve vrtěl hlavou.

„To vám nevyjde, Magrudere!“ vyhrkl. „Udělám všechno pro to, aby vás sesadili kvůli zneužívání úřední moci a zanedbávání povinností.“

„Dělejte, co chcete, van Cleve,“ chladně řekl Magruder. „Ale teď půjdete se mnou do mé úřadovny!“

Van Cleve se nepohnul. Ještě stále držel v pravé ruce peníze.

„Našel jsem to u Sheridanových, Magrudere,“ zašeptal. „To přece dokazuje, že Slim Sheridam se zúčastnil bankovní loupeže! A že jeho rodiče o tom věděli! To nemůžete ututlat, Magrudere! To ne!“

Ronald van Cleve viděl marshalovi na očích, že Magruder je odhodlaný prosadit svou stůj co stůj.

Přestože si ještě před několika vteřinami byl poměrně jistý tím, že marshal mu nic nemůže dokázat, nyní se ho pomalu zmocňovala nejistota.

Váhavě sešel z chodníku.

Marshal se ohlédl, když se vydali po ulici. Ze hřbitova se již vraceli první lidé.

I van Cleve se otočil. Jeho tvář byla strhaná. Náhle přidal do kroku, jako by nechtěl, aby ostatní viděli, jak ho Magruder vede do vězení.

Marshal na chodníku před svou úřadovnou spatřil světlé šaty. Hlava dívky byla skryta ve stínu verandy, ale marshal věděl, že to je blondýna z Nottova saloonu.

Van Clevea ignorovala, když marshal přivázal buckskina k zábradlí před úřadovnou a pak bankéře poslal dovnitř.

Poprvé po dlouhé době ho hřálo u srdce, když se na něho usmála.

„Mohu si s vámi na chvíli promluvit, marshale?“ zeptala se.

Magruder kývl na van Clevea.

„Musím vyřídit něco naléhavého, slečno Ellis.“

Viděl, jak sáhla do kabelky.

„A jistě to bude zajímat i pana van Clevea, marshale.“

Magruder nevěřil vlastním očím, když z kabelky vytáhla hrst bankovek. Bylo jich mnohem víc, než co měl van Cleve.

„Sedmdesát tisíc dolarů,“ řekla. „Spočítala jsem je, marshale. Abych byla upřímná, chvíli jsem si pohrávala s myšlenkou, že bych si je nechala.“

Ronald van Cleve vypadal tak, jako by se dusil. Chvíli mu to trvalo, než se probral z šoku.

„Odkud to máte?“ chraplavě se zeptal Magruder.

„Sego Howard bydlel u Mika Notta, marshale,“ odpověděla. „Když jsme dnes ráno probírali jeho věci, našli jsme ty peníze v jeho sedlových brašnách.“

To již Ronald van Cleve nevydržel.

„To je všechno domluvené!“ vyhrkl. „S tím neuspějete, Magrudere! Toto jsem našel u Sheridanových! Uvidíme, co ukáže vyšetřování, až vás zítra…“

Tu třeskl výstřel, který van Clevea umlčel.

Bankéř klopýtl k marshalovi a ten ho stačil chytit, ještě než klesl na kolena.

Bankovky se vysypaly na zem.

Ellis vykřikla. I ona instinktivně pustila peníze. Magruder nevěděl, co si má myslet o nedefinovatelném výrazu v její hezké tváři.

Van Cleve na něm visel a křečovitě svíral jeho vestu.

V průchodu u banky se něco pohnulo.

Okamžitě van Clevea pustil. Bankéř spadl na chodník a marshal spatřil krvavou skvrnu na jeho zádech, která se rychle zvětšovala. Seskočil na ulici.

Lidé, kteří se vraceli ze hřbitova, se rozběhli.

Magruder dorazil k průchodu a uviděl záblesk. Kulka mu proletěla těsně kolem hlavy.

„Odhoď zbraň, Charly!“ zvolal.

Odpovědí mu byl další výstřel.

Koupil to do levého nadloktí. Zavrávoral a musel se opřít o stěnu.

Potom dorazil na dvůr.

Charly Vance běžel k brance v dřevěném plotu.

„Stůj, Charly!“ vykřikl Magruder. „Stůj, nebo střelím!“

Mladík se otočil. I na tu dálku marshal viděl zoufalství a nenávist v jeho očích. Charly se nemínil vzdát. Vystřelil.

Magruderovi se podlomila pravá noha. Skácel se na zem, ale ještě v pádu vypálil.

+ + + + +

Vyplivl písek, který se mu dostal do úst. Nevěděl, že dopadl na tvář. Pozvedl se.

Hlasy za ním byly stále zřetelnější, blížily se chvatné kroky. Magruder hleděl na tělo před plotem.

Měl co dělat, aby se posbíral ze země, ale podařilo se mu to. Krvácel z pravého stehna, o to se však nestaral. Kulhal k Charlymu Vanceovi.

Ztěžka polkl, když ho otočil na záda. Jeho kulka Charlymu pronikla do levé strany hrudi a na místě ho zabila.

Udělalo se mu špatně.

Tu ho kdosi vzal za pravou ruku. Byla to Ellis. Položila si ji kolem ramen.

„Van Cleve je mrtvý,“ zašeptala.

Magruder měl vyschlá ústa. V uších mu zněl mumraj. Viděl Lindu McNealovou a inženýra Keltona, který stál vedle ní. Byl tam i doktor a dcera Chada Logana.

Potom se mezi lidmi prodral reverend. Zůstal stát vedle lékaře, který prohlížel Magrudera.

Zdálo se, že reverend se marshalovi snaží číst myšlenky. A pak Magruder pochopil, jak se peníze dostaly do Howardovy sedlové brašny.

Usmál se na reverenda a ten odpověděl svým hlubokým hlasem: „Doufám, že to zvládneš, můj synu.“

Marshalův úsměv se rozšířil.

„Dokud je se mnou doktor a tento světlovlasý anděl, nic se mi nemůže stát, reverende,“ chraplavě odvětil, zavřel oči a klesl na zem.

Probudil se v posteli a chvíli to trvalo, než mu došlo, že není v nebi. Pak se mu začaly vybavovat vzpomínky.

Van Cleve a Charly Vance byli mrtvi.

Lidé v Cedar City si museli myslet, že přepadení banky provedli Sego Howard a jeho kumpáni. Projekt Indian Creek šel k čertu.

Ale stejně tak šli k čertu i tři veselí mladíci. A Cliff Burns.

Magruder zavřel oči.

V levé ruce a v pravém stehně mu tepalo. Bolest je zlá, ale to není to nejhorší, pomyslel si. Snad jednou na vše zapomenu…